sou · GNB3110 · 2000-01-01 00:00:00 — Det innebär forsk- ning och studier kring samt utveckling, anskaffning, implemen- tering, vidmakthållande och avveckling av förband och funktioner samt i dessa ingående delar såsom personal, materiel, anläggningar, planer m.m. föreslår att en modell med sammanhållna nätverk för resp. kompetens område skapas. Dessa nätverk bör knytas samman i en övergripande samarbets- struktur – Forum för totalförsvarsforskning, (FFTF). En särskild tjänsteman – totalförsvarets chief scientist – föreslås bli utsedd som ordförande i detta forum och ges ansvaret för att i samordna den totalförsvarsinriktade forskningen. Forum för totalförsvarsforskning (FFTF) För vart och ett av de kompetensområden som bedöms ha stor betydelse för totalförsvarets utveckling skapas ett särskilt nätverk (för kompetensutveckling, TNK – med lämpligt suffix, som speglar verksamheten, exempelvis Säkerhets- politik). Dessa nätverk skall administreras och ledas med minsta möjliga byråkrati. En nätverksansvarig utses, företrädesvis från någon totalförsvarsmyndighet eller statlig forskningsorganisation. I varje nätverk ingår ett antal aktörer eller kompetensgrupper (KG) från myndigheter, universitet, högskolor, forskningsinstitutioner i övrigt, industrier och företag. Utländska kompetensgrupper kan knytas till nätverken. De skilda nätverken skall svara för att den nationella kompe- inom resp område säkerställs och utvecklas. Nätverkets omfattning anpassas successivt till de behov som uppstår, bl.a. till följd av den säkerhetspolitiska, tekniska och humanvetenskapliga utvecklingen. Nätverken kan avse olika områden, allt från generella teknolo- gier via funktioner till säkerhetspolitik. Av särskild vikt är att upp- rätthålla kompetenser, som anses vara av strategisk betydelse. Mellan de olika nätverken kommer det att finnas behov av sam- verkan. Därigenom tillförs nätverken kunskap och erfarenheter från skilda miljöer och behovet av mångfald och variation i forskar- bakgrund kan tillgodoses. har översiktligt granskat vilka nätverk som inledningsvis bör knytas till Forum för försvarsforsk- ning. Den slutliga omfattningen kan bestämmas först när utred- ningen om strategiska kompetenser har lämnat sina förslag men bedömer att följande nätverk bör kunna övervägas: för komptensförsörjning (TNK) inom: · Vapen, verkan och skydd · B-, C-skydd TNK –- M&S Vilka nätverk som bör organiseras och inledningsvis ingå i Forum för totalförsvarsforskning (FFTF) bör bli föremål för en särskild beredning. Denna bör genomförs under ledning av totalförsvarets chief scientist och vara en av de första aktiviteter som genomförs. FFTF sammansättning samt ansvars- och arbetsfördelning mellan de ingående nätverken skall vara flexibel. För områden som omgärdas av speciella sekretessbestämmelser kan det vara svårt att låta utländska kompetensgrupper ingå i nätverken fullt ut. I övrigt bör det vara en regel att etablera internationellt samarbete under de paraplyavtal som har tecknats efter godkännande av den . Verksamheten bör utvärderas med jämna mellanrum i syfte att ge de olika nätverken med sina respektive kompetensgrupper de bästa förutsättningarna för sitt arbete. Utvärderingen bör göras av utomstående grupper som utses för varje enskilt värderingstillfälle. Medlemmar i en utvärderingsgrupp skall ha ett högt anseende i den vetenskapliga världen och i totalförsvaret. Medverkan i nätverken finansieras främst av de deltagande parterna. Drivkraften för dem är att samarbetet ger så stort bidrag till den övriga verksamheten att det är intressant och lönsamt att vara en delfinansiär. I vissa fall – särskilt i sådana nätverk där det finns ett svagt eller vikande intresse att medverka – kan staten via totalförsvarets myndigheter eller genom särskilt riktade anslags- medel understödja verksamheten. Om en värdering visar att några grupper inte kommer att nå sina mål eller att de styrande förutsättningarna har förändrats avsevärt skall grupperna avvecklas