sou · GNB363d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Förmågan att förmedla engagemang och intresse för ämnet till st u- denterna kan betraktas som en tredje komponent i den pedagogiska kom- petensen. Studenter som blir djupt intresserade av ämnet klarar mycket av inlärningen på egen hand och blir mindre beroende av lärarens han d- ledning. Engagemanget och intresset hos läraren torde i sin tur ofta ha ett samband med hög vetenskaplig eller ämnesteoretisk kompetens – men även en vetenskapligt mindre kvalificerad lärare kan självfallet visa de n- na förmåga. En fjärde komponent hänger samman med förmågan att aktivera st u- denterna till eget lärande. I kapitel 4 har kommittén diskuterat begreppet kunskapsbildning och då talat om det individuella lärandet . Genom un- dervisning skall studenterna tillägna sig för dem nya kunskaper, sätt att se, erfara och hantera helt eller delvis nya problem och situationer. De skall med andra ord utveckla både en förmåga att lära men också först å- else av hur de själva lär. Studenterna skall därför arbeta med uppgifter som innebär att de problematiserar egna förgivettaganden (främst genom reflektion över egna erfarenheter) i förhållande till olika kunskapsomr å- den. Utgångspunkten är att det är studenten själv som måste ansvara för sitt eget lärande, och att läraren endast kan fungera som ett stöd, en k a- talysator. Den pedagogiska förmågan handlar här om att problematisera stoffet, ibland också det till synes självklara, så att frågeställningarna snarare än de tillrättalagda lösningarna hamnar i fokus. Denna pedag o- giska förmåga kan också visa sig i formulering av arbetsuppgifter som studenterna självständigt skall lösa med tillgång till handledning. De t- samma gäller naturligtