sou · GNB31 · 2000-01-01 00:00:00 — Förmånsrätt för lön eller annan ersättning på grund av anställningen gäller för varje arbetstagare med högst ett belopp som motsvarar tio gånger det vid tiden för konkursbeslutet gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Om konkursgäldenären är näringsidkare, skall en arbetstagare som själv eller tillsammans med nära anförvanter senare än före konkursansökningen har ägt en väsentlig andel av företaget och som haft ett betydande inflytande över dess verksamhet inte ha för- månsrätt för lön eller pension. Den nya paragrafen införs av redaktionella skäl - nya stycken bör inte införas i 12 §. Genom det nya första stycket införs en beloppsgräns för förmånsrätten om tio basbelopp. Skälen för den nya beloppsgränsen har redovisats i avsnitt 6.5.9. Paragrafens andra stycke motsvarar det nuvarande sista stycket i 12 §. Allmän förmånsrätt följer därefter med fordran på framtida pension till arbetstagare, som är född eller tidigare, eller dennes efterlevande. Därvid får dock intjänad del av utfäst pension icke antagas avse större årlig pension än som motsvarar basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Från det sålunda beräknade fordringsbeloppet skall i förekommande fall avdragas upplupen del av pension enligt allmän pen- sionsplan eller enligt privat pensionsförsäkring. Förmånsrätt enligt första stycket gäller även fordran på framtida pen- sion som intjänats hos föregående arbetsgivare, om gäldenären övertagit ansvaret för pensionsfordringen enligt vad som anges i 12 § femte styck- et. Sedan den s.k. närståenderegeln i 12 § sjätte stycket har flyttats till den nya 12 a § och fått en ny lydelse som täcker även förmånsrätt enligt 13 § har hänvisningen i 13 § sista stycket blivit överflödig. Särskild förmånsrätt har företräde framför allmän förmånsrätt. En ford- ran med allmän förmånsrätt enligt 10 eller 10 a § tas dock, om det be- hövs, ut före fordringar med särskild förmånsrätt enligt 8 § i annan lös egendom än tomträtt. Vad som tas ut på detta sätt skall, när det finns särskilda förmånsrätter i olika egendomsgrupper, fördelas på grupperna i förhållande till den köpeskilling som har erhållits för varje grupp. Ändringen innebär att hänvisningen till den i förslaget upphävda 5 § för- svinner. Böter, viten och fordran på grund av förverkande eller annan särskild rättsverkan av brott får vid konkurs utdelning efter andra fordringar. Genom den nya paragrafen blir statens fordringar på böter och viten åter efterställda. Ändringen har berörts i avsnitt 5.5.8. Skälen för ändringen är främst att böter och viten bör träffa endast den dömde och inte hans borge- närer samt att sådana fordringar uppkommer utan att borgenären utgivit något vederlag. Beträffande regelns närmare innebörd hänvisas till förarbe- tena till 19 § FRL i dess lydelse före . Denna lag träder i kraft , då lagen (1971:1072) om för- månsberättigade skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla. I fråga om förmånsrätt för fordringar i en konkurs som har beslutats på grund av en ansökan som gjorts före ikraftträdandet, gäller äldre be- stämmelser fortfarande. Efter sedvanlig beredning kan de föreslagna ändringarna träda i kraft tidi- gast . Den nuvarande förmånsrättsordningen föreslås dock gälla i konkurser som beslutats på grund av en ansökan som gjorts före ikratträdandet. Om en näringsidkares egendom vid denna lags ikraftträdande omfattas av ett företagshypotek, gäller för tiden till , eller den tidi- gare tidpunkt då egendomen inte längre omfattas av företagshypoteket, äldre bestämmelser i fråga om förmånsrätt som följer med företagshypo- tek. Skulle ändringarna i denna lag, om de tillämpades , ha medfört att ett företagshypotek jämte övriga säkerheter inte längre hade utgjort betryggande säkerhet och ställer gäldenären inte inom efter anmodan kompletterande säkerhet som borgenären skäligen kan åt- nöjas med, får denne före säga upp den fordran för vilken företagshypoteket upplåtits till