eller få en annan inriktning. Disponibla resurser kan då överföras till andra kompetensgrupper inom samma eller andra nätverk. Det finns vissa kompetensgrupper som kan anses vara av sådan betydelse för totalförsvarets utveckling att de bör finnas inordnade i en särskild, statlig myndighetsstruktur för totalförsvarsforskning. har funnit att båda de nuvarande myndigheterna Flygtekniska försöksanstalten och innehåller sådana kompetenser. Även om de omedelbara besparingseffekterna är blygsamma torde en integration mellan myndigheterna kunna skapa bättre förutsättningar att vidmakthålla och utveckla totalförsvarsforskningen som en internationellt och vetenskapligt högtstående verksamhet. Om regeringen avser fullfölja inriktningen att inrätta en ny statlig forskningsmyndighet bör de nuvarande myndigheterna Flygtekniska försöksanstalten och inordnas i denna nya myndighet – (). För övriga myndigheter som skall granskas enligt regeringens direktiv till utredningen är utredningens förslag att de inte nu skall inordnas i TFI. Motiven är följande. har inlett en omfattande förändring av sin organisation och verksamhet. Målet är att renodla verkets roll till att ge ledningsstöd och att specificera försvarssystem samt till att anskaffa, verifiera och validera materiel för Försvarsmaktens men även för övriga totalförsvarsmyndigheters behov. det skälet ha en helt fristående ställning gentemot den statliga forskningsorganisationen. Om det under organisationsarbetets gång visar sig att delar av den verksamhet som bedrivs inom materielverket bättre hör hemma i en statlig forskningsmyndighet bör sådana delar kunna avskiljas och integreras i TFI eller annan lämplig organisation. Exempel på sådan verksamhet och därmed sammanhängande resurser kan vara sådant som rör anskaffning och utprovning av flygsystem. Det bör ankomma på berörda myn- dighetsledningar att i förekommande fall föreslå regeringen att sådana kompetenser antingen överförs till endera myndigheten eller att behoven tillgodoses på annat sätt. Den verksamhet som bedrivs vid () är heller inte av den karaktären att en integration med TFI nu bör övervägas. Däremot är det sannolikt önskvärt och rationellt att SRV i större utsträckning utnyttjar kompetenser inom den sär skilda försvarsforskningsorganisationen för att tillgodose verkets behov av studier och forskningsinsatser. Likaså bedöms en när mare knytning till de nätverk som utredningen föreslår skall orga niseras inom ramen för FFTF kunna bli av stort värde för att utveckla SRV på bl.a. forskningsområdet i allmänhet och utbildningsområdet för NBC i synnerhet. Även för bedöms en nära knytning till de nät verk som berör forskningsområden av intresse för SoS i egenskap av totalförsvarsmyndighet vara tillfyllest. Utredningen har inte funnit några bärande skäl att nu integrera någon del av SoS i den föreslagna myndigheten . Däremot är det angeläget med ett väl fungerande samarbete med övriga aktörer inom NBC-området och en förstärkning av den praktisk-kliniska sjukvården genom inrät- tande av universitetsanknutna kunskapscentra inom området. En sådan utveckling har inletts. När erfarenheter inhämtats från denna verksamhet kan det vara motiverat att berörda myndighetsledningar återkommer med förslag om ytterligare åtgärder inklusive ändringar i ansvars- och kompetensfördelningen. Det skulle vara möjligt att föra Totalförsvarets skyddsskola till TFI , men utredningen föreslår som huvudalternativ att den tills vidare kvarstår inom Försvarsmakten. organisation har fastställts och när ställning har tagits till FHS eventuellt utökade roll i förhållande till de nuvarande militärhög- skolorna och annan fackutbildning bör en omprövning ske av den organisatoriska hemvisten för . Då kan både TFI och FHS visa sig vara väl så lämpliga huvudmän som Försvarsmakten. Oavsett vilken lösning som väljs skall Totalför- svarets skyddsskola självfallet utgöra en av de kompetensgrupper som ingår i ett nätverk för N-, B-, C-skydd. föreslås