sou · GNB368d1 · 2000-01-01 00:00:00 — I rapporterades om räddningsarbetet i ob- jektiva termer utan egna värderingar och det gjordes jämförelser mellan den svenska och finska katastrofberedskapen. Det framkom bland annat att inte hade en beredskap som klarade av en motsvarande katastrof, vare sig när det gällde sjukvård eller transporter. Räddningsinsatserna beskrevs i den irländska pressen mestadels genom uttalanden av räddningspersonal, brandchefer och polis. Det nämndes att mer än 100 brandmän släckte elden, att ambulanser gick i skytteltrafik och att stadsbussar användes för att föra brandoffren till sjukhus. I radio och TV beskrevs räddningsinsatserna också relativt po- sitivt. Och i de polska nyhetsmedierna noterades att kom mycket snabbt till platsen och att brandinspektioner hade genomförts av lokalen. Kritiska kommentarer om att för få brandbilar och ambulanser skickats till platsen citerades emellertid. I amerikanska nyhetsmedier fick polis, räddningspersonal och myn- digheter en i huvudsak neutral behandling, med undantag av ett antal artiklar där bittra uttalanden av kritiska ungdomar återgavs. Där togs bland annat upp påståenden om att räddningspersonalen hade förhin- drat räddningsförsök från ungdomarnas sida. Den franska pressen rapporterade om att ungdomar som själva var på festen räddade andra ungdomar och att när räddningspersonalen kom fram stod lokalen redan i lågor. De franska tidningarna citerade också ungdomar som sa att räddningspersonalen handlade i stor förvirring, åtminstone till en början och att poliser hindrade ungdomar som ville gå tillbaka och rädda sina vänner. Räddningspersonalen framställdes inte som rasistiska, dock ej heller som särskilt handlingskraftiga. I de två länder varifrån många av brandkatastrofens offer hade sitt ursprung riktades stark kritik mot myndigheterna och den svenska poli- sen. I den turkiska pressen riktades särskilt anklagelser mot den svenska polisen. Och i de bosniska medierna var rapporteringen kring räddning- sinsatsen också kritisk. Ögonvittnen från brandplatsen fick exempelvis framföra kritik mot polisens och räddningspersonalens arbete på brand- platsen. Minst tio personer dog på grund av att de fick för sen behand- ling, påstods bland annat. 5.5.2Räddningsinsatsen i medier som särskilt vänder sig till invandrare I de lokala närradiosändningarna och i de TV-program som sändes över togs också ungdomarnas, polisens och räddningstjänst- ens agerande på brandplatsen upp. Beskrivningarna av räddningsinsatsen skiljer sig inte särskilt mycket från de svenska nyhetsmedierna, eftersom den i allt väsentligt bygger på uppgifter som kommit fram i nyhets- rapporteringen i de svenska medierna. På det hela taget kan rapporte- ringen om räddningsinsatsen inte sägas vara mer, snarare mindre, nega- tiv eller kritisk än den som förekom exempelvis i . De kritiska omdömen som fälldes om polis och räddningstjänsten yttrades i första hand av lyssnare och tittare som ringde in till de direkt- sända programmen. Det är ganska sällsynt att programledarna fäller starkt kritiska omdömen, snarare intar de ofta en moderande roll gentemot de kritiska röster som förs fram. Och i en del fall handlade det om att programledare ställde kritiska frågor (på det sätt journalister i allmänhet gör). I det somaliska TV-programmet efter branden ställs ex- empelvis följande fråga till polisens informationschef: När det gäller Monas kropp har man sagt att kroppen inte var hel. Sedan har det visat sig att det var en hel kropp. Det är inte lätt att veta vilka uppgifter ni lämnar som stämmer? I närradiosändningarna, vilka till mycket stor del bygger på direkt- sända samtal från lyssnare, förekommer en del mycket fräna kommenta- rer om polisen och räddningstjänsten. En lyssnare som ringde upp en persisk närradiostation sa efter branden: Vi måste åka till platsen och spotta på dem och bränna upp polisbilar. De kan ingenting. Ingen av dom, varken polis eller brandmän, fick varken rök i sig eller brände sig. – För