betalning utan hinder av att längre uppsägningstid kan ha avtalats eller uppsägning inte får ske. Har borgenären före väckt talan om betalning och anmält detta till inskrivningsmyndigheten för företagsinteckning, gäller äldre bestämmelser i fråga om förmånsrätt som följer med före- tagshypotek i en konkurs som har beslutats på grund av en ansökan som inkommit till rätten innan förflutit från det att domstolen skilt sig från målet genom dom eller beslut som har vunnit laga kraft. Kreditgivare med säkerhet i företagshypotek måste under en övergångsperi- od ges tillfälle att se över utestående krediter och ompröva dessa med hän- syn till halveringen av underlaget för förmånsrätten. Under denna övergång- speriod måste kreditgivaren rimligtvis ges tillfälle att reagera genom att säga upp krediten i enskilda fall. Kommittén föreslår därför - i nära anslut- ning till vad såväl i betänkandet (SOU 1988:27) Lönegarantin och förmånsrättsordningen som i betän- kandet (SOU 1992:113) Lag om företagsrekonstruktion föreslog - dels att den nuvarande förmånsrättsordningen skall gälla om för det fall att en näringsidkares egendom vid försla- gets ikraftträdande omfattas av företagshypotek, dels att kreditgivarens möjlighet att säga upp utestående krediter vidgas den gamla förmånsrättsordningen fortfarande skall gälla. Skulle den föreslagna ändringen i förmånsrättsordningen, om den tilläm- pades , ha medfört att ett företagshypoteket inte längre, en- samt eller jämte andra säkerheter, utgjort betryggande säkerhet för före- tagshypotekshavarens fordran och ställer gäldenären inte inom efter anmodan kompletterande säkerhet med vilken borgenären skäligen kan åtnöjas, föreslås att borgenären får säga upp den fordran, för vilken företagshypoteket upplåtits till betalning, inom sex må- nader trots att längre uppsägningstid kan ha avtalats eller uppsägning inte får ske. Avgörande för den vidgade möjligheten till uppsägning är alltså den bedömning som kan göras utifrån förhållandena vid ikraftträdandet. Kredit- säkerheten får härvid bedömas enligt värdet på gäldenärens egendom . Om värdet den dagen är sådant att företags-inteckning enligt de nya reglerna hade gett en betryggande säkerhet kan borgenären inte utnyttja den särskilda uppsägningsrätten på grund av att säkerhetens värde sjunker efter ikraftträdandet. En annan sak är att borgenären ofta enligt kreditavta- let har rätt säga upp krediten om säkerheten är betryggande. De gamla reglerna gäller även i sådant fall om en konkurs inträffar under över- gångsperioden. Om borgenären före utgången av övergångsperioden väckt talan om be- talning och anmält detta till inskrivningsmyndigheten för företagsinteckning skall företagshypoteket medföra förmånsrätt enligt de nuvarande bestäm- melserna i en konkurs som beslutats på grund av en konkursansökning som inkommit till rätten från det att domstolen skilt sig från målet genom lagakraftvunnen dom eller beslut. Om det i lag eller i en författning som har beslutats av regeringen hänvi- sas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag till- lämpas i stället den nya föreskriften. 10.3Förslaget till lag om företagsinteckning Företagsinteckning beviljas med visst belopp i svenska kronor i sökan- dens hela förmögenhet. Bevis om inteckningen kallas företagsinteck- ningsbrev. På grund av skäl som redovisats i avsnitt 7.5.5 föreslår vi att företagshypo- teket omvandlas till en allmän förmånsrätt som inte gäller vid utmätning utan bara vid konkurs och företagsrekonstruktion. Termen företagshypotek valdes , eftersom företagshypoteket inte gäller i bestämd egendom utan i en växlande massa av vissa slags tillgångar, där gäldenären har fri förfoganderätt över enskilda föremål. Säkerheten ansågs därför inte böra kallas för panträtt. betyder emellertid panträtt i egendom i pant- sättarens besittning. För att markera att företagshypoteket görs om till en allmän förmånsrätt och därför blir allt mindre lik en panträtt, bör återgång ske till det enkla