sou · GNB393 · 2000-01-01 00:00:00 — har även amerikanen utvecklats i denna riktning.41 Den s.k. diskursdemokratiska skolan (som behandlas mer utförligt ne- dan) med i spetsen ligger nära deltagardemo- kraterna. Skillnaden är att den förra lägger större vikt på samtalets legitimitetsskapande funktion – både i en empirisk och en moralisk mening. Demokrati är ett sätt att gemensamt finna moraliska och politiska principer, som alla kan acceptera – och som också faktiskt är moraliskt försvarbara. Deltagardemokraterna, däremot, betonar DEMOKRATI I SKOLAN? demokratins fostrande funktion. Därför fäster deltagardemokrater större vikt vid demokratiska procedurer på lägre nivåer, t.ex. genom självförvaltning i arbetslivet, medan diskursdemokraterna betonar den samhälleliga, medborgerliga demokratin.42 Elitisterna hävdar att den ursprungliga formen av demokrati bara lämpar sig i små stadsstater. Demokratin i moderna nationalstater måste vara indirekt vilket i praktiken innebär ett slags elitstyre. De mest kända företrädarna för denna skola är , Gio- vanni , den yngre och . Den senare reviderade innebörden i termen demokrati. Han kallas därför revisionist. Och eftersom argumentet för denna terminologiska revision var att demokrati i dess ursprungliga innebörd var omöjlig att genomföra, kallas han också realist.43 Klassisk demokrati är både omöjlig och farlig att försöka ge- nomföra, hävdade . Folkviljan är en teoretisk fiktion utan reellt innehåll. Den vanliga medborgaren saknar också kom- petens att fatta rationella beslut. Statens styre bör därför överlämnas åt en elit. Medborgarna bör ägna sig åt sina privatliv. Denna ar- betsdelning mellan folket och eliten gynnar social, ekonomisk och politisk stabilitet.44 Elitister och participationister bygger sina teser på olika före- ställningar om människans natur. Deltagardemokraterna sägs ha en optimistisk syn på människors förmåga och vilja att delta i politiska beslutsprocesser. De betraktar demokrati som ett instrument för individers självförverkligande i en kollektiv gemenskap. Elitisterna har en mer pessimistisk människosyn. Deras syn på politiskt delta- gande präglas av de katastrofer som de anser att stora massrörelser som kommunismen och nazismen förorsakat. De ser en fara i alltför stort politiskt engagemang från medborgarnas sida. Inspirerade av sociologen tes om massväldets nödvändiga övergång i oligarki (oligarkins järnlag), hävdar de att alla massrörelser riske- rar att utvecklas till elitstyrda arméer.45 Deltagardemokrati kan leda till ett instabilt massvälde som blir till en täckmantel för totali- tärt styre. Eftersom alla samhällen med nödvändighet styrs av eliter, kan demokrati bara innebära ett av medborgarna kontrollerat elitstyre. Demokrati innebär, kort sagt, en tävlan mellan eliter om medbor- garnas godkännande i periodiskt återkommande val. Elitisterna an- knyter till den klassiska liberalismens negativa försvar av demokrati. Ett konstitutionellt begränsat folkstyre betraktas som det bästa sättet att undvika de värsta politiska olyckor. Ett klassikt uttryck för detta synsätt är välkända yttrande: Democracy is the worst form of government, except for all the others.46 Många sentida liberalers försvar av demokrati har byggt på samma synsätt. Även om demokrati inte garanterar individens frihet erbjuder den det bästa skyddet för den. Så resonerade t.ex. F. A. Hayek och Elitisternas pessimistiska syn på demokrati stärktes av nobelpris- tagaren s.k. omöjlighetsteorem. Han visade att majoritetsprincipen, som demokratiskt styre vilar på, inte pekar ut en entydig folkvilja utan att man bryter mot ett antal rimliga vill- kor. Arrow byggde vidare på den franske upplysningsfilosofen upptäckt av s.k. cykliska preferenser i majoritetsbe- slut.48 Majoritetsbeslut med parvis eliminering är ingen säker metod för att nå fram till en folkvilja, eftersom olika beslut kan manipu- leras fram. Det finns ett teoretiskt ofrånkomligt godtycke i demo- kratiska procedurer, som gör att talet