få en övergripande organisationsstruktur med en myndighetsledning och enheter för forskning, teknikutveckling och stöd. I myndighetsledningen bör ingå: –med fullt ansvar utsedd av regeringen. –Ett vetenskapligt råd som rådgivande organ till styrelsen. Dess uppgift är att följa forskningen inom områden som är relevanta för totalförsvaret och föreslå hur den särskilda forskningen som bedrivs för totalförsvaret bör inriktas. –En myndighetschef som under styrelsen utövar den verkstäl lande ledningen. Det bör överlämnas till styrelsen och myndighetschefen att när mare utforma den interna organisationen och ansvarsfördelningen. Utredningen rekommenderar dock att styrelsen eller myndighets- chefen på styrelsens uppdrag för vart och ett av myndighetens kompetensområden bör utse en chef med uppgift att: –leda kompetensområdet, –utveckla kompetensgrupper och forskare inom området, –integrera personal ur kompetensgrupperna i de nätverk där de bör ingå, –avdela personal till de forskningsprojekt som TFI bedriver på uppdrag av externa beställare. För varje projekt som organiseras för att lösa uppdrag åt externa uppdragsgivare bör styrelsen/myndighetschefen utse en ansvarig projektledare med uppgift att: –ansvara för projektets måluppfyllnad och resultatredovisning, –ansvara för projektets budget, ansvara för att projektets tids- ramar följs. Myndighetens interna detaljorganisation, fördelning av ansvar och befogenheter, krav på kompetens för enskilda befattnings- havare, lokaldisposition m.m. bör utformas av en särskild organi- sationskommitté. Den, liksom myndighetsledningen, bör tillsättas . har bedömt att regeringen bör ge ytterligare riktlinjer som bör vara vägledande för organisations- kommitténs arbete. Förslag i dessa avseenden lämnas i kapitel 6. 6 Riktlinjer för genomförande En statlig myndighet leds av en chef med ansvar inför regeringen för verkställighet av de uppgifter som förelagts myndigheten. Vid sin sida har myndighetschefen vanligtvis en lekmannastyrelse med rådgivande funktion och med beslutsrätt i vissa ärenden, s.k. sty- relse med begränsat ansvar. Denna ledningsform har sitt värde som forum för demokratisk insyn och medborgerligt inflytande samt där samsyn och samordning med andra myndigheter är av särskild vikt. För vissa myndigheter, främst de som arbetar under affärsliknande förhållanden eller har en verksamhet som innebär stort finansiellt och självständigt ansvar, finns styrelser med fullt ansvar för verksamheten. I övriga fall utgörs ledningsorganisationen av endast myndighetschefen, s.k. enrådighetsverk. Det är regeringen som beslutar vad som skall gälla i det enskilda fallet. FFA leds av en styrelse med fullt ansvar, medan FOA har en traditionell lekmannastyrelse. Styrelseordförandena är i båda fallen externt rekryterade av regeringen. Även övriga ledamöter utses av regeringen. Respektive myndighetschef ingår som ledamot i sin myndighets styrelse. Båda myndighetsstyrelserna fungerar enligt samstämmiga upp- gifter väl. har för övrigt kontrolle rat vad vissa styrelser med fullt ansvar avser redovisa till den revision som pågår på uppdrag av avseende utvärdering av ledningsformen styrelse med fullt ansvar. Försvars- forskningsutredningen har funnit att bland dem som utredningen tillfrågat råder enighet om att förorda att modellen fortsätter. 150 Riktlinjer för genomförande är ett argument för att en sådan styrelse inrättas för . Ett än tyngre argument är att ett framtida Total- kommer att ha stort forsknings- och ekonomiskt ansvar. Mot den bakgrunden gör Försvarsforsknings- utredningen bedömningen att lämplig ledningsform för Totalför- svarets forskningsinstitutet är en styrelse med fullt ansvar för verk- samheten. Styrelsens ordförande bör vara en externt rekryterad person med breda och goda kontakter i samhället, bl.a. i den vetenskapliga världen. Ordföranden liksom övriga styrelseledamöter utses av regeringen för en bestämd tid. Regeringen är uppdragsgivare och styrelseledamöterna