sou · GNB3104 · 2000-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av vad som framkommit vid intervjuundersökningen finns det enligt kommitténs bestämda uppfattning inte heller i övrigt något behov av en rättslig reglering . Kommittén lägger således inte fram något förslag om en reglering av parternas inbördes förhållande. Bedömning: Det kan finnas skäl att i ett annat sammanhang över- väga arvsskattereglerna för vissa av de m som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap. Som framgår av kommitténs intervjuundersökning är det inte ovanligt att i fall där släktingar sammanbor i en hushållsgemenskap, dessa skri ver testamente till förmån för varandra. Makar, sambor och barn har dock, som ovan redovisats, rätt till ett högre grundavdrag och de till hör också en mer förmånlig skatteklass än andra arvsberättigade och testaments- tagare. Detta upplevs ofta som orättvist, framför allt av sam manboende syskon. Ur arvsskattesynpunkt är det likgiltigt om egendomen tillfaller någon genom arv eller genom testamentsförordnande. Arvsskatten påverkas inte heller av hur den faktiska relationen är. Syskon som levt tillsammans under ett helt vuxet liv och har arvsrätt efter varandra får i arvsskattehänseende ett sämre läge än sambor som skrivit testamente till förmån för varandra, även om samboförhållandet endast varat när den ena går bort. Mot denna bakgrund kan det enligt kommitténs uppfattning finnas skäl att se över arvsskattereglerna, särskilt för sammanboende syskon. Överväganden angående en rättslig reglering. Denna fråga, som inte är okomplicerad, bör dock övervägas i ett annat sammanhang. Bedömning: Något behov av ytterligare regler inom fastighetsrättens område för personer som bor tillsammans i en annan hus hållsgemen- skap föreligger inte. Vad gäller fastighetsrätten är det främst bestämmelser som avser bostaden som har betydelse för sammanboende personer. De mer centrala bestämmelserna i hyreslagstiftningen och bostadsrättslagstift- ningen tar hänsyn till sammanboende såväl inom som utom sambolagens tillämpningsområde. Kommittén anser därför att det inte finns behov av någon ytterligare reglering. 10.2.4Den allmänna pensioneringen m.m. Bedömning: Vad gäller den allmänna pensioneringen, arbetsskade- för säkringen och efterlevandeskyddet inom tjänstepensioneringen sak- nas det skäl att införa någon särskild reglering för personer som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap. Angående tjänstegrupplivförsäkringarna konstaterar kommittén att innehållet i dessa försäkringar regleras efter överenskommelser mel- lan arbetsmarknadens parter men vill ändå peka på att de har vissa inskränkningar som kan få negativa konsekvenser för sam manboende i annan hushållsgemenskap. Beträffande bestämmelserna inom den allmänna pensioneringen inver- kar i flertalet fall äktenskap/partnerskap och kvalificerat samboför- hållande på utfallet av pensionens storlek. Ett samboförhållande där parterna inte tidigare varit gifta med varandra eller varit varandras registrerade partner eller där de inte har eller har haft barn tillsammans inverkar däremot inte på pensionerna utom såvitt avser bostadstillägg till pensionärer. Något skäl att jämställa personer som sammanbor i annan hushållsgemenskap med sambor föreligger därmed inte. 330 Överväganden angående en rättslig reglering... Vad gäller rätten till bostadstillägg till pensionärer är denna inte knuten till någon form av samlevnad. För makar/partner och sambor av motsatt kön som sammanlever skall årsinkomsten för var och en av dem beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda inkomst och värdet av förmögenheten skall beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda förmögenhet. Något skäl att likställa andra personer som sammanbor med makar/partner och sambor såvitt gäller beräkningssättet för bostadstillägg föreligger knappast. Som kommittén förordat i avsnitt 10.1.6 borde ett förtydligande göras i lagen om bostadstillägg - på motsvarande sätt som i bostadsbidragslagen - så att det av lagen framgår att det endast är sambor och inte andra personer som delar bostad som likställs med makar och registrerade partner. Inom arbetsskadeförsäkringen påverkas efterlevandelivräntorna av äktenskap, partnerskap och kvalificerat samboförhållande. Ett sambo- förhållande där parterna inte tidigare varit gifta eller registrerade partner med varandra, inte har eller har haft barn tillsammans och inte heller väntade barn tillsammans när den försäkrade avled, beaktas inte i arbetsskadeförsäkringen. Det finns mot den bakgrunden inte anledning att i detta sammanhang överväga att andra personer som bor tillsammans