sou · GNB388d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommissionen har låtit översätta GMP till engelska och givit dels den nämnda avdelningen vid FBI, dels en erfaren f.d. utredare vid FBI, , tillfälle att studera materialet och komma med synpunkter på det. I samband med detta har företrädare för kommissionen även ställt frågor kring metoden som sådan. Enligt vad som framgår i GMP besökte och tillsammans med (Quantico, ) . Gruppen sammanträffade med utredare från det som då kallades Behavioral Science Unit. Enligt redogörelsen i GMP presenterade gruppen ärendet muntligt, men över- lämnade också en skriftlig sammanfattning, baserad på sammanfatt- ningen i förundersökningsprotokollet gällande åtalet mot . Enligt redogörelsen kom FBI:s företrädare i hög grad fram till samma slutsatser som de som sedan redovisades i själva GMP. En del av det som framfördes från FBI har dock uppenbarligen flutit in i GMP, varför det är svårt för läsaren att veta vad som fanns i det material som presenterades för FBI och vad som finns där som en följd av dessa diskussioner. Resultatet av diskussionerna sammanfattas på följande sätt i GMP under rubriken och värdering: 27 I allt väsentligt tycks --- vår analys och bedömning ha bekräftats i dessa kontakter. Den därav följande gärningsmannaprofilen modifierades något under diskussionerna men på den punkten (det framgår inte vad som här avses, vår anm.) var enigheten betydande. Man kan nu fråga sig om detta 27 GMP s. 113 f. resultat beror på hur vi presenterade ärendet för FBI-personalen. Frågan diskuterades med dem. Deras bedömning var att det är osannolikt att vi skulle kunna vilseleda dem så gravt. Vidare byggde de sin analys i än högre grad än vi kunnat göra på gärningsmannens faktiska beteende under de sista minuterna före skotten. I det avsnittet finns få kontroversiella punkter. I anslutning till presentationen av ärendet ställdes en hel del frågor vilket innebär att man för sin analys fick det material man önskade. Vi bedömer på dessa grunder att den bedömning FBI:s analytiker gjorde med stor sannolikhet speglar reella förhållanden. Den analys som presenteras i denna rapport kan därmed anses stå på solid grund. FBI-gruppen gav enligt GMP vidare vissa rekommendationer. I den mån gärningsmannen inte redan infiltrerat utredningen på något sätt kunde man försöka förmå denne att göra det antingen genom att störa honom med förhör i omgivningen eller med massmediala strategier. Eftersom mordplatsen, graven och hem kunde vara av intresse för gärningsmannen i samband med årsdagar borde dessa platser bevakas vid de tillfällena. gjorde ett motsvarande besök vid samma enhet (, NVAVC; den aktuella enheten heter ).28 Kontakten etablerades med hjälp av UD och den svenska ambassaden i . Den engelska versionen av GMP tillställdes FBI i förväg tillsammans med önskemålet, att det vore en fördel om någon av dem som varit med vid PU:s besök kunde närvara. Det visade sig att endast en av de utredare som medverkade 1994 fortfarande arbetade kvar.29 Att döma av de frågor som ställdes och även av vad som ut- tryckligen sades hade inte samtliga närvarande studerat GMP närmare. Någon granskning av själva GMP kan FBI därför inte sägas ha gjort för kommissionens räkning. Indirekt framgick vidare att FBI:s företrädare helst undvek att säga något som kunde tolkas som kritik av vad de svenska kollegorna utfört. Diskussionerna med FBI-gruppen kom främst att beröra GMP- metoden som sådan och det arbete som bedrivs vid enheten, de centrala delarna av mordet på samt vissa förslag på möjliga utredningsåtgärder. Därutöver framgick dock av vad som sades från sida, att den presentation av ärendet som gjordes av 28 representerades av , Hans- och . 