uppdragstagare med ansvar för uppdraget inför regeringen. Mandatet utgår således från regeringen. När det gäller institutets styrelse bör eftersträvas en samman- sättning av ledamöter med kompetens från skilda samhällssektorer, utan att de för den skull företräder särskild part. De ingår i styrel sen genom sin personliga kapacitet. Institutets chef bör ingå som ledamot i styrelsen men inte vara dess ordförande. Det är viktigt att ledamöterna står obundna av olika partsintressen och uteslutande företräder myndigheten, dvs. En på så sätt sammansatt styrelse skapar förutsättningar för dialog mellan regeringen (Försvarsdepartementet) och styrelsen i fråga om styrelseuppdragets innehåll och utformning, mål- och resultatdialog om institutets verksamhet, styrningen av verksam- heten, resultat, aktuella frågor, m.m. Det ger också möjligheter till en tydlig styrning och uppföljning av institutet samt utkrävande av ansvar från regeringens sida. ingår någon tjänsteman i (ansvarigt departement) i en myndighets styrelse. Detta bör inte vara fallet när det gäller Totalförsvarets forskningsinstituts styrelse. Ett sådant förfarande kan skapa oklara roller, dels som uppdragsgivare till institutet, dels beslutande i styrelsen, dels som mottagare och beredande av institutets analyser i departementet. Av 4 § verksförordningen (1995:1322) framgår att en styrelse vanligtvis består av myndighetschefen och högst åtta andra leda- möter. Erfarenheter från ett stort antal myndigheter är att det ofta är Riktlinjer för genomförande 151 en fördel att, bl.a. av effektivitetsskäl, begränsa antalet styrel- seledamöter. Utredningen föreslår att antalet ledamöter, inklusive ordföranden och myndighetschefen, i Totalförsvarets forsk nings- instituts styrelse om möjligt bör uppgå till högst sju. Om en myndighetsstyrelses ansvar och uppgifter stadgas gene- rellt i verksförordningen (1995:1322). I regeringens förordning med instruktion för bör regleras i vilken omfattning verksförordningen skall tillämpas på institutet. Utredningen lämnar som ett underlag för fortsatt beredningsarbete förslag till instruktion för institutet. Utöver de uppgifter som åläggs styrelsen genom verksförord- ningen, regeringens myndighetsinstruktion eller andra regerings- beslut bör styrelsen ägna uppmärksamhet åt för institutet princi- och betydelsefulla frågor. Det är ytterst styrelsen själv som bedömer vilka uppgifter som bör delegeras till myndighetschefen och vilka delar som kan vidaredelegeras. Delegeringen bör formellt fastställas genom beslut i en arbetsordning för institutet. För slag till arbets- och beslutsordning bör senare upprättas under ett genomförande av utredningens förslag. För att styrelsen och myndighetschefen skall kunna utgöra en effektiv ledningsorganisation är det viktigt att fastställa en klar uppgifts- och arbetsfördelning mellan dem. De främsta uppgifterna för styrelsen är den strategiska och långsiktiga forskningsplane- ringen, ekonomin, principiella och övergripande ställningstagan den, exempelvis långsiktig kompetensförsörjning, satsningar på nya kompetensområden och samarbetsavtal, prioriteringar, resultat- uppföljning och effektivisering av verksamheten. Sådana frågor bör inte delegeras. 152 Riktlinjer för genomförande har prövat möjligheter till sam- lokalisering och sökt bilda sig en uppfattning om lokalbehovet vid en eventuell framtida sammanslagning av till en myndighet, . Hela FFA är lokaliserad till och delar av FOA till . Inom är FOA:s huvudförläggningar Ursvik, (T31) och i samt . Verksamheten inom Märsta-anläggningen skall enligt beslut av FOA flyttas till och anläggningen upphör . Andra delar av FOA är förlagda till och . Enligt bör en samlokalisering av de verksamheter inom FFA respektive FOA som kan föras samman ske i mycket nära anslutning till väl etablerade, högkom petenta forskningscentra i landet. I syfte att nå optimala förutsätt ningar för att åstadkomma synergieffekter och en högkvalitativ försvarsforskning anser