sou · GNB315 · 2000-01-01 00:00:00 — (9 kap. 3 § tredje stycket JB, 10 kap. 3 § tredje stycket JB och 4 § tredje stycket lagen (1957:390) om fiskearrenden) I 9 kap. 3 § jordabalken finns bestämmelser om automatisk förlängning. Sådan förlängning av ett arrendeavtal sker enligt lagrummet vid alla slags jordbruksarrenden som ingåtts om . Den automatiska förlängningen innebär att tiden för upplåtelsen förlängs om inte avtalet sägs upp av någon av kontrahenterna. Vissa undantag finns och bl.a. kan rätten till förlängning avtalas bort. måste lämna dispens från skyldigheten att säga upp avtalet och godkänna sådant förbehåll om uppsägningstid och tiden för förlängning av avtalet som strider mot lagen. Motsvarande bestämmelse finns för bostadsarrende. Även för fiskearrenden gäller att vissa i lagen angivna förbehåll beträffande uppsägning för avtalets upphörande eller för villkorsändring och som strider mot lagen, gäller mot arrendatorn om de godkänts av arrendenämnden. Förbehåll om att arrenderätten inte skall vara förenad med rätt till förlängning (9 kap. 7 § andra stycket JB, 10 kap. 4 § andra stycket JB och 5 § fjärde stycket lagen (1957:390) om fiskearrenden) Parterna kan vid jordbruks-, bostads- och fiskearrende bestämma att besittningsskydd inte skall föreligga. Ett sådant förbehåll blir giltigt om det företetts för arrendenämnden och denna lämnat dispens från besittningsskyddet. Lagen ger inga närmare anvisningar om när dispens skall lämnas eller avslås. (a.a. s. 9:19) har ansett att det ligger i sakens natur att det måste föreligga särskilda omständigheter för att dispens skall lämnas; är det redan vid avtalets tillkomst klart att marken efter arrendetidens slut skall användas för en motorväg, får detta anses utgöra dispensskäl. Dispensreglerna i arrendelagstiftningen 343 Förbehåll som strider mot jordabalkens krav på arrendeställets bostäders tillträdesskick (9 kap. 17 § fjärde stycket JB) I paragrafen anges vissa krav på arrendeställets bostäders skick vid arrendatorns tillträde. Enligt lagen skall bostaden uppfylla kraven i gällande hälsoskyddslagstiftning. Förbehåll i ett kontrakt som strider mot dessa krav gäller mot arrendatorn om det godkänts av arrendenämnden. Om arrendestället vid tillträdet saknar viss byggnad som enligt avtalet skulle finnas eller om en befintlig byggnad är i bristfälligt skick, anges detta som ett bristbelopp vid tillträdessynen. Synemännen skall föreskriva de åtgärder som jordägaren skall vidta för att avhjälpa bristen och bestämma den kostnad och den tid som arbetet kan beräknas kräva. För den tid arrendestället är i bristfälligt skick har arrendatorn rätt till skälig nedsättning av arrendeavgiften och ersättning för skada. Tvist i detta avseende prövas av fastighetsdomstol. Förbehåll som strider mot bestämmelsen om rätt för bostadsarrendatorn att överlåta arrenderätten (10 kap. 7 § fjärde stycket JB) Med hänsyn till att en bostadsarrendators personliga förutsättningar att sköta jord och byggnader inte är av samma betydelse som en jord- arrendators, är substitutionsförbudet inte lika långtgående som vid jordbruksarrende. Den arrendator som sätts i den förutvarandes ställe skall emellertid alltid äga sådana egenskaper att jordägaren skäligen kan nöjas med honom. Det skall sålunda från objektiv synpunkt inte finnas något att anmärka på hans möjligheter att göra rätt för sig enligt arrendekontraktet. Undantaget från substitutionsförbudet förutsätter i vissa fall hembud till jordägaren av arrenderätten. Hembudet innebär att arrendatorn erbjuder jordägaren att återta arrendet mot skyldighet att betala arrendatorn skälig ersättning för arrenderättens värde. kan godkänna förbehåll i arrendekontrakt som strider mot undantagen från substitutionsförbudet. Påföljden av att arrenderätten överlåts till någon som jordägaren inte är skyldig att godta är att arrenderätten förverkas. 