sou · GNB360 · 2000-01-01 00:00:00 — verkar för bl.a. trafiksäkerhet, miljöfrågor och en fortsatt sanering av branschen. Förbundet arbetar också för att konkurrensen skall ske på lika villkor. Förbundet organiserar omkring 5500 aktiva taxiföretag och ca 200 beställningscentraler, vilket innebär att ungefär två tredjedelar av landets taxiföretag är anslutna till taxiförbundet. Förbundet är rikstäckande och har medlemmar i alla av landets län. Anslutningsgraden varierar dock en del, i är endast av taxiföretagen anslutna medan motsvarande siffra i är 90procent. Även i storstadslänen varierar anslutningsgraden – i är anslutna, i och i län . stadgar föreskriver att medlem i förbundet och ansluten beställningscentral skall tillämpa de branschetiska regler som förbundet tecknar överenskommelser om med myndigheter och organisa- tioner. I stadgarna står också att medlemmarna skall bedriva sin verksamhet med tillbörliga affärsmetoder under iakttagande avgod taxitradition, med ordnade former för pris- och beställningsfunktionerna i medvetande om sitt ansvar så att både det egna företaget och branschen i dess helhet vinner i aktning. Vad som är att betrakta som god taxitradition finns utförligt beskrivet i ett antal kvalitetsnormer som behandlar taxiföretagets service, utbildning, fullgörande av skyldigheter mot det allmänna, försäkringar, reklamationer och transportörsavtal. är, liksom , en medlemsorganisation för taxiföretag. Förbundet bildades av ett femtiotal taxiägare, de flesta från . En av anledningarna till att man bröt sig ur var att man ansåg att det stora förbundet i alltför hög grad riktade in sig på storstadsintressen. har 150–200 medlemsföretag från hela . Även om landsbygdsprägeln är stor har förbundet också medlemsföretag från storstäderna. säger sig arbeta för en fri konkurrens med kunden i centrum. Förbundet tar till vara organisationens och de enskilda medlemmarnas intresse och arbetar för en höjd service och god tilgång till taxi. () är en organisation för fri- stående taxiåkare i . Med fristående taxiåkare menas åkare som inte är anslutna till någon bestälningscentral. Föreningen, som bildades , är en ideell förening till vilken ett par hundra mindre åkerier är anslutna. Så gott som alla medlemmar förfogar över endast ett fordon. Föreningen säger sig arbeta aktivt för att skapa en bättre konkurrens- situation för sina medlemmar, inte minst genom att anmäla olika företeelser – t.ex. fördelningen av uppställningsplatser vid och – för prövning till . Föreningen består i princip av samma konstellation som låg bakom tidigare Små Taxiägares (). är en tredjedel, eller ca 4 000, av landets anställda taxiförare. Förbundet har arbetat kraftfullt för en viss återregle- ring av taximarknaden och har därvid bl.a. krävt obligatorisk anslutning till beställningscentral. Förbundet företräder arbetsgivarna inom vägtransportsektorn. är representerat i styrelsen. Till förbundet finns det 104 beställningscentraler anslutna, i vilka det ingår 3 142 taxiföretag (som därmed också är anslutna). Företagen har sammanlagt ca 2 300 arbetstagare anställda. Dessutom har förbundet 966 individuellt anslutna taxiföretag, med ca 2300 arbetstagare. Före avregleringen gällde enligt yrkestrafiklagstiftning, dvs. yrkestrafiklagen (1979:559) och yrkestrafikförordningen (1979:871), bestämmelser om bl.a. trafikeringsplikt, trafikområde, kommenderings- plan, uppställningsplats för fordon och skyldighet för tillståndshavare att tillhöra en beställningscentral. Vidare var prissättningen reglerad genom att en statlig myndighet – dåvarande – fastställde för hela landet gällande maximitaxor. Taximarknaden var således fram till mycket hårt reglerad. Bl.a. var bilarnas antal, geografiska fördelning, utehållande och taxor reglerade. Verksamheten skulle organiseras i en taxiförening och åkarna skulle tillhöra en beställningscentral inom det område där de verkade. I gengäld innebar regleringen att taxiåkarna skyddades från konkurrens. Taxorna sattes så att ett överskott