utredningen, att samlokaliseringen bör ske till universitet och högskolor med likartad forskningsverksamhet på en kvalificerad forskningsnivå med en tillräcklig volym och kunskapsmassa. Utredningen har sökt lokaliseringsalternativ som tillgodoser dessa krav. Sådana krav tillgodoses för FOA:s verksamheter som är för- lagda till i anslutning till universitetsområdet med bl.a. Tekniska högskolan, respektive med relativ geografisk när het till universitet och Totalförsvarets skyddsskola. För de delar av FOA som är lokaliserade i och Ursvik skulle en lokalisering i anslutning till KTH ge motsvarande effekter. FOA:s verksamhet i innehåller viktiga komponenter och har där enligt utredningens bedömning goda förutsättningar till fortsatt verksamhet. Utifrån utgångspunkter finns inte skäl att flytta verksamheten i till annan plats. Den nu aktuella frågan är den fortsatta lokaliseringen av FOA:s verksamheter i Ursvik () och på Riktlinjer för genomförande 153 Utredningen anser att de delar av FOA som det här är fråga om tillsammans med delar av FFA:s verksamhet bör som nämnts ovan knytas närmare till och lokaliseras i nära anslutning till ett högt kvalificerat utbildnings- och forskningscentrum. FFA:s vindtunnlar, simuleringscenter och laboratorier med sin placering i gör att de delar av verksamheten som är direkt knutna till dessa måste vara fortsatt lokaliserade där. har övervägt olika lokalise- ringsalternativ inom för berörda delar av . De lokaliseringsalternativ som utredningen ställt upp är i rang- ordning följande. ·Alternativ 1: Lämpliga delar av FOA respektive FFA lokali- seras i nära geografisk anslutning till universitet/högskola med likartad eller näraliggande högkvalitativ forskning. Huvuddelen av FFA kvar i . ·Alternativ 2: De delar av FOA som skall omlokaliseras placeras i direkt anslutning till FFA i . ·Alternativ 3: Fortsatt lokalisering av FFA i och av FOA till dess nuvarande anläggningar. Det förstnämnda alternativet innebär att mindre delar av FFA och delar av FOA Ursvik och T31 samlokaliseras till lokaler i direkt anslutning till universitet/högskola. Detta alternativ förutsätter sannolikt nyproduktion av lokaler för omlokaliserade delar av FFA och FOA. I ett tidigare underlag till FOA med en tänkt lokalisering av delar av FOA:s verksamhet till KTH campus har Akademiska hus uppskattat nyproduktionstid till . Härför fordras en mera detaljerad byggnadsplan. Inflyttning i gemensamma lokaler bör kunna slutföras senast . Utredningen bedömer att en lokalisering till ett kvalificerat forskarcentrum skapar goda möjligheter till synergieffekter inom forskningen såväl hos som vid /högskolan. Det kan vara fråga om forskning i gemen- samma projekt, kompetens- och kunskapsuppbyggnad, forsknings- 154 Riktlinjer för genomförande samarbete genom adjungerade professorer och lärare samt dokto- randprojekt. En sådan samlokalisering medför också möjligheter att tillvarata rationaliseringspotentialen. Den geografiska närheten till andra delar av forskarsamhället inom angränsande forsknings- områden bedömer utredningen har mycket stor betydelse för såväl försvarsforskningen som den civila forskningen. Enligt det andra alternativet skulle en samlokalisering av FFA och FOA:s verksamheter i Ursvik och T31 ske till FFA:s område i . För bedömning av ett sådant alternativ har Försvars- forskningsutredningen av FFA och FOA begärt in underlag om hur samlokalisering lokalmässigt skulle kunna ordnas. Frågan har på uppdrag av FFA och FOA studerats av . Det underlag som presenterats innebär nybyggnation av en antagen byggnadsarea av 8000 kvm special- och kontorslokaler. Produktionskostnaden uppskattas till 120–160 milj. kronor, exklu- sive moms, räknat prisläge. Spännvidden i kostnads- beräkningen hänför sig till utformningen av speciallokaler. Med utgångspunkt från den lägre produktionskostnaden beräknar Spe- cialfastigheter hyreskostnaden till cirka 13 milj. kronor jämte fastighetsskatt, exklusive kostnader för parkering samt