sou · GNB3101 · 2000-01-01 00:00:00 — Om flyktinggömmare och djurrättsaktivister Aktiva medborgare är ett demokratiideal. De uppfattas också som en bristvara i vår samtid. I den här skriften presenteras två synner- ligen aktiva grupper av medborgare. De kan ses som grenar i de s.k. nya sociala rörelser som växt fram under de senaste decennier- na.1 I sina vardagsliv visar de solidaritet med människor och djur. De åberopar grundläggande humanistiska värden respektive svensk djurskyddslagstiftning. Men de använder sig ibland av medel som är olagliga. I den här boken intervjuas några av dem med avseende på såväl deras motiv som deras syn på andra, mer etablerade former av demokratiskt engagemang. Den här skriften väcker frågor som an- ser viktiga att diskutera för att förstå den svenska folkstyrelsens utveckling. Ledamöterna har dock inte tagit ställning till vare sig aktivisternas eller författarnas ståndpunkter. 1 De nya sociala rörelserna analyseras närmare av i uppsatsen rörelser och politikens globalisering i vår forskarvolym VIII Civilsamhället (SOU 1999:84). Vad är en rörelse? Civil olydnad och direkta aktioner................................................... Organisation: "Det är en salig blandning...".................................... Politik och opinionsbildning ............................................................ Organisation: Från förening till nätverk........................................... Politik och opinionsbildning............................................................. Djurrättsaktivism och flyktinggömmande – en jämförelse .............. Solidaritet i praktiken ...................................................................... Om flyktinggömmare och djurrättsaktivister Säg vegan och många blir upprörda. Utsläppta minkar dör i tusental, lastbilar brinner. I tidningarna rasar ledarskribenter och debattörer, aviserar hårdare tag och pälsfarmarna träder fram i tidningarna och berättar om nattliga veganjakter. Forskare hotas och trakasseras. Denna mediabild är svår att frigöra sig från. Visserligen svarar veganerna på debattartiklarna, fler och fler skolor (men långt ifrån alla) serverar vegankost och tidningarna gör reportage om veganer som lagar mat och förklarar att de, liksom en massiv majoritet veganer, tar avstånd från våld i djurrättskampen – men bilden av veganerna som hotfulla eller främmande tycks svår att ändra. Veganerna har hamnat på mediernas dagordning – men mind- re så djurens situation. Veganerna ter sig lika udda i media som en gång miljöaktivister och kärnkraftsmotståndare då det be- hövdes sälar och radioaktiva utsläpp för att öppna miljö- debatten.2 Ännu är de undersökande reportagen om hur djuren 1Vi vill tacka våra intervjupersoner för att de låtit sig intervjuas och tacka , och för synpunkter på analysen. 2Våra kommentarer om mediabilden av djurrättsaktivism baserar sig primärt har det - från pälsfarmen och ladugården till slakteriet få. är ett undantag. I flera TV-program har man visat hur djur kan behandlas. Inte minst djurtransporterna har uppmärksammats och de blev en av frågorna inför EU-valet . När kosovoalbaner flydde undan etniska förföljelser i var det inte många som trodde på deras motiv. Invandrarministern talade om dem som stöld- benägna. Ändå fick många av dem snabbt en . De gick under jorden med hjälp av människor i hela . Grupper och nätverk organiserades, precis som skett när latinamerikaner, afrikaner, kurder, libaneser och många andra kommit i vad en kritisk opinion beskrivit som flyktingvågor. Grupperna kallas flyktinggömmare och har ibland fått höra att de slåss för omöjliga fall, förstör människors liv och ägnar sig åt civil olyd- nad. De syns inte ofta i medier, men de använder ofta tidningar och TV framgångsrikt för sina syften. Deras kritik av flykting- politiken och är svidande och de är ett ständigt irritationsmoment för myndigheter och politiker. Varför finns det människor som inte tycks tveka att dra på sig omgivningens