sou · GNB3101 · 2000-01-01 00:00:00 — Folk tar oss nog mer på allvar . är inte med i något politiskt parti. –Jag har skola och jobb och jag tycker det är bättre att lägga min kraft direkt på djurrättsfrågorna. En del aktivister har gått med i partier. Det är bra att några gör det. arbetar i alla fall någonting med djurrättsfrågor, men att gå med skulle ta för mycket energi. –En sak de arbetar bra med är veganmat i skolan. av skolorna man kan få det. Det är självklart att någon med en etisk övertygelse ska ha lika stor rätt som den med religiös tro att få äta sin mat i skolan. säger att han saknar en diskussion om medel och mål inom djurrättsrörelsen, ett organisatoriskt-politiskt-strategiskt tänkande. –Folk säger: Vi gör nåt i alla fall eller Det händer nåt. Men man frågar sig inte alltid vad man gör eller vart det leder. Det är som om det fanns grupper inom LO som tände på SAF- borgen och sa: Vi gjorde nåt. Lagbrott kan vara motiverade, anser han. –Det finns historiska exempel som visar att det är befogat att använda våld för att få bort ett större förtryck. Men för djur- rättsrörelsen i är det inte befogat att ta till våld. Man får göra på andra sätt – som att öppet bryta mot lagen genom civil olydnad. –Ska man övertyga eller tror jag i första hand på demonstrationer och flygbladsutdelning. –Jag deltar inte i olagliga aktioner – särskilt som jag är an- ställd i en ideell organisation. Fast det har hänt att jag affische- rat eller deltagit i ett par demonstrationer som inte haft till- –Jag vet inte vilka som släpper ut minkar och hotar människor. Det finns några tusen verkligt aktiva veganer i landet, men de som släpper ut minkar är nog inte fler än 50. –Det finns en sprängkraft i sådana aktioner. Jag väntar bara på att polisen ska hugga dem... –Men det skulle vara svårt att låta bli att släppa ut djuren om man stod där med bultsaxen... även om utsläppta minkar skulle skada många andra djur i omgivningen, så har aktionerna inte lyckats strategiskt. För vilka är offren? Jo, de stackars minkfarmarna. –Jag har svårt att se felet med att släppa ut djur om det kan rädda liv. Liv är viktigare än egendom. Motståndarna har han träffat : –Det är stor skillnad mellan dem som är slipade och de som inte är det. De pälsdjursfarmare jag träffat har mest gjort intryck av att vara virrpannor och halvalkoholiserade gubbar, medan företrädarna för Arla och är slipade. De vet hur de ska vara för att verka folkliga. –Alldeles enkelt är det inte att kritisera . De har ju tagit fram en riktigt god vegetarisk burgare. För många barn- familjer är ju besöket på McDonald en av veckans höjd- punkter... menar att opinionsbildningen kring djurrätts- frågorna är en svår balansgång: –Vi kan ju inte sväva på målet. Vi måste ju framstå som kon- sekventa, att vi står för det vi säger. Men detta måste kombine- ras med rätt stor ödmjukhet och få människor att förstå att vi tycker att alla kan förändra matvanorna på sitt sätt. Det är en utmaning att finna en balans så att vi kan kommunicera med opinionen på ett bra sätt. –Vi planerar en djurrättsfest på en restaurang. Vi ska ha häftig musik och billigt öl. Vi vill visa att en djurrättsaktivist kan ha kul som alla andra... menar att det även finns en opinionsmässig spräng- kraft i djurrättsrörelsen. Bara tanken på att man skulle få människor att bli veganer borde göra Arla och jätterädda. –Svensk köttinformation och andra går ju till väldig offensiv och lanserar kött som smalmat. Man marknadsför kött som sak, inte som något som kan kopplas till djuren. Det är den skrattande kon, och ägg, Bregottfabriken och så vidare... säger att hot och trakasserier mot aktiva i djurrätts- rörelsen är vanliga. En vän som företräder en organisation som är emot våld har blivit hotad på telefon av päls- farmare. säger att hon känner sig i verklig opposition mot sam- hället. Ett samhälle där djur förnedras kan inte kallas demokrati, anser hon. Någon konkret vision av hur samhället borde se ut har hon inte. Kanske som i som hon besökt – fast utan knark... –Det är lättare att se vad som är fel med dagens samhälle och försöka ändra det. Jag tror på en värld där alla lever i solidaritet med varandra. Samhället ska vara småskaligt så att människor kan ta beslut i smågrupper om sina egna liv. Mötena ska vara såna att alla kommer till tals och är medvetna om andra slags förtryck. –Visst fungerar det bättre i än på många andra ställen men jag tycker ändå att demokratin i mest är en låtsas- demokrati. Människor borde få komma till tals mer än att rösta – som att delta i de beslut som rör ens egen om- givning. Jag vill ha en mer livaktig demokrati, att man själv ska kunna förändra sin situation i stället för att be någon annan att skriva en motion eller så... är ändå medlem i ett politiskt ungdomsförbund. Orsaken var miljöfrågorna som hon mött i skolan ända sedan mellanstadiet. –Ja, jag har varit med om att starta ett djurrättsnätverk i Grön Ungdom – och sett motioner i om djurrätts- frågor avslås utan debatt... –Jag tror inte att en partiorganisation är rätt forum att driva frågor om man inte riktigt tror på det parlamentariska systemet. Det är människor som kan åstadkomma förändring, inte regering och riksdag i första hand. Hennes politiska engagemang har svalnat och hennes tro på den parlamentariska vägen sviktar. En orsak är förbudet mot hönor i bur – som nästan alla får dispens från. anser att djurrättslagstiftningen är bra. Problemet är att den inte följs i praktiken. I lagen står att djur i fångenskap ska kunna leva enligt sitt naturliga beteende. Det betyder att brott begås på varenda pälsfarm. –Det är alltså förändringar på praktisk nivå som måste göras –på gräsrotsnivå. –har etablerade politiker och de med ekonomisk makt för mycket att säga till om. Jag vill ha ett mer plant samhälle med så lite hierarkier som möjligt. Som det är nu fostras man till att tro på auktoriteter, tro på att det är andra som kan för- ändra saker och ting åt en... –De som bestämmer ser inte till människors och djurs intressen – utan framför allt till ekonomiska intressen. I livs- medelsindustrin i dödas 76 miljoner djur . Hur djuren behandlas hänger ihop med det kapitalistiska systemet där allt görs till produkter för att någon ska tjäna pengar. –Man kan inte se djurrättsfrågorna isolerat. Det räcker inte med att bara få bort djurförtrycket. Det är en del av kampen för ett bättre samhälle. Ser du dig som anarkist? –Ja, innerst inne är jag väl det... men jag är inte aktiv i den anarkistiska rörelsen. Leds djurrättsrörelsen – som en del påstår – av en liten kärna äldre anarkister i bakgrunden? –Det är en beskrivning som är så fel det kan bli... säger att det är mycket få aktivister som använder skadegörelse och våld i djurrättskampen och att hon inte känner någon. Frågan om våld har fått olyckliga följder för rörelsen, menar hon. –Diskussionen om skadegörelse är rätt förs ständigt inom djurrättsrörelsen. I våra tidningar debatteras den i varje num- mer. Det råder verkligen ingen brist på självkritik! Tyvärr har det lett till att vi tittar för mycket på varandra. Det blir som ett hinder. vågar vi inte göra någonting – för vi känner oss så granskade. –Vi känner ju också att det är så mycket som står på spel. En misslyckad aktion kan få stora konsekvenser för djuren och för människors inställning till oss. Vi måste få människorna på vår sida, annars kommer vi ingen vart... Medierna skildrar sällan hur djur har det på pälsfarmer och i djurfabriker. Det är inte konstigt, menar , eftersom media i princip styrda är av dem som har makten. –Väldigt sällan analyserar media orsakerna till djurrätts- aktioner. De kommer oftast med fördömanden rakt av. De går aldrig på djupet. Vill man det måste man skriva i våra egna tidningar, sprida flygblad, prata med folk, ordna möten. har känt sig hotad . –När vi delat ut flygblad har folk i päls sagt att de skulle skjuta ihjäl oss. Det har jägare också sagt. Människor har kommit fram och skrikit Du ska dö veganjävel. Jag brukar inte bry mig om det, men