sou · GNB384d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Upplysningstänkande, liberal medborgarrättsfilosofi men också mer kollektiva, kommuni- tära tolkningar av demokratin förutsätter existensen av individer som har förmåga till medvetenhet, känsla, vilja, rationellt tänkande, planmässig handling och inte minst att dra slutsatser av handlingars konsekvenser. Vi måste kort sagt endera förutsätta, eller ange villkor för uppkomsten av, historiska subjekt. Samshällsvetenskaperna, men också en hel del av de humanistiska vetenskaperna, tenderar att arbeta analytiskt-historiskt, studera händelser som redan inträffat och söka orsaker som kan förklara olika fenomen. Risken är då uppenbar att det som redan inträffat framstår som det enda tänkbara, ett nödvändigt utfall av givna förutsättningar. Något annat än det som faktiskt inträffat kunde inte ha hänt, är då slutsatsen. Problemet med sådana orsaksanalyser är att de inte lämnar utrymme för människans unika kapacitet att vara gränsöverskridande, att tänka och handla kreativt. Både som vetenskapligt och politiskt problem är detta gammalt och välkänt, men till största delen ännu olöst. Ser vi till vår egen samtid är Berlin- murens och Sovjetimperiets fall ett exempel på en snabb historisk scenförändring som ingen förutsåg, trots den betydande kunskap om samhälle och människa vi tycker oss förfoga över. Något oväntat inträffar, kanske till följd av en förändring i det kollektivt medvetna, en rörelse i folket; möjligen som ett resultat av enskilda individernas förmåga att skapa sig själva som historiska subjekt, att överskrida de givna omständigheterna och tankemönstren? Den fria och frivilliga folkbildningen Av tradition talar vi om folkbildning som fri och frivillig. Med det menar vi att den, i princip, ska stå fri främst från staten men också från kommersiella intressen. Deltagandet i verksamheterna skall inte heller vara påtvingat, helst ska det vara resultatet av ett självständigt fritt val. vet vi att verkligheten, åtminstone ibland, sett och ser annorlunda ut. Staten var tidigt en verksam, finansierande, regle- rande och kontrollerande kraft. De stora folkrörelserna, deras studieförbund och folkhögskolor, har också de haft anspråk på styrning och kontroll. Någon verkligt fri kritisk offentlighet där medborgare utan inblandning mötts, bytt erfarenheter, formerat opinioner och förberett gränsöverskridande handlingar har kanske därför inte annat än kortsiktigt och undantagsvis existerat.41 Ändå, sett i jämförelse med vad det offentliga utbildningsväsendet kunnat erbjuda och utrymmet i samhället i övrigt för fritt erfarenhets- och åsiktsutbyte och handlingsförberedelse har folkbildningens möjlig- heter varit goda. Något liknande kan sägas om det frivilliga del- tagandet. Det är sant att det ofta kan vara mer eller mindre tvingan- de omständigheter som fört människor till folkbildningens olika verksamheter. Det kan ha varit arbetslöshet, som och 90-talet, brister i det obligatoriska skolväsendet eller personliga kriser, men det har ändå alltid funnits möjligheten att lämna verk- samheterna utan att detta fått omedelbara konsekvenser för den enskilde deltagaren. Begreppen fri och frivillig tycks, trots allt, alltjämt ha en be- tydelsefull innebörd för folkbildningens deltagare. Så framstod det i vår studie av Cirkelsamhället. Ett betydande antal av de intervjuade cirkeldeltagarna fällde spontana kommentarer om hur viktigt det var att de i studiecirkeln inte var utsatta för bedömning och rangordning och att de, om de så ville, kunde avbryta sitt deltagande. Kort sagt, verksamheten vilade på förutsättningen att de kände lust till deltagande. Lust att fördjupa ett intresse, lära sig något bestämt men också att ingå i en social samvaro under otvungna former. Motsatt situation, att vara bedömd, rangordnad och tvingad att delta utan möjlighet till mer omfattande språkligt och socialt utbyte möter vi tyvärr alltjämt i den obligatoriska och i den frivilliga gymnasie- skolan. Den avgörande skillnaden mellan dessa två former för bild- ning och utbildning är, vill jag hävda, att det ännu är möjligt att både delta som och forma sig själv till subjekt i merparten av folkbild- ningens verksamheter och att hindren för detta, objektifieringen och den samhälleliga kontrollen, ännu dominerar i den reguljära skolan.42 FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? Möjligheten att som enskild individ välja om man vill delta eller inte, men också att i den folkbildande verksamheten arbeta på att vidareutveckla sin egen särart och unicitet, sin historiska subjekts- karaktär, är en central och underskattad demokratiaspekt. Vi för en diskussion om vikten av erkännandet, det erkännandet skall kanske börja med att den enskildes strävan att forma sig själv till ett självständigt historiskt subjekt respekteras? 