och svenska uttrycket företagsinteckning. Företagsinteckning kommer även att vara beteckningen på den inskrivning i företagsinteckningsregistret som lägger grunden för upp- låtelsen av förmånsrätt. Liksom enligt gällande regler skall företags- inteckning beviljas med visst belopp i svenska kronor. Med hänsyn till pågående arbete som syftar till att reformera hanteringen av företagsinteckningar på liknande sätt som skett beträffande fastighetsinteckningar vill vi framhålla att vi valt beteckningen företagsinteckningsbrev utan att därigenom ta ställning till om skriftliga inteckningsbrev skall finnas och om inteckningsbrev är en lämplig termino- logi, jfr även diskussionen i betänkande (SOU 1998:80) Bostadsrättsregister, s. 154 f. En nyhet är att företagsinteckning meddelas i sökandens hela förmögen- het. Syftet är att tillämpningen skall bli så enkel som möjligt och att för- månsrättens värde inte skall påverkas av om näringsidkarens tillgångar vid den kritiska tidpunkten råkar bestå av bankmedel, varor, övervärde på fas- tighet etc., se vidare avsnitt 7.5.5. Företagsinteckningen kommer att gälla bl.a. i övervärde på pantsatt egendom av alla slag. Behovet av s.k. administ- rationskonton upphör. I linje härmed upphör möjligheten att vid nyinteckning begränsa inteck- ningen till verksamhet av viss art och till verksamhet på vissa fastigheter, utmål eller koncessionsområden. Det finns inte heller skäl att begränsa fö- retagsinteckningen till näringsverksamhet som utövas i . Den allmänna förmånsrätten kan, som framgår av 2 §, upplåtas endast av någon som bedriver eller avser att bedriva näringsverksamhet. Vi anser emellertid att inteckningens giltighet inte bör vara beroende av att endera av dessa förutsättningar är för handen. Annars hade inskrivningsmyndighe- ten tvingats kontrollera att den sökande bedrev eller avsåg att bedriva nä- ringsverksamhet. Av denna anledning anges i förslaget till 1 § att företag- sinteckning beviljas i sökandens hela förmögenhet. Det ankommer i stället på borgenären att kontrollera att denna förutsättning är uppfylld, se 2 §. Genom den nya konstruktionen kommer den betalningsrätt som följer med upplåtelse av företagsinteckning hos en fysisk person att omfatta även privat bostad, privat bil, privata bankmedel etc. Bedrivs verksamheten som enskild firma svarar näringsidkaren normalt för krediten med hela sin för- mögenhet. Att företagsinteckningen också omfattar hela förmögenheten in- nebär inte att näringsidkaren blir mer betungad; regeln innebär bara att fö- retagsinteckningshavarens förmånsrätt får en annan omfattning vilket har betydelse i konkurrensen med andra borgenärer. Den näringsidkare som vill slippa personligt ansvar för näringsverksamhetens skulder måste precis som bedriva verksamheten i en juridisk person (t.ex. ett aktiebolag) utan personligt ansvar för ägaren. Enligt nuvarande lag (3 kap. 2 § första stycket FHL) får en näringsverk- samhet som flera utövar gemensamt (utan att det sker genom en enda juri- disk person) intecknas endast som en enhet för sig. Regeln möjliggör – när en av dem tagit upp lånet – att de andra utövarna begränsar sitt ansvar till egendom som hör till näringsverksamheten. Denna möjlighet upphör till följd av förenklingen av institutet. En annan förenkling jämfört med nu gällande lag är att reglerna om för- följelserätt upphävs. Dessa regler innebär att företagshypotekshavaren, när rörelsen eller en gren av denna överlåtits, inte bara har förmånsrätt i fordran på betalning från köparen utan även i den överlåtna egendomen i köparens hand under en viss övergångstid. Vid vidareförsäljning har företagshypo- tekshavaren förmånsrätt i köparens fordran på den nye köparen men inte längre i den överlåtna egendomen. Reglerna har tillkommit bl.a. därför att hypotekshavaren inte har förmånsrätt i en betalning (bankmedel) som upp- burits av hypoteksgäldenären. Den köpare, som betalat säljaren i stället för hypotekshavaren, kan emellertid undgå att hans egendom tas