uppkom på lönsamma tider, vilket skulle täcka de förluster som åkaren fick vidkännas när han enligt kommendringsplanen tvingades köra på olönsamma tider. En av orsakerna till att avregleringen kom att genomföras var att kunderna – främst i tätorterna – klagade på dålig service. Ofta var det svårt att komma fram till växeln för att beställa en bil och om man väl lyckats beställa en bil var väntetiden inte sällan lång eller så dök bilen inte upp över huvud taget. Taxi – var god dröj blev ett allmänt begrepp. Även taxiåkarna och förarna menade att servicen var för dålig och hade idéer om hur den kunde förbättras. Den hårda regleringen lade dock hinder i vägen – inte minst ur konkurrenssynpunkt. Eftersom alla taxiföretag var tvungna att tillhöra en beställningscentral och ha samma pris kunde företagen inte profilera sig. En annan orsak till avregleringen var att den bristande konkurrensen gjorde det svårt för kommuner och landsting att upphandla samhällsbetalda resor till acceptabla priser. Kritiken mot det gamla systemet ledde fram till att underårenv 1988 fattade beslut om avreglering av marknaden.Förarbeten till den författningsreglering som rör avregleringen är huvudsakligen prop. 1987/88:50 bil. 1, prop. 1987/88:78 och bet. 1987/88:TU15. avskaffades behovsprövningen (dvs. prövningen av hur många taxifordon som skulle tillåtas verka inom ett område), trafikområdena och kommenderingsplanerna. Varje taxiägare fick rätt att sätta sitt eget pris, att avgöra hur många bilar som skulle vara i trafik och när de skulle köra. Vidare slopades kravet på tillhörig- het till en beställningscentral. Målet – att alla människor skulle kunna resa med taxi till rimliga priser vid alla tider och på alla platser – menade man skulle kunna up- rätthållas genom att upphandlarna av samhällsbetalda resor i sina avtal skrev in ett krav på taxiföretagen att de skulle se till att denna service alltjämt tillhandahölls allmänheten. I samband med avregleringen ställdes strängare krav på taxiägarnas lämplighet. Dessutom skärptes reglerna beträffande taxametrar och pris- information. 2.2.3Fortsatt behandling av taxifrågor budgetproposition riktades kritik mot länsstyrelsernas insatser i fråga om den föreskrivna lämplighetsprövningen och den efterföljande kontrollen av lämpligheten. I propositionen framhölls främst behovet av att skärpa efterlevnaden av det existerande regelverket men inte regelverket som sådant. Regeringen betonade att beslutet om avreglering skulle stå fast. antog propositionen (prop. 1991/92:100 bil. 7, bet. 1992/93:TU1, rskr. 1992/93:2) och ansåg att det krävdes en snabb utredning av möjligheterna att skärpa reglerna ytterligare i syfte att sanera taxibranschen och för att kunderna skulle kunna åka säkert till en kostnad som var rimlig i förhållande till resans omfattning. För att säkerställa konkurrens på lika villkor inom taxinäringen skulle länsstyrelserna enligt riktlinjer som föreslagits i propositionen skärpa lämplighetsprövningen och uppföljningen av lämpligheten hos trafikutövarna. beslutade regeringen om krav på godkänt prov i yrkeskunnande för taxiförare. Den förare som uppfyllde Väg- verkets krav skulle erhålla en legitimation, som skulle finnas i fordonet och vara väl synlig för passageraren. Beslutet trädde dock i kraft först (SFS 1992:1387 och SFS 1993:1159) sedan det förenats med krav på en vandelsprövning (se nedan). 1992/93:106 om åtgärder rörande taxitrafiken redovisades 15 olika förslag om en skärpt tillsyn av taxitrafiken. anförde i sitt betänkande (1992/93:TU26) att målet för samhällets insatser borde vara att utforma instrument och incitament som sammantaget bidrog till en önskvärd utveckling inom taxitrafiken utan att för den skull en återgång till tidigare detaljreglering skulle ske. revisorer lämnade en rapport om avregleringen av taxinäringen, huvudsakligen grundad på förhållandena i . Revisorerna pekade särskilt på bristerna i länstyrelsens uppföljning av tillståndshavarnas lämplighet, som enligt revisorerna i princip borde motsvara tillståndsprövningen. överlämnade Statskontoret till regeringen rapporten taxi och annan yrkesmässig trafik (1993:15) med förslag om en effektivare tillsyn av den yrkesmässiga trafiken i ett åtgärdspaket om 25 punkter. På grundval av rapporten och remissyttranden över den utarbetades inom en promemoria jämte lagförslag, Ökad tillsyn av den yrkesmässiga trafiken (Ds 1993:91). 