spott och spe, löje och till och med förakt? Människor som är beredda att ändra sina liv utifrån en över- tygelse, avstå från materiella fördelar och ställa grundläggande moraliska frågor. organiserar de sig för att väcka opinion för sin sak. Syftet kan också vara att skapa beredskap för att handla, för att göra något i vardagen. Organisationen behövs även för stöd, gemenskap, måldiskussioner och medel för att påverka samhället. Rörelser av detta slag tycks uppstå spontant i vårt samhälle runt olika typer av frågor och kontroverser. Miljörörelsen, fredsrörelsen, antikärnkraftsrörelsen och kvinnorörelsen är exempel på sådana moderna sociala rörelser. på en genomgång av svenska dagstidningar , i . Vår studie är en jämförande fallstudie av två nyare typer av aktivism som båda vuxit sig starkare , nämligen djurrättsaktivism och flyktinggömmande. Syftet är det sociolo- giska att förstå och tolka dessa rörelser som samhälls- och sam- tidsfenomen. Vår tes är att såväl djurrättsaktivismen som flyktinggömman- det kan förstås som sociala rörelser, vår samtids folkrörelser om man så vill. Vi beskriver de engagerades arbetsformer och per- spektiv på sin egen verksamhet. Vi försöker också fånga och karakterisera vad som gör deras verksamhet till en rörelse.3 I studiens syfte ingår även att undersöka hur aktivisterna för- håller sig till det politiska systemet och att diskutera implika- tionerna för den politiska demokratin och rättsstaten. Vi frågar vad denna typ av politiskt engagemang innebär för det etablerade politiska systemet och den svenska demokratin. Vår tes är här att rörelserna praktiserar solidaritet i vardagen, på ett sätt som potentiellt kan stärka – snarare än försvaga – såväl välfärdsstat som demokrati. De fokuserar också frågor om etik och moral och betonar betydelsen av att omsätta detta i prak- tiken. Att i en studie koppla samman djurrättsaktivismen med människorättsaktivismen i form av asylrörelsen kan tyckas kontroversiellt. Dessa rörelser har ingen särskild koppling till varandra och den ena, asylrörelsen, tycks ha större samhällelig legitimitet än den andra, djurrättsrörelsen. Är inte dessa två rörelser helt skilda saker? Vi ser det inte riktigt så. Visserligen finns det många skillna- der dem emellan, inte minst vad gäller aktivisternas ålder och sociala situation. Medan den – i vår studie – typiske flykting- är medelålders och med ordnade familjeförhållan- 3De intervjuade själva ser sig dock inte nödvändigtvis vare sig som aktivister eller som del av en rörelse. Detta är istället vårt sätt att se på saken. den är den typiske djurrättsaktivisten ung, studerande och utan egen familj. Men frågan är om inte de gemensamma dragen överväger, drag som motiverar att båda fenomenen förstås som sociala rörelser , rörelser som båda förankrar en politisk aktivism med moraliska utgångspunkter i vardagslivet. Vi har intervjuat sex personer som är engagerade för utvisningshotade flyktingar och fem djurrättsaktivister.4 De personliga intervjuerna har tagit mellan en och och några har senare kompletterats per telefon. Resultatet har lästs och godkänts av de intervjuade. Av de fem djurrättsaktivisterna är det en som varit inblandad i "dolda" illegala aktioner och som alltså tillhör den kategori aktivister som i medier beskrivs som militanta veganer. Då dessa utgör en liten minoritet inom djurrättsrörelsen har vi inte sett någon anledning att specifikt fokusera denna grupp. Tvärtom vore det att missa de drag i djurrättsrörelsen som gör att den är värd att betrakta som en (folk)rörelse . En vegan utesluter alla animalieprodukter i mat, klädsel och i övrigt. En djurrättsaktivist behöver inte vara vegan, men är det vanligtvis. En vegan behöver inte vara djurrättsaktivist. Alla djurrättsaktivister i vår studie är dock veganer, så ibland an- vänder vi termerna synonymt. Av de fem intervjuade djurrättsaktivisterna är två kvinnor och tre män, alla . Av de sex intervjuade flyktinggöm- marna är fem kvinnor och en man, alla . De inter- vjuade kommer från olika delar av landet. 