29 FBI kom under diskussionerna att representeras av Chief W. Hagmaier, Supervisory Special Agent (som var den kvarvarande utredare som varit med 1994) och Supervisory Special Agent . oss, inklusive svar på ställda frågor, inte avvek från vad som sagts vid besöket . Allmänt ansåg Mardigian vidare att GMP väl verkade återspegla det som berördes vid dessa diskussioner. Av diskussionen kring metoden som sådan kan följande slutsatser dras. Profiling, som är den vardagliga engelska termen för GMP- metoden, synes inte betraktas som en skarpt avgränsad metod att an- vändas endast under vissa särskilda betingelser. I stället betecknar den allmänt analyser som utgår från en gärningsmans beteende, spåren på brottsplatsen och kunskap om offret. Kärnan är själva angreppssättet där man sammanställer fakta som avser annat än gärningsmannens identitet. Det sistnämnda synes ursprungligen sprunget ur nödvändig- het; metoden har utvecklats i fall där man inte har några spår efter en viss individ, varför man i stället söker efter vilken typ av person som kan ha utfört gärningen. Det finns enligt FBI-gruppen inget som hindrar att profiling används i samband med ett enskilt brott, dvs. det behöver inte vara fråga om seriebrott, inte heller behöver det vara fråga om sexualbrott. Enheten tog ofta fram profiler i samband med vanliga mord. Det avgörande är om brottet lämnat tillräckligt med spår att analysera. Ett statsministermord skiljer sig i den bemärkelsen inte från andra brott där det kan vara aktuellt att teckna en profil. Frågan om den information som föreligger från brottsplatsen i mordfallet är tillräcklig för en profil besvarades bestämt jakande. FBI-gruppen ansåg att det fanns mycket tolkningsbar informa- tion även om man bara begränsade sig till vad som skett på själva mordplatsen (jfr motsvarande uppgift i GMP:s ovan citerade samman- fattning från PU:s besök vid FBI). Av FBI-enhetens informationsmaterial över den egna verksamheten framgår att det ligger i sakens natur att profiling används i samman- hang där det inte finns en misstänkt – rubriken är Profiles of Unknown Offenders. Det är alltså också så metoden vuxit fram. Frågan om man, som i mordfallet , kan göra en gärningsmannaprofil i ett läge där man har en huvudmisstänkt, som inte har kunnat avföras, är mot den bakgrunden något retorisk, vilket framgick när den ställdes till FBI-gruppen. Å ena sidan synes det vara rätt självklart att den inte används i ett sådant fall – det finns ju redan en misstänkt att inrikta sig på. Å andra sidan förlorar det analytiska angreppssätt som utnyttjas vid profiling inte sin mening bara för att det finns en 30 Ingenting av det som framfördes från FBI:s sida pekade mot att redogörelsen i GMP för de diskussioner som fördes 1994 skulle vara oriktig; någon detalje- rad genomgång av detta gjordes dock inte och det var inte heller syftet med kommissionens kontakter med FBI att följa upp vad som förevarit 1994. misstänkt, men det kommer då in i utredningsarbetet på ett annat sätt. Efter viss diskussion besvarades saken därför slutligen med att det är en fråga om semantik om metoden kan användas när det finns en miss- tänkt eller inte. Men i princip gör inte FBI profiler i sådana situationer, i stället används personality assessment, dvs. man jämför information från brottsplatsen m.m. med den misstänktes personlighet och livs- föring, vilket kan vara av värde vid bedömandet av om man tror sig ha rätt person eller inte. I grunden blir det alltså en fråga om att bedöma huruvida den misstänkte till sin typ överensstämmer med den typ av gärningsman som spåren på brottsplatsen m.m. pekar mot. Överhuvudtaget underströk FBI-gruppen att det angreppssätt som används vid profiling har flera användningsområden. FBI syntes i det hänseendet vara på väg bort från de mer traditionella profiler som den i mordfallet – dvs. själva profilen – är ett exempel på. Bl.a. sade man sig i princip inte längre författa skriftliga profiler. Beträffande mordet intresserade sig FBI-utredarna i stort sett enbart för vad som inträffade på själva mordplatsen; de ansåg som nämnts att mycket gick att utläsa av detta. Fakta pekade därvid entydigt mot en s.k. disorganized gärningsman som agerat ensam. Argument för detta var: valet av vapen, valet av plats, skottets