1993/94:168 Ökad tillsyn av den yrkesmässiga trafiken markerade regeringen, genom att bl.a. lämna förslag till ändring av yrkestrafiklagen, länsstyrelsernas ansvar för den löpande tillsynen av den yrkesmässiga trafiken. Vidare föreslogs en vandelsprövning av taxiförare innebärande att en legitimation för taxiförare bara skulle få ges till den som med hänsyn till yrkeskunnande och laglydnad bedömdes vara lämplig. Förslagen antogs av (bet. 1993/94:TU29, rskr. 1993/94:310). För att bidra till det i prop. 1993/94:168 uttalade önskemålet om en bättre ordning inom yrkestrafiken tillkallade Kommunikationsdeparte- mentet en Ledningsgrupp för yrkestrafikfrågor. Gruppen bestod av företrädare för 18 olika myndigheter och bransch- organisationer med anknytning till yrkestrafiken. Ledningsgruppen utsåg i sin tur fyra arbetsgrupper med uppgift att bl.a. kartlägga behovet av ytterligare lagstiftning på området. Gruppernas arbete resulterade i departementspromemorian Den yrkesmässiga trafiken – samordnings- och genomförandefrågor (Ds 1994:100). Promemorian låg till grund för direktiven till yrkestrafikutredning. överlämnade yrkestrafikutredning sitt betän- kande Ny yrkestrafiklagstiftning, SOU 1996:63. Utredningens förslag ligger till grund för den nya lagstiftning som trädde i kraft den 1oktober 1998, dvs. yrkestrafiklagen (SFS 1998:490, prop. 1997/98:63, bet. 1997/98:TU9, rskr. 1997/98:192) samt yrkestrafikförordningen (SFS 1998:779). En annan utredning som behandlat taxifrågor och då med inriktning på den ekonomiska brottsligheten och skatteundandragandet inom branschen är . Denna utredning lämnade delbetänkandet Licensavgift – en principskiss, SOU 1996:172, i decem- ber 1996 och huvudbetänkandet Branschsanering – och andra metoder mot ekobrott, SOU 1997:111, . Båda betänkandena behandlar fusk inom taxibranschen och föreslår omfattande åtgärder mot det. Betänkandena har remissbehandlats och bereds inom Justitiedeparte- mentet. lämnade sitt betänkande Vägtrafikregi- strering, SOU 1998:162, . I betänkandet föreslås en total revidering av de nuvarande registren på vägtrafikområdet. Det nuvarande yrkestrafikregistret föreslås ingå i det samlade vägtrafik- registret. Betänkandet bereds inom . Som tidigare angetts trädde den nya yrkestrafiklagen (1998:490), YTL, och yrkestrafikförordningen (1998:779), YTF, i kraft . Där har man samlat alla väsentliga nationella bestämmelser rörande yrkestrafiken. Vidare har såväl lag som förordning delats in i olika kapitel för att göra dem mer lättillgängliga och överskådliga. har meddelat föreskrifter för yrkestrafiken i fråga om bl.a. kravet på yrkeskunnande för trafiktillstånd och vad proven härför skall innehålla (VVFS 1996:2 och 3). har också meddelat före- skrifter som gäller särskilt för taxitrafiken. Dessa är VVFS 1994:40 om personlig tidbok, VVFS 1997:190 om taxitrafik (ändr. 1998:38, 1999:12), VVFS 1998:45 om yrkeskunnande för taxiförarlegitimation, VVFS 1998:62 om prov för taxiförarlegitimation och VVFS 1998:88 om taxiförarlegitimationer. Nya föreskrifter i det senare avseendet är under utarbetande. När det gäller utfärdande av föreskrifter rörande prisinformation i taxitrafik, som skall innehålla en möjlighet att jämföra priser, skall samråda med . Samrådet är av betydelse eftersom /har tillsyn över prisinformationslagen och marknadsföringslagen som är tillämpliga i fråga om prisinformation även inom taxibranschen. I fråga om föreskrifter om medicinska krav för innehav av taxiförarlegitimation skall samråda med . har meddelat föreskrifter bl.a. om länsstyrelsernas möjlighet att inhämta uppgifter ur polisregister och om