sou · GNB312 · 2000-01-01 00:00:00 — (Castells 1998, s. Enligt Castells behöver inte globaliseringen nödvändigtvis inne- bära ett hot mot – eller ytterligare försvagning av – de små nationerna. ... the various nodes of network state are interdependant on each other, so that no node, even the most powerful, can ignore the others, even the smallest, in the decisionmaking process. If some political nodes do so, the whole system is called into question. Själv är jag inte övertygad om att Castells har fog för sin relativa optimism om små nationers framtida möjligheter att hävda sig på den globala arenan, men utan ambition att fördjupa denna diskus- sion vill jag bara peka på de snabbt föränderliga förutsättningarna för elektronisk demokrati. För att en reformerad demokratisk process ska engagera medborgarna måste den fungera i de lokala, nationella eller internationella sammanhang där de viktiga besluten fattas. Om medborgarna i en ny demokratisk process utlovas större inflytande i bostadspolitiken och det visar sig betyda att de kan påverka valet av målarfärg i sin trappuppgång så kommer varje reformförsök, IT-stött eller inte, att misslyckas. Här ligger också skillnader i sättet att tolka demokratins ut- veckling i . Om man betonar individens möjligheter att påverka sin livssituation – att flytta, att byta jobb, att välja läkare eller skola för sina barn, att åstadkomma förändringar i den lokala bostadsmiljön – visar bl.a. rapport från SNS Demokratiråd en i huvudsak positiv utveckling. I de flesta avseenden anser sig medborgarna ha fått något bättre påverkansmöjligheter . Utan tvekan kan värdet för enskilda av en sådan maktförstärk- ning i den privata sfären vara stort. Den brukar åstadkommas genom ändringar i individuella belöningssystem, t.ex. så att kon- kurrens får ersätta monopol. vill jag betona att den ut- vecklingen inte med nödvändighet innebär en förstärkning av demokratin i ett vidare perspektiv. (Se Handler 1996 för en djupare diskussion om innebörden av det som på engelska kallas empowerment.) För att åter citera rapport från : Att delta i landets militära försvar med livet som insats är i ett indi- viduellt nyttoperspektiv en högst irrationell (och därför oförklarlig) handling. Om frågan bara sågs i detta individuella perspektiv skulle de flesta välja att avstå och landet följaktligen stå oförsvarat. Om frågan förs upp på den offentliga dagordningen visar det sig emellertid att en majoritet likväl är beredd att högst oegennyttigt ställa upp. Våra preferenser ändras i allmänhet därför att frågan förs upp till en offent- lig dialog och angelägenhet, inte på grund av ett förändrat belönings- system. (s. 23) Den intervjuundersökning som ligger till grund rapport visar att medborgarna betraktar politiskt arbete i traditio- nell mening som allt mindre meningsfullt som påverkansmetod. Massmedier och personliga kontakter ses som de effektivaste kanaler- na för politisk påtryckning. , partier och folkrörelser har förlorat i betydelse. (s. 145) Det är illavarslande, särskilt från den etablerade parlamentariska demokratins synpunkt men egentligen också för demokrati i andra former. Att etablera personliga kontakter och att bearbeta massmedia måste naturligtvis vara tillåtet men får aldrig bli det centrala i en demokratisk process. Det centrala är till- gång till ett fullödigt beslutsunderlag, en förnuftig och i tiden ut- sträckt dialog där alla åsiktsriktningar får utrymme och en säker/ rättvis röstningsprocedur – kort sagt den ideala politiska pro- cessen. 