ibland blir jag deprimerad över allt motstånd jag möter. säger att hon inte kan tänka sig att skada någon eller något för djurens sak. –Men det kan vara begripligt med tanke på allt lidande som finns och som ingen tycks ta på allvar... –Det är väldigt få veganer av de kanske 100 000 som finns i som kan tänka sig att använda våld i någon form, men jag är övertygad om att många kan tänka sig att delta i en blockad utanför en pälsaffär. Civil olydnad definierar som ett fredligt och öppet sätt att bryta mot lagen. Vissa tar kontakt med polisen i förväg för att få en diskussion. Allt beror på hur man gör en aktion, för det kan ju vara nödvändigt med sådana. tror inte att politikerna kan och vill göra något åt situtio- nen. Staten stöder köttindustrin och båda tjänar pengar på djurförtrycket. –Köttindustrin i världen har en mycket stor ekonomisk makt, nästan som oljeindutrin. –Ta exemplet med burhönsen. lovade att höns inte skulle få hållas i bur. Men det har inte hänt någonting, utan det blir bara fler och fler burhöns. Räv- farmerna skulle vara avskaffade 1999, men det har skjutits upp till 2002. Det finns en massa exempel på att politikerna sviker – inte undra på att folk tappar tålamodet och tar lagen i egna händer. –Det är inte politikerna som styr landet, utan de som har pengarna, de som äger kapitalet, säger . Därför tror inte på att kontakta politiker eller gå med i något politiskt parti. Han tänker inte heller rösta i nästa val. –Systemet är så ruttet. Även om politikerna skulle kunna göra något, så är det bättre att själv påverka andra på gräsrots- nivå och förklara varför man ska bojkotta djurförtryckande företag. –Det tar inte heller lika som det skulle göra att gå den politiska vägen. Vill man skaka om samhället rejält, så gör man det bäst från gräsrotsnivå. är alltså dömd för djurrättsbrott. –Det var inte meningen att vi skulle åka fast. Man kan inte hjälpa djuren genom att sitta i fängelse. Men vi fick i alla fall chansen att förklara oss i en rättegång. Det var positivt, vi fick ut vårt budskap. Tidningarna skrev mycket. Och det visade sig att pälsföretaget vi hade emot oss inte hade några hållbara argument för sin verksamhet. tycker att mediernas skildringar av aktioner och andra aktiviteter ibland är positiva, ibland negativa. En del tidningar är fientliga rakt igenom, menar , och nämner . –I mer seriösa medier så beror det ofta på den enskilde journalisten. Det finns journalister som svartlistats av oss därför att de är fientligt inställda till aktioner. tror på det ekonomiska sabotaget som en del av djur- rättskampen. Han anser att det är betydligt värre att utsätta djur för lidande än att slå sönder fönster eller bilar. Kan samhället fungera om olika grupper bryter mot lagar och förordningar för att nå sina syften? –Det är klart att det kunde bli problem, men man måste se till syftet. Vi vill rädda liv, medan till exempel fascistiska grupper vill ta liv. känner att han har polisens ögon på sig. Säkerhets- polisen har ju också aviserat en nationell strategi mot djurrätts- aktivism. Hur känns det? –Det är bara ett bevis på att vi kommit någon vart och att om vifortsätter så här hotar vi deras ekonomiska intressen. skyddar dem som har pengar, de skyddar storföretagen. Men jag tycker att det är ganska löjligt att de övervakar oss. vihotar är ju ekonomiska värden. Hur ser du på att du ibland får opinionen mot dig? –Det kan kännas svårt ibland att ha folk emot sig. När det gäller tidningarna är det inte vanligt folk som uttalar sig utan de som är involverade i industrin eller de som tjänar på politiken, djurförtryckarna alltså. – Men det finns bland vanligt folk många som stödjer det vi tror på. Folk vill inte att djur ska utsättas för lidande. är en smula kluven inför djurrättsrörelsens framtid. Allt fler människor får säkert upp ögonen för hur djuren, de minsta och de svagaste, har det... – Jag tror inte att någon djurrättsaktivist ger sig förrän det blir en förändring. Men det kan kännas svårt ibland, för även om