personutredning som behövs för tillämpningen av YTL och YTF. Föreskrifter om omhändertagande av taxiförarlegitimation och egir- streringsskylt för taxi är under utarbetande. får, efter samråd med , meddela ytterligare föreskrifter om prisinformation samt föreskrifter om utmärkning av for- don och den lokalkännedom som taxiförare bör ha. Möjligheten att meddela föreskrifter har endast utnyttjats av i i fråga om lokalkännedom för taxiförare (01FS 1998:159, 01–10:4). Föreskrifterna meddelades sedan föreskrifter i samma sak upphört den 1oktober 1998. ser över föreskrifterna. avvecklades /92 och Trafiksäkerhets- verket tog då över vissa av rådets funktioner. /93 gick upp i som därmed blev central trafiksäkerhetsmyndighet. har således det övergripande ansvaret för vägtrafiken i , vilket innebär att verket ansvarar för vägarnas infrastruktur. Verket har därjämte ett sektorsansvar för såväl den trafik som finns på vägarna som trafiksäkerheten och trafikens miljöpåverkan kopplat till hela vägtransportsystemet. är vidare central förvaltningsmyndighet när det gäller fordon, körkort och yrkestrafik. Verket svarar enligt förordningen (1992:1467) med instruktion för för frågor om yrkestrafik och internationella transporter samt handikappanpassning av kollektiva färdmedel och terminaler. Det åligger även verket att ha en . Nämnden har till uppgift att följa utvecklingen inom området och lämna förslag till åtgärder. är dessutom över- klagningsmyndighet i vissa frågor. har ett samlat ansvar för alla frågor som rör fordons- registrering. , som är förlagt till , svarar för de rikstäckande yrkestrafik-, bil- och körkortsregistren. innehåller uppgifter om tillståndshavare och trafikansvariga samt uppgifter om tillstånd till yrkesmässig trafik, tillstånd till transportför- medling och tillstånd till uthyrningsverksamhet. Regeringen har bemyndigat att meddela föreskrifter för verkställigheten av YTF och om användningen av taxametrar. har också olika löpande uppgifter på yrkestrafikområdet. Inom ramen för gällande författningar anordnar verket t.ex. skriftliga prov och utfärdar intyg avseende yrkeskunnande och yrkeskompetens för tilståndshavare resp. förare inom samtliga trafikslag. har tidigare genom verkets bilinspektörer, tillsammans med polisen, ansvarat för kontrollen av fordonens tekniska skick samt förarnas kör- och vilotider. Verksamheten överfördes helt till polisväsendet och bilinspektörerna utgör numera ett expertstöd för trafikpolisen vid den tekniska fordonskontrollen på väg. Länsstyrelserna har det regionala ansvaret för yrkestrafiken. De är tillståndsmyndigheter för taxitrafiken och den särskilda förarlegi- timationen för taxi. Länsstyrelserna utövar också tillsyn över att till- ståndshavare bedriver verksamheten enligt gällande estämmelserb och prövar om förutsättningarna för tillstånd alltjämt föreligger. De skall också i övrigt verka för att kraven på trafiksäkerhet och arbetsmiljö uppfylls. Yrkesmässig trafik får enligt 2 kap. 1 § YTL bedrivas endast av den som har trafiktillstånd. Sådant tillstånd kan meddelas antingen för linjetrafik, taxitrafik, beställningstrafik med buss eller godstrafik (1kap. 3 § YTL). För tillstånd till taxitrafik krävdes tidigare att trafiken behövdes och att utövarna var lämpliga. Behovsprövningen avskaffades i samband med att taxitrafiken avreglerades. gäller prövningen endast tillståndshavarens lämplighet. Emellertid har man skärpt kraven i detta Trafiktillstånd får således ges endast till den som med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomiska förhållanden och gott anseende bedöms vara lämplig att driva verksamheten (2 kap. 5 § YTL). Vad som krävs i dessa hänseenden anges närmare i 2kap. 8–11 §§ YTL och i 2 kap. 5– 7 §§ YTF samt VVFS 1996:2 och 1996:3. Hos juridiska personer prövas den eller de som skall ha ansvaret för trafikutövningen (trafikansvariga) samt vissa andra personer som har inflytande över verksamheten (2 kap. 3,4 och 6 §§ YTL). Trafiktillstånd gäller i allmänhet tills vidare (2 