att de gjorde ingenting. De bara stod och tittade Citatet är det mest kritiska som återfunnits i de oftast timslånga sänd- ningarna i de tolv undersökta närradiostationerna och i de sju under- sökta TV-programmen. Och det var inte typiskt. Snarare är det denna typ av kritiska synpunkter som var typiska: Jag var själv där och såg en del försummelser från polisens sida, som en lyssnare på en annan iransk närradio sa. I minoritetsspråksredaktions sändningar förekom också kritiska omdömen om polisens och räddningstjänstens insatser: Det är inget tvivel om att många människor kunde räddats om polisen och räddningstjänsten hade agerat snabbare, påstods exempelvis i sänd- ningarna på albanska. Och i sändningen på arabiska framförde en fest- deltagare att Polisen var orsaken till de som omkommit. De hjälpte oss inte och de kom , ungefär en kvart . Sammanfattningsvis var kritiken mot räddningsinsatsen varken mer omfattande eller mer intensiv i de medier som särskilt vänder sig till invandrare än den var i de svenskspråkiga nyhetsmedierna. 6 Medierna och brandens orsaker Den andra centrala frågan i utredningens kartläggning av nyhetsförmed- lingen om brandkatastrofen gäller de förklaringar som angavs i medi- erna till brandens uppkomst och vilka som förklarades ansvariga för branden. Var det mediernas och journalisternas rapportering som var upphovet till de rykten och spekulationer som spreds om att branden var anlagd – och att rasister låg bakom? I detta kapitel beskrivs de förklaringar som gavs till brandens orsaker i svenska nyhetsmedier, i utländska medier och i medier som särskilt vänder sig till invandrare. I princip kan tre slags förklaringar ges till varför branden i uppstod: (1) att branden hade en s k naturlig orsak, t ex att den uppstått på grund av felaktiga el-ledningar, (2) att branden orsakats avsiktligt, dvs att branden var anlagd eller (3) att branden hade en annan orsak, att branden uppstått genom olyckshändelse eller för- summelser av något slag. De tre förklaringarna har reducerats till två i tabell 6.1: att branden var anlagd eller att det fanns tecken på att den var anlagd och att bran- den hade andra orsaker; antingen det handlade om naturliga orsaker, olyckshändelser eller försummelser. I tabellen anges även de gånger det explicit framförts att branden inte var anlagd eller att brandorsaken inte är fastställd. Resultatet redovisas för samtliga de enskilda nyhetsmedier som undersökts. Uttalanden om att branden var anlagd eller att det fanns tecken på att den var anlagd förekom klart flest gånger. av de påståenden som handlade om brandens orsaker i medierna gick på detta tema. I angavs andra orsaker och i de återstående fallen – – angavs uttryckligen antingen att branden inte var anlagd eller att brandorsaken inte var fastställd. I tidningarnas rubriker och i etermediernas inledande löpsedlar och påannonser var andelen påståenden om att branden var anlagd ännu större. av de påståenden som förkom i rubriker och löpsedlar (av totalt ca 70 stycken rubrikpåståenden som tog upp brand- ens orsaker) angav att branden var anlagd eller att det fanns tecken på Medierna och brandens orsaker att den var anlagd. I av rubrikerna angavs att branden hade en annan orsak. I angavs att branden inte var anlagd eller att orsaken inte var fastställd. Dementier eller konstaterande om att man inget vet lämpar sig uppenbarligen inte för rubriker och löpsedlar. Det är knappast heller ett resultat som överraskar. I Nyheterna, Ekot, Västekot, TT, TV4 och förekom flest uttalanden på temat att branden var anlagd. Till denna grupp kan även Rapport föras eftersom utredningen inte haft tillgång till inspel- ningar av de första timmarnas sändningar och det var som uttalanden om att branden var anlagd förekom mest. Det bör dock påpekas att det i TT, TV4 och i Västekot även förkom många uttalanden om att brandorsaken inte var fastställd. De båda etermedieredaktionerna liknar därför övriga göteborgsmedier. I , och Metro översteg nämligen an- talet