2.7Demokratins avgränsning II: individen i kollektivet Liberalismens idéer om människans rätt att vara ifred för staten växte fram ur århundraden av förtryck och började avsätta tydliga spår i filosofi och litteratur . Demokratin – rätten för medborgarna att också bestämma över statens verksamhet – växte fram ur det sena 1700-talets revolutioner i och Frank- rike. (Bobbio 1993) Därmed tillspetsades också det kanske mest omdebatterade av demokratins alla klassiska problem: var går gränsen mellan kollek- tivets (=alla medborgares) ansvar och den enskildes? Även denna problematik måste jag av tids- och utrymmesskäl förbigå. Det är en olycklig men nödvändig avgränsning. Frågan om hur man bör förändra den demokratiska processens olika delmo- ment kan inte på något enkelt sätt skiljas från frågan vad processen ska handla om. Var går t.ex. gränsen mellan politikens sfär och marknadens? Den som står i begrepp att utveckla nya tekniska stödsystem för demokratin behöver svar på den sortens frågor. På samma sätt är frågan om när/hur staten får ingripa i den en- skildes liv grundläggande ideologisk. Ett långtgående kollektivt ansvar för enskildas välfärd, dvs. ett samhälle präglat av social ingenjörskonst, kan realiseras med användning av ny teknik. Ett utpräglat individuellt ansvar, där enskilda tillåts erövra makt/rike- dom – eller sjunka ned i fattigdom eller missbruk – utan ingripande från myndigheter eller andra demokratiskt kontrollerade organ, kommer att stödjas av helt andra tekniska system. 2.8Att bygga sitt samhälle Nära besläktad med denna problematik – eftersom den rör rela- tionerna mellan individ och kollektiv – är frågan om medborgarens ansvar för den samhälleliga helheten. Fokus i demokratidebatten ligger vanligen på fri- och rättigheter, mera sällan på medborgarens skyldighet att medverka till kompromisser, att ta hänsyn till andras åsikter och intressen, att jämka sin egen position för att nå lös- ningar som alla kan godta. , historiker i och utgivare av tidskriften , klagade i på sina polska landsmän: Nästan efter kommunismens kollaps har utan tvivel utvecklats till ett liberalt samhälle. Det vill säga om man med ett liberalt samhälle främst menar att ett sådant kännetecknas av för- svaret för de ´negativa friheter´ som individer och grupper åtnjuter. Alla är för eller emot någonting; organiserar sig många människor – och ofta med stor framgång – i diverse protestak- tioner för att omintetgöra strävanden hos någon annan eller för att gå emot ett statligt beslut. Varje särskild protest kan ha sin förståeliga och berättigade orsak och det är självklart att människor bör försvara sina intressen. Men den allmänna inställningen i är inte att man ska uppnå och förverkliga något. Den är i stället att man ska förhindra och stoppa något. Varför har det blivit så? Jag har ett enkelt svar. Det polska sam- hället har – liksom många andra samhällen i denna del av världen – accepterat och uppmuntrat de liberala friheterna men utan att i grun- den vara intresserat av demokrati, åtminstone inte i ordets verkliga Ursprungligen, i det antika , avsågs med demokrati självstyre. Det krävde en hög grad av disciplinerat medborgerligt del- tagande och en tro på möjligheten i den offentliga sfären. Men få människor vill låta sig tyngas av det politiska livets uppgifter. När politik framstår som föga mer än ett irritationsmoment, då blir en sorts samhällelig nihilism accepterad. (DN 980811) Den/de som får till uppgift att konstruera system för elektronisk demokrati måste få klarhet i vilken tyngd som ska läggas på med- borgarnas skyldighet att delta i den demokratiska processen och/ eller ta ansvar för den samhälleliga helheten. När fem regementen i landet måste läggas ned därför att försvaret behöver pengarna till högteknologisk utrustning och utbildning av specialister, då kan medborgarna på de orter som har ett regemente antingen slåss med näbbar och klor för att behålla sitt eget eller också ta sig an upp- giften att söka lösningar som så långt som möjligt tillfredsställer båda intressena: landets försvar och arbete/utvecklingsmöjligheter på regementsorterna. För den första strategin är redan dagens Internet väl lämpat. Omfattande politiska kampanjer, t.ex. för yttrandefrihet eller mot vissa lagförslag, drivs i elekronisk form. Massutskick till möjliga sympatisörer, namninsamlingar och brevbombarde- mang av beslutsfattare är avsevärt enklare att genomföra med IT än i pappersform. (erbjuder på sin