om folkviljan är en myt, me- nade Condorcet. Samma perspektiv på demokrati anlägger den ame- rikanske statsvetaren , som i demokrati enbart ser ett sätt att undvika öppen maktkamp mellan olika eliter.49 En något mer optimistisk syn på folkviljans förverkligande har den s.k. rational choice-skolan.50 Denna skola hänförs också till det elitistiska lägret, men den hävdar, i analogi med neoklassisk teori om marknaden, att medborgaren kan styra politiken på samma sätt som konsumenten kan styra produktionen. Politikerna säljer politiska beslut som de paketerar i ideologier. Konsumenterna, dvs. väljar- na, väljer ett varumärke, t.ex. liberaler eller konservativa, därför att de av erfarenhet har kunnat lita på att dess producent levererar varor av god kvalitet. Den italienske statsvetaren har myntat uttrycket demodistribution för att karakterisera denna instrumentalistiska demokratisyn.51 Demokratins värde ligger i att den levererar varor som väljarna vill ha, men som de själva inte producerar. Folkmakt, däremot, bygger på att folket självt deltar i produktionen av de nyttigheter som det politiska systemet levererar. Men, menar , folkmakt är en ineffektiv och farlig metod i stora politiska system. Vare sig man har demodistribution eller demokrati, består dess värde i nyttomaximering. (Denna rationalistiska demokratisyn behandlas senare i diskussionen om demokratisk fostran.) Den elitistiska skolan har en liberal och konservativ slagsida, me- dan deltagardemokraterna ligger nära socialister och syndikalister. brukar också hänföras till det elitistiska lägret. Hans idé att demokratin legitimeras av en överideologi kan dock vara relevant även för de som vill ha mer direktdemokratiska insti- DEMOKRATI I SKOLAN? Även uppfattningen att demokrati är en procedur för be- slutsfattande kan förenas med både en elitistisk och participatio- nistisk demokratisyn. Oavsett vilka som antas ha makten och oav- sett vad de antas realisera, innebär demokrati en procedur för makt- utövning. proceduriella demokratidefinition, som angetts ovan, bygger på den klassiska, direktdemokratiska doktri- nen. Förslaget att införa elevmakt i skolorna anknyter naturligtvis mer till den deltagardemokratiska traditionen än till den elitistiska. Att ge eleverna majoritet i styrelsen över ett gymnasium ligger väl i linje med G. H. syndikalistiska program.52 Men deltagardemo- krati i tappning bygger mer på medborgarmakt än själv- förvaltning. Detsamma gäller den s.k. diskursdemokratin. Den eli- tistiska skolans kritik av deltagar- och diskursdemokrati blir också relevant. Vilka får egentligen makt – eleverna eller en liten elit? Vi återkommer till dessa frågor när vi närmare skall granska regeringens argument för elevmakt. Först skall vi gå in lite närmare på tre slags normativa demokratiteorier. Tre typer av normativa demokratiteorier Elitister kontra participationister är en ganska grov och delvis för- åldrad indelning av normativa demokratiteorier. Modern politisk teori erbjuder mer precisa indelningsgrunder. Om man tar fasta på den normativa frågan – varför är demokrati värdefull? – kan man ur- skilja tre typer av demokratiteorier.53 De två första ser demokrati som ett medel att nå ett visst mål; enligt den tredje är demokrati en rättvis procedur som har ett värde i sig oberoende av sina konse- kvenser. Utgångspunkten för denna typ av teori är att finna en beslutsord- ning som förverkligar folkviljan – vilken den än är. Demokrati har ett värde därför att den erbjuder en procedur för preferensaggre- gering – en procedur som tillmäter allas preferenser lika stor vikt. Målet är kollektiv rationalitet bland jämlika medborgare. Kollektiv rationalitet kan, liksom individuell rationalitet, ses som en rangord- ning av ett antal möjliga beslutsalternativ. Denna rangordning skall uppfylla en mängd villkor, t.ex. transitivitet, fullständighet och pa- retooptimalitet.54 Inom den s.k. social choice-teorin har man ut- vecklat en avancerad teoribildning kring möjligheten att härleda