påståenden om att brandorsaken inte var fastställd klart de utsagor som gick på temat att branden var anlagd. Medierna och brandens orsaker Även i GT:s nyhetstexter är övervikten för uttalanden på temat att branden var anlagd jämförelsevis liten. I GT:s fall var dock rubriksättningen mycket hårddragen där rubriken inte alltid överensstämde med texten. Kartläggningen av nyhetsrapporteringen om brandens uppkomst visar på tre saker. För det första att uttalanden eller påståenden på temat att branden var anlagd förekom ofta – det var den vanligaste enskilda förklaringen till varför branden hade uppstått. För det andra innehöll de medier som rapporterade tidigt under händelseförloppet, dvs radio och TV, avsevärt fler utsagor på temat att branden var anlagd än övriga nyhetsmedier. Och för det tredje var påståenden på temat att branden var anlagd jäm- förelsevis få i de lokala nyhetsmedierna, särskilt i morgon- tidningar. och Arbetet innehöll fler uttalanden på te- mat att brandorsaken inte var fastställd än att branden skulle vara an- lagd. Vad är då förklaringen till att påståenden på temat att branden var anlagd fick en sådan spridning i medierna och då särskilt i radions och televisionens nyhetssändningar? Den mest troliga förklaringen ligger i de uttalanden som gjordes från ansvarigt håll. Den ansvarige chefen för räddningsinsatsen sa redan på den första presskonferensen att det fanns tecken på att branden var anlagd. I TT:s första korta telegram från presskonferensen hette det att: Enligt vad räddningsledaren uppger finns det tecken som tyder på att branden var anlagd. TT återkommer till räddningsledarens uttalanden mer utförligt i ett telegram . I slutet på detta telegram säger dock en representant för polisen att: Vi har inga indikationer eller uppgifter om att branden skulle vara anlagd. sände Ekot den första intervjun med räddningsledaren. I den sas följande: Reporter: – Du inledde presskonferensen med att säga att det finns tecken som tyder på att branden kan vara anlagd. Räddningsledaren: – Ja, jag har fått uppgifter från platsen att den kan ha varit anlagd. Vi kan inte utesluta det och med tanke på det snabba brand- förloppet så tyder det på att detta är inte en normal brand, eftersom så få har kunnat ta sig ur lokalerna här som normalt har då två nödutgångar som har funktionerat, så måste det varit ett överraskningsmoment för dom som varit här inne i diskoteket. Reporter: – Dom uppgifterna du har, det är från din egen personal och ögonvittnen, vad är det? Medierna och brandens orsaker Räddningsledaren: – Dels från mitt första anländande befäl där utifrån och poliser som har information från platsen. Reporter: – Finns det någonting speciellt som tyder på hur det i så fall skulle ha gått till? Räddningsledaren: – Nej, vi har inga detaljer där. Den tekniska undersök- ningen har givetvis inte kommit igång . Intervjun återkommer sedan i sin helhet eller i delar i Ekots sändningar , , , , och . På sennatten och sänds i TV4 vid upprepade tillfällen även följanden intervju: Reporter: – Är det en olyckshändelse eller en anlagd brand? Räddningsledaren: – Det finns vissa tecken som tyder på att det är ett brandattentat mot den makedoniska föreningen. Reporter: – Vad är det som tyder på det? Räddningsledaren: – Det snabba brandförloppet och att så många har blivit skadade och omkomna. Normalt så klarar man sig ut från sådana här lokaler. Reporter: – Det fanns bara en utgång tydligen. Räddningsledaren: – Nej, det är två trapphus och dom är godkända av brandmyndigheten. Reporter: – Så lokalen är godkänd som diskotek? Räddningsledaren: – Ja, den är godkänd som samlingslokal. Reporter: – Om det fanns två utgångar hur kan det komma sig att så många är döda då? Räddningsledaren: – Ja, det är just det jag säger att det tyder på att dom av någon orsak kan ha blivit inspärrade eller om det är en anlagd brand utifrån eller något annat attentat det är för tidigt att säga, men det är inte uteslutet. Reporter: – Var båda utgångarna