fler och fler blir veganer och vegetarianer, så kan man undra om det är någon avgörande skillnad om 40 eller 75 miljoner djur lider och dör i ... Man får försöka se de små framstegen. Framtiden är rätt ljus, menar . –Först nu har rörelsen börjat mogna. Ett tag var det ju ett mode och lätt för en del att ryckas med och bli vegan. –Det sägs att en sån här rörelse har tre moment: först lyssnar ingen, sedan blir man offentligt hånad och folk skrattar åt en och börjar folk acceptera det vi säger. Vi är kanske i slutet av den andra fasen. Jag tycker att de som är kvar i rörelsen är seriösa. –Men det kan . Jag är intresserad av naturvetenskap och jag tänker mig att när det börjar gå färjor till Mars ska man inse att man inte kan odla upp tio fält för att försörja djuren på det elfte. Man ska upptäcka att man inte kan ha traditionell köttkonsumtion... –Det vet man redan nu i där myndigheterna har reagerat mot hamburgerkedjornas aggressiva marknadsföring. Man förstår att man inte kan försörja alla thailändare om de skulle äta kött och att man skulle få miljö- och hälsoproblem. tror på möjligheten – och nödvändigheten – att arbeta politiskt. Han är glad över att det i principprogram står att köttkonsumtionen måste minskas på grund av de negativa konsekvenserna för miljön. Ståndpunkten är en följd av en motion som han och en kompis skrev. Diskussionerna i Ung Vänster har varit många: –Det kan vara trögt och jag kan bli rätt less. Det saknas flexibilitet . Inom djurrättsrörelsen kan folk vara ganska insnöade, de saknar demokratiskt tänkande, förstår inte organisationsstrukturer eller hur man fattar ett demokratiskt beslut. Jag känner att jag hamnar mitt emellan. –Jag tror att partiet håller på att öppnas upp. Man börjar bli medveten om att alla nya medlemmar vill göra annat än att gå på möten. Partiet måste förnya sin organisation. Vad anser du om anarkismen? –Det är helt OK med direktdemokrati och anarkism, men utan att vara alltför patronising kan jag väl säga att många är lite naiva och inte förstår vilka problem stormöten kan leda till... –finns det många bra inslag. Inom ett politiskt parti börjar man med att förkasta en massa teorier. Det är bättre att börja från scratch – och visst vore det bra om man även på partimöten hade en diskussion om härskartekniker, hierarkier, förtryckande strukturer och sådant. Vi behöver kanske stämningsunderlättare som i alternativrörelsen... Hur ser ditt idealsamhälle ut? –Jag tror djurrättsfrågan vore lättare att lösa i ett samhälle som var socialistiskt i någon mening... utan att vara alltför abstrakt, så ser jag framför mig ett samhälle utan animalieproduktion. Det finns kanske boskap, men ingen slakt. Boskapen är mer som sällskapsdjur. Blir det någon mjölk över sedan kalven fått sitt, så visst kan man dricka den. En del äggkonsumtion förekommer, särskilt på landet... –Det räcker med att följa djurskyddslagens andra och fjärde paragraf som säger att djur ska behandlas väl och att de ska kunna leva efter sitt naturliga beteende. –Mitt samhälle bygger rätt mycket på de strukturer vi har . Det ska finnas folkvalda parlament på alla nivåer med inslag av direktdemokrati och mer ekonomisk demokrati. Arbetarna ska äga sina egna produktionsmedel... om det är i form av aktier eller något annat spelar ingen roll, poängen är att alla ska äga jämlikt. Ägandet ska förvaltas av lokala fackföreningar med stämmor där man diskuterar reella frågor – som hur produktionen ska ordnas. –Idealsamhället handlar om människans frigörelse – den parollen borde vara överordnad allt man gör. Vi måste få bort det främlingsskap många känner inför sig själva och produktionen. är försiktigt optimistisk om djurrättsfrågan . – Det går sakta men säkert framåt. tror jag att det blir en bra värld där ingen behöver lida. Det kan ta hela min livstid, det går inte över ... tror inte på någon snabb utveckling mot att de flesta svenskar ska inse att man inte ska utnyttja djuren för sina egna syften. Men han hoppas att en förändring kan ske . –Skulle en majoritet börja anse detta, skulle hela systemet kollapsa. –Förhoppningsvis är pälsindustrin utslagen genom direktaktioner. Men köttindustrin kommer att finnas kvar längre än så, den har mer folkligt stöd. ... och en kort tillbakablick De veganer vi intervjuat har alla varit unga. Men en äldre djur- rättsaktivist – och tidigare ordförande i – vi talat med säger att hon känner igen mycket av diskussionen och arbets- sättet bland de unga inom dagens djurrättsrörelse : var med och bildade ungdomsgruppen Djurfront inom NSNPD . Hon blev sedan NSNPDs ordförande (1977-1993). skriver hon om organisationens historia. –Jag hade erfarenhet av arbete i FNL-rörelsen. Många hade sin skolning i den radikala rörelsen och vi gick ut på gator och torg med flygblad och affischer. –Vi diskuterade också olagliga metoder, men vi hade aldrig en tanke på att göra olagliga aktioner öppet. Det hände också en del saker – en hund fritogs från Sahlgrenska i . Katter som skulle användas i djurförsök fritogs också. –Men vi kom fram till att sådana metoder inte skulle leda någonstans. Det skulle vara svårt att få folks gehör. Enligt ledde en amerikansk film som visades på 1975 till ett genombrott för djurrättsrörelsen. NSMPD fick gehör hos riksdagspolitiker som till exempel och den blivande jordbruksministern . Därmed började, enligt , NSMPD:s arbete för att påverka politikerna ge frukt. Organisationen har påverkat lagstiftning och bestämmelser inom sitt område och de djurförsöksetiska nämnderna är delvis en följd av NSMPD:s insatser. känner alltså igen mycket av diskussionen och arbetssättet bland de unga inom dagens NSMPD från det tidiga 70-talet. –Då var det ännu svårare att nå ut i medierna och därför var det naturligt att gå ut på gator och torg. En förklaring – som ser det – till att NSMPD varit framgångsrik är att organisationen kunnat behålla sin utåtriktade verksamhet som man lyckats påverka enskilda politiker och beslutande församlingar. Djurrättsaktivism och flyktinggömmande – en jämförelse Vi har förstått social rörelse som ett handlingsnätverk, som kan inkludera en myriad organisationer, mobiliseringar och hand- lingar (och 1994: 20). Rörelser uppstår runt konflikter som engagerar människor. Rörelserna växlar, som en intervjuad uttryckte det, efter behov och tidpunkt. Vi har argu- menterat för att det är meningsfullt att se både flyktinggöm- mandet och djurrättsrörelsen som sådana rörelser i vår samtid. Men det finns både likheter och skillnader dem emellan, liksom det finns både homo- och heterogenitet inom respektive rör- else. Vi ska här sammanfatta några resultat av jämförelsen dem emellan. Även om de intervjuade veganerna länge tänkt kring djur och människor tycks det finnas utlösande faktorer som gör att man tar steget att bli vegan. Det har i flera fall varit starka känslo- mässiga upplevelser, ur vilka övertygelsen att det är fel att äta kött vuxit fram. Man har fått ett nytt perspektiv på saken. I flera fall är det kompisar som ställt samvetsfrågor om förhållandet till djuren: Varför äter du dina vänner? Utlösande faktor till engagemanget har för flyktinggömmarna varit mötet med flyktingen. De har fått frågan: Kan du hjälpa till? Flyktingarna har också gett dem nya perspektiv i olika mening. En av dem talar till och med om en omvändelse när hon fått klart för sig att flyktingpolitiken inte alls är som hon föreställt sig och en annan talar om hur skräckslagen hon blev när hon såg en flyktingfamilj hämtas i buss. Rekryteringen tycks alltså ske när man ställs inför samvets- frågan. Det är i en konkret situation frågan ställs. Partiers och organisationers rekrytering ser ofta annorlunda ut. Däremot blir kanske organisationsbildning resultatet av sådana personliga upplevelser – man känner att man måste göra något. Att prata med människor – alltså att ställa samvetsfrågor – är därför en naturlig strategi för de intervjuade aktivisterna att rekrytera andra. Aktionsformerna är i bägge fallen konkreta, sakfråge- och handlingsinriktade; betoningen