344 Dispensreglerna i arrendelagstiftningen I ett dispensförfarande är parterna eniga om att göra avsteg från en tvingande regel som uppställts till skydd för arrendatorn. För att avtalet skall bli gällande måste emellertid arrendenämndens godkännande erhållas beträffande den särskilda överenskommelsen. Genom samtal med företrädare för arrendenämnderna i och har följande framkommit beträffande den praktiska hanteringen av dispensärendena. Genom arrendekontraktet och eventuellt bifogade kartor kan nämnden bilda sig en uppfattning om arrendestället. Nämndens prövning är inte enbart av formell karaktär utan det sker även en materiell prövning. Nämnden kontrollerar det aktuella villkoret. Det får inte vara stötande eller oskäligt ur arrendatorns synvinkel och det får inte heller föreligga någon oklarhet. Sammanträde hålls vanligtvis inte utan oklarheter brukar lösas genom underhandskontakter med ingivaren. På grund av dessa kontakter är avslag ovanliga i dispensärendena. Hyresråden har vidare framfört följande synpunkter. Eftersom det är till fördel för arrendatorn att jordbruket är ekonomiskt bärkraftigt ingår det i nämndens prövning att såväl skydda arrendatorn som att ta till vara ett samhällspolitiskt intresse. Om arrendatorn förklarar sig införstådd med att ett avtalsvillkor är oförmånligt för honom men trots detta är beredd att godta detsamma torde inte nämnden avslå dispensansökan. Det skulle vara till nackdel för arrendatorerna om dispensförfarandet togs bort eftersom det är vanligt förekommande att nämnden har synpunkter på förbehållen eller villkoren. De kan således vara oskäliga mot arrendatorn eller så är de inte tydligt formulerade. Nämnden behöver sällan avslå ansökningarna utan nämndens påpe- kanden föranleder i stället parterna att göra erforderliga justeringar i förbehållen eller villkoren. Redan risken för att nämnden inte kommer att godkänna ett förbehåll eller ett villkor innebär att dispensförfarandet i sig är en prevention mot att oförmånliga villkor över huvud taget tas in i kontrakten. Utredningens förslag: Frågor om dispenser skall handläggas av den läns- styrelse inom vars verksamhetsområde fastigheten ligger. beslut får inte överklagas. Dispensreglerna i arrendelagstiftningen 345 Det ingår i utredningens uppdrag att undersöka om någon eller några av de uppgifter som åligger nämnderna kan begränsas, undvaras eller föras över till någon annan myndighet. Dispensärendena utgjorde av samtliga arren- denämndernas ärenden. Den tvingande arrenderättsliga lagstiftningen gör att det föreligger behov av lösningar som är anpassade efter de enskilda förhållandena vid olika arrenden. Dispenserna skapar trygghet i avtalsförhållandet och undanröjandet av otydligheter och tveksamma avtalsvillkor medverkar till att framtida tvister kan undvikas. Annat har inte framkommit än att marknadens parter har behov av att de ifråga- varande dispenserna består. Det är därför utredningens uppfattning att dispensförfarandet bör bestå även om arrendenämnderna tas bort. 14.2.2Dispenserna skall handläggas av Dispensärendena innebär huvudsakligen att arrendenämnd prövar om arrendatorn insett konsekvenserna av att han i arrendekontraktet gör avsteg från jordabalkens tvingande regler och tar således till vara dennes intressen. Man kan dock inte helt bortse från de tvingande bestämmelsernas allmänt samhällspolitiska syfte. Nämndernas arbete innefattar sålunda en offentlig kontroll av villkoren i arrendeavtalen. Dispensförfarandet måste därför betraktas som en administrativ och förvaltande uppgift. Den lagstiftning som rör domstolarnas verksamhet har präglats av en strävan att renodla verksamheten. Det anses därvid allmänt att domstolarna i princip endast bör handlägga frågor som verkligen kräver domstolsprövning och som således faller inom ramen för vad som kallas rättskipning i egentlig mening. Bara om det finns ett klart samband mellan domstolarnas rättskipningsuppgifter och annan myndighetsutövning eller om det i övrigt finns starka skäl som från effektivitetssynpunkter talar för det, har det ansetts böra komma i fråga att låta domstolarna inneha