en kollektiv rangordning av olika beslutsalternativ ur individuella rangordningar. Argumentet för demokrati är, enligt en folkviljeteori, helt enkelt att den erbjuder en politisk teknik för att på jämlik basis överföra individers önskningar till ett kollektivt beslut. Utan att närmare gå in på alla de tekniska problem som den kol- lektiva rationaliteten aktualiserar, kan man konstatera att den är mo- raliskt tom. Folkviljeteorier förhåller sig till demokrati, som neo- klassisk ekonomisk teori förhåller sig till marknad.55 I båda fallen utvärderas ett institutionellt regelverk i ljuset av dess förmåga att tillfredsställa folks preferenser. Utvärderingskriteriet bygger inte på någon annan norm än att människors önskningar bör förverkligas – vilka de än är. Om medborgarna vill slänga ut alla invandrare kan demokratin erbjuda en effektiv maktstruktur för att förverkliga detta mål. Det finns, paradoxalt nog, en koppling mellan folkviljeteorier och den elitistiska demokratisyn som företräds av t.ex. och är ett rationalistiskt pro- jekt, vars yttersta värde ligger i preferenstillfredsställelse. Folkvil- jeteorier hyllar primärt inte folkmakt, utan det som kallar demodistribution; det politiska systemet skall leverera de nyttig- heter som medborgarna önskar. Vilka som producerar nyttigheterna är egalt. försvar av demokrati i termer av allmänviljan kan tol- kas på ett liknande sätt. Demokratins mål är kollektiv rationalitet. Han antog att majoritetsregeln leder till beslut som ingen har intres- se av att gå emot. Med hjälp av spelteori kan man visa att de som går emot ett majoritetsbeslut i ett samarbetsproblem av typen fångar- nas dilemma, går emot sina egna intressen.57 Demokrati är ett sätt att koordinera individuella strävanden så att man undviker effekti- vitetsförluster som ingen vill ha. Det finns dock inget analytiskt samband mellan demokrati och folkviljans förverkligande. Det är en empirisk fråga huruvida demo- kratiska procedurer är mest ändamålsenliga. En brist i försvar av demokrati är att han inte klargör sambandet mellan män- niskors politiska deltagande och den effektiva ordning som allmän- viljan kräver.58 Teoretiskt kan en upplyst despot fatta beslut som realiserar folkviljan. Man kan också tänka sig att folkviljan realiseras utan direkta politiska beslut, t.ex. genom marknaden. Folkviljeteorier har också, paradoxalt nog, vissa likheter med teori om Leviathan, dvs. idén om att alla tjänar på att en diktator upprätthåller en ordning som ger alla skydd till liv och lem. Båda betraktar politiska institutioner som ett modus , dvs. DEMOKRATI I SKOLAN? som en rationell förhandlingslösning mellan rationella nyttomaxi- merare.59 Detta är den s.k. public choice-skolans tes; politik bör gå ut på att möjliggöra effektivt samarbete mellan individer.60 Någon moralisk måttstock som står över enskilda individers preferenser erkänns inte. Individer kan ha önskemål som grundas på moraliska ställningstaganden, men dessa ges samma vikt som andra önskning- ar. Demokratin särskiljer inte egoistiska eller amoraliska preferenser från moraliska preferenser. Folkviljan bestämmer målen för den demokratin oavsett vad den vill. Utfallsteorier försvarar, i likhet med folkviljeteorier, demokratin i termer av dess konsekvenser. Men utvärderingen bygger på norma- tiva principer som gäller oberoende av vad folkviljan önskar. Att demokratin realiserar folkviljan är inte tillräckligt för att försvara demokratin. Demokratin utvärderas utifrån en moralisk måttstock. Ett typiskt exempel på en utfallsteori är utilitarismen. Demokrati försvaras om den leder till maximering av välfärd. Detta gäller både hedonistiska utilitarister (som ser till lycka) och preferensutilita- rister (som ser till önskningar); maximering av välfärd går före kol- lektiv rationalitet. Ett annat exempel på en utfallsteori är Rawls teori om social rätt- visa. Den erbjuder ett utvärderingskriterium för en moralisk be- dömning av ett samhälles grundläggande politiska struktur, inklusive