placering, att inte dödats och gärningsmannens beteende i övrigt på mordplatsen. FBI-gruppen delade därför helt uppfattningen i GMP att gärningen i detta fall inte kan vara ett resultat av en professionell (yrkesmässigt utförd) operation. – Vad som i dessa delar anfördes från FBI-gruppen överensstämde med den analys som gjordes av ; denne utvecklade dock analysen mer, varför vi här hänvisar till redogörelsen för dennes synpunkter. FBI-gruppen framförde en del förslag på utredningsåtgärder som skulle ha kunnat vidtas i , men som skulle vara kontroversiella i (t.ex. att personer i den huvudmisstänktes närhet skulle kunna övertalas att bära mikrofon vid umgänget med denne, för att om möjligt dokumentera uttalanden som skulle kunna vara av värde i utredningen). Eftersom GMP:s rekommendation om att utveckla massmediala strategier uppgetts komma från FBI tillfrågades gruppen om detta, bl.a. ställdes frågan om det kunde inkludera användandet av falsk information till medierna för att på det sättet påverka gärningsmannen. Direkt falsk information användes enligt FBI-gruppen inte. Däremot kunde mer spekulativa uppgifter spridas till medierna i syfte att nå något utredningsresultat. Att använda felaktiga uppgifter kunde vara en kontraproduktiv strategi om den genomskådades av gärningsmannen, som då kunde känna sig lugnad och inte alls bli satt under den press som åtgärden syftat till. Beträffande massmediala strategier anfördes som alternativ möjligheten att låta personer med insikt i profiling och liknande verksamhet i radio eller television diskutera brottet (round table discussion) med utgångspunkt från vad man vet från brotts- platsen m.m. Det skulle kunna göra allmänheten mer vaksam på vilken typ av person som kan ha begått brottet, hur han kan ha betett sig innan han begick det och efter etc. Det var gruppens erfarenhet att spridande av sådan kunskap kunde leda till att värdefulla tips kom in från allmänheten. Gruppen påpekade också att mediala strategier som visat sig framgångsrika ofta inriktats på att påverka eventuella uppgiftsläm- nares empati med offren, snarare än att vädja till deras pliktkänsla. är född och har arbetat större delen av sitt yrkesverksamma liv vid FBI, där han varit med om att bygga upp den beteendevetenskapligt inriktade verksamhet där bl.a. profiling ingår. Resslers kunskaper grundar sig bl.a. på ett stort antal intervjuer, ca 100, som han i FBI:s regi gjort eller låtit göra med personer som dömts för mycket grova våldsbrott. Intervjuerna gjordes när personerna satt i fängelse och inriktades på individernas personliga historia, hur de fungerat som brottslingar, hur de själva upplevt sina gärningar etc. (get as close as possible to the reality of the offenders). Syftet var att inom FBI bygga upp en kunskap som kunde användas vid efter- spanandet av våldsbrottslingar och den uppenbara hypotesen var att det finns mönster och beteenden som upprepas samt att våldsbrottslingar i viss mån kan klassificeras. har numera lämnat FBI och driver en privat verksamhet inom sin specialitet (). Han har skrivit ett flertal böcker. Där finns redogörelser för de intervjuer han genomfört, fallstudier av olika slag och viss teoribildning kring brottsklassificering (Crime Classification). Några av Resslers böcker är åberopade som referenser i GMP. Han synes anlitad över stora delar av världen i samband med ouppklarad våldsbrottslighet. Ressler synes med andra ord vara en oomstridd expert på just profiling. sammanträffade med Ressler i oktober 1998.31 Ressler hade fått sig tillsänd den engelska ver- sionen av GMP. Kontakten med Ressler hade etablerats med hjälp av UD och den svenska ambassaden i . Vid mötet framgick att Ressler hade viss tidigare kunskap om mordet genom svenska journa- lister, som intervjuat honom. Han hade sett ett svenskt tv-program i vilket det bl.a. fanns en rekonstruktion av makarna promenad 31 Kommissionen representerades av samma personer som ovan. från Grand till mordplatsen och händelserna på mordplatsen (denna