kap. 14 § YTL). Til- ståndet får förenas med villkor, om det finns särskilda skäl (2 kap. 3 § YTL). Frågor om trafiktillstånd prövas av i det län där sökan- den är folkbokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där före- tagets eller verksamhetens ledning finns (2 kap. 2 § YTL). Den som har tillstånd till persontransporter får även frakta gods med fordon som tillståndet avser (2kap. 18 § YTL). Den som har tillstånd till taxitrafik är skyldig att före färden lämna prisinformation om de taxor som tillämpas (2kap. 19 § YTL). Om det antal fordon som tillståndshavaren skall använda utökas skall pröva att de ekonomiska förutsättningarna är upfyllda och om lämpligheten i övrigt är uppfylld (5kap. 4 § YTF). Endast den som har taxiförarlegitimation får föra ett fordon i taxitrafik. Legitimationen skall medföras i taxitrafik och skall vara väl synlig för passagerarna (3 kap. 1 § YTL och 3 kap. 4 § YTF). Kraven för att erhålla taxilegitimation är att sökanden skall -ha fyllt , -ha körkort med B-behörighet (om han inte har haft taxiförarlegitimation och vid ansökan har körkort med B-behörighet) eller ha körkort med D-behörighet, -uppfylla de medicinska krav som ställs, -i fråga om yrkeskunnande och laglydighet bedömas vara lämplig att tjänstgöra som taxiförare (3 kap. 3 § YTL). Kravet på yrkeskunnande anses uppfyllt av den som har godkänts vid ett skriftligt prov som anordnats av (3kap. 7 § YTL, 11 kap. 1 § YTF, VVFS 1998:45, 1998:62 och 1998:88). är också den myndighet som utfärdar legitimationen. Själva prövningen av om legitimation skall utfärdas sker dock hos i det län där sökanden är folkbokförd (3kap. 3 § YTF och 3 kap. 2 § YTL). Legi- timationen skall förnyas efter utfärdandet (3kap. 5 § YTF). Om en ansökan avslås skall en spärrtid på mellan och i vissa fall sättas, under vilken den prövade skall anses olämplig att inneha taxiförarlegitimation (3kap. 8 § YTL). Frågan om det finns hinder mot att taxiförarlegitimation ges kan prövas genom förhandsbesked (3 kap. 9 § YTL). 2.3.6 Återkallelse av tillstånd och taxiförarlegitimation Ett trafiktillstånd gäller tills vidare om inte annat följer av tillståndet. Trafiktillstånd kan dock återkallas. Det skall ske om det i den yrkesmäs- siga trafiken eller i övrigt vid driften av trafikrörelsen eller i annan näringsverksamhet som tilståndshavaren driver har förekommit allvar- liga missförhållanden eller om förutsättningarna för tillstånd enligt 2 kap. 5 § YTL av andra skäl inte längre föreligger. Om missförhållan- dena inte är av allvarlig art, kan i stället varning meddelas (5kap. 1 § YTL). Ett tillstånd skall återkallas om en trafikansvarig eller någon annan som prövas enligt 2 kap. 6 § YTL -har dömts för allvarliga brott, inräknat ekonomiska brott, -har dömts för allvarliga eller upprepade överträdelser av a)yrkestrafiklagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag, b)författningar eller föreskrifter om vägtrafik och vägtransporter, särskilt bestämmelser om förares kör- och vilotider, fordonsvikt och mått, fordons utrustning och beskaffenhet eller bestämmelser av väsentlig betydelse för trafiken, trafiksäkerheten eller skyddet av miljön, eller c)bestämmelser om löne- och anställningsförhållanden i branschen, -i väsentlig mån underlåtit att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna vad avser betalning av skatter och avgifter, eller -på väsentligt sätt har åsidosatt villkor för tillståndet. Ett tillstånd kan också återkallas, om det vid prövning som avses i 2 kap. 7 § YTL framgår att någon av dem som prövats är olämplig (5 kap. 2 § YTL). En spärrtid på mellan tre och skall sättas, under vilken den prövade skall anses olämplig att driva yrkesmässig trafik (5kap. 3 § YTL). Ett ärende som avses i 5 kap. 1–3 §§ YTL får inte avgöras utan att tillståndshavaren getts skälig tid att byta ut en person vars lämplighet är Godkänns inte heller den nya personen skall til- ståndet återkallas (5 kap. 4 § YTL). En taxiförarlegitimation skall återkallas om innehavaren -genom