4 Därtill har vi telefonintervjuat en medelålders, kvinnlig djurrättsaktivist. Vad gäller urvalet aktivister har vi velat intervjua folk på olika orter i . Vi har gått till väga på flera olika sätt: Dels har vi kontaktat organisationerna NSMPD och FARR för att få namn, dels har vi kontaktat personer vi känner eller fått tips om. Vi har också kontaktat ett par personer som vi sett referenser till i dagstidningar. vi anonymiserat personerna genom att ge dem ett annat namn än det egna. Vad är en rörelse? Vi förstår alltså djurrättsaktivismen och flyktinggömmandet (asylrörelsen) som sociala rörelser. I svenskt språkbruk är be- greppet folkrörelse mer bekant, men den termen är laddad med associationer till äldre generationers rörelser och refererar till medlemsorganisationer. Vi föredrar begreppet social rörelse för att också kunna fånga lösare organiserade nätverk och väljer därmed att ansluta till den internationella diskus- sionen om sociala rörelser.5 Vi vill med detta även visa att djur- rättsrörelsen och flyktinggömmandet inte är aparta uttryck i ett annars homogent svenskt politiskt landskap. Tvärtom är de mycket tidstypiska företeelser och utgör illustrativa exempel på vad som kallats de nya sociala rörelserna. Men de är också exempel på företeelser som det politiska systemet ibland har svårt att hantera. En rörelse är lösare och mer heterogen än en organisation, även om organisationer kan ingå i den vidare rörelsen. mot plågsamma djurförsök (NSMPD) är en organi- sation inom djurrättsrörelsen.6 Den grundades som en del av en internationell rörelse mot de allt vanligare djurförsöken 5Det finns olika teoritraditioner inom forskningen om sociala rörelser. Dessa lägger tonvikten olika vad gäller förhållandet struktur-aktör, dvs. betonar an- tingen de strukturella förändringar i samhället som föranleder framväxten av nya identiteter och aktiviteter, eller på de resurser och strategier som rörelser- na begagnar sig av i sitt arbete. För översiktsartiklar, se 1985, 1992. 6 kommer organisationen att byta namn till Förbundet . Rörelsen hade sitt ursprung i . NSMPD hade enligt uppgift cirka 10 000 medlemmar , men organisationen förde en allt mer tynande tillvaro första hälft. 1950 var antalet medlemmar 650. Genom att bilda lokalorganisationer, driva utåtriktat opinionsarbete och försöka påverka och myndigheter växte NSMPD i medlemsantal och inflytande. Organisationens krav på insyn och lagstifting inom djurförsöksområdet fick stöd i opinionen. En namninsamling 1964 gav 60 000 underskrifter. skedde en föryngring av NSMPD. Medlemsantalet växte och nya grupperingar uppstod både inom och utom organisationen. 1979 hade NSMPD 22 000 medlemmar. När TV visade Djurens film 1984 strömmade nya medlemmar till. Det året växte organisationen med 12 000. I samband med debatten om lantbrukets djur och djurtransporter fick NSMPD åter kraftiga medlemstillskott. Som mest hade organisationen 65 000 medlemmar, men antalet har stabiliserats kring Andelen medlemmar under växer stadigt.7 Men djurrättsrörelsen kan inte reduceras till denna organisa- tion, utan inbegriper också de många aktionsgrupper och grupper av människor som i någon form är engagerade i djur- rättsfrågor. Flyktinggömmandet i har två organisationer som verkar på det nationella planet: FARR och Fristadsrörelsen. Föreningsmänniskorna är med i FARR, säger en av de flyktinggömmare vi intervjuat. Någon skillnad ideologiskt eller åsiktsmässigt tycks inte finnas mellan medlemmarna i de båda grupperna. "Man kan vara med i båda", säger en intervjuperson och en annan berättar att man tar hjälp av varandra i konkreta fall. Det finns ett 20-tal flyktinggrupper anslutna till FARR. Man kan också vara enskild medlem i FARR. 7 Telefonintervju med , f.d. ordförande i , 23/7 1999. växer grupperna fram på orter där det finns en flyktingförläggning, och när förläggningen flyttas eller läggs ner försvinner också grupperna. Fristadsrörelsen