uppgifter vid sidan om rättskipningsområdet. Arrendelagstiftningens tvingande karaktär och dess utformning med besittningsskydd för jordbruks- och bostadsarrendatorn medför att det i och för sig föreligger ett samband mellan dispensärendena och övrig lagstiftning som kan motivera att fastighetsdomstolen även handlägger dispensärendena. Inslagen av förvaltning och offentlig kontroll i dis- pensärendena är emellertid så betydande att utredningen förordar att dessa inte handläggs av en domstol. Eftersom flertalet dispensärenden avgörs utan sammanträde är förfarandet dessutom i stort sett skriftligt. En skriftlig handläggning enligt förvaltningslagen är därför 346 Dispensreglerna i arrendelagstiftningen Enligt förvaltningslagen har en part dessutom rätt att muntligen lämna sina uppgifter inför beslutsmyndigheten, om det kan ske med hänsyn till arbetets behöriga gång (14 § förvaltningslagen). Utredningen anser sålunda att uppgiften att handlägga dispenserna bör ligga på en förvaltningsmyndighet. Vid valet av myndighet framstår länsstyrelserna, som har erfarenhet av jordbruksfrågor och även handhar tillståndsärenden, som lämpliga. Ärendena kommer därvid att handläggas enligt förvaltningslagen. Det kan i sammanhanget anmärkas att fram till tidpunkten för jordabalkens införande kunde arrendenämndens beslut i dispensfrågor överklagas till . Utredningen har låtit företrädare för länsstyrelserna i , , och yttra sig över länsstyrelsernas möjlighet att ta över arrendenämndernas uppgifter beträffande dispenserna. Samtliga är uttalat positiva till förslaget. Det framhålls att dispensärendena inte är artfrämmande för länsstyrelserna, som har erfarenhet av såväl arrendefrågor, jordförvärvs- frågor som annan marklagstiftning inom jordbruksområdet. Mot bakgrund av länsstyrelsernas förvaltningsrättsliga kompetens och erfarenhet anser företrädarna att länsstyrelserna har den kompetens som krävs. Det påpekas dock att en överföring av ärendena till länsstyrelserna förutsätter dels vissa utbildningsinsatser, dels ekonomiska resurser att fördelas mellan länsstyrelserna på ett lämpligt sätt. Utredningen föreslår att dispensärendena skall tillkomma länssty- relsen. Lokalt behörig myndighet bör därvid vara den länsstyrelse inom vars verksamhetsområde fastigheten ligger. Ett beslut i ett dispensärende vid arrendenämnden kan inte klandras. Beslutet har inte heller rättskraft. Utredningen har övervägt om beslut skall kunna överklagas. Eftersom behovet härav synes ringa och då det dessutom är av synnerlig vikt att få ett snabbt avgörande av frågan, har utredningen stannat för att nuvarande överklagandeförbud skall bestå. Utredningens expert på arrendefrågor har också förordat detta. 15Lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället Lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället ger en arrendator rätt att före annan köpare förvärva arrendestället om avtalet gäller ett gårdsarrende – d.v.s. ett jordbruksarrende som omfattar bostad för arrendatorn – eller ett bostadsarrende. Företrädesrätten har utformats med ombildningslagen som förebild (se avsnitt 9). Om inte annat anges nedan avser paragrafhänvisningarna lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället. Fråga om hembud behövs (6 och 7 §§) Om arrendatorn har intresse av att utöva sin s.k. förköpsrätt, får han anmäla detta till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighets- boken. Fast egendom för vilken gäller en intresseanmälan får inte överlåtas genom köp eller byte utan att arrendatorn har erbjudits att förvärva hela sitt arrendeställe. Ett sådant erbjudande (hembud) sker genom att jordägaren ger in ett förslag till köpeavtal till arrendenämnden. Från jordägarens hembudsskyldighet gör lagen undantag bl.a. för det fall arrendatorn godkänner överlåtelsen samt om staten är överlåtare eller förvärvare (5 §). I 6 § görs vissa ytterligare undantag från jordägarens hembudsskyl- dighet. Prövningen av om ett undantag föreligger ankommer på arren- denämnden. I 