1Folkbildning som begrepp förutsätter en agent, staten, rörelsen. Jag kan givet- vis också bilda mig själv, men knappast folkbilda mig. Av bl.a. den anled- ningen diskuterar jag här inte den verkligt fria bildningen, den där prefixet folk är nödvändigt. 2Här har jag utgått ifrån (1980). Åtskilliga andra har emellertid både förr och senare skrivit om skedet, för fler referenser se ex. min forsknings- översikt (1998). 3Se (1992). 4Intressant är att också musikens förädlande kraft ansågs så betydande. m. fl. (1997) diskuterar detta i boken , folket och bildningen: Glimtar ur folkbildningens historia. 5Det välkända citatet hos (1784) lyder Upplysning är människans ut- träde ur hennes självförvållade omyndighet. Omyndighet är oförmågan att göra bruk av sitt förstånd utan någon annans ledning. Självförvållad är denna omyn- dighet om orsaken till densamma inte ligger i brist på förstånd, utan i brist på beslutsamhet och mod att göra bruk av det utan någon annans ledning. Hav mod att göra bruk av ditt eget förstånd! lyder alltså upplysningens valspråk. 6Det är den folkbildaren och Verdandisten (1932) som formulerar sig så i sin bok : Idéerna och livet s. 40. 7Anton (1879) i Kapitalets och arbetets problem. 8Tron, att vetenskap och forskning ska lösa mänsklighetens problem och ge oss alla mesta möjliga lycka är alltjämt ett bärande inslag i vårt samhälle. Svensk folkbildning har strängt taget ända varit en av de främsta förespråkarna för vetenskapens popularisering, från populära små- skrifter till dagens öppna föreläsningsverksamhet i Stockholm ABF:s regi. 9Bernt (1991) låter i sin avhandling väg: Tre bildnings- ideal i svensk arbetarrörelse 1880-1930 representera självbildnings- idealet i motsats till bl.a. som får stå för ett medborgarbild- ningsideal och som får representera ett humanistiskt bildnings- ideal. En grundläggande föreställning hos flertalet av dessa tidiga folkbildare var emellertid just att det inte förelåg någon motsättning mellan att bilda sig själv, enskilt och i kollektiv, erövra kulturarvet och att bli fullvärdig medborgare i Tvärtom ska socialismen hos och många med henne vara just vägen till möjligheterna att i bilda sig i humanismens tradtion och att för- verkliga egna livsmål. 10Tidigt hade den funnits i det religiösa läsarsällskapen. Där skulle man själv uttolka skriften, samtala om dess innebörd och konsekvenser utan inblandning utifrån och uppfrån, bl.a. skriver (1988) om detta. motion är återgiven som bilaga i (1991). 11Arvidsson (1991) s. 277. a. s. 279. a. s. 280-281. 14Båda i sin tur influerade av och , två av den moderna reformpedagogikens grundare. folkbildningssakkunniga efter (1978) Folkbildning och samhälle i Järtelius (1978). 16Det är mot den bakgrunden vi också ska förstå den turbulens som uppstår när folkhögskolerörelsen aktivt söker motarbeta arbetarnas inträde i skolfor- men, tydligast illustrerad av striderna på Hola och i början av vårt sekel. 17SFS 1919 nr 866 §1. Se (1968) om inrättandet av folkhögskole- inspektörtjänst och ökat statsbidrag. I s. 220 ff. 18Se a. a. 19Se (1985) som sätter Habermas (1962/1988) offentlighetsbegrepp i arbete sin analys av arbetarrörelsen och folkbildningen. 20Om detta har (1998) skrivit en idéhistorisk avhandling Radion som folkbildare . 21Ett studiematerial utarbetades av /Brevskolan på basis av och båda böcker: Individ, personlighet och medmänsklig miljö respektive Arbete och mental hälsa. Studiematerialet bar titeln i arbetslivet: Brevkurs (1969). En kritisk motbok utkom också skriven av m.fl. (1969) med den utmanande titeln att dressera människor. 22Ett aktuellt exempel på hur staten och folkrörelsern gör gemensam sak för att påverka medborgarskapet är de miljoner som regeringen avsatt för att folkbilda om EMU. Observera att jag inte ifrågasätter folkbildningsorganisationernas förmåga att hantera denna fråga på ett sakligt och objektivt sätt, men bara det faktum att staten och folkrörelserna avgör hur folkets bildningsintresse ska fokuseras och kanaliseras är i sig anmärkningsvärt. Intressant är också att det är det europeiska medborgarskapet som är föremål för intresse och inte längre det nationella. 