skall anses som efterlevande. Vad gäller efterlevandeskyddet inom tjänstepensioneringen kan familjeskyddet inom ITPK och Avtalspension SAF-LO ändras genom ett särskilt förordnande. Valet av förmånstagare begränsas dock i kom- munalskattelagen. Enligt 31 § kommunalskattelagen och dess anvis- ningar kan som förmånstagare insättas make, maka sambo av mot- satt eller av samma kön, registrerad partner eller barn till endera den försäkrade eller dennes make/partner eller sambo. Även tidigare make/partner eller sambo och dessas barn ingår i den krets som kan vara förmånstagare. För att personer som bor tillsammans i en annan hus- hållsgemenskap skall kunna insättas som förm ånstagare krävs en utvidgning av förmånstagarkretsen i kommunalskattelagen. Denna fråga får anses ligga utanför uppdrag att över väga. När det slutligen gäller tjänstegrupplivförsäkringarna inskränks i de flesta fall möjligheten att sätta in annan än make/partner, sambo eller barn som förmånstagare genom restriktionen att grundbeloppet endast betalas ut till den som efterlämnar make/partner, sambo eller barn. Inom TGL-S finns en ytterligare begränsning. Med sambo i denna försäkring avses endast sambo av motsatt kön. Tjänste grupplivförsäkringarnas innehåll regleras genom överens kommelser mellan arbetsmarknadens parter och staten kan inte styra häröver. Kommittén kan emellertid konstatera att inskränkningen är till nackdel för personer som inte efterlämnar någon inom de angivna kategorierna och som vill skriva ett förmånstagarförordnande till förälder, syskon, eller någon annan person. Överväganden angående en rättslig reglering. 10.3Kommitténs bedömning när det gäller behovet av reglering för särbor Bedömning: Något behov av särskild reglering för personer i annan hushållsgemenskap som inte permanent sammanbor föreligger inte. Enligt direktiven skall kommittén uppmärksamma även de situationer där personer lever i hushållsgemenskap med varandra utan att permanent bo tillsammans. Kommitténs intervjuundersökning har tagit sikte på personer som sammanbor utan att vara makar/partner eller sambor. I detta material har kommittén av naturliga skäl inte funnit några exempel på hushållsgemenskaper utan permanent sammanboende. Kommittén har således inte något egentligt underlag för att bedöma storleken av denna grupp eller gruppens egen uppfattning om behovet av rättslig reglering. Som ovan framgått har dock kommittén inte funnit något behov av reglering inom något rättsområde för personer som permanent sam man- bor i en hushållsgemenskap utan att vara gifta/partner eller sambor. Något behov av särskild reglering för personer i annan hus hållsgemen- skap som inte permanent sammanbor torde därmed inte heller föreligga. I vart fall saknas sådant behov i de avseenden som faller inom kommitténs uppdrag att överväga. Genomförande av förslagen 333 11 Genomförande av förslagen 11.1Kommitténs bedömning av kostnaderna för förslagen Bedömning: Bortsett från de informationsinsatser som förordas kom- mer kommitténs förslag inte att medföra några nämnvärda kost nader för det allmänna. Enligt kommitténs förslag kommer en och samma sambolag att bli tillämplig för heterosexuella och homosexuella sambor. undanröjs de rättsliga skillnaderna mellan homosexuella och hetero sexu- ella sambor i den mån dessa är omotiverade, dvs. när det finns sådana skillnader mellan de olika grupperna av sambor som inte motsvaras av skillnader mellan personer som ingått partnerskap resp. äktenskap. Kommittén föreslår också vissa förändringar av och för tydliganden i sambolagen. Vidare förordar kommittén att betydande informa tions- insatser görs. Den satsning på information som kommittén förordar kan beräknas medföra vissa kostnader för det allmänna. Även om behovet av informa- tion är störst när de nya reglerna träder i kraft krävs kon tinuerliga informationsinsatser. Kommitténs förslag beträffande regleringen i sambolagen rör enbart för hållandet mellan enskilda och får inga samhällsekonomiska konse- kvenser. Även den utvidgade rättsliga likställdheten mellan sambor av samma och motsatt kön rör främst förhållandet mellan enskilda. Exempelvis kommer samtliga jävsbestämmelser i lagstiftningen som gäl- ler för sambor av motsatt kön att bli tillämpliga även på sambor av samma kön. Utvidgningen medför emellertid också att sambor av samma kön kommer att bli berättigade till vissa förmåner och bidrag från det allmänna som inte tidigare tillkommit personer i denna grupp. Detta gäller förmåner och bidrag i mycket speciella situationer, såsom exempelvis ersättning för närståendevård och bidrag för teckenspråks- undervisning för vissa föräldrar. Kommitténs bedömning är att kost na- 334 Genomförande av förslagen derna härför kommer att vara försumbara. Förslagen som sådana kommer med andra ord inte att medföra några nämnvärda kostnader. 