7 § regleras vad som gäller om ett hembud har antagits och ett förvärv därmed har kommit till stånd, men förvärvet har blivit ogiltigt till följd av bestämmelserna i 4 kap. 7 § jordabalken angående köp av 348 Lagen om arrendatorers rätt att... visst område av fastighet. Även den prövning som då kan behöva göras ankommer på arrendenämnden. I nämndlagen stadgas att för det fall fråga är om jordbruksarrende, skall nämnden i vissa fall inhämta yttrande från . Anmälan och antagande av hembud (8 och 10 §§) Hembud sker genom en skriftlig anmälan av jordägaren till arrende- nämnden. Jordägaren skall ge in ett av honom undertecknat skriftlig förslag till köpeavtal som skall innehålla uppgift om köpeskillingen och övriga villkor för förvärvet. På samma sätt som enligt ombildningslagen har jordägaren att skriftligen efter arrendenämnds föreläggande avhjälpa brist i hembudet varvid hembud anses ha skett den dag då bristen avhjälptes. Förslaget till köpeavtal skall genom arrendenämndens försorg delges arrendatorn. Antagande av ett hembud sker genom att arrendatorn från den dag då hembudet skedde skriftligen anmäler till arrendenämnden att han beslutat att förvärva egendomen på de villkor som anges i jordägarens förslag till köpeavtal. Om hembudet har antagits skall det anses som om jordägaren och arrendatorn har slutit ett avtal i enlighet med förslaget till köpeavtal (11 §). Hembudet upphör att gälla om det inte antas inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt eller när arrendatorn skriftligen har underrättat arrendenämnden om att han inte antar hembudet (10 § andra stycket). Tillstånd till överlåtelse (12 §) Även om ett hembud har upphört att gälla, får överlåtelse genom köp eller byte till någon annan än arrendatorn inte ske medan arrendatorns intresseanmälan gäller, om villkoren för överlåtelsen sammantagna är avsevärt ogynnsammare för jordägaren än vad som angavs vid hembudet. Har jordägaren sedan ett hembud upphört att gälla gjort ett nytt hembud enligt vilket villkoren är ogynnsammare för jordägaren och upphör även detta hembud att gälla, gäller vad ovan angivits på det nya hembudet. prövar på framställning av överlåtaren om hinder mot överlåtelse föreligger. Lagen om arrendatorers rätt att ... 349 Enligt nämndlagen överklagas nämndens beslut enligt den angivna lagen genom besvär hos fastighetsdomstolen. Vid handläggningen av ett överklagande tillämpas bestämmelserna i 52 kap. 2-12 §§ om överklagande av beslut. Fastighetsdomstolens beslut får enligt nämndlagen inte överklagas (23 a § nämndlagen). Vardera parten skall svara för sina rättegångskostnader i fastighets- domstolen, i den mån inte annat följer av 18 kap. 6 § (14 §). Som tidigare redovisats behandlar nämnd och arrendenämnd flertalet av de ärenden som kan förekomma vid en arrendenämnd. Handläggningen av ifrågavarande ärenden be- skrivs () enligt följande. Fråga om hembud behövs Jordägaren är sökande. Motpart är den arrendator som gjort intresse- anmälan beträffande fastigheten. Ansökan översänds normalt till motparten för yttrande innan ärendet sätts ut till sammanträde. Jordägaren skall göra en skriftlig anmälan till arrendenämnden. Någon motpart finns inte i ärendet. När anmälan har skett på ett riktigt sätt delges de ingivna handlingarna den arrendator som har gjort intresse- anmälan. skall underrättas om hembudet och då hembudet skedde. Sedan delgivning med arrendatorn har skett avskrivs ärendet från vidare handläggning. Detta kan ske genom avskrivningsbeslut på dagboksbladet. Någon underrättelse om beslutet behövs inte. Arrendatorn skall göra skriftlig anmälan till arrendenämnden om att han beslutat förvärva den hembjudna egendomen. Ett ogiltigt antagande av ett hembud eller en för sen anmälan skall avvisas av arrendenämnden. 