i anspråk ge- nom att vidaresälja hypoteksunderlaget och uppbära köpeskillingen, och möjligen upphör förföljelserätten redan genom att det köpta hypoteksun- derlaget blandas med hans övriga egendom. Genom att den nya företagsin- teckningen kommer att gälla i all näringsidkarens egendom, skadar en över- låtelse av viss egendom inte inteckningshavaren, eftersom han har förmåns- rätt också i vederlaget, vare sig köparen betalat eller ej. Överlåts näringsid- karens egendom till underpris, ger vanliga regler om återvinning visst skydd. Om ägaren av den egendom i vilken företagsinteckning beviljats över- lämnat ett företagsinteckningsbrev till säkerhet för en fordran, som upp- kommit när ägaren bedrev eller skulle börja bedriva näringsverksamhet, åtnjuter borgenären intill inteckningsbrevets belopp förmånsrätt enligt förmånsrättslagen (1970:979) till betalning för fordringen. I den mån inteckningsbrevets belopp inte räcker till betalning har borgenären rätt att få betalt genom ett tillägg. Tillägget får inte överstiga femton procent av inteckningsbrevets belopp jämte ränta på detta belopp från den dag då egendomen utmättes eller konkursansökan gjordes. Räntan beräknas för år enligt en räntefot som motsvarar det av riksban- ken fastställda, vid varje tid gällande diskontot ökat med fyra procenten- heter. Har flera inteckningsbrev överlämnats som säkerhet för fordran och har inteckningarna samma företrädesrätt eller gäller de efter varandra, skall bestämmelserna i första stycket om inteckningsbrevets belopp avse inteckningsbrevens sammanlagda belopp. En borgenärs rätt till betalning omfattar inte tillägget, om företags- inteckningsbrevet utgör säkerhet för honom i andra hand. Förmånsrätt för företagsinteckningsbrev upphör om fordringen pre- skriberats eller inte har anmälts av borgenären efter kallelse på okända borgenärer. Av 1 § framgår att en företagsinteckning kan beviljas i envars egendom. Företagsinteckningen är således giltig oavsett om sökanden är näringsidkare eller inte. För att företagsinteckningen skall medföra förmånsrätt krävs emellertid enligt förslagets 2 § första stycket att den utgör säkerhet för en fordran som uppkommit när gäldenären bedrev eller skulle påbörja närings- verksamhet. Avsikten är att avskilja rena privatpersoner från den krets av gäldenärer som skall kunna upplåta förmånsrätt på grund av företagsinteck- ning. Det ankommer på borgenären att i eget intresse kontrollera om gälde- nären är att anse som näringsidkare. Den borgenär som underlåter att un- dersöka om gäldenären bedriver eller skall påbörja näringsverksamhet riske- rar således att bli oprioriterad borgenär i gäldenärens konkurs. För förmåns- rätt bör det vara tillräckligt att gäldenären vidtagit någon åtgärd som visar att han bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet. Att gäl- denären är momsregistrerad, innehar F-skattesedel eller har en inregistrerad firma bör anses tillräckligt men även andra omständigheter vid kreditgiv- ningen kan visa att gäldenären avser att driva näringsverksamhet. Av första stycket framgår att förmånsrätt upplåts på samma sätt som gäller för panträtt i fastighet och som gäller för företagshypotek. Själva inteckningen ger ingen förmånsrätt, utan den ger bara näringsidkaren ett underlag för att upplåta förmånsrätt. Förmånsrätten uppkommer genom att borgenären får företagsinteckningsbrevet i sin besittning. Härvidlag gäller samma regler som vid upplåtelse av panträtt i lösöre och löpande skulde- brev. Det betyder bl.a. att företagsinteckningsbrevet i princip måste över- lämnas och bli kvar i borgenärens besittning (se dock NJA 1983 s. 103) och att förmånsrätt kan uppkomma också genom att tredje man, som innehar företagsinteckningsbrevet (t.ex. en borgenär med första prioritet inom in- teckningsutrymmet), underrättas enligt lagen (1936:88) om pantsättning av lös egendom som innehavs av tredje man. I första stycket stadgas vidare att borgenären får förmånsrätt enligt för- månsrättslagen