11.2Kommitténs bedömning vad gäller ikraftträdande Bedömning: Kommitténs förslag bör kunna träda i kraft . De ändringar kommittén föreslår förutsätter att informationsinsatser förbereds innan förslagen kan träda i kraft. Därutöver är tidsåtgången för beredningen av förslaget avgörande för ikraftträdandet. Enligt kommitténs bedömning bör det dock vara möjligt med ett ikraft trädande . För samboförhållanden som upphör före ikraftträdandet skall nuva- rande bestämmelser vara tillämpliga. I och med ikraftträdandet upphör lagen om homosexuella sambor. Bedömning: De framlagda förslagen har betydelse för jämställd heten mellan könen. Utredningen har enligt sina direktiv haft att beakta även regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). De nu redovisade direktiven upphävdes och ersattes av bestämmelser i kommittéförordningen (1998:1474). I kap. 11 har kommitténs bedömning av kostnaderna för förslagen redovisats, varför kostnadsaspekterna inte berörs i detta kapitel. I 15 § kommittéförordningen sägs att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små före- tags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i för- hållande till större företags, för jämställdheten mellan kv innor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Enligt kommitténs bedömning har de framlagda förslagen betydelse för jämställdheten mellan könen. Kommittén har slagit fast att sambo- lagens övergripande syfte att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes upplösning även fortsättningsvis skall bestå. För att sambolagen till fullo skall uppfylla detta syfte har vissa utvidgningar och ändringar i lagen föreslagits. Genom att skyddet för den svagare parten förstärks torde förslagen kunna bidra till en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. I detta sammanhang kan särskilt nämnas klarläggandet av vilka möjligheter en sambo har att utan andra partens medverkan bringa ett samboförhållande att upphöra när båda samborna bor kvar i den gemensamma bostaden. Av betydelse för jäm- ställdheten är också förslaget om interimistisk kvarsittningsrätt. Genom dessa förslag ökar det rättsliga skyddet för den svagare parten och för- slagen kan komma att få särskild betydelse för dem som far illa i sambo- för hållanden. Även förslaget om att utvidga sambo lagens tillämpnings- område till att omfatta sambors gemensamma fortskaffningsmedel ger ett förstärkt skydd för den svagare parten efter som den ekonomiska jämställdheten mellan parterna i ett samboför hållande därmed torde öka. I övrigt anser kommittén inte att förslagen får någon sådan inverkan på de i kommittéförordningen nämnda områdena att någon särskild redo- visning av konsekvenserna är motiverad. 13.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem Lagens rubrik skall vara Sambolagen. Motiven härför har redovisats i avsnitt 4.2. Denna lag gäller sambors gemensamma bostad, bohag och motordrivna fortskaffningsmedel. Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. Sambolagen är endast tillämplig på sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift eller registrerad partner. Paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde. I första stycket beskrivs den egendom som lagen gäller. Ett tillägg har gjorts i bestämmelsen som innebär att även gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel omfattas av regleringen. Skälen härför har redovisats i avsnitt 4.4.7.3. Vad som avses med gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel anges i kommentaren till 5 §. I andra stycket anges vad som avses med begreppet sambor. Definitionen är ny. Bakgrunden till dess tillkomst har redovisats i avsnitt 4.3.4.1. En saklig ändring är att definitionen genom begreppet två personer har gjorts könsneutral och omfattar sambor av såväl motsatt som samma kön. I definitionen anges de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att ett samboförhållande skall anses föreligga. Någon ändring av vad som enligt motivuttalandena i prop. 1986/87:1 krävs för att ett samboförhållande skall föreligga är dock inte avsedd. När det gäller begreppet stadigvarande avses inte bara den faktiska tid som parterna bott tillsammans utan även deras avsikt för framtiden. Det kan dock i vissa fall vara oklart huruvida ett sammanboende är tänkt att bli stadigvarande, t.ex. på grund av att någon av de sammanboende behållit sin tidigare bostad och är folkbokförd på den adressen. Det kan härvid bli aktuellt att göra en