brottslig gärning eller på grund av andra missförhållanden har visat sig olämplig att tjänstgöra som förare i linjetrafik eller taxitrafik enligt 3 kap. 1 §, -inte längre uppfyller de medicinska krav som avses i 3kap.3 § YTL, -inte följer ett föreläggande att ge in läkarintyg, eller -begär att legitimationen skall återkallas. Om missförhållandena inte är så allvarliga kan i stället varning meddelas (5 kap. 6 § YTL). Vid återkallelse av legitimation på grund av att innehavaren visat sig olämplig på grund av han gjort sig skyldig till brottslig gärning eller på grund av andra missförhållanden skall en spärrtid på mellan tre till bestämmas, under vilken den prövade skall anses olämplig att inneha taxiförarlegitimation (5kap. 7 § YTL). En taxiförarlegitimation kan återkallas tills vidare i avvaktan på slutligt beslut och även omhändertas av polisman eller åklagare (5kap. 8 och 9 §§ YTL). Innan ett fordon får användas i yrkesmässig trafik skall detta anmälas till prövningsmyndigheten, som har att pröva om fordonet uppfyller de villkor som gäller för yrkesmässiga fordon (5kap. 1–3 §§ YTF). Fordon som används i yrkesmässig taxitrafik skall ha ett giltigt yrkestrafikmärke som visar att tillstånd meddelats för trafiken. Yrkestrafikmärke tillhandahålls av när fordonet anmälts till prövningsmyndigheten och förnyas före utgången av varje kalenderår (6 kap. 1 och 4 §§ YTF). Ett fordon som används i taxitrafik skall vara utrustat med en god- känd taxameter. Endast i undantagsfall kan dispens från detta krav medges. Taxametern och dess fastsättning skall vara kontrollerade och plomberade. Besiktning av taxametern skall göras . De verkstäder som får handha plombering m.m. av taxametrar skall vara ackrediterade enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll (7kap. föreskrifter reglerar mer i detalj vad som gäller i fråga om taxametrar och dess handhavande (VVFS 1997:190). Ett fordon som anmälts för användning i taxitrafik – och som inte medgetts undantag från kravet på taxameter – skall också ha en registreringsskylt där bokstaven T anges till höger om registrering- numret (såvida fordonet inte är försett med personlig fordonsskylt). Registreringsskylten skall vidare ha en gul ljusreflekterande botten (18 § 3 st bilregisterkungörelsen [1972:599]). Ett taxifordon skall vara försett med väl synlig prisinformation. Prisinformationen skall vara läsbar från varje passagerarplats i fordonet samt utanför fordonet på ett avstånd av från fordonets högra och vänstra sida (2 kap. 19 § YTL, VVFS 1997:190). Regler om prisinformation finns också i prisinformationslagen (1991:601). Slut- ligen får , i samråd med , meddela ytterligare föreskrifter om prisinformation (8kap. 2 § YTL och 11 kap. 2 § YTF). Som tidigare nämnts skall samråda med – som har till uppgift att övervaka bl.a. prisinformationslagen och marknadsföringslagen – innan föreskrifter om prisinformation meddelas. Denna samrådsskyldighet är väsentlig, eftersom det annars skulle kunna få den konsekvensen att myndigheternas tillämpning i fråga om pris- information för taxibranschen varierade, något som naturligtvis vore olyckligt. I sammanhanget kan nämnas att överläggningar pågår mellan , , Länsstyrelsernas samrådsgrupp för yrkes- trafik och om hur jämförpriser och övrig information bör utformas. Projektet beskrivs närmare i avsnitt 8.3.3. Slutligen kan tilläggas att den s.k. brytpunktstaxan förbjöds i samband med att YTL infördes. Taxan får numera inte längre vara uppbyggd på sådant sätt att grunderna för prisets bestämmande förändras under färden (2 kap. 19 § YTL). utövar tillsyn över att tillståndshavare bedriver verksamheten enligt gällande bestämmelser och att innehavare av taxiförarlegitimation uppfyller de krav som gäller för legitimationen. skall också verka för att kraven på trafiksäkerhet, trafikmiljö och arbetsmiljö uppfylls samt att taxitrafiken bedrivs under konkurrensvillkor som är lika för alla taxitrafiksutövare (5kap. 17 § YTL). Frågan om tillsyn behandlas närmare i avsnitt 7.