hemsida en ambitiös handledning Best Practices Toolkit för ideella organisationer som vill använda Internet: . Se också 1996.) För den andra strategin, som fokuserar på problemlösning snarare än strid, är det betydligt svårare att hitta tekniskt stöd. I , som vi uppfattar som demokratins vagga, heter det mest kända projektet för IT-stödd demokrati , döpt efter den athenske statsman som levde f.Kr. Athenarna såg det som en medborgerlig plikt att delta direkt i stadens styre, och lär ha sagt att Vi äro de enda som anse en, som icke tager befattning med dessa, icke som overksam utan som en oduglig med- borgare. (1995) syftar uttryckligen till att återupprätta direktdemokratin i athensk anda, och till vägledning i det arbetet har uppställts 10 principer. Här finns flera som under- stryker att medborgarskapet är både rättighet och plikt: citizen, regardless of birth, wealth, or property, has the ability and the freedom, to make a public contribution to the Polis. He is also expected to do so, through participation and the exercise of free speech and debate in the assembly, courts, councils or other offices. Membership in the Polis is a privilege, not a right, and can be conferred or taken away on the authority of the Demos. Citizens take turns in ruling and being ruled, in order to maximize opportunities for public service and minimize the monopoly of power by any particular elite. (har sitt tekniska och administrativa centrum vid . Ett antal datorer med uppkoppling till Pericles-systemet har placerats ut på offentliga platser i staden och alla medborgare har erbjudits att delta.) Demokratin har sannolikt aldrig bättre förutsättningar att fungera än då medborgarna uppfattar det så att de bygger sitt land eller sin ort, att de arbetar tillsammans för det gemensamma bästa. Med sådant arbete följer bl.a. förståelsen/ansvaret för helheten. Frågan om hur människor kan bli deltagare i demokratin genom att i djupare mening skapa sitt samhälle är ytterligare en aspekt som inte ryms i denna framställning. (För fördjupning – med amerikanskt perspektiv – rekommenderas Boyte/1996.) 2.9IT och demokratins psykologi Frågan om hur medborgaren ska stödjas med IT för att fungera bättre – dvs. bättre fullgöra sina skyldigheter och tillvarata sina rättigheter – i ett demokratiskt samhälle har inget enkelt svar. Den leder vidare in i alltmer komplexa resonemang om dialektiska pro- cesser: hur människa/samhälle förändrar sina tekniska redskap och hur användandet av nya tekniska redskap förändrar människa/samhälle. Trots att teoribildningen kring samspelet människa-teknik är högst relevant för rapportens tema har jag inte haft möjlighet att ägna den något djupare studium. Jag måste inskränka mig till några korta påpekanden. Det är ett faktum att vår uppfattning om jaget förändras i ljuset av erfarenheter som vi får genom att kommunicera med IT. Även om effekten inte ska överskattas, är det bra att komma ihåg hur människor kan utveckla nya egenskaper eller t.o.m. identiteter hos sig själva, och hur nya sociala gemenskaper kan formeras med nätets hjälp. hade med sin klassiska formulering The Media is the Message rätt i åtminstone ett avseende: när vi med nya medier upplever omvärlden på ett nytt sätt förändras vi genom den erfarenheten. (Deibert 1997) Hur detta ska beskrivas i psykologiska termer är inte givet. En del talar om förlängning av den mänskliga förmågan, andra om att vi i anonym kommunika- tion med okända motparter kan förlösa nya egenskaper eller karaktärsdrag hos oss själva. Knappast något talar för att vi skulle fungera likadant – varken privat-psykologiskt eller som politiska varelser – om faktorer som fysiska handikapp/begränsningar och geografiska avstånd i viktiga avseenden börjar upphävas. 