spärrade? Räddningsledaren: – Det kan jag inte heller avgöra eftersom det fortfa- rande brann och rök i lokalen när jag lämnade skadeplatsen. Reporter: – Men en utgång var spärrad alltså? Räddningsledaren: – Jag kunde gå in genom huvudentrén innan jag läm- nade skadeplatsen. Reportern: – Men den andra utgången var alltså spärrad? Räddningsledaren: – Det kan jag inte svara på. Den har troligtvis varit öppen men folk har inte hunnit nå den. Reporter: – Hur såg det ut där i lokalen? Medierna och brandens orsaker Räddningsledaren: – Jag vill betrakta det som gaskamrarna i , fruktansvärt. De journalister som bevakade presskonferenserna var dock skeptiska till de uppgifter som gavs. Bland annat sa en reporter på TV4 som varit på en presskonferens följande: Reporter: försöker få en klarhet i om det var en anlagd brand eller inte. Och just nu finns det ingenting som egentligen talar för det. Men dom jobbar förutsättningslöst. Programledaren: – Man har tonat ner den bilden, för sa man att det med stor sannolikhet var en anlagd brand. Reporter: – Finns till exempel inga vittnen som talar för att det skulle vara en anlagd brand. Inte än i alla fall. Och efter de första intervjuerna på sennatten och sänds senare flera intervjuer med räddningsledaren där de tidigare utta- landena tas tillbaka eller nyanseras. I SVT2 sändes exempelvis följande intervju: Programledaren: – Har din bild av vad som orsakade branden förändrats någonting under morgontimmarna? Räddningsledaren: – Nej det finns ju, det är ju fortfarande outrett här. Vi har ju många tänkbara orsaker. Allt ifrån anlagd brand till tekniska orsaker. , ja, knappt påbörjad, så det är för tidigt att säga vad som orsakat branden. Programledaren – Ni talade om ett onormalt snabbt förlopp, och det lät på dig som att du faktiskt trodde att det nästan måste varit en anlagd brand. Räddningsledaren: – Ja, det var den första informationen jag fick från dom som anlände till brandplatsen allra först, deras intryck. Larmet kom ju 23.43 tror jag, och första styrkan var framme efteråt. Ett brandförlopp i den typen av lägenhet eller lokaler, det tar innan den är fullt övertänd, så det kan ha varit ett naturligt förlopp. Så det finns många tänk- bara orsaker. Programledaren: – Var du lite för snabb med att antyda att en anlagd brand var ändå ganska sannolik? Räddningsledaren: – Ja, har det uppfattats så att jag har sagt att den var anlagd, så var jag nog för snabb. Och senare följs det upp med följande intervju (också sänd i SVT2): Reporter: – På presskonferensen halv fyra var du ganska övertygad om att det här var en anlagd brand? Räddningsledaren: – Som alla, all brandpersonal, man kommer fram till en lokal som har ett snabbt brandförlopp så kommer ju misstanken i varje brandmans huvud. Medierna och brandens orsaker Reporter: – Kan det blivit helt övertänt utan att det varit ett kraftigt vållande från början, så att säga? Räddningsledaren: – Ja, dom flesta brandförlopp i lägenheter, i den här typen av lokaler, dom lokalerna blir övertända . Reportern – Du låter inte lika säker på att den var anlagt som du verkade tidigare. Räddningsledaren: – Nej, jag har ingen uppfattning om den är anlagd eller inte, den tekniska undersökningen har ju inte påbörjats . Förklaringarna om brandens orsaker i medierna handlade inte enbart om de förklaringar som gavs till brandens uppkomst. Förklaringar gavs också till brandens omfattning – varför branden kom att kräva så många offer i döda och skadade. I tabell 6.2 redovisas vilka förklaringar som gavs i medierna om var- för branden krävde så många offer i döda och skadade. Västnytt (SVT2) Medierna och brandens orsaker Kartläggningen har i detta fall utgått ifrån nio olika slags orsaker som använts för att förklara varför brandens följder blev så omfattande: (1) att branden hade ett explosionsartat och snabbt förlopp, (2) att inredningen i lokalen var brandfarlig, (3) att utvecklingen av rökgaser snabbt ledde till medvetslöshet och död, (4) att de första varningarna om att