gav dock enligt Ressler samma bild av händelserna som den som fram- kommer i GMP). Han hade, enligt egen utsago och att döma av de frågor han ställde, ingen kännedom om person. Det fram- hölls för Ressler att vi förväntade oss att hans synpunkter skulle gälla enbart GMP och fakta sådana de är presenterade i GMP. Därutöver ställde han frågor som vi besvarade utifrån fakta sådana de är kända och sådana de är presenterade i detta betänkande. – Ressler har inte varit anlitad av den svenska polisen och har alltså inte haft något med GMP att göra före sitt uppdrag åt kommissionen. Resslers synpunkter på själva GMP är här nedtecknade så som de framfördes och uppfattades av oss under den diskussion som fördes. Vårt intresse var framför allt inriktat på de synpunkter Ressler hade att framföra på GMP, inte vilken alternativ profil han själv skulle ha kommit fram till. Dessa två saker kan emellertid inte hållas isär helt och hållet. Det bör därför understrykas att framställningen nedan inte kan läsas så att enligt Ressler torde gärningsmannen ha de eller de egenskaperna, dvs. som en av Ressler tecknad profil. För det första har kommissionens företrädare inte haft kompetens att ta upp och återge Resslers synpunkter i det hänseendet. För det andra var detta inte syftet med uppdraget till Ressler. Syftet var att få perspektiv på det som sägs i GMP och en allmän uppfattning om dess kvalitet, bedömd av en företrädare för den kriminalpolisiära skola som den svenska GMP:s författare hänvisat till och använt som förebild. Allmänt om GMP-arbete; organiserade och oorganiserade brott. Ressler hänvisade till de skrifter han författat. 32 Den grundläggande distinktionen i profileringsarbete är den mellan organiserade och oorganiserade brott.33 På vidstående sida finns en tabell över karakteris- 32Se Ressler, Burgess och , Sexual Homicide. Patterns and motives, Books, 1988, , Burgess, Burgess och Ressler, , Books, 1992, Ressler & Shachtman, Whoever Fights Monsters, Press, 1993 och Ressler & Shachtman, I the Monster, Press, 1998. 33De engelska termerna är organized och disorganized. I GMP används ter- merna organiserat respektive kaotiskt. Att detta syftar på samma begrepp fram- går av att i den av GMP-författarna sanktionerade översättningen av GMP an- vänds disorganized som översättning till kaotiskt. Det är emellertid svårt att se något skäl till varför det engelska ursprungsbegreppet disorganized på svenska skall översättas till kaotiskt. Kaotiskt är ju närmast synonymt med extremt oorganiserat och överdriver därmed begreppets innebörd. Det gäller i synnerhet som distinktionen mellan begreppen är glidande. Det framhålls ofta i litteraturen kring profiling att brott och brottslingar sällan är renodlat organi- tika som hänförs till respektive kategori. Den bör läsas med beaktande av att profiling inte är en vetenskap och att de kriterier som uppställs aldrig är avsedda som annat än tumregler. Det finns enligt Ressler inget som hindrar att profiling används i samband med ett enskilt brott, dvs. det behöver inte vara fråga om seriebrott, inte heller behöver det vara fråga om sexualbrott. Det avgörande är om brottet lämnat tillräckligt med spår att analysera. Ett statsministermord skiljer sig i den bemärkelsen inte från andra brott där det kan vara aktuellt att teckna en profil. Resslers bedömning var här alltså identisk med den som gjordes av FBI-gruppen. Frågan om den information som föreligger från brottsplatsen i mordfallet är tillräcklig för en profil besvarades även av Ressler bestämt jakande. Också han ansåg att det fanns mycket tolk- ningsbar information inte minst från själva mordplatsen. På frågan om en profil kan konstrueras när det redan finns en misstänkt i utredningen svarade Ressler, att det i sådana fall alltid finns en risk att profilen följer det scenario som redan etablerats i utred- ningen. Det är därför viktigt att den som gör profilen avskärmar sig från information om den misstänkte. Det var så FBI gjorde sina pro- filer, enligt