hel hetsbedömning för att avgöra om ett samboförhållande föreligger. I tvek samma fall bör, liksom , den tid som parterna faktiskt bott till sammans spela roll. Det riktmärke som angetts i prop. 1986/87:1 skall gälla även framöver. Kortare tid kan dock godtas om andra omständigheter talar för att det är fråga om ett stadig varande sammanboende, t.ex. förekomsten av inbördes testamente. Vad som främst skiljer ett samboförhållande från sammanboende i annan hushållsgemenskap är att det skall vara fråga om sammanboende i ett parförhållande . Begreppet parförhållande innefattar både heterosexuella och homosexuella förhållanden. Beträffande den närmare innebörden av begreppet hänvisas till avsnitt 4.3.4.1. För de sam man- boende själva torde det normalt inte uppstå några svårigheter att avgöra om de sammanbor i ett parförhållande eller inte. Om de är oense härom bör det ankomma på den parten som bestrider att ett parförhållande före- ligger att redovisa omständigheter som stöder bestridandet (jfr prop. 1986/87:1). När det gäller innebörden av begreppet gemensamt hushåll har detta redovisats i avsnitt 4.3.4.1. Bestämmelsen i tredje stycket innebär ett förtydligande av att det för sambolagens tillämplighet krävs att samborna inte är gifta eller registre- rade partner. Om någon av samborna sedan samboförhållandet inletts gifter sig eller ingår registrerat partnerskap är sambolagens reglering tillämplig på förhållandet fram till denna tidpunkt, jfr 2 §. 1.när samborna eller någon av dem gifter sig eller ingår registrerat partnerskap, 2.när samborna flyttar isär, eller 3.när någon av samborna avlider. I annat fall upphör ett samboförhållande när ansökan från en eller båda sam borna om att bodelningsförrättare skall förordnas enligt 27 § eller om rätt att ensam få bo kvar i bostaden enligt 29 § inkommer till domstol eller när en sambo väcker talan angående övertagande av bostad enligt 23 §. Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.3.4.2. I paragrafen sker en uttömmande uppräkning av de omständlig- heter som krävs för att ett samboförhållande skall anses ha upphört. Inledningsvis anges i första punkten att ett samboförhållandet upp hör när samborna eller någon av dem gifter sig eller ingår registrerat part ner- skap. Härmed avses sålunda såväl den situation att samborna gif ter sig eller ingår registrerat partnerskap med varandra som att en av samborna gifter sig eller ingår registrerat partnerskap med någon annan än sin sambo. När en sambo gifter sig eller registrerar partnerskap upphör sambo- för hållandet i den meningen att sambolagen inte längre blir tillämplig på förhållandet. Dagen för ingående av äktenskap eller registrerat part ner- skap skall anses som den dag förhållandet upphör. Enligt andra punkten upphör ett samboförhållande när samborna flyt- tar isär. Vissa svårigheter kan uppkomma när det gäller att avgöra detta skett. Rent faktiskt bör samborna anses ha flyt tat isär när någon av dem bosatt sig på annat håll. Detta gäller även om det nya boendet inte kan betraktas som permanent. Har samborna varit folkbokförda på samma adress bör datumet för adressändring som anmäls till folkbokföringsmyndigheten vara den senaste tidpunkt som förhållandet skall anses ha upphört. I tredje punkten anges att ett samboförhållande upphör när en av samborna avlider. Om båda samborna avlider blir sambolagen inte tillämplig eftersom bestämmelserna om påkallande av bodelning enligt 9 §, övertagande av bostad enligt 23 §, behovsprövningen enligt 17 § och inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet enligt 24 § endast gäller till förmån för den efterlevande sambon. Någon anledning att slå fast att samboförhållandet upphör om båda sam borna avlider föreligger därmed inte. Om ett samboförhållande inte har upphört enligt första stycket kan det bringas att upphöra enligt andra stycket när endera eller båda sam- bornas ansökan om bodelningsförrättare eller kvarsittningsrätt inkom mer till domstol eller när talan om övertagande av bostad väcks vid dom stol. Själva ansökan anses som en viljeförklaring att samboför hållandet skall upphöra. I och med att ansökningen inkommer till dom stolen har förhållandet upphört. Om samborna ändock fortsätter att bo till sammans kan det bli aktuellt att pröva om samboförhållandet åter uppstått eller om parternas sammanboende är att betrakta som annan hushållsgemenskap. Detta bör avgöras efter en hel hetsbedömning av omständigheterna i varje enskilt fall. Avskrivs målet eller ärendet efter det att ansökan inkommit till dom- stol får samboförhållandet anses ha återupptagits såvida det inte har upphört på annat sätt. Mellanrubriken