1990-talets genomsnittsmänniska – tillåt för denna tankekonstruktion – skiljer sig mycket . Den förändring som genomsnittsmänniskan har genomgått kan naturligtvis inte förklaras ur en enda faktor, men vi kan säkert säga att den hade blivit en helt annan utan seklets tekniska fram- steg. Bilen, flygplanet, telefonen, radion, TV:n och datorerna har haft en oerhörd betydelse för samhället och individerna. Tekniken förändrar oss inte, men vi förändrar oss själva med användandet av nya tekniska hjälpmedel. (se bl.a. Castells 1996.) Någon garanti för att vi blir bättre människor med ny teknik finns självfallet inte. Vi vet bara att vi blir annorlunda. har skrivits mycket. Se t.ex. 1984 och 1995.) Att förutsätta att svensken förhåller sig till politiken på samma sätt – när det stora flertalet av oss enkelt och självklart nyttjar kraftfull, interaktiv kommunikationsteknik i många sammanhang – som han/hon gjorde 1998 är inte rimligt. Det är rimligare att förutsätta motsatsen. Varje arbetsledare vet att det stora flertalet människor som får chansen att lära sig mer och som får större ansvar faktiskt växer med uppgiften. Det finns all anledning att söka realisera sådan personlig växt hos medborgarna. Den har ett värde i sig. 3 Nya medier, ny demokrati Med en utvecklad infrastruktur för datakommunikation förlorar flera av de praktiskt grundande argumenten mot direktdemokrati – som att alla människor inte kan samlas på en plats, eller att man bara till stora kostnader kan nå ut till alla medborgare med kvali- ficerad information och debatt – sin tyngd. Av två skäl förefaller det nu motiverat att närmare granska förutsättningarna för, om inte utpräglad direktdemokrati så i vart fall reformer som utgör steg i den riktningen, dvs. som i olika avseenden stärker med- borgarnas ställning i den politiska debatten och beslutsprocessen. Det ena skälet är helt enkelt den tekniska möjligheten. Någon för alla tider och platser perfekt form för den demokratiska pro- cessen finns inte. När avgörande invändningar av rent praktisk natur mot att överlåta mer direkt beslutsmakt åt medborgarna har förlorat sin giltighet, bör man i en levande demokrati reflektera över om, och i så fall hur, ett sådant alternativ borde realiseras. Uppenbarligen finns det frågor som är väl lämpade för direkt med- borgerligt beslutsfattande, dvs. där besluten får tillräcklig legiti- mitet först när alla medborgare har varit med om att fatta dem. Kompromisslösningen om är ett färskt exempel – utan folkomröstning hade såväl katolska som protestantiska extremister med större trovärdighet kunna avfärda den. Det andra skälet är att IT ändrar förutsättningarna för den demokratiska processen antingen vi önskar det eller inte. Tydligast är denna utveckling i . beskriver i sin uppmärksammade bok (1995) hur med- borgarna med hjälp av ny medieteknik kommer allt närmare det samhälleliga/politiska skeendet. I ett anförande i 1998 sam- manfattade han sin uppfattning ... ... about the major transformation that's happening to 's political system – the rise of a new and unprecedented form of democratic governance. Incessant polling, e-mail, 800- numbers, telephone banks, faxes, the Internet, and call-in radio and TV shows have exponentially increased the exposure of public officials to their constituents. No major political decisions are made without first taking the pulse of the people. Public opinion now plays a pivotal role in every major government action. In my book, I called this new form of government the electronic republic, a hybrid political system that melds elements of electronic direct democracy with 's long- standing structure of representative government. (http://media-in- transition.mit.edu/conferences/democracy/index_summaries.html) skulle alltså – därför att den allmänna opinionen kan sätta politikerna under så hårt tryck – fungera som ett mellanting mellan direktdemokrati och representativt styre. Även om den f.d. journalisten tenderar att förenkla ett komplicerat skeen- de så har han en viktig poäng. Ledamöterna av folkvalda försam- lingar utsätts i en nyhetsmediedominerad verklighet för så stark yttre påverkan att den representativa modellen inte kan fungera som den är avsedd. Det är inte längre tal om att