23Att verksamheterna i allt väsentligt var statsfinansierade ansågs inte vara något hinder för en ökad rörelseprofil. 24Enligt en undersökning vi gjorde bland ca 500 folkhögskoleelever, (1986). Ett liknande resultat kommer (1996) till. FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? 25Se , E., Laginder, A-M., , och , G. Cirkelsamhället: Studiecirklars betydelser för individ och lokalsamhälle. (SOU 1996:47). 26Se kapitel 6 i a. a. 27Louise diskuterar (1994) i (1996) hantverks- cirklarnas betydelse för individ och samhälle, särskilt behandlar hon väl- befinnandet som ett värde i sig. 28Se (1997) Studiecirkeln och det aktiva medborgarskapet för en utförligare beskrivning. 29Se a. a. för en utförligare tolkning. 30Vi kan undra över varför det är så. Ett rimligt antagande är kanske att det hänger samman med att tilltron till hierarkierna och de stora systemen minskat och att vi i dess ställe fått en marknadsorientering och en högre grad av individualisering. 31Putnam (1996) s. 134. a. s. 111. 33Burbules (1993) s. 36 ff. 34Aspers & (red) (1998). bidrag Dygder för alla tider och det försök till en dygdkatalog han där gör a. a. s. 65. 35Habermas, J. (1990) s. 192 ff. Kommunikativt handlande: Texter om språk, rationalitet och samhälle. 36Gould (1988) s. 291 ff. 37Se t.ex. (1987) s. 28 ff. 38För en både dråplig och insiktsfull skildring av interaktionens förutsättningar se (1987) 39Lindgren (1996) a. a. 40Se ex. Per (1996). 41Hellblom a. a. ger t.ex. en mycket kritisk bild av historien på den här punkten. 42Jag för en längre diskussion om vad som skiljer skola och folkbildning åt i en bok under publicering, (1999). (1988) Den skötsamme arbetaren: och ideal i ett norrländskt sågverkssamhälle. (1978) Folkbildning och samhälle i Folkbildnings- boken: Ett totalpedagogiskt synsätt på bildning inom olika livsskeden och samhällsområden. Järtelius (1978) , E., Laginder, A-M., , , G. Studiecirklars betydelse för individ och lokalsamhälle (SOU 1996:47). & , L. (1996) Kunskapssyn och samhällsnytta i hantverkscirklar och hantverksutövande. (1991) Folkbildning och självuppfostran. En analys av idé- och bildningssyn. Aspers & (red) (1998) Framtidens dygder: Om etik i praktiken. (1987) Om hälsningscermonier, mikromakt och asocial pratsamhet. Burbules, N. (1993) Dialogue in teaching – Theory and Practice. (1932) Bildningens väg: Idéerna och livet. Flordh, C. m.fl. (1969) Konsten att dressera människor. (1988) Rethinking Democracy: freedom and social politics, economy and society. (1991) Bildningens väg. Tre bildningsideal i svensk arbetarrörelse 1880-1930. Habermas, J. (1962/1988) Borgerlig offentlighet. Habermas, J. (1990) s. 192 ff. Kommunikativt handlande: Texter om språk, rationalitet och samhälle (1996) Studier i förening: några medlemmars tankar om demokrati och cirkelstudier i folkrörelser. : psykologi / Skapande Vetande FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? (1985) Från primitiv till organiserad demokrati: En studie av några offentligheter inom den socialdemokratiska arbetarrörelsen med utgångspunkt studiecirklar i och . Järtelius, A. (1978) : Ett totalpedagogiskt synsätt på bildning inom olika livsskeden och samhällsområden. (1784) Vad är upplysning, I Berlinische Monatschrift. I , B. (red.) (1989). Vad är upplysning? (1987) Lek för livet. (1980) Folkbildningens födelse. (1996) Kan en filthatt stärka demokratin? Om mål och ideal i folkbildningssammanhang. Mentalhälsa i arbetslivet: Brevkurs. (1969) : /Brevskolan. (1998) Folkhemmets röst. Radion som folkbildare 1925- 1950. (1879) Samhälleliga tidsfrågor: en följd av folkskrifter. Del 1:1 Kapitalets och arbetets problem (1992) Frihet, jämlikhet, egendom och : Utvecklingslinjer i svensk folkundervisning mellan feodalism och kapitalism, 1809-1860. (1996) Den fungerande demokratin: Medborgarandans rötter i . (1986) Folkhögskolepedagogik mellan myndighet och medborgare: En studie av ett forsknings- och utvecklingsarbete på fem folkhögskolor 1975 – 1978. : : Umilrapport; 22 (1997). Studiecirklen och det aktiva medborgar- skapet. I om folkbildning. Forskning och utveckling. (1998) Folkbildningsforskning en kunskapsöversikt: Om forskningsfältets historiska bakgrund, nuläge och framtid. , (1999) Skola och folkbildning: En jämförande diskussion. (1968) Folkhögskolan och myndigheterna. . I Del 1. (1994) Handen och anden. De textila studiecirklarnas hemligheter. (red.) (1997) Musiken, folket och bildningen: Glimtar ur folkbildningens historia. : Skapande Vetande /