Ressler; man undanbad sig all information från den lokala polismyndigheten som gällde misstänkta individer. Risken för påverkan av vad som är känt om enskilda misstänkta är enligt Ressler ett mycket gott skäl för att använda någon utomstående för att göra profileringsarbetet. På frågan om det var helt oförenligt med metoden att den som gör profilen har god kunskap om den misstänkte svarade Ressler, att det i och för sig var möjligt att göra en profil även på det sättet. Han ansåg dock att det var lite som att spänna kärran för hästen, men visst, det var möjligt. Han framhöll dock att det var riskfyllt, eftersom profilen skulle kunna påverkas eller kunna beskyllas för att vara påverkad. Även Ressler förde i detta sammanhang fram alternativet personality assessment. En sådan besvarar frågan Är den person vi misstänker en realistisk gärningsman? utifrån det man vet från brottsplatsen etc. serade eller oorganiserade (se t.ex. , Burgess, Burgess och Ressler, , 1997, s. 9). Det förefaller då rimligare att spara kaotiskt till just extrema fall av oorganiserade brott och brottslingar. Vi an- vänder därför termen oorganiserad som översättning till disorganized. 34 Se Ressler & Shachtman, Whoever Fights Monsters, Press, 1992, Kapitel 6 Organized and Disorganized Crimes s. 128-151. Crime Scene Differences between Organized and Disorganized Murderers Victim a targeted stranger Personalizes victim Controlled conversation Crime scene reflects overall control Demands submissive victim Restraints used Aggressive acts prior to death Body hidden Weapon/evidence absent Transports victim or body Spontaneous offense Victim or location known Depersonalizes victim Minimal conversation Crime scene random and sloppy Sudden violence to victim Minimal use of restraints Sexual acts after death Body left in view Evidence/weapon often present Body left at death scene Profile Characteristics of Organized and Disorganized Murderers High birth order status Minimal birth order status Harsh discipline in childhood Controlled mood during crime Anxious mood during crime Use of alcohol with crime Minimal use of alcohol Mobility, with car in good condition Lives/works near crime scene Follows crime in news media Minimal intrerest in news media change jobs or leave town Minimal change in life-style Citerat från: Ressler, Burgess och , Sexual Homicide. Patterns and motives, 1988, s. 122 f. Ressler tillfrågades om hur man bör förfara med osäker information vid arbetet med en profil. Han svarade att det är viktigt att inte spekulera, eftersom det gör profilen osäker. I princip rekommenderade han att man rensar bort allt som inte kan slås fast som fakta. Det är i och för sig möjligt att göra olika profiler utifrån olika scenarier, men Ressler skulle för egen del inte göra det, utan ansåg att det var profilskaparens uppgift att ta fram en profil, motsvarande den mest sannolika gärningsmannen mot bakgrund av kända fakta. Ställd inför upplysningen att vissa av de fakta som använts i GMP, t.ex. att gärningsmannen skulle ha lagt sin hand på offrets axel före skottet och att han skulle ha stoppat undan vapnet redan på brottsplatsen, torde få betraktas som antaganden snarare än belagda fakta, uttalade han att dessa uppgifter enligt hans mening bara hade perifer betydelse och att han inte kunde se någon vits med att använda dem alls, om de var osäkra. Själv hänförde han omständigheter av detta slag, dvs. påståenden som inte säkert kan beläggas, till vad han kallade red flags, som man bör sortera bort ur materialet innan man gör en profil. Ressler påtalade för egen del några uppgifter av det slaget. Bl.a. vände han sig mot GMP:s resonemang om gärningsmannens eventuella synproblem, som han fann spekulativa. Ressler tillfrågades om det skulle ha varit möjligt för honom eller några av FBI:s utredare att själv ha åkt till samt studerat fakta i ärendet och upprättat en profil som alternativ till att profilen, som blev fallet, gjordes av svensk polis. Det skulle förvisso ha varit möjligt