några hundra personer med kunskaper, integritet och folkets förtroende i ord- nade former ska arbeta fram beslut syftande till det gemensamma bästa. För sin politiska överlevnad måste den folkvalde allt oftare, oavsett hans/hennes uppfattning i olika sakfrågor, antingen följa snabbt uppblossande opinioner eller överlåta besluten åt medbor- garna genom folkomröstningar. Status quo är därmed inte ett alternativ. Frågan är inte om vi ska behålla den gamla demokrati- modellen eller uppfinna en ny, utan hur den nya ska utformas. Grunden för analys är att politiskt viktiga aktörer av alla slag nu utnyttjar IT allt effektivare. I använder både federala och delstatliga organ Internet i växande utsträckning. hade mer än 300 federala myndigheter egna hemsidor på Internet. De är skyldiga att där göra ständigt mer information tillgänglig för allmänheten. TV kan via satellit/kabel direktsända viktiga händelser – från parlamentsdebatter och rättegångar till hungerkatastrofer och krig – och gör det också. Att m.fl. debattörer i nu talar om elektronisk demokrati som en stark trend beror dock inte främst på att in- formationen går allt snabbare från myndigheter och redaktioner till allmänheten, från centrum till periferin, utan på att den går nästan lika snabbt i andra riktningen. Med alltmer sofistikerade system för tele- och datakommunikation får medborgarna allt lättare att reagera på politiska utspel och direkt låta de folkvalda veta vad de bör och inte bör göra. Bland medborgare som använder Internet (och de kan i räknas i tiotals miljoner) sprider sig nya/viktiga uppgifter med löp- eldens hastighet via diskussionsgrupper, e-postlistor och elektro- niska nyhetsbrev. Vita Husets server-dator har blivit överbelastad och tillfälligt fått tas ur drift p.g.a. e-postburna opinionsstormar. USA-medborgarnas kulturellt och historiskt grundade skepsis mot politik i allmänhet – och mot /rikspolitiken i syn- nerhet – gör nästan alla förslag populära som minskar de folkvaldas makt. Det kan gälla begränsningar i antalet tillåtna mandatperioder eller en lag som förbjuder budgetunderskott, men tydligast syns trenden i det ökande antalet folkomröstningar i delstaterna. Vid valurnorna röstar man inte längre bara på politiska kandi- dater utan också i alltfler sakfrågor. val hölls folkom- röstning om sammanlagt 61 frågor i 17 delstater. Väljarna i skulle ta ställning i elva frågor, i nio, i och sju var. Vanligaste ämnen var miljöfrågor (8 folk- omröstningar), beskattning (8), djurens rättigheter (6), marijuana som läkemedel (6) och finansiering av valkampanjer (5). Till detta ska läggas en väldig mängd lokala folkomröstningar. (Källa: e- postburet nyhetsbrev från , .) Antalet folkomröstningar på delstatsnivå ökade från 190 till ca 350 . (SOU 1998:85.) Med modern datakommunikation skulle väljarna kunna stärka sin position gentemot de folkvalda ytterligare. , miljar- dären som har ställt upp som oberoende kandidat i presidentval och som 1992 ett tag tycktes ha vinstchanser, lanserade idén om elektroniska stormöten. Han lovade också att avgå som president om tillräckligt många medborgare via telefon, fax eller e-post krävde det. För många ter sig ett presidentskap som så styrs via applåd- mätare som rena mardrömmen, men är mer nyanserad i sitt omdöme. Han understryker dels att de genomförda folkomröstningarna med ytterligt få undantag har resulterat i rimliga/förnuftiga beslut, dels att direktdemokratins kritiker ständigt tonar ned de uppenbara bristerna med dagens representativa ordning. Dessa brister underminerar medborgarnas tilltro till staten och styrelseskicket. Alla vet t.ex. hur högt pengarna talar i amerikansk politik. /intressen kan med sina kampanjbidrag, sina lobbyister och sina mediaföretag skaffa sig ett enormt inflytande över de folkvalda. (1995, 1997.) Att skaffa motsvarande inflytande över folket självt tycks ställa sig svårare. Den svenska politiska kulturen skiljer sig naturligtvis i viktiga avseenden från , men företeelser som starka