350 Lagen om arrendatorers rätt att... Om anmälan i stället gjorts i rätt ordning upprättas ett beslut i vilket förklaras att hembudet har antagits på föreskrivet sätt och inom föreskriven tid. Beslutet skall tillställas jordägaren och arrendatorn. Underrättelse att hembud inte antas Om arrendatorn innan tiden för att anta ett hembud gått ut skriftligen underrättar arrendenämnden om att denne inte antar hembudet, upphör hembudet att gälla. Jordägaren skall underrättas om detta. Sedan under- rättelsen översänts till jordägaren avskrivs ärendet från vidare hand- läggning. Jordägaren är sökande i ett dylikt ärende. Den arrendator som gjort intresseanmälan är motpart. Om det bedöms nödvändigt kan ansökan översändas för yttrande till motparten. Ärendet sätts ut till sammanträde om det inte är uppenbart att någon förhandling inte behövs. Utredningens föreslag: Samtliga ärenden enligt lagen om arrendato- rers rätt att förvärva arrendestället skall vid fastighetsdomstolen handläggas enligt ärendelagen. För ärendena införs - liksom för arrendeärendena enligt jordabalken - särskilda bestämmelser om forum, sammansättning, sammanträde, förlikningsverksamhet, förhör med part, rättegångskostnad, prövningstillstånd, tilltrosbevisning och rättskraft. Det införs också en möjlighet att överklaga ett beslut om att godta hembud särskilt och, för hovrätt och , att förlänga tiden för antagande av hembudet. Utredningen anser att ärendena enligt lagen om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället, liksom övriga arrendetvister, bör handläggas vid fastighetsdomstol. Eftersom ärendelagen saknar forumbestämmelse bör Lagen om arrendatorers rätt att ... 351 det införas en särskild forumregel. Sålunda bör det föreskrivas att ärendena skall handläggas av den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Förfarandelag, sammansättning och rättegångskostnader De överväganden som utredningen gjort beträffande förfarandelag, sammansättning och rättegångskostnader för ärenden enligt ombild- ningslagen är relevanta beträffande ärenden enligt förevarande lag. Utredningen föreslår sålunda att ärendena skall handläggas enligt ärendelagen och att särskilda ledamöter skall kunna delta i avgörandet. Vidare föreslås att vardera parten skall stå sin kostnad såväl vid fastighetsdomstolen som i överrätt, om annat inte följer av 18 kap. 6 § . Fastighetsdomstolens beslut skall kunna överklagas till hovrätt och . I enlighet med det förslag som lämnas beträffande möjligheten till överklagande av arrendeärendena bör prövningstillstånd införas för talan mot fastighetsdomstols avgörande. Som framgått handlägger arrendenämnden, liksom hyresnämnden gör enligt ombildningslagen, varje enskild fråga enligt den aktuella lagen som ett särskilt ärende som kan överklagas för sig. Utredningen saknar anledning göra andra överväganden beträffande den praktiska hanteringen av dessa ärenden än som anförts beträffande ärenden enligt ombildningslagen (jfr Förfarande och Överklagande i avsnitt 9.2). Tidsfristen för antagande av ett hembud är från den dag hembudet skedde. Tidsfristen kan inte förlängas. har emellertid möjlighet att förelägga jordägaren att komplettera hembuds- anmälan och om jordägaren efterkommer ett sådant föreläggande anses hembudet ha skett den dag då bristen avhjälptes (8 § andra stycket). På samma sätt som föreslås beträffande ombildningslagen bör domstolen vid ett överklagande av beslutet att godta hembudet kunna ex officio förlänga fristen . Om överklagandet skulle bifallas på så sätt att hembudet anses behäftat med en brist som kan avhjälpas får ärendet återförvisas till fastighetsdomstolen som har att förelägga jordägaren att avhjälpa bristen. Vid sådant förhållande börjar fristen inte löpa förrän jordägaren därefter avhjälpt bristen. Det är väsentligt för parterna att handläggningen sker skyndsamt. Utredningen föreslår därför motsvarande regler beträffande prövnings- 352 Lagen om arrendatorers rätt att... tillstånd och förbud mot överklagande som föreslås för beslut enligt ombildningslagen. Vad som i övrigt föreslås beträffande handläggningen av arrendeärenden enligt jordabalken är tillämpligt även för ärenden enligt förevarande lag. Sålunda föreslås bestämmelser i förevarande lag om att fastighetsdomstol skall inhämta yttrande från i vissa ären- den. Vidare föreslås bestämmelser om förhör med part, sammanträde, förlikningsverksamhet, tilltrosbevisning och rättskraft. 