bildades som nationellt nätverk 1989. Hur många lokala nätverk som den består av är svårt att uppskatta. Inte ens aktiva i rörelsen kan uppge något antal på grund av att grupperna och gruppernas storlek växlar i antal efter de aktuella behoven. Organisationerna tycks främst vara något man går med i när man blivit flyktinggömmare. Det finns också de som gömmer flyktingar utan att ingå i just dessa nätverk. Vi ansluter här till definition av en social rörelse som nätverk av handlingar utförda av en mångfald individer, grupper och/eller organisationer som är engagerade i politisk eller kulturell kamp på basis av en gemensam identitet (1992). Centralt för förståelsen av en rörelse är således elemen- ten konflikt, identitet och kollektivt handlande.8 Kollektivt hand- lande är en avsiktlig samverkan mellan människor för att åstad- komma samhällsförändringar. Kampen motiveras av en social eller kulturell konflikt. Rörelsen innebär ofta en utmaning och vilja till överskridande av den rådande sociala eller politiska ord- ningen (jfr Melucci 1992). I rörelsen konstrueras en kollektiv identitet: en vi-känsla och solidaritet som baserar sig på gemen- samma övertygelser. En social rörelse brukar kännetecknas av de inblandades aktiva deltagande; den får sin kraft genom anhängarnas aktivitet och vilja att förverkliga ett mål. Det innebär som nämnts att rörelse och organisation inte alltid sammanfaller. Men också att rörelser ofta måste institutionaliseras i en organisation för att 8Melucci gör en liknande definition. Han förstår en social rörelse som ett handlingssystem som omfattar tre dimensioner: solidaritet och gemensam vi- känsla, en social konflikt som handlandet förhåller sig till, samt en utmaning och ett överskridande av gränserna för det sociala system inom vilket den verkar (Melucci 1992). Jfr även Eder 1993. Det finns således en tendens att rörelser efter hand övergår i rutinmässigt arbetande organisationer, där med- lemsaktiviteten avtar och organisationsmänniskorna tar över. kan rörelsedimensionen finnas kvar hos grupper inom organisationen. Skotten är – som sällan i det sociala livet – vattentäta. Rörelser brukar kanaliseras utanför de för tillfället etablerade kanalerna för politiskt engagemang. Men ett politiskt parti kan fånga upp en rörelses opinioner - och medlemsmässigt delvis sammanfalla med den - som i fallet med arbetarrörelsen och Socialdemokraterna och miljörörelsen och de gröna. För att förstå rörelser bör man fråga sig vilken typ av sam- hälle aktörerna lever i. Vilka handlingsformer växer fram för att kunna förändra just detta samhälle? Nya konflikter, nya behov och nya frågor resulterar i nya rörelser med nya aktionsformer. Som antytts skiljer man ibland mellan gamla och nya sociala rörelser. Det handlar då om olika konflikter och frågor, olika organisations- och aktionsformer, och olika aktörer som utgör rörelsens bas. De gamla folkrörelserna växte fram under den andra som en reaktion mot industri- samhällets avigsidor och var relaterade till den huvudkonflikt som brukar kallas "den sociala frågan": fördelnings- och väl- färdsfrågor men också nykterhetsproblematiken. I fick vi även . Dessa rörelser fick efterhand alltmer karaktären av formella organisationer. Medan det var konflikten mellan arbete och kapital som var den grundläggande sociala konflikten när de gamla sociala rörelserna växte fram, var det nya sociala konflikter bakom de nya sociala rörelsernas framväxt . stod exempelvis förhållandet mellan könen, förhållandet till naturen och förhållandet mellan generationer i fokus. Till de nya sociala rörelserna brukar räknas kvinnorörelsen, miljörörelsen och fredsrörelsen, vilka började växa sig starka . dessa rörelser gällde konflikterna snarare frågor om värderingar och identitet – som jämställdhet och ekologi – än materiella för- delningsfrågor. Nya former av solidaritet och kollektivt hand- lande började utvecklas, som aktionsgrupper och kollektiv- boende. Dessa existerar dock