av- vecklingskostnader avseende nuvarande hyresförhållanden med FOA i Ursvik. Genomförandetiden för nybyggnationen uppskattas till från beslut om start av programarbete fram till inflyttning. Det tredje alternativet, som kan ses som ett nollalternativ, inne- bär ingen lokaliseringsförändring jämfört med . En samman- läggning av myndigheterna skulle medföra att endast begränsade synergieffekter i fråga om gemensam myndighetsledning, samver- kan och administration skulle kunna tas till vara. Betydelsen av den geografiska närheten för att tillvarata synergieffekter, rationa- liseringsmöjligheter, kunskapsuppbyggnad och vardagliga kontakter forskare emellan skulle således inte komma att infrias i önskvärd omfattning. Sammanfattningsvis bedömer utredningen att synergieffekter bäst tas till vara genom att delar av FFA respektive FOA samloka- liseras med universitet/högskola. SOU 1999:110 Riktlinjer för genomförande 155 bedömning är att Kungl. Tekniska högskolan väl uppfyller de ställda kraven. Utredningen föreslår att FFA och FOA får i uppdrag att gemen- samt utreda sitt gemensamma lokalbehov. Detta bör redovisas i en plan som kan läggas till grund för beslut om lokalisering, bygg- nadsplan och projektering. är FFA lokaliserad till ett industriområde i . FFA:s lokalbehov uppgår till cirka 14 600 kvm för speciallokaler och cirka 4 200 kvm för kontorslokaler. FFA hyr/ arrenderar av Försvarsfastigheter. Hyran uppgår sammanlagt till , varav avser upprustning av lokaler enligt FFA:s anvisningar. FFA:s hyreskontrakt sträcker sig till utgången av , med en uppsägningstid . Några föränd- ringar i lokalbehovet för FFA:s del är inte aktuella. Genom omdispositioner till andra enheter inom FOA och gjorda rationaliseringar har lokaler inom Ursvik friställts. Enligt en intern lokalutredning har FOA beräknat det kvarstående ytbehovet till cirka 4 000 kvm för speciallokaler och cirka 4 000 kvm för kontorslokaler. Hyreskostnaderna uppgår nu till 24 milj. kronor . Ett internt alternativ, som FOA har tagit fram och som innebär ny gruppering inom Ursvik och med bibehållen lokalisering till , skulle enligt FOA:s beräkningar kunna minska hyreskostnaderna med . FOA:s hyreskontrakt för lokalerna i Ursvik och på går ut . Besked om ny lokalisering för FOA:s verksam- heter i Ursvik måste lämnas och beträffande T31 . Om så inte sker löper kontrakten . I direktiven till utredningen anges att en plan skall lämnas för genomförande av de föreslagna organisationsförändringarna. I det följande lämnas en övergripande plan över vad utredningen bedö mer kan genomföras och sådant som 156 Riktlinjer för genomförande förutsätter ytterligare beslutsunderlag för att genomföras , bl.a. frågor som är kopplade till lokalise ring. förslag till stegvisa åtgärder innebär i huvudsak ·att en befattning som chief scientist inrättas hos Försvars- departementet, ·att ett Forum för totalförsvarsforskning skapas och knyts till Försvarsdepartementet och samordnas av departementets chief scientist, ·att nätverk inom Forum för totalförsvarsforskning etableras, ·att den forsknings- och teknikutvecklingsprocess (FoT-process) som tillämpas inom det militära försvaret utvecklas till att omfatta en motsvarande process för det civila försvaret, dvs. ·att samordning förbereds med totalförsvarets forskningsverk- samhet till den nationella forskningspolitiken. Om inriktningen att slå samman FFA och FOA fullföljs tillkommer följande, nämligen ·att bildas genom en samman- slagning av de nuvarande myndigheterna FFA och FOA, ·att en ansvarsstyrelse för utses, ·att ett vetenskapligt råd knyts till Totalförsvarets forsknings- institut som rådgivare till styrelsen, ·att FOA:s verksamheter i främst Ursvik och delar av FFA:s verksamhet i samlokaliseras. Vissa av förslagen kan genomföras med tämligen kort förberedel- setid, medan andra kräver både längre förberedelsetid och ytterli- gare beslutsunderlag. Genomförandet av förslagen kan enligt utredningen ske etappvis i fem steg enligt följande.