till betalning av fordringen. Förmånsrätten är placerad i 11 § FRL och gäller således efter bl.a. panträtt i egendomen. Förmånsrätten gäller vidare bara i hälften av värdet av den fria egendomen. Den andra halvan av värdet går direkt vidare till nästa förmånsberättigade kategori, nämligen borgenärer med förmånsberättigade lönefordringar. Genom att förmånsrätten gäller i all gäldenärens egendom (se förslaget till 1 §, s.k. allmän förmånsrätt), kommer den inte att kunna göras gällande vid utmät- ning (se 2 § FRL). I NJA 1982 s. 900 uttalade att företagshypoteket gäll- de endast i den egendom som hypoteksgäldenären hade vid konkursbeslutet eller som kunde återvinnas till konkursboet, se avsnitt 7.1.5. Genom att företagsinteckningen ger en allmän förmånsrätt, kommer den att gälla i alla konkurstillgångar, även sådana som tillfaller konkursgäldenären under kon- kursen på annat sätt än genom återvinning. Någon fråga om fördelning av förädlingsvärde mellan företagsinteckningshavare och övriga borgenärer, när konkursboet fortsätter gäldenärens verksamhet, blir inte aktuell. Reglerna om tillägg motsvarar de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. 5 § FHL. Fastighetsrättens bestämmelser om ägarhypotek bärs väsentligen upp av ett behov att kunna fastställa ett lägsta bud och ett skyddsbelopp vid en exekutiv fastighetsförsäljning. Eftersom något motsvarande behov inte före- ligger beträffande företagsinteckning finns inget ägarhypotek i FHL. Vi ser inte heller något skäl att införa regler om ägarhypotek i den nya lagen om företagsinteckning. Det betyder att den som har förmånsrätt för företagsin- teckningsbrev med sämre förmånsrättsläge rycker upp och får förmånsrätt i det lediga utrymme som skapas genom amortering till en borgenär med fö- retagsinteckningsbrev med bättre prioritet. kan uppryckningen åter- vinnas enligt 4 kap. 12 § konkurslagen, om utrymmet skapats genom betal- ning före fristdagen (jfr NJA 1973 s. 635 och 1987 s. 320). Detta sammanhänger med att företagshypoteket ej hade givit förmåns- rätt i de medel med vilka den bättre prioriterade borgenären fått betalt. En- ligt kommitténs förslag kommer företagsinteckningen att ge förmånsrätt även i likvida medel, men bara i hälften av medlen. Betalningen kan därför vara till nackdel för övriga borgenärer. Skulle betalningen till den inteck- ningshavare som hade första prioritet inte kunna återvinnas, t.ex. därför att den anses ordinär enligt 4 kap. 10 § konkurslagen, har betalningen givit inteckningshavaren med andra prioritet en bättre ställning jämfört med att den bäst prioriterade borgenären haft kvar fordringen men i konkursen bara åtnjutit förmånsrätt i hälften av betalningsmedlen. Effekten av denna upp- ryckning bör kunna återvinnas enligt 4 kap. 12 § konkurslagen. Skulle halva betalningen kunna återvinnas enligt 4 kap. 10 § konkurslagen från inteck- ningshavaren med bästa prioritet, medan den andra halvan inte återvinns eftersom den inte varit till nackdel för övriga borgenärer såvitt gäller betal- ningsmottagaren, borde varken inteckningshavaren med bästa prioritet eller inteckningshavaren med andra prioritet få förmånsrätt i det belopp som återvinns. Resultatet bör ju här bli detsamma som om betalningen aldrig skett. Men därmed finns inte heller någon uppryckning av andrahandsin- teckningshavaren att återvinna. Kommittén har övervägt om den förbättrade rätt som följer av en upp- ryckning står i överensstämmelse med allmänna panträttsliga principer, eftersom uppryckningen hade kunnat omintetgöras av gäldenären genom att han på nytt belånat det företagsinteckningsbrev som har bättre prioritet. Gäldenären har således behållit rådigheten över det inteckningsunderlag som berörs av uppryckningen (jfr Håstad, Sakrätt, 6:e uppl. 1996, s. 332 f). I fråga om företagsinteckning finns dock - i motsats till panträtt - inget grundläggande krav på att gäldenären skall vara avskuren från rådigheten över inteckningsunderlaget. Uppryckningsrätten bör därför inte