16 Jaktlagen (1987:259) Upplåtelse av jakt är enligt 7 kap. 3 § jordabalken en nyttjanderätt. Eftersom jakträtten inte är en total nyttjanderätt av ett visst område, utan endast en rätt att bedriva jakt, är denna nyttjanderätt ingen arrenderätt. Jakten kan upplåtas antingen genom en jakträttsupplåtelse eller i ett avtal om jordbruksarrende. Bestämmelser om jakträtt finns i jaktlagen (1987:259). Om jakten har upplåtits i ett avtal om jordbruksarrende blir jordabalkens regler om jordbruksarrende tillämpliga. Jaktlagen innehåller inga formkrav beträffande avtalet. En jakträttsinnehavare har i vissa situationer rätt till förlängning av upplåtelsen vid en avtalsperiods utgång. Jakten måste då vara upplåten mot ersättning och för en bestämd tid som överstiger . En förlängningstvist kan hänskjutas till arrendenämnd, som även prövar villkoren för en fortsatt upplåtelse. Några förverkanderegler finns inte för en jakträttsupplåtelse, varför allmänna avtalsrättsliga regler blir tillämpliga på avtalet i det avseendet. Jaktlagen innehåller inte någon forumregel för tvister om jakträtts- upplåtelser som inte skall prövas av arrendenämnd. Sådana tvister skall därför enligt 10 kap. 10 § tas upp av tingsrätten i den ort där fastigheten är belägen. Besittningsskyddet i jaktlagen har utformats efter mönster av vad som gäller i fråga om jordbruksarrenden som är förenade med besittnings- skydd. Ett jakträttsavtal som ger innehavaren förlängningsrätt skall alltid sägas upp för att upphöra. Detsamma gäller om endera parten önskar ändra villkoren för upplåtelsen. Om parterna inte kan enas om frånträde av jakträtten eller om villkoren för en kommande avtalsperiod, skall den av parterna som påfordrar ändring senast en månad före avtalets utgång hänskjuta tvisten till arrendenämnd (17 och 19 §§ jaktlagen). Förlängningsrätten kan inte avtalas bort av parterna och den ger i normalfallet jakträttsinnehavaren rätt att få avtalet förlängt för en ny period. Beträffande villkoren för den fortsatta upplåtelsen har arrende- nämnden att bestämma dessa utifrån vad som är skäligt med hänsyn till de villkor som tidigare gällt för upplåtelsen, eventuella förändringar samt till vad som kan anses vanligt vid jämförbara förhållanden. Vid bestämmande av avgiften skall därvid hänsyn tas till vad andra jakt- rättsinnehavare är villiga att betala vid jämförbara jakträttsvillkor och jaktmöjligheter. Enligt nämndlagen står vardera parten sin kostnad i arrendenämnden. Om en part inte godtar arrendenämndens beslut i fråga om förläng- ning av ett avtal om jakträttsupplåtelse eller om villkoren för en sådan förlängning, får parten klandra beslutet genom att väcka talan mot den andra parten vid fastighetsdomstol. regler om rätte- gångskostnad gäller vid fastighetsdomstolen. Fastighetsdomstolens dom i fråga om fastställande av villkor enligt 19 § och hovrättens dom i fråga om förlängning av ett avtal om jakträttsupplåtelse eller fastställande av villkor i samband med sådan förlängning får inte överklagas (53 §). Utredningens förslag: Samtliga ärenden enligt jaktlagen som arrende- nämnden prövar skall handläggas vid tingsrätten. Ärendena skall handläggas enligt ärendelagen. För ärendena införs särskilda bestäm- melser om forum, sammanträde, förlikningsverksamhet, förhör med part, prövningstillstånd, tilltrosbevisning och rättskraft. 16.2.1De jakträttsärenden som arrendenämnd handlägger förs över till tingsrätt De tvister avseende jordbruks-, bostads- och fiskearrenden, som inte handläggs av arrendenämnd, handläggs vid fastighetsdomstol. Det har därför framstått som naturligt att föreslå att arrendenämndsärendena på dessa områden skall handläggas av fastighetsdomstol. Med förlängnings- och villkorstvister vid jakträttsupplåtelse förhåller det sig emellertid annorlunda.