demokratin. Rawls formulerade två rättviseprinciper.61 Den första säger att alla medborgare skall garanteras civila och politiska rättigheter som är lika för alla. Den andra säger att ojämlikhet med avseende primära nyttigheter (inkomst, sjukvård, utbildning, etc.) är legitim om de sämst ställda gynnas av den (differensprincipen). Rawls rättviseteori härleds ur ett hypotetiskt, kontraktsteoretiskt resonemang. Demokratin ges ett värde som medel att genomföra principer för social rättvisa – principer som gäller oberoende av om den stöds av en majoritet.62 Även den s.k. diskursdemokratin, som tidigare nämnts, kan hänföras till en utfallsinriktad demokratiteori.63 Demokratins värde ligger i att den möjliggör ett fortgående offentligt samtal som leder fram till rättvisa beslut. Vad rättvisa är kan inte avgöras abstrakt, utan måste, enligt diskursdemokratin, ständigt diskuteras. Konsen- sus i grundläggande moraliska och politiska frågor är möjlig att nå i en s.k. ideal samtalssituation.64 Enighet i moraliska frågor är dock inget kriterium på rättvisa, men försök att nå enighet kan vara en metod för att nå rättvisa.65 Detta deliberativa mål är inte föremål för demokratiska beslut, utan är ett oberoende utvärderingskriterium.66 Den s.k. deltagardemokratiska skolan anlägger ett liknande pers- pektiv på demokratiska institutioner. Demokratiskt deltagande an- ses ha en karaktärsdanande funktion. Individen utvecklas moraliskt av att delta i politiskt beslutsfattande. Detta var J. S. Mills perspektiv på demokratin.67 Statsmaktens viktigaste syfte är, enligt J. promote the virtue and intelligens of the people themselves.68 står för en s.k. perfektionistisk utilitarism som mer ser till män- niskors moraliska utveckling än till deras välfärd. Demokratins värde ligger i dess förmåga att skapa dygdiga människor som förverkligar sig själva i en politisk gemenskap.69 Innan den breda massan hade tillräcklig bildning och moralisk mognad var de inte mogna för demokrati. I likhet med ansåg han att politiken inte skall vara en arena för kamp mellan särintressen, utan ett medel för moralisk utveckling. Det yttersta målet för politiken är att befrämja människors självförverkligande. Vad som konstituerar moraliska framsteg bestäms av en teleologisk (ändamålsinriktad) moralteori, en s.k. perfektionistisk utilitarism, som gäller oberoende av vilka preferenser medborgarna har. Den är, liksom hedonistiska utilitarism, en moralisk måttstock, som är extern i förhållande till folkviljan. Man kan i princip tänka sig oändligt många utfallsteorier som le- gitimerar demokrati. Alla föreställningar om att demokrati förverk- ligar ett värde som är logiskt oberoende av demokratiska procedurer hör till denna kategori. Inte bara nytta, social rättvisa, frihet och dygd utan också ekocentriska, miljövårdsinriktade principer kan tjäna som utvärderingskriterier på demokrati. Den elitistiska demo- kratiskolan, i Schumpeters tappning, som betonar social och politisk stabilitet kan också tolkas som ett försvar för demokrati i termer av ett önskvärt utfall. Många av de värden som skolans demokratiska fostran skall bibringa eleverna kan bilda utgångspunkten för ett utfallsperspektiv på demokrati. Personliga attityder och karaktärsdrag som tolerans, solidaritet, respekt för allas lika värde, miljömedvetenhet etc., kan fungera som måttstock på demokratiska procedurer. I begreppet demokratisk fostran finns en outtalad förväntan om att demokra- tiska procedurer förverkligar många moraliska värden som ligger utanför demokratins princip (vilket diskuteras mer utförligt i nästa kapitel). DEMOKRATI I SKOLAN? En proceduriell demokratiteori har samma struktur som en plikt- etisk eller rättighetsinriktad moralteori. Demokratin försvaras uti- från en princip om individers rätt till lika villkor för deltagande i politisk maktutövning. Denna rättighet är fundamental och härleds inte från någon annan normativ princip. Till skillnad från de två andra normativa demokratiteorierna är