lobbying- grupper, ensidig och därmed styrande nyhetsförmedling och ett tilltagande politikerförakt känner vi igen. Och viktigast: den medietekniska utvecklingen påverkar demokratins förutsättningar i likaväl som i . iakttagelse är i sina huvuddrag giltig också för . Möjligheterna för dagens politiker att fatta beslut själv- ständigt och efter egen övertygelse undergrävs alltmer. Ett skäl är att massmediernas allt snabbare och starkare genomslag tvingar folkvalda att följa och/eller surfa på uppblossande opinioner. Till detta ska läggas politikens internationalisering. Politikernas posi- tion, särskilt på riksnivå, har försvagats genom EU-medlemsskapet och den blixtsnabbt reagerande internationella finansmarknaden. och regeringens möjligheter att i praktiken påverka samhällsutvecklingen är minskande. Följden är att parlamentets auktoritet och legitimitet undergrävs. (Se bl.a. /1998.) Mot den bakgrunden är det inte förvånande att missnöjet med den klassiska parlamentariska formen för demokrati ökar. I en rapport från konstateras att folkomröstningar blir allt vanligare över hela världen, inte bara i . There are in fact many countries in Europe which already have some measure of direct democracy, and we are witnessing more or less worldwide the emergence of political pressures to introduce or strengthen instruments such as the referendum or popular initiative. Most of the new democracies in central and eastern Europe have chosen to include elements of direct democracy in their constitutions. (, 1996.) Kraven på ökade inslag av direktdemokrati tycks bli allt starkare över hela världen. Även om man kan invända att kraven delvis förefaller missriktade – åtminstone finansmarknaden lär inte bry sig om huruvida det är ett parlament eller ett helt folk som den tvingar att fatta vissa beslut – är det underliggande missnöjet med etablerade former för demokrati fullt begripligt. I rapporten från konstateras också att tillhör den grupp av länder i (tillsammans med , , , och ) där inslagen av direktdemokrati är svagast utvecklade. Hypotesen att vi med tiden får allt starkare krav på reformering av den svenska demokratiska processen framstår därmed inte som särskilt djärv. 3.1Elektronisk demokrati – tre ansatser Begreppet elektronisk demokrati har således ingen entydig definition. I allmänna ordalag åsyftas en förstärkning av det medborgerliga inflytandet genom IT-stöd för den demokratiska processen. Hur det rent praktiskt ska gå till är föremål för intensiv debatt. Försöker man överblicka forskning, teoribildning och experi- menterande kring elektronisk demokrati så kan tre ansatser, tre olika tankemodeller urskiljas. Jag gör denna uppdelning i rent pedagogiskt syfte – i praktiken är gränserna mellan olika föreställ- ningar om elektronisk demokrati inte alltid lätta att dra. Många in- lägg i debatten om elektronisk demokrati gör inte klart vilken/ vilka modeller som åsyftas, och många IT-projekt tycks inspirerade av en tämligen heterogen samling idéer och förhoppningar. Klassisk parlamentarism med IT-stöd Förespråkarna för lösningar enligt modell 1 håller sig inom ramarna för den etablerade parlamentariska demokratin men tänker sig att det samhälleliga och politiska maskineriet ska oljas med ny teknik. Den amerikanske pionjären inom elektronisk demokrati, forskaren , påpekar att de flesta experiment med elek- tronisk demokrati syftar till att bevara, inte förändra demokratins former: Perhaps the greatest number of experiments on electronic democracy ... are in seeing how computers, in particular, can be used to enhance, improve, update, and/or modernize present representative democratic systems around the world. Thus, they are large in number and relatively conservative in nature. They are not there to rock the They are there to steady the boat for the mutual benefit of all who are on the boat. A few try to enlarge the boat. few try to change the very nature of the craft, e.g., to move from oars and sails to solar or nuclear power.