ligger på det politiska hand- landets här och . Båda grupperna betonar individens ansvar. Det är ett ansvar som blir mycket tydligt i vardagen. Man måste själv agera, inte lämna politiken åt andra. Det finns också en kollektiv oriente- ring trots den individualistiska synen på politisk handling. Det handlar inte om att sätta den egna framgången i centrum, utan om att strida för dem man uppfattar som svagast och i störst behov av hjälp. Synen på politiken och demokratin är likartad i de båda grupperna. Många intervjupersoner uttrycker mer eller mindre starka tvivel på det representativa politiska systemet och på politikernas förmåga att lösa det som de uppfattar som proble- men. En del uppfattar politikerna som maktlösa i förhållande till den ekonomiska makten och/eller EU. Man kan också spåra en besvikelse hos några att politikerna har en dold agenda – de säger en sak, men gör något annat – och/eller inte tar den fråga man själv engagerat sig i på allvar. I de intervjuades kritik av det representativa demokratiska systemet finns drag av anarkism – man betonar det personliga ansvaret, den praktiska handlingen och ser med skepsis på etablissemanget och makten. Anarkistiskt är också viljan att förändra systemet – snarare än att bygga ett helt nytt. Man är reformist mer än revolutionär. Några har dock erfarenhet av positiva kontakter med politi- ker, en är partipolitiskt aktiv och ytterligare ett par medlemmar i ett parti. Flera är aktiva i andra organisationer och några har erfarenhet av arbete i andra sociala rörelser. Även om man själv föredrar att jobba sakfrågeinriktat tycker flera att det är bra att andra jobbar partipolitiskt. Bra lagar, men... Förhållandet till rättsstaten präglas i båda grupperna av kritik mot hur lagarna inom de båda områdena tillämpas mer än kritik mot lagstiftningen eller det lagstiftande systemet. De inter- vjuade veganerna anser att den svenska djurskyddslagstiftningen är bra, men kritiserar bland annat de många dispenserna från förbudet mot burhöns. Undantaget är som anser att lagstiftningen är rutten och att systemet är ruttet. Han menar att politikerna inte bestämmer utan både de och rättar sig efter den ekonomiska makten och att lagen bara skyddar dem som tjänar pengar på djuren och inte djuren. För uppväger syftet att rädda liv lagbrott. Flera av flyktinggömmarna är av samma åsikt som majoriteten av veganerna – lagstiftningen är bra, men praktiken är snäv och slumpartad. Rättssäkerheten brister på flyktingområdet. En av de intervjuade anser att förvaltningslagen som tillämpas på flyktingområdet är genom sina vidare tolkningar mindre rättssäker än till exempel . Flyktinggömmarna ifrågasätter alltså legitimiteten i tillämp- ningen snarare än i lagen eller det politiska systemet som sådant. Misstron ligger i att invandrarverket får verkställa en dold agenda istället för den uttalade flyktingpolitiken. De intervjuade är inte främmande för civil olydnad; det mora- liska imperativ till egen politisk handling som aktivisterna upp- lever kan ibland leda till direkta civil olydnads-aktioner. ett undantag () är de i så fall beredda att stå för följderna av sina aktioner. Att bryta lagen ska alltså ske fredligt och öppet enligt den civila olydnadens principer. Den civila olydnaden kan då tolkas som främst symbolisk: att frita några hönor syftar inte främst till att befria dem, utan till att väcka debatt om djurens levnadsvillkor och djurskydds- lagens tillämpning. Andra aktioner av symbolisk karaktär är att klä ut sig till djur och berätta om livet i en bur. För att människor ska kunna ta till sig budskapet är det, enligt de intervjuade aktivisterna, viktigt att aktionerna inte fungerar avskräckande utan inbjuder till konstruktiv diskussion. Som vi tolkar dem är syftet med aktionerna främst att väcka frågor och få till stånd en dialog. Undantaget är som anger att syftet med aktioner är dels att rädda enskilda djur, dels ekonomiskt sabotage – att göra det olönsamt att hålla djur på detta vis.