parallellt med gamla solidaritets- och handlingsformer, som klasser, intressegrupper, organisa- tioner och partier (Melucci 1985).9 Nya sociala rörelser har ofta ett drag av tillfällighet över sig. De verkar i ett särskilt syfte och . Engage- manget är ofta koncentrerat runt en fråga, även om denna fråga oftast sätts in i ett större samhällsperspektiv. Många som är med i en rörelse deltar också i andra. I vår studie framgår till exempel kopplingar mellan djurrättsaktivism och antirasism å ena sidan och mellan flyktinggömmande och miljö- och freds- aktivism å den andra. De nya rörelserna är mindre homogena än de tidigare och inträde och utträde sker snabbare och oftare än . Engagerade människor rör sig obehindrat från grupp till grupp och kan vara med i flera grupper . Det som förenar är aktionsformen och kravet på handling NU. har talat om de nya rörelserna som nomader i . Aktörer mobiliseras för en bestämd tidsperiod och bara för vissa frågor av intresse för dem. De deltar i flera aktiviteter som betraktas som utbytbara (Melucci 1992: 90). Rörligheten i engagemanget hör också samman med att vi lever i ett mer rörligt samhälle. Människors livsbanor och livssituationer ser delvis annorlunda ut, t.ex. vad gäller anställ- ningar, boendeorter och familjebildningar. Kanske anpassas engagemanget ännu mer än tidigare efter den individuella livscykeln. 9 En invändning mot indelningen i nya och gamla rörelser är att likheterna med de tidigare rörelserna överväger framför skillnaderna. Vi använder ändå indelningen för att poängtera dels att det är fråga om olika typer av konflikter, dels att dagens rörelser har en del egenskaper som skiljer dem från tidigare, helt enkelt därför de verkar i ett samhälle som fungerar delvis annorlunda. Det finns mindre förutsättningar för homogena identite- ter. Samhället är komplext, präglas av mångfald, snabb föränd- ring, snabba beslut och hög osäkerhet. Melucci skriver: De sociala förändringarnas takt, mängden av tillhörigheter och det övermått av möjligheter och budskap som strömmar över indi- viden, bidrar alla till att försvaga de traditionella referens- punkter (som parti, klass) som identiteten baseras på. Behovet av att bekräfta vem man är blir starkare. En grundläggande existentiell hemlöshet ökar behovet av att bygga och åter- uppbygga sitt hem. (Melucci 1992: 118). Människor har också väl utbredd kunskap och vetskap om mångfald, olikhet och komplexitet. Vi är också medvetna om riskerna och problemen i de samhällen och den miljö vi lever i.10 Denna medvetenhet är central för framväxten av de nya sociala rörelserna och att höja den allmänna medvetenheten om det aktuella problemområdet är en central förändringsstrategi för dem. I denna ingår att skapa och sprida kunskap och idéer. och (1991) betonar särskilt sociala rörelsers betydelse för kognitiv förändring. Rörelserna artikulerar frågor, kommer med idéer etc.; efterhand kanske dessa övertas av samhället och institutionaliseras. Tydliga exempel på kunskapsproducerande rörelser är människorättsrörelsen (som Amnesty) och miljö- rörelsen. Medierna är därför viktiga för rörelsernas mobilise- ring, precis som tryckpressarna var i tidigare rörelser. Djur- rättsrörelsen har anammat internet som ett viktigt redskap för kommunikation aktivisterna emellan, men också för att sprida 10 Detta har särskilt uppmärksammats av den tyske sociologen i hans tes om att vi lever i ett risksamhälle (1992). Detta kännetecknas inte bara av reella risker utan om just medvetenheten om risk som risk. Till skillnad från tidigare faror har vår tids risker sitt upphov i samhällenas egna beslut, orsakade bl a av den ekonomiska och teknologiska utvecklingen. Det kan vara miljöproblem orsakade av industrialiseringen, som hälsorisker orsakade av befintlig djurhållning och livsmedelsproduktion. Vi ska återkomma till rörelsernas mediaberoende . Avsaknaden av homogenitet i de nya rörelserna beror också på den större möjlighet att välja livsstil som finns i (sen)moder- na samhällen, där traditionen har minskad betydelse och där man inte föds in i självklara roller.11 Ett posttraditionellt sam- hälle innebär inte att traditioner försvinner utan att de får en förändrad status. De är på ett annat sätt öppna för tematisering, reflektion och ifrågasättande (Giddens 1994b: 5). Kollektiva tillhörigheter och sociala identiteter är i högre utsträckning fråga om medvetna överväganden och val. Detta omtalas ibland som en reflexiv identitetskonstruktion. Att välja sitt liv är inte bara en valmöjlighet, utan ett imperativ (Giddens 1994a). Man talar ibland om gör-det-själv-biografier. Ett posttraditionellt samhälle gör detta möjligt i princip. Men i praktiken kvarstår ojämlikheter i resurser och möjligheter; den sociala strukturen erbjuder olika möjligheter för olika personer. Att individen väljer sin livshistoria är således till en del en fiktion. Men den är i hög grad verksam i vår tids uppväxtsammanhang. Livsstilspolitik (eller livspolitik) blir i denna situation viktig: hur ska vi leva i en värld där vi är fria att välja våra liv? (Giddens 1994b: 15). De nya sociala rörelserna är en respons på detta och innefattar ett sökande efter identitet. och har talat om social movements as laboratories of personal identity (1994: 23). Typiskt för de nyare generationernas rörelser är strävan efter autonomi och självkontroll. Man vill själv definiera sina behov och vem man är. Frihet att vara är viktigare än frihet att ha. 11Livsstil kan definieras som ett meningsfullt och sammanhängande mönster av värden, attityder och handlingar. kämpar för rätten till meningsfull existens och rätten till mång- fald. Att leva ett meningsfullt liv blir viktigare än ett liv präglat av yttre framgångar. Detta innebär ett ifrågasättande av industrikapitalismens värderingar och ideologi, och man åbe- ropar istället universella värden.12 Livsstilspolitiken innebär konkret handling, ofta i vardagslivet, och från moraliska ut- gångspunkter – i fallet med asylrörelsen medmänsklighet och i fallet med djurrättsrörelsen en medmänsklighet utsträckt till omtanke om djur. I postmateriella samhällen där befolkningens behov i hög grad är tillfredsställda håller friheten från behov på att ersättas med en frihet till behov. Enligt Melucci kan rörelserna genom sitt ifrågasättande av vanor och handlingsmönster bidra till kulturell förnyelse, exempelvis nya modeller för beteenden och sociala relationer i vardagslivet och på marknaden. Den sociala ord- ningens funktionssätt kan modifieras genom förändringar i språk, känslorelationer, kläder och matvanor (Melucci 1992: 87). Rörelserna bidrar på så sätt med en tematisering av var- dagliga behov. Medvetenheten ökar om att behoven är föremål för val och inga nödvändigheter som kommer av nöd (Melucci 1992: 183, även 1991). I sin analys av sociala rörelser skiljer Melucci mellan rörelsers manifesta och latenta nivå och menar att rörelsen inte kan redu- ceras till sina offentliga uttryck (Melucci 1992: 82 f). Den mani- festa nivån avser aktioner, demonstrationer och offentliga fram- trädanden, medan den latenta nivån avser de nätverk av kom- munikation och samarbete i vardagen som utgör rörelsens egentliga bas. Rörelserna lever också i vardagens nät av sociala relationer och i försöken att praktisera alternativa livsstilar. Melucci skriver om rörelsernas latenta verksamhet: De sociala rörelsernas dolda nätverk är forskningslaboratorier. Nya pro- blem och frågor formuleras. Nya svar uppfinns och prövas, och 12 Inglehart (1977) har talat om detta som postmateriella värderingar. verkligheten upplevs och namnges på olika sätt (Melucci 1992: 210). Han fortsätter: den kollektiva handlingen hämtar näring ur den ständiga produktionen av alternativa meningsramar som nätverken bygger på och lever på från dag till dag motstånds- eller oppositionspotentialen är inslagen i vardagens egen varp (1992: 83). Att leva annorlunda och förändra samhället ses som komplementärt (Melucci 1992: 208).