är ny. Avsikten med dess införande är att på ett tydligare sätt ange vad sambolagens olika delar reglerar. Med sambors gemensamma bostad avses i denna lag, om inte annat följer av 6 § 1.fast egendom som samborna eller någon av dem äger eller innehar med tomträtt, om det finns en byggnad på egendomen s om är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ända mål, 2.fast egendom som samborna eller någon av dem innehar med nyttjanderätt i förening med byggnad på egendomen som samborna eller någon av dem äger, om byggnaden är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 3.byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem innehar med hyresrätt, bostadsrätt eller annan liknande rätt, om bygg- naden eller byggnadsdelen är avsedd som sambornas gemensamma hem och innehas huvudsakligen för detta ändamål, 4.byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem har rätt att förvärva med bostadsrätt enligt förhandsavtal som sägs i 5 kap. bostadsrättslagen (1991:614), om rätten gäller en lägenhet som när avta let träffades var avsedd att bli sambornas gemensamma hem och att innehas huvudsakligen för detta ändamål. Samborna får i en av dem båda undertecknad handling anmäla till inskrivningsmyndigheten att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda. Med sambors gemensamma bohag avses i denna lag, om inte annat följer av 6 §, möbler, hushållsmaskiner och annat inre lösöre som är avsett för det gemensamma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som används uteslutande för den ena sambons bruk. Paragraferna motsvarar nuvarande 2 och 3 §§. Ändringarna är endast av redaktionell art och beror på ändrad paragrafbeteckning. Med sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel avses i denna lag, om inte annat följer av 6 §, sådant motordrivet fordon som används i det gemensamma hushållet. Till gemensamt motordrivet fortskaffnings- medel räknas inte sådant som används uteslutande för den ena sambons bruk. Paragrafen är ny och föranleds av att motordrivet fortskaffningsmedel föreslås omfattas av sambolagen. Med motordrivet fortskaffningsmedel avses bil, motorcykel, moped, traktor, motorbåt eller motordrivna flygplan (jfr kommentaren till 8 kap. 7 § BrB, , , m.fl., - En kommentar, 1998). Även snöskoter torde omfattas av begreppet. Ett motordrivet fortskaffningsmedel är gemensamt om det används i det gemensamma hushållet, såvida inte annat följer av 6 §. Med att ett motordrivet fortskaffningsmedel används i det gemensamma hushållet avses exempelvis att det utgör transportmedel till och från sambornas arbetsplatser, till daghem, skola, barnens andra aktiviteter, eller för inköp och andra ärenden som har anknytning till hushållet. Om fort- skaffningsmedlet används uteslutande för ena sambons bruk anses det inte som ett gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel. Till sambors gemensamma bostad, bohag och motordrivna fortskaffnings- medel räknas inte egendom som används huvudsakligen för fritids- ändamål. Paragrafen motsvarar nuvarande 4 §. Tillägget i bestämmelsen är en följd av att sambornas gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel skall omfattas av lagen. Liksom beträffande bostad och bohag skall denna egendom undantas från den gemensamma egendomen om dess huvudsakliga användning är för fritidsändamål. Sådan egendom som anges i 3-5 §§ och som förvärvats för gemensamt begagnande utgör sambornas samborättsgods. Första stycket gäller dock inte om det är fråga om egendom som avses i 8 § eller om annat följer av avtal som samborna träffat enligt 10 §. Paragrafen är ny. I första stycket definieras vad som enligt huvudregeln avses med begreppet samborättsgods, se avsnitt 4.4.7.2. Egendom som utgör samborättsgods kan vara sambors gemensamma bostad, bohag och motordrivet fortskaffningsmedel som förvärvats för gemensamt be- gagnande. Om samborna har flera bostäder eller gemensamma fort- skaffningsmedel som förvärvats för gemensamt bruk kan samtliga utgöra samborättsgods. Beträffande motordrivet fortskaffningsmedel bör det vid bedömningen av om detta förvärvats för gemensamt begagnande sakna betydelse vem av samborna som rent faktiskt framför det. Även om den ena sambon saknar körkort kan exempelvis en bil anses vara förvärvad för gemensamt bruk. Egendom som förvärvats av parterna under samlevnaden men innan sambolagen blev tillämplig på förhållandet kan komma att utgöra samborättsgods om sambolagen i ett senare skede av förhållandet blir tillämplig. Detta gäller exempelvis om förhållandet vid förvärvs tillfället inte var tillräckligt stadigvarande eller om en av parterna då fortfarande var gift på annat håll.