enligt Ressler; han ansåg att de svenska utredarna hade kunnat vinna en hel del tid på det sättet. För egen del hade han haft flera uppdrag för , men också för polismyndigheter i , och . Han ansåg inte att språk och kultur skulle ha utgjort något hinder i detta fall, som han betecknade som not all that complicated (inte särskilt komplicerat) från profilsynpunkt. Inklusive faktainhämtning, uppskattade han att arbetet skulle ha tagit . Ressler betonade i det sammanhanget att en profil bara är en liten del av en brottsutredning; den är ett redskap bland många. Den är sär- skilt värdefull för att fokusera utredningen på realistiska gärningsmän. Ressler framhöll även allmänt att en profil i detta fall skulle ha gjort störst nytta på ett tidigt stadium i denna utredning, eftersom den hade kunnat underlätta utredningsarbetets inriktning och sortera bort upp- slag, som med tanke på fakta från brottsplatsen m.m. är osannolika. I den bemärkelsen trodde Ressler att en profil skulle ha kunnat jaga iväg en del spöken. Som exempel på en personlighetstyp som man med stöd av en tidig profil hade kunnat eftersöka via förfrågningar, nämnde han medelålders män, som kunde ha iakttagits vid upprepade tillfällen i området, på kaféer eller liknande, alltid ensamma, kanske med ytterkläder, eftersom gärningsmannen kan misstänkas ha haft för vana att bära sitt vapen med sig före mordet. Allmänna synpunkter på GMP . Ressler ansåg att rapporten som helhet var en godtagbar, genomarbetad produkt – basically OK, som dock led av en uppenbar brist på sofistikation (obvious lack of sophistica- tion). Det positiva grundomdömet gällde även själva profilen, om man beaktade att den var något av ett förstlingsverk, dvs. att författarna, som de själva angivit, inte hade någon längre erfarenhet av metoden. Det sistnämnda märktes enligt Ressler. Som exempel pekade han på att faktorer som är relevanta vid vissa sexualmord använts trots att de enligt Resslers mening var irrelevanta vid detta brott. Detta gällde anmärkningen i GMP att det inte förekom någon konversation mellan gärningsman och offer före angreppet. Iakttagelsen är relevant för sexualbrott, där den indikerar oorganiserad gärningsman, men här saknar den relevans (fler exempel finns nedan under Avvikelser). I den meningen tyckte han att författarna hade klippt och klistrat en del; de hade använt redskap som de inte riktigt behärskade. Han ansåg sig också med stor säkerhet kunna spåra inflytande från den FBI-grupp, som besöktes , t.ex. avseende rekommendationen att bevaka mordplatsen och graven i samband med årsdagar, något Ressler själv ansåg bortkastat i detta fall (se nedan). Sammantaget ansåg Ressler att redogörelsen för fallet och analysen var förtjänstfulla samt att de över- gripande slutsatserna var helt riktiga, men att en del av de argument som anfördes var felaktiga. Ressler delade helt slutsatsen att mordet på inte kan vara resultatet av en professionell (yrkesmässigt utförd) konspira- tion; terrorister och utländska underrättelsetjänster kunde man helt bort- se från i detta sammanhang. Skälen för detta angav han i fyra punkter. 1.Valet av vapen (och ammunition). En magnumrevolver med sex tums pipa skulle aldrig användas i ett professionellt sammanhang (totally out of context of anything an organized group would use). Skälet till detta var den uppmärksamhet ett vapen av detta slag drar till sig främst på grund av ljudet 35 men även på grund av 35 Ressler noterade att inte hört något skottljud i sin närhet. Detta var enligt Ressler ett känt fenomen, som även hade ett namn: auditory exclusion. Det förekommer nämligen att personer som varit med om skottlossning under stress rapporterar att de med säkerhet inte hört något ljud. Det gäller även polismän. Ressler uppgav sig även ha upplevt detta själv, då han en gång av misstag avfyrat ett vapen: han såg hålet i väggen och kände krutröken men hörde aldrig något skott. Det finns små pistoler, som kan användas med ljud- dämpare, som är minst lika effektiva.