det brann inte togs på allvar eller att ungdomarna reagerade långsamt på varning- arna, (5) att det rådde trängsel, att det var svårt att ta sig ut och att panik utbröt, (6) att det endast fanns en utgång där ungdomarna kunde ta sig ut och att många kilades fast i dörröppningen, (7) att galler för fönstren hindrade ungdomarna att ta sig ut, (8) att det var för många ungdomar i lokalen och (9) att lokalen allmänt sett var olämplig som festlokal. Som framgår av tabell 6.2 är det i stort sett fyra olika slags förkla- ringar som förs fram i medierna om varför branden fick så hemska följ- der. Att det enbart fanns en utgång där många ungdomar fastnade och inte kunde komma ut är den förklaring som oftast angavs i medierna. I antal därefter förs tre olika förklaringar fram: att det rådde trängsel och att panik uppstod när alla skulle ta sig ut ur lokalen, att det var för många i lokalen och att branden hade ett explosionsartat och snabbt förlopp som innebar att lokalen övertändes. I morgonpressen och särskilt i Göteborgsmedierna förekommer i förhållande till bevakningens omfattning mycket få utsagor även när det gäller förklaringar till brandens omfattning. Ett skäl till detta, liksom när det gällde det begränsade antalet utsagor om vad som orsakade bran- den, är troligen en ambition från redaktionernas sida att undvika det som enbart kunde vara antaganden och spekulatio- ner om vad som orsakade branden och varför den fick sådana drama- tiska följder. En vanlig kritik av medierna är att de ofta ägnar sig åt att söka efter fel och peka ut de skyldiga – att ange vilka som bär ansvaret för det inträf- fade. I rapporteringen om brandkatastrofen i förekommer knap- past den typen av journalistik. Det var mycket sällan som det förekom uttalanden i medierna där någon som ansågs skyldig eller ansvarig för branden pekades ut i medierna. Det framgår av tabell 6.3 där det totala antalet utsagor där någon explicit eller implicit hållits ansvarig för branden. Uttalanden om åtta olika aktörer som i medierna hållits som ansvariga för branden har registrerats: (1) att rasister, nazister eller andra extremistgrupper låg bakom branden, (2) att festdeltagarna ge- nom slarv eller oaktsamhet orsakat branden, (3) att arrangörerna genom slarv, oaktsamhet eller vinstintresse varit ansvariga för branden, (4) att Medierna och brandens orsaker avvisade festdeltagare i hämnd skulle ha anlagt branden, (5) att ungdo- mar i största allmänhet är slarviga och oaktsamma och därför kunnat orsaka branden, (6) att lokaluthyraren och fastighetsägaren var ansva- riga därför att kontrollen var dålig, att lokalen var olämplig och att de hade ett vinstintresse, (7) att föräldrar kunde hållas ansvariga eftersom de inte skulle tillåtit ungdomarna att gå på festen och (8) att myndighe- ter, politiker och samhället var skyldiga till branden. Västnytt (SVT2) De som oftast tilldelas ett ansvar för branden är arrangörerna av festen. Det bör påpekas att det här inte handlar om att det är journalister som pekar ut någon som ansvarig, utan det handlar om att olika aktörer uttalar sig i nyhetsmedierna i ansvarfrågan. Rasister, nazister och andra extremistgrupper är den grupp som i storleksordning därefter utpekas som skyldiga till branden. Men det är som framgår av tabellen inte särskilt ofta det förekommer. 6.5Bilden av brandens orsaker i utländska nyhetsmedier I samtliga rapporter från de ambassader som besvarat utredningens frå- gor om hur brandkatastrofen bevakades i deras respektive land uppges Medierna och brandens orsaker att medierna hade rapporterat om att mycket talade för att branden i kunde vara anlagd. Det förekom också uppgifter om att ras- ister kunde vara de som stod bakom branden. Egna spekulationer från de utländska mediernas och journalisternas sida om vad som orsakade branden förkom överhuvudtaget inte, utan det som togs upp om brand- ens orsaker var citat av det uttalande som gjordes av räddningsledaren om att många tecken pekade på att branden var anlagd. I de