den proceduriella teorin likgiltig inför konsekvenserna av demokratiska procedurer. Demo- kratins värde ligger varken i att den förverkligar folkviljan eller att den optimerar värden som föreskrivs av en generell normativ teori. Avgörande är individers likabehandling i fråga om demokratins input. Den proceduriella demokratiteorin är kanske den viktigaste för den som vill vara demokrat. Den erbjuder det tillförlitligaste för- svaret för demokratiska procedurer. Idéhistoriskt är teorin besläktad med liberalismens idé om individers moraliska jämlikhet. Idén om omöjligheten av att nå säker moralisk kunskap gör att allas upp- fattningar måste väga lika tungt. När man inte kan skilja på kvalite- teten i olika preferenser, återstår bara att räkna huvuden, dvs. en kvantitativ bedömning.70 Detta leder till den s.k. liberala paradoxen, som drabbar även den proceduriella demokratiteorin: moralisk skepticism har anförts som skäl för en moralisk tes om individers lika politiska rättigheter. Den moraliska skepticismen, som ofta kallas värderelativism, spelade stor roll i t.ex. , , och Hans Kelsens försvar för demokrati.71 Politiska ställnings- taganden anses handla om val, inte om kunskap, och i detta val finns det inte någon högre auktoritet än individens eget samvete.72 Den proceduriella demokratiteorin är besläktad med kontrakts- teorin.73 Alla individer ges samma rättigheter i en procedur som le- gitimerar politisk maktutövning. Men medan kontraktsteorin lägger tonvikten på enhällighet, bygger demokratiska procedurer på majo- ritetsprincipen. Demokratiska procedurer kan dock legitimeras via ett kontrakt (verkligt eller fiktivt) som sluts i enhällighet. Men då är demokratiska principer härledda ur en annan normativ teori än den proceduriella demokratiteorin. De tre typer normativa demokratiteorier som nämnts här är inte uttömmande eller varandra uteslutande. De anger tre generella pers- pektiv på demokratins värde som kan kombineras och kompletteras med andra perspektiv. Men de står för tre huvudfåror i den nor- mativa demokratiteorin. Gemensamt för dessa är att de bygger på en grundläggande jäm- likhetstanke. Alla individer ges samma status i en utvärdering av de- mokratin. Folkviljeteorin ser till förverkligandet av individers önsk- ningar; utfallsteorin ser till förverkligandet av en moralisk princip som behandlar alla lika och den proceduriella demokratiteorin ser till allas rätt till lika villkor för politiskt deltagande. Vilken relevans har denna abstrakta indelning av demokratiteo- rier för en diskussion om skoldemokrati? Oavsett om ett demos ut- görs av medborgare i en stat eller av en grupp inom en självförval- tande enhet, erbjuder den tre olika perspektiv när man vill utvärdera demokratiska procedurer. Om vi antar att elever ges makt att styra en skola genom demokratiska procedurer, kan vi tänka oss tre ut- värderingskriterier som motsvarar dessa normativa demokratiteo- rier. Enligt folkviljeteorin fungerar elevdemokratin bra i den ut- sträckning som besluten förverkligar elevernas önskemål. Inom ka- tegorin utfallsteorier kan man tänka sig flera olika relevanta krite- rier. Regeringen anger i sin proposition om elevdemokrati tre önsk- värda utfall av elevdemokrati: demokratisk fostran, effektivare in- lärning och kompetensutnyttjande. Den proceduriella demokratiteorin anknyter till de första motivet som regeringen anger, nämligen den rätt till inflytande som sti- puleras i . Men rätten till inflytande på individnivå kan också ses som en restriktion för demokratisk maktutövning. Precis som sätter gränser för makt sätter den gränser för elevstyrda skolstyrelser. I nästa kapitel skall regeringens argument för elevmakt granskas mer utförligt. Elevdemokrati: begrepp, förslag och argument Vad innebär skoldemokrati? När man säger sig vilja införa skoldemokrati kan man avse många olika saker. I en vid mening handlar det om att ge elever större in- flytande i skolan. Men skoldemokrati är inte samma sak som elevin- flytande i