hindras av detta skäl. Enligt FHL består företagshypoteket även om den säkrade fordringen preskriberats eller upphört genom proklama. Detta är en allmän panträtts- lig princip. Eftersom den föreslagna företagsinteckningen knappast kan sä- gas utgöra en panträtt utan snarare bör betecknas som en upplåten förmåns- rätt, bör förmånsrätten vara beroende av att fordringsrätten hålls vid liv. En företagsinteckning ger företräde i förhållande till annan företagsin- teckning i den tidsföljd i vilken inteckningarna söks. Inteckningar som söks på samma inskrivningsdag ger lika rätt. Paragrafen reglerar företrädesrätten mellan flera företagsinteckningar. Be- stämmelsen motsvarar 3 kap. 4 § första stycket FHL. Ett konkursbo har inte rätt att få företagsinteckning eller att upplåta förmånsrätt i företagsinteckningsbrev. I 1 kap. 4 § första stycket FHL stadgas att ett konkursbo inte har rätt att få företagsinteckning eller att upplåta företagshypotek. En motsvarande regel har införts i förslaget till 4 §. Behöver konkursboet, för vars skulder kon- kursegendomen kan tas i anspråk innan några konkursborgenärer får utdel- ning, ge en kreditgivare förmånsrätt i konkursegendomen för en massaskuld, får konkursboet pantsätta konkursegendom enligt pantregler. I 1 kap. 4 § andra stycket FHL stadgas att, om näringsidkaren avlider, dödsboet träder i hans ställe som näringsidkare. Regeln förefaller obehövlig i den nya lagen om företagsinteckning. Eftersom envar enligt förslaget till 1 § kan medge företagsinteckning, blir detta möjligt även för ett dödsbo. Dödsboet kan även upplåta förmånsrätt i företaginteckningen, förutsatt att dödsboet bedriver eller avser att bedriva näringsverksamhet. Efter närings- idkarens död är dödsboets egendom belastat med hans skulder enligt all- 344 Författningskommentar SOU 1999:1 männa regler, och härvidlag består en förmånsrätt som näringsidkaren upplåtit enligt förslaget. Om borgenären har tillerkänts betalning i konkurs på grund av företags- inteckning, är företagsinteckningen utan verkan till ett belopp som mot- svarar vad som har erhållits på företagsinteckningsbrevets belopp. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 3 kap. 5 § såvitt avser betalning i konkurs. Bestämmelsen är relevant endast när näringsidkaren är en fysisk person. En juridisk person upphör ju genom konkursen, varvid även inteck- ningen upphör att gälla. Kapitlet motsvarar i huvudsak 4 kap. FHL med vissa redaktionella föränd- ringar. I det följande kommenteras endast de paragrafer som innehåller sak- liga förändringar. En ansökan om företagsinteckning skall avslås, om 1.bestämmelserna i 3 § andra stycket och 10 § inte har iakttagits, 2.sökanden är i konkurs eller försätts i konkurs den inskrivningsdag då inteckningen söks eller 3.en företagsinteckning som begränsats till näringsverksamhet av viss art eller visst giltighetsområde gäller i sökandens egendom. Paragrafen motsvarar 4 kap. 11 § FHL med undantag för andra och tredje punkten. 4 kap. 11 § andra punkten föreskriver avslag på en inteckningsansökan om den verksamhet som ansökningen avser uppenbarligen inte kan inteck- nas. Såsom framgår av motiven till denna bestämmelse, som saknade mot- svarighet lag om företagsinteckning, förutsätter den att inteck- ningen sökts i en viss specificerad verksamhet; som enda exempel på fall som borde föranleda avslag enligt denna punkt nämndes att verksamheten i själva verket innebar utövande av tjänst. I kommentaren till FHL anges att en ansökan som avser en verksamhet som är brottslig eller osedlig också rimligen måste kunna avslås med stöd av allmänna rättsgrundsatser. Efter- som företagsinteckning enligt förslaget inte skall beviljas i viss verksamhet utan i sökandens hela förmögenhet behövs det ingen motsvarighet till den aktuella regeln. Tredje punkten i 4 kap. 11 § FHL föreskriver att ansökningen skall av- slås om den strider mot föreskrifterna i 3 kap. 1 § eller 2 § FHL angående omfattningen av verksamhet som får intecknas.