utländska medierna refererades också ofta polisens uttalande om att det inte fanns några särskilda tecken på att branden var anlagd. Det främsta skälet till att polisens dementi citerades direkt efter räddnings- ledarens uttalanden är att de utländska medierna i hög grad förlitade sig på de internationella nyhetsbyråernas uppgifter och deras rapportering byggde i sin tur på TT:s uppgifter där polisens dementi tidigt fanns med (TT vidarebefordrade bl a nyheten om branden till Reuter). Enligt den amerikanska ambassadens rapport till utredningen före- kom i de amerikanska nyhetsmedierna den första nyhetsdagen i nästan samtliga inslag och artiklar ett citat från en person ur räddningsstyrkan som uttalat sig om att ha sett tecken på att branden var anlagd. tonades detta uttalande ned, bland annat genom uttalan- den av polisen. I flera nyhetsartiklar uttalade sig invandrarungdomar om rasism och etniska motsättningar och möjligheten att branden var ett verk av nynazister nämndes. I en av de längsta och mest resonerande artiklarna (31/10) motsägs dock detta. Där sägs bl a att inte är känt för att ha upplevt rasistiska eller etniska våldshandlingar. I de engelska medierna ges ingen enhetlig bild. I de flesta morgon- och kvällstidningarnas rapportering tas de olika teorierna om brand- orsaken upp, men mestadels på ett sakligt och balanserat sätt, bl.a. i form av direkta citat från polis och brandmyndigheter. Denna sakliga rapportering präglar i första hand de engelska morgontidningarna. – Times och – lutar mera medvetet åt att branden var anlagd, att det var ett dåd av rasister och nynazister. Samtliga engelska tabloider är dock relativt balanserade och återhåll- samma när det gäller spekulationer om brandens orsaker. I radio och TV togs frågan om tänkbara brandorsaker upp, men inte på något spekulativt eller tendentiöst sätt, refererande. Enligt den franska ambassaden citerade flera franska tidningar den svenske räddningschefen och hans påstående att mycket talade för att branden skulle ha varit anlagd. Tidningarna skriver att polisen snarare tror att branden var en olyckshändelse. De franska medierna spekulerade dock inte på egen hand om brandens uppkomst utan hän- visade endast till polisens och räddningsledarens uttalanden. Man kan inte heller säga att den dominerande förklaringen i tidningarna var att Medierna och brandens orsaker branden var anlagd. Det påpekas att fler ungdomar befann sig på disko- teket än vad lokalen var avsedd för. I de franska nyhetsmedierna pekas inga skyldiga till branden ut. Det fanns inga antydningar om att det skulle vara rasister som låg bakom branden. Den sammanlagda förklaringen i franska medier är att man först trodde att branden skulle ha varit anlagd (räddningsledaren) men att det tycks ha varit en olyckshändelse (polisen). De finländska medierna återgav i likhet med svensk press olika teo- rier och rykten om att branden skulle ha varit anlagd. Medierna åter- speglade annars vad som sades från de svenska myndigheternas sida. Några egna spekulationer från finländska medier förekom inte. Det be- stående intrycket är enligt ambassaden att de finländska medierna gav bilden att orsaken till branden var okänd. På samma sätt som i svenska nyhetsmedier förekom uttalanden om att arrangörerna bar ett ansvar för branden. I nästan samtliga danska tidningar återges räddningschefens uttalan- den om att branden kan ha varit anlagd, men de återger i allmänhet också polisens uttalande om att orsaken till branden inte är fastställd. I de danska medierna nämns att arrangörerna kan komma att riskera åtal. I största morgontidning finns på sönda- gen (1/11) helsidesrubriken: Brand kan udlöse raceopgör. Artikelför- fattaren skriver att många i det invandrartäta samhället är skeptiska mot polisens försök att tona ned spekulationerna om att branden skulle anlagts av rasister och att detta fött misstankar om att myndigheterna håller inne med sanningen. I de irländska nyhetsmedierna förekom spekulationer om brandens uppkomst.