största allmänhet. Om vi anknyter till de begreppsliga bestämningar av demokrati som angetts ovan, innebär skoldemo- krati kollektiv makt för elever via demokratiska beslutsregler. Elevinflytande är ett vidare begrepp än skoldemokrati. Det in- nefattar även individuellt och kollektivt inflytande som inte bygger DEMOKRATI I SKOLAN? på en maktrelation. Om en elev ber en lärare att få utföra ett visst projekt och läraren går med på det, utövar eleven inflytande. Men inflytandet är individuellt och villkorligt. Det bygger inte på makt- utövning, varken på individuell eller kollektiv nivå. Utmärkande för en maktrelation är att en aktör kan övertrumfa andra aktörers . Inflytande innebär bara att man kan påverka andras beslut. Inflytande kan också utövas kollektivt. Antingen i institutiona- liserade samrådsorgan eller genom utomparlamentariska metoder, t.ex. bojkotter eller namninsamlingar. I inget av fallen bygger infly- tandet på en rätt att utöva kollektiv makt. I betänkande framhåller man, under påverkan av , att demokrati kan vara samhällscentrerad, dvs. kollektivistisk eller individcentrerad.74 Enligt den gängse stats- vetenskapliga uppfattningen bör dock demokratibegreppet reserve- ras för kollektiv maktutövning i en stat.75 I grunden är dock demo- kratin individcentrerad, eftersom det bara är medborgare som ges makt. Men utmärkande för demokratisk makt är att individers makt på jämlik basis aggregeras till kollektiv maktutövning. När individer utövar makt på egen hand, t.ex. som medborgare, brukare, konsu- menter eller producenter, sker ingen demokratisk maktutövning (vilket inte hindrar att den kan sanktioneras genom demokratisk makt).76 Individuell makt kan stå i motsättning till demokrati. Att ge in- divider rättigheter innebär restriktioner för demokratin. Rättigheter är, som den amerikanske filosofen uttryckt det, trumfkort gentemot majoritetsstyret.77 I stället för att tala om samhällscentrerad och individcentrerad demokrati bör man tala om demokrati kontra individers rättigheter. Ytterst handlar det om spänningen mellan demokrati och liberalism. Rättighetsperspektivet skall dock inte förväxlas med nyliberalism. Krav på rättigheter kan gälla rätt till social trygghet och resurser från statens sida. Rät- tigheter kan vara negativa eller positiva. De förra innebär frihet från tvång; de senare innebär rätt till resurser.78 Rätten till utbildning är en form av positiv rättighet. Med terminologi kan rättigheter sägas ge både positiv eller negativ frihet beroende på vilka rättigheter det gäller.79 Det som kallar individcentrerad demokrati är en samling liberala institutioner i form av civila, sociala och juridiska rättigheter.80 Historiskt är liberalismens förhållande till demokratin villkorlig och ambivalent. Demokratin har accepterats under förut- sättning att den begränsas.81 talar om individ- centrerad demokrati avses elevernas möjlighet att påverka sin situa- tion på individnivå. Individualisering är en bättre beteckning än elevdemokrati på denna strävan. Om man, på grund av terminolo- gisk oklarhet, är omedveten om den potentiella konflikten mellan demokrati och individuell frihet kan man få felaktiga förväntningar på försök med skoldemokrati. Elevers möjlighet att påverka sin situation i skolan kan institutio- naliseras på många olika sätt. Man kan urskilja åtminstone två di- mensioner i elevers påverkansmöjligheter. Den första gäller individ kontra kollektiv; den andra gäller inflytande kontra makt. Om man kombinerar dessa dimensioner i ett fyrfältsschema kan man avgränsa begreppet skoldemokrati.82 I praktiken kan inflytande vara lika framgångsrikt som maktutöv- ning om de som har makten väljer att lyssna och låta sig påverkas av eleverna. Men en viktig skillnad är ansvarsfördelningen. Inflytande medför inte samma ansvar som makt. Just detta förhållande är också ett skäl för regeringen att ge eleverna makt.83 Om vi godtar att skoldemokrati innebär kollektiv maktutövning, återstår åtminstone två frågor att besvara: 1.