sou · GNB339d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Utvidg- ningen omfattar undervisning i kommunikation samt i verklighets- uppfattning och omvärldskunskap och bygger på kursbeskrivningar från träningsskolans kursplan. Därmed togs också de föreskrifter bort som omöjliggjorde studier på heltid. I Skollagen (SL 1 kap 16§) föreskrivs att det som i lagen sägs om människor med utvecklingsstörning också gäller dem som fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande tillstånd. Verksamheten regleras i Skollagens 1:a och 12:e kapitel (SFS 1985:1100) samt i Förordningen om vuxenutbildning för utvecklings- störda (SFS 1992:736). Någon rättighet för den enskilde att delta i särvux finns inte, men enligt Skollagen (12 kap 5§) ska varje kommun informera om möjlig- heterna till särvux samt verkan för att vuxna utvecklingsstörda deltar i sådan utbildning. I det tidigare nämnda riksdagsbeslutet ingick också att kommunerna skulle överta ansvaret för särvux. Ett antal kommuner övertog också ansvaret första år, men flertalet kommuner av- vaktade till 1995 eller 1996 med övertagandet. Från och med kalender- har samtliga landsting lämnat över huvudmannaskapet till kommunerna. Under läsåren 1992/93–1997/98 ökade antalet deltagare i Särvux med 1 300 deltagare, /93 till 4 1997/98, det vill säga med (, 1998h). Antalet studerande på särskole- och träningsskolenivåerna ökade med 35–medan antalet studerande på gymnasiesärskolenivån procentuellt sett ökade mest – från 54 deltagare till 600. Det bör då observeras att ökningen endast avser deltagarantalet. Omfattningen av undervisningen framgår inte av denna undersökning. I sammanställningen av den enkät som tillställde kommunerna kan utläsas hur ledningsorganisationen för sär- vux fördelar sig över kommunerna (1998n): Utbildning för människor med utvecklingsstörning motsvarande den som ges i särvux erbjuds också vid ett tjugotal folkhögskolor. har i regleringsbrevet för (Utbildnings- departementet, 1998b) fått i uppdrag att granska särvux och lämna rapport över sin granskning till regeringen Undervisningen för studerande med utvecklingsstörning bedrivs som en särskild utbildningsform, särvux. Någon självklar gränslinje mellan särvux och vuxenutbildning finns inte och gränsdragnings- problemen är åtskilliga. Det kan också diskuteras varför det ska finnas en särskild utbildningsform för denna grupp. I den kommunala vux- enutbildningen ska alla kunna tas emot och ges undervisning utifrån sin reella kompetens. Dessutom underlättas integreringen av studerande med en utvecklingsstörning i övrig vuxenutbildning om undervisningen bedrivs inom ramen för samma utbildningsform. I särskolan går drygt en procent av årskullen. Om motsvarande andel skulle användas för att beskriva behovet av särvux torde cirka 45 000 vuxna (av 4, 5 milj. inv. i åldern 20–) utgöra målgruppen för den utbildning som ges i denna skolform. Även om behovet av särvux minskat genom särskolans insatser , så är det ändå en stor skillnad mellan antalet inskriva i särvux (cirka 4 000) och den beräknade målgruppen, även om studerande med utvecklingsstörning vid folkhögskolorna medräknas. Dock ska konstateras att antalet deltagare i särvux ökar kraftigt. Det kan ändå finnas anledning understryka behovet av informativ och uppsökande verksamhet i syfte att nå fler med behov av kompletterande utbildning inom denna skolform. beslut med anledning av propositionen Växa med kun- skaper innebar bland annat att utbildningen inom särvux skulle kunna bedrivas som heltidsstudier. Så har dock inte alls blivit fallet. Enligt redovisning (, 1998h) har antalet timmar per elev endast uppgått till i genomsnitt 2,2 på såväl grund- skolenivå som gymnasial nivå, vilket kommittén också konstaterat i sitt senast delbetänkande. Om denna siffra är giltig för samtliga veckor un- der läsåret torde en deltagare erhålla 65–70 timmars undervisning . Utgår man från att en helårsstudieplats utgörs av 756 undervis- ningstimmar kan den totala utbildningsvolymen i särvux upp- skattas till ungefär 400 helårsstudieplatser fördelade på knappt 4000 studerande. I vilken utsträckning en sådan undervisning är att betrakta som pedagogisk verksamhet eller förströelse kan diskuteras. Med den studietakten torde det ta 25–att nå upp till motsvarande grundsko- lenivå. Variationen är dock stor. I får en studerande i genomsnitt 14,6 timmars undervisning , medan en studerande i exempelvis , och i genomsnitt får 0,7 lektioner (, 1998h). Kurser i särvux ges ofta i form av enskild undervisning. Det genom- snittliga antalet elever per undervisningsgrupp är 2,2 (, Detta kan delvis bero på att antalet deltagare är litet i flertalet kommuner (medianvärde = 9), men inte ens i någon av storstäderna är antalet elever per undervisningsgrupp över 4,0 (). (1,9) och (1,4) ligger till och med under genomsnittet för samtliga kommuner. Genomsnittligt är antalet elever per undervisningsgrupp faktiskt lägre i storstäder (1,6) och förortskommuner (1,7) än i landet i stort (2,1). Variationen är även i detta fall stor över landet. Som exempel kan nämnas med 8 deltagare per undervisningsgrupp, , och med sju deltagare per undervisningsgrupp men också , och med en deltagare per undervisningsgrupp (, 1998h). Huvuddelen av den utbildning som bedrivs vid landets folkhög- skolor finansieras med allmänna medel. Folkhögskolan är dock en från staten fristående utbildningsform. Det statliga inflytande som finns över verksamheten utövas genom de villkor som satts upp för statsbidragsfördelningen. De övergripande målen och motiven för att bevilja statsbidrag har formulerats av riksdag och regering. Med utgångspunkt från dessa formulerar folkhögskolorna därefter mål för den egna verksamheten. I Förordning (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen anges de villkor som reglerar folkhögskolornas verksamhet. Den i detta sammanhang viktigaste målformuleringen – den som styr uppgift att fördela statsbidraget till studieförbund och folkhögskolor – är den med avseende på målgrupper. Vad gäller statsbidragets syfte anges i 3 § att: Verksamhet som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivån i samhället skall prioriteras lik- som verksamhet som riktar sig till utbildningsmässigt, so- cialt och kulturellt missgynnade personer. Personer med utländsk bakgrund, deltagare med funktionshinder och ar- betslösa utgör särskilt viktiga målgrupper för statens stöd. På samma sätt som för all verksamhet som vänder sig till allmän- heten har anordnaren, dvs. folkhögskolan, ett grundläggande ansvar för att verksamheten i vid mening görs tillgänglig för människor Folkhögskolornas ansvar för att erbjuda deltagare med funktionshinder särskilt stöd finns dock inte reglerat i lag eller förordning. Den enskildes rätt att delta i en folkhögskole- kurs finns inte heller reglerad. Folkbildningens idé om att möta deltagaren på dennes villkor och att ingen ska ställas utanför ger den enskilda folkhögskolan ett stort – om än inte formellt – ansvar för att anpassa utbildningen till deltagare med funktionshinder. Av tradition har också folkhög- skolorna tagit ett stort ansvar för att göra utbildningen tillgänglig. () har, enligt vad som följer av förord- ningen, ett ansvar att administrera och fördela statsbidraget till folkhögskolorna på ett sådant sätt att det underlättar deltagande för studerande med funktionshinder. Det resursfördelningssystem som konstruerats av FBR syftar, i kombination med det stöd som Sisus erbjuder, till att genom ekonomiskt stöd underlätta för folkhög- skolorna att anpassa undervisningen till deltagare med funktions- hinder. 15.2Ekonomiskt stöd till folkhögskolan Grunden i folkhögskolans resursfördelningssystem bygger på att skolorna får ersättning . låg grunder- sättningen på ca per deltagare och vecka. Denna grundläggande ersättning kompletteras med en rad särskilda bidrag vars syfte är att kompensera folkhögskolorna för verksamhet som bedömts som extra kostnadskrävande. Extrakostnader i samband med undervisning av deltagare med funktionshinder ersätts inom ramen för resursfördelningssystemet via s.k. förstärkningsbidrag. Förstärkningsbidraget består i sin tur av flera olika kostnadsersättningar. Invandrarschablonen på används när folkhögskolan har kostnader för insatser för invandrare som har behov av stöd i svenska språket för att klara studierna utifrån uppställda mål. Schablonbidrag för deltagare med svåra läs- och skrivsvårig- heter/dyslexi används i huvudsak för att möjliggöra undervisning i små grupper. Detta bidrag är indelat i två kategorier: ·Schablon på för insatser till enstaka studerande med svåra läs- och skrivsvårig- heter/dyslexi i folkhögskolornas vanliga kurser. ·Schablon på för insatser i riktade kurser enbart för deltagare med svåra läs- och skrivsvårigheter/dyslexi. Handikappschablon på används när folkhögskolan har extra kostnader för studerande med funktions- hinder och när skolans kostnader för särskilda insatser sammantaget inte överstiger schablonbeloppet. Folkhögskolorna behöver inte redovisa vad kostnaderna består av. Handikappbidrag med används när folkhögskolan har extra kostnader för deltagare med funk- tionshinder som sammantaget överstiger handikappschablonen på . Insatserna specificeras och kostnadsredovisas. Om kostnaderna för samtliga insatser är lägre än summan av antalet deltagarveckor multiplicerat med beviljas hela beloppet från . Är beloppet högre går ansökan för det överskjutande beloppet vidare till Sisus. Sisus s.k. tilläggsbidrag får, enligt regleringsbrevet som styr statsbidragsfördelningen, utbetalas för särskilt kostnadskrävande utbildningsinsatser vid folkhögskola för studerande med funk- tionshinder. Bidraget avser dels utbildningskostnader, dels kostna- der för åtgärder i samband med dessa utbildningar (Statsliggaren, 1999). Folkhögskolorna kan få bidrag för kostnader för förstärkta lärarinsatser, assistans för icke rörelsehindrade deltagare, tolk, hjälpmedel, anpassning av teknisk utrustning, läromedel m.m. förstärkningsbidrag administreras av Sisus. Syftet är att via en gemensam administration få en bättre helhetsbild av bidragen. Förhållandet mellan de båda bidragen kan beskrivas så att Sisus kapar topparna genom att finansiera de dyraste utbildningsinsat- serna och att FBR finansierar de flesta insatserna. av folkhögskolornas samlade ansökningar om bidrag avser ökade lärarinsatser1. Huvuddelen av kostnaderna för ökade lärarinsatser täcks av förstärkningsbidraget. Ytterligare en skillnad är att för- stärkningsbidraget är en del av resursfördelningssystemet, dvs. folkhögskolorna kan vara säkra på att få ersättning för sina kost- nader så länge insatserna ligger inom ramen för förstärkningsbi- dragets ändamål. Ansökningarna om tilläggsbidrag överskrider de befintliga medlen vilket gör att folkhögskolorna inte vet på förhand om de kan få täckning för de kostnader man ansöker om. Bidragen är individbaserade i så motto att de syftar till att täcka kostnader för insatser knutna till de deltagare som antagits den terminen ansökan gäller. Ansökta och utbetalade medel för särskilda kost- nader för deltagare med funktionshinder vid folkhögskolor som ansökt om tilläggsbidrag från Sisus –1998 (mkr.) Redovisningen av förstärkningsbidraget avser endast de skolor där man ansökt om handikappbidraget på 800 enligt ovan. Totalt beviljade FBR förstärkningsbidrag för ca 1998 till deltagare med funktionshinder. De ansökningar om bidrag för anpassningskurser som Sisus beviljar ingår inte i tabellen. Källa: Yetkin, 1999, Finansiering av extrakostnader för bostadsanpassning och omvårdnad på folkhögskola för deltagare med funktionshinder – en beskrivning på uppdrag av Kunskapslyftskommittén.Arbetsrapport. 1 Inkluderar även ansökningar enligt invandrarschablonen. Eftersom Sisus tilläggsbidrag är översökt tvingas man prioritera mellan de ansökta insatserna. ansökte folkhögskolorna om , från Sisus tilläggsbidrag, varav inte beviljades. Det är dock inte självklart samma sak som att det saknas 11 miljoner fullt ut eftersom delar av de ansökta medlen kan ligga utanför det som statsbidraget är avsett för. eller Sisus har någon detaljerad förteckning över vilka insatser som berättigar folkhögskolorna till särskild ersättning. En praxis har etablerats för vilka insatser som prioriteras framför andra. Enligt denna praxis beviljas exempelvis inte bidrag för att finansiera avskrivningar och fasta driftskostna- der, trots att dess kostnader kan sägas ha uppstått på grund av skolans handikapprofil. Vid anslagsfördelningen, som sker en gång inför varje termin, tar Sisus ställning till de olika ansökningarna och fördelar de befintliga medlen. Det bidrag som betalas ut är ofta lägre än det sökta. Sisus preciserar inte till vilka av de sökta insatserna bidraget ska användas, dvs. folkhögskolorna får själva avgöra vad de vill använda bidraget till. Vissa deltagare kan behöva olika former av assistans för att delta i undervisningen. Folkhögskolorna kan finansiera kostnader för assistans till studerande med rörelsehinder genom att ansöka om bidrag från anslaget till vårdartjänst som Sisus administrerar. Vårdartjänst innebär personlig praktisk assistans till rörelsehindrade och ska ge den enskilde sådant stöd att denne kan bo på studieorten och genomföra studierna. Assistansen kan ges dygnet runt och ska utformas utifrån den enskildes behov i den aktuella studiesituationen. uppgick antalet deltagare som folkhögskolan fick vårdartjänstanslag för till 647 på de långa kurserna och 1 950 på de korta kurserna enligt Sisus årsredovisning. Det motsvarar drygt en procent av studiedeltagarna på de långa respektive korta kurserna. Antalet deltagare med vårdartjänst har ökat med mellan 1995/96 och 1998. Bidraget för vårdartjänst är koncentrerat till relativt få folkhögskolor med en omfattande verksamhet för studerande med funktionshinder. Av de 45 skolor som erhöll bidrag för vårdartjänst gick av det samlade bidraget till 10 skolor. Även deltagare med andra funktionshinder än rörelsehinder kan behöva assistans. Kostnaderna för detta kan finansieras via Sisus tilläggsbidrag. En stor del av ansökningarna om tilläggsbidrag , ca 7 miljoner, avser assistansinsatser för studerande med bl.a. förvär- vade hjärnskador, utvecklingsstörning och psykiskt funktionshinder. Tilläggsbidraget uppgår till drygt 30 miljoner och vårdar- tjänstanslaget till 80 miljoner. I vilken utsträckning tilläggsbidraget slutgiltigt finansierar assistansinsatser är svårt att bedöma eftersom folkhögskolorna själva avgör vad bidraget ska användas till när Sisus inte kan bevilja hela det sökta beloppet. Det faktum att tilläggsbidraget endast täcker tre fjärdedelar av det sökta beloppet innebär att deltagare med behov av assistans inte kan garanteras detta om de inte har ett rörelsehinder2. Det kan röra sig om människor som kan förflytta sig på egen hand men som till följd av en hjärnskada förlorat orienteringsförmågan. Sisus genomför en försöksverksamhet med samordnad statsbi- dragshantering avseende assistans vid två folkhögskolor . Syftet är att skapa förutsättningar för folk- högskolorna att bedöma och tillgodose assistansbehov hos studie- deltagare med olika funktionshinder utan att styras av diagnos eller olika förutsättningar hos de två statsbidragen (vårdartjänst och tilläggsbidrag). Kostnaderna finansieras under försöksåren ur an- slaget till vårdartjänst. Resultatet av försöket väntas ge en tydligare bild av omfattning och deltagarbehov, eventuella förändringar i antagning av sökande och kostnader för assistansen. Förutom Sisus bidrag till folkhögskolorna för assistanskostnader kan deltagaren ha rätt till personlig assistans enligt LSS/. 2 Sisus har kunnat finansiera assistans till samtliga rörelsehindrade deltagare på folkhögskolan med behov av assistans inom ramen för statsbidraget för vårdartjänst. Ett tredje alternativ är att insatser som motsvarar – helt eller delvis – de assistansinsatser som Sisus kan ge bidrag till, finansieras av deltagarens hemkommun med stöd av Socialtjänstlagen. Studerande med omfattande rörelsehinder omfattas ofta av per- sonkretsen för LSS/. Assistansinsatser för dessa studiedelta- gare kan därmed täckas inom ramen för dels vårdartjänsten dels LSS/. Det är upp till den enskilde att ansöka om personlig assistent enligt LSS/från hemkommunen. Väljer han eller hon att inte göra det kan folkhögskolan erhålla bidrag från Sisus vårdartjänstanslag för att täcka assistanskostnaderna. Enligt en undersökning som Sisus gjort föredrar de flesta folkhögskolorna att själva ha ansvar för assistenterna. Som ett tungt vägande skäl anges att skolorna är angelägna om att assistenterna ska vara förtrogna med kulturen på skolan (Sisus, 1998). En assistansorganisation som kan arbeta långsiktigt med assistans till deltagare med funktionshinder bygger med tiden upp en kompetens via erfaren- heter och kompetensutveckling hos personalen. Vidare finns det möjlighet att samordna assistansinsatser till flera deltagare på samma kurs vilket skapar förutsättningar för att bedriva assistansen kostnadseffektivt. Vid de skolor som är inriktade på studerande med rörelsehinder är assistenterna i regel den antalsmässigt största personalkategorin. En skillnad mellan stöd enligt Socialtjänstlagen/LSS/och det stöd till assistans som Sisus kan erbjuda är att det senare syftar till att ge den enskilde ett sådant stöd att denne kan bo på studie- orten och genomföra studierna medan övriga regelverk är skrivna för att vara tillämpbara på alla situationer i livet inklusive att bo och delta i undervisningen på en folkhögskola. till de olika behov av assistans som kan uppstå under en längre utbildning på folkhögskolan, med assistansbehov vid folkhögskolan under skoltid och fritid och utanför folkhögskolan och lov, är den assistans som kan ges via Sisus smalare och mindre flexibel än övriga assistansformer. För att erhålla personlig assistans enligt LSS/måste dock deltagaren rymmas inom den personkrets som anges i lagstiftningen. Assistans finansierad via vårdar- tjänstanslaget är möjlig att erhålla för en bredare grupp av deltagare Exempelvis kan assistans finansierad via vårdartjänstanslaget, till skillnad mot assistans enligt LSS/, även utgå till deltagare som är . En närmare beskrivning av kommunens ansvar för att erbjuda stöd och service enligt Socialtjänstlagen samt LSS/finns i avsnitt 10.6. 15.3Studerande med funktionshinder i folkhögskolan De kurser som folkhögskolan ger kan delas upp i kurser finansie- rade via statsbidrag och uppdragsutbildningar. De statsbidragsfi- nansierade kurserna består av fyra kurstyper; allmän kurs (avsedda främst för dem som saknar grundskole- och gymnasieutbildning), särskilda kurser (folkhögskolornas profilkurser), kurser inom ramen för särskild utbildningsinsats (folkhögskolans egna Kun- skapslyftsplatser) och korta kurser (och kortare). Under svarade de långa kurserna – dvs. de allmänna och särskilda kurserna samt folkhögskolans egna Kun- skapslyftsplatser – för av de det totala antalet del- tagarveckor. Den statistik som för över stude- rande med funktionshinder redovisar antalet deltagare som folk- högskolorna ansökt om särskilda bidrag för på grund av extrakost- nader i samband med undervisningen. På de långa kurserna ansökte folkhögskolorna om extra statsbidrag för av deltagarna med anledning av funktionshinder och för av deltagarna med anledning av språkliga handikapp (dyslexi/läs- och skrivsvårigheter samt invandrare med språkliga handikapp). Till- sammans utgjorde alltså studerande med funktionshinder och in- vandrare med språkliga handikapp av deltagarna på de långa kurserna. Vad gällde de korta kurserna utgjorde andelen . Jämfört med 1997 innebar detta en ökning med 2 procent- enheter på de långa kurserna och på de korta kurserna. Antalet med funktionshinder fördelade sig enligt tabell 15.2 (, 1999b). Anpassningskurser är särskilt anpassade korta kurser som vänder sig till vuxna med olika funktionshinder och även till deras anhö- riga. Anpassningskurser har funnits och är som regel en . Ett 30-tal folkhögskolor anordnar anpassningskurser i samarbete med 13 handikapporganisationer. Syftet med kurserna är att ge de studerande redskap och kunskaper för att klara sin livssituation på bästa sätt. Deltagarna får dels ökad kunskap om funktionshindret och stimulans genom allmänbildande och kulturella inslag, dels social gemenskap (Sisus, 1999b). Folkhögskolorna får statsbidrag genom och Sisus för att anordna anpassningskurser. Statsbidragen ska täcka alla kostnader för lärare, tolk, assistans, studiematerial m.m. Mål- sättningen är att anpassningskurserna ska vara kostnadsfria för deltagarna. De studerandes egna kostnader för resa, kost och logi finansieras på olika sätt beroende på vilka förutsättningar som gäller. Landstingen/kommunerna ger ofta bidrag till inackorde- ringen. Deltagare under kan söka korttidsstudiestöd och in- ternatbidrag från CSN. av Sisus samlade tilläggsbidrag avsätts år- ligen för att finansiera anpassningskurser. Sisus beslutar om hur stor del av anslaget som ska gå till anpassningskurser. Under bud- uppgick summan till . Sisus för- delade statsbidrag för särskilt stöd till stude- rande med funktionshinder, via tilläggsbidraget för kurser, motsva- rande en utbildningsvolym på . Av dessa utgjorde anpassningskurserna (Sisus, 1999a). Antal deltagare med funktionshinder och språkliga handikapp Antal deltagare ht 1998 Källa: , 1999, Årsredovisning 1998. Det är relativt vanligt med särskilda kurser för studerande med funktionshinder. Förutom kurser som riktar sig till utvecklings- störda och dyslektiker är folkhögskolan speciell i vuxenutbild- ningssammanhang i så måtto att det överhuvudtaget finns längre kurser som vänder sig särskilt till människor med funktionshinder. Utbildningarna kombinerar ibland studier i allmänna ämnen med rehabiliterande inslag. Som exempel på den typen av kurser kan nämnas folkhögskolas Rehabkurs för synskadade som vänder sig till synskadade som vill kombinera synrehabi- litering med studier i olika ämnen. Varje deltagare får ett individuellt program efter eget önskemål. Fysisk rehab in- går. eller Edelviks folkhögskolas kurs för afatiker som vänder sig till den som har afasi och vill träna att tala, läsa och skriva. Kan vara en förberedelse inför arbetsmarknadsutbildning eller an- nan utbildning. Utbildningen innehåller läs- och skrivträ- ning, bildkommunikation, samhällsorientering, drama och konsthantverk. (Folkhögskolornas informationstjänst, 1999) En sammanställning från folkhögskolekatalogen över folkhögskolor som har särskilda långa kurser för deltagare med funktionshinder visar följande uppdelning av kurser riktade till studerande med olika funktionshinder. Antal skolor som anordnar särskilda kurser för deltagare med funktionshinder läsåren 1997/98–1999/00 Dyslexi/läs- och skrivsvå- Anm. redovisas kurser för deltagare med utvecklingsstör- ning och psykiskt funktionshinder under kategorin psykiskt funk- tionshindrade. Totalt hade 29 skolor en sådan kurs. Källa: Folkhögskolornas informationstjänst, 1997-1999, Katalog över Folkhögskolans långa kurser. för statistik över antalet studerande som folk- högskolorna söker förstärkningsbidrag för på folkhögskolans egna Kunskapslyftsplatser, de så kallade S-platserna. deltog 9 118 respektive 10 109 personer i dessa kurser. Folkhögskolorna ansökte om förstärkningsbidrag för av dessa deltagare med anledning av extra kostnader relaterade till studerande med funktionshinder. De volymmässigt största grupperna är deltagare med psykiskt funktionshinder och deltagare med svåra läs- och skrivsvårigheter som tillsammans uppgår till av samtliga redovisade studerande med funktionshinder (, 1999b). I tabell 15.4 redovisas antalet funktionshindrade, på Kunskaps- lyftsplatserna, som folkhögskolorna ansökt om förstärkningsbidrag för .