sou · GNB35 · 2000-01-01 00:00:00 — De finansiella och andra risker som finns anser man möjliga att begränsa. Man framhåller också att risker kan i förekommande fall vara lika stora vid en utbyggnad i hemkommunen som vid förvärv av en anläggning. Konkurrensen inom värmeområdet uppges vara för svag. Bristen på konkurrens blir påtaglig när en kommun som saknar fjärrvärme skall bygga upp ett fjärrvärmeföretag eller vidareutveckla en eller flera hetvattencentraler till en värmerörelse (med eller utan kraftvärme). I sådana situationer finns bara en handfull företag som kan konkurrera om köp eller samverkan då kommunala företag är förhindrade att delta. De företag som kan förvärva andra värmeföretag eller samarbeta med en kommun som är i färd med att utveckla fjärrvärme är de större kraftproducenterna, dvs. , , och (efter försäljningen till ). Vid sidan av dessa företag finns ett fåtal privata företag (, i , m.fl.). Om inte kommunerna får undantag från lokaliseringsprincipen för värmerörelsen inskränks också konkurrensen på elsidan högst påtagligt, då energiföretag som bjuds ut till försäljning vanligen har både el och värme som verksamhetsgrenar. En metod att stärka konkurrensen som diskuteras är att förbjuda företag som har leveranskoncession för el i ett område att också vara värmeleverantör i samma område. De intervjupersoner som är av annan uppfattning menar att de energibolag som är helt eller delvis kommunalt ägda inte bör förvärva andra av det skälet att det inte är förenligt med det kommunala ändamålet för verksamheten. Förvärvet har inget tydligt syfte för kommunens innevånare. Vinstsyftet är inte primärt för bolagsverksamhet. Vidare får inte kommunerna bedriva spekulativ verksamhet med innevånarnas medel. De risker man tar på hemma- plan är motiverade av det kommunala ändamål som företaget skall uppnå. Att tillåta de kommunala energibolagen att få laglig rätt att förvärva verksamheter i andra kommuner, och därmed spekulera med kommuninnevånarnas medel av det skälet att konkurrensen vid dessa utförsäljningar annars blir svag uppfattas som motstridigt med det kommunala ändamålet. Att de 150 kommunägda företagen genom sitt tillskott till antalet konkurrerande företag sågs som en resurs i samband med elmarknadsreformen, bortser man ifrån. Flertalet intervjuade menar att kommunalförbund som samverkansform inte är allmänt känd. Den blir därmed svårstyrd och medborgarna har svårt att utöva demokratisk kontroll. Konkurrenssituationen för konsumenter av fjärrvärme är för svag. Detta beror på att fjärrvärmesystem är kostsamma varför konsumenter som en gång valt fjärrvärme i allmänhet är bundna till detta val . På liknande sätt är konsumenterna bundna till andra värmeförsörjnings lösningar som t.ex. värmepumpar. Den höga kostnaden för att byta system utgör en barriär. Konsumenten hindras från att rösta med fötterna om de anser att priset för värmetjänsten blir för högt eller om de av andra skäl är missnöjda på grund av denna kostnadsbarriär. Vid sidan av kostnaden för att byta värmesystem tillkommer andra barriärer för ägare till flerbostadshus i och med att det krävs bygglov för byte av uppvärmningssystem. Det är troligt att miljöförvaltningarna skulle avstyrka ansökningar om byte av värmesystem av miljöskäl. Om bytet skulle vara till individuell uppvärmning med förnybara energi- källor kan det dessutom vara svårt att finna förrådsutrymmen för pellets och att ordna transporter. Även dessa frågor har miljöförvaltningarna att beakta. Småhusägare behöver inte bygglov för att byta uppvärmnings- system. Det finns ändå ett hinder i kostnaden för att byta värmelösning. Medan ansågs som oöverstigligt för elkunder kan kost- naden för att byta uppvärmningssätt från fjärrvärme till individuell uppvärmning uppskattas till ca om skorsten och ackumulatortank redan finns i fastigheten. Flertalet intervjuade framhåller att det behövs någon form av konsumentskydd. Skyddet motiveras med två argument. Det ena gäller behovet av enhetlighet i prisklausuler m.m. som förekommer vid överlåtelser av värmeföretag. Bakgrunden till detta är att företag som svarar för värmerörelsen i en kommun i många fall kan ha sitt huvudkontor på annan ort. För att få inflytande över värmetaxorna förekommer det att kommunerna i samband med överlåtelse av värmeunderlaget lägger in olika typer av prisregleringsklausuler i avtalet. Exempel finns på klausuler som sträcker sig . Denna typ av prisklausuler kan leda till för långa bindningstider till priser och andra villkor. Mångfalden av klausuler framhålls som motiv till behov Det andra motivet är att konkurrensen om slutkunden av vissa anses för svag. När det gäller utformningen av skydd för konsumenterna lyfter man fram två modeller, dels en modell där man enbart replierar på , dels en modell där förutom ett råd inrättas samt att energiföretagen åläggs att ordna öppna hearings för konsumenterna. bör ges i uppdrag att utveckla tillsyn av alla energiföretag oavsett vilket energislag som används. I uppgiften bör ingå att ta fram och publicera årliga prisjämförelser mellan alla energiföretag och alla energislag. bör vidare ges i uppgift att utveckla en rapportering för värme och gas liknande den myndigheten gör för elnäten. Tillsyn genom , konsumentråd och öppna hearings Även i denna modell för tillsyn bör ges uppdrag att följa alla energiföretag och energislag, dvs. el, värme och gas. Vidare bör myndigheten producera och publicera årliga prisjämförelser där alla energiföretag och energislag ingår. I uppgiften bör vidare ingå att ges i uppgift att utveckla en rapportering för värme och gas liknande den myndigheten gör för elnäten. bör kompletteras med ett lokalt konsumentråd i vilket fastighetsägarförening, villaägarorganisationer, hyresgäströrelser m.fl. ingår. Som skäl till detta konsumentråd anges att kommunerna numera sällan äger sina fjärrvärmeanläggningar. Därför bör konsumen- terna ges stöd i taxegranskningen av bostadsorganisationerna. Upp- giften för detta råd, som skall finnas i alla kommuner, bör vara att sam- råda i taxefrågor. I samband med att publicerar taxejämförelser skall energiföretagen åläggas att ordna öppna hearings i varje kommun där råden, press och allmänhet inbjuds delta. Inget skydd – avlägsna barriärer Bland de intervjuade förekommer uppfattningen att konsumenterna inte behöver ytterligare skydd. I stället betonar man att de barriärer som finns hindrar konsumenterna från att byta fjärrvärmesystem och därför bör undanröjas. Kommunernas planmonopol bör luckras upp så att fastighetsägaren kan få valfrihet att själv välja uppvärmningssystem. Vidare framhåller man att kommunernas värme- och energiplaner måste ges en vägledande status och vara till för kommunens egna interna planeringsprocess. Praktiskt innebär en sådan åtgärd att länsstyrelsernas tillsyn över den kommunala energiplaneringen tas bort i alla delar utom koncessionsprövningen. Fjärrvärmeföretagens leveransåtagande uppges på vissa orter ha utsträckts så att även fjärrvärmecentralen i fastigheten ägs av leveran- tören. Därmed blir kostnaden för kunden att byta uppvärmningsform obetydlig förutsatt att den gamla anläggningen (vanligen oljepanna och tank) behålles. Avgiftsjämförelser upplevs som problematiska för fjärrvärmeföretag som sluter individuella avtal, där tjänsten inte enbart består av värme genom två rör i väggen utan av ett mer diversifierat produktsortiment bestående av energiservice inklusive värme, kyla, el, service, komfort- garantier, övervakning, telefontjänster, Internet, miljömärkning etc. I en sådan produktprofilering, med så olika innehåll och kvalitet, är det svårt att göra rättvisa prisjämförelser. Fjärrvärmen har starka miljöinslag och skall vara en trygg och säker uppvärmningsform med stabila och konkurrenskraftiga priser uppges det. För de kommunala energiföretagen lyfts detta fram som ett särskilt starkt kommunalt ändamål till skillnad från de privata och statliga fjärrvärmeföretagen som i första hand prioriterar vinst- intresset. Att därmed enbart fokusera på prisjämförelser kan inte, menar man, vara rättvisande. Det har inte framkommit några faktorer som är så tungt vägande att de skulle förhindra ett undantag från lokaliseringsprincipen för fjärr- värmen. För ett undantag talar sammanfattningsvis de skäl som framkommit i undersökningen nämligen ·möjligheterna att dra nytta av stordriftsfördelar vid utveckling av verksamhet och miljö ·att konkurrensen vid införande och utveckling av värmesystem behöver stärkas ·att konkurrensen om slutkunden är svag . Detta gäller såväl ägare till flerbostadshus som småhus. Vid sidan av dessa skäl bör det framhållas att undantagen från lokaliseringsprincipen i ellagen eljest får begränsad betydelse då de flesta energiföretag som bjuds ut till försäljning innefattar såväl elnät som fjärrvärmeverksamhet. Även det skälet talar för att all energiverksamhet bör ges lika villkor. Oavsett vilket beslut som slutligen fattas vad gäller undantag från lokaliseringsprincipen, bör frågan om tillsyn över värmeföretagen över- vägas. Inte minst det förhållandet att andelen privata företag ökar talar för att en sådan funktion införs. Privata monopol saknar den typ av tillsyn som offentliga monopol förutsätts ha genom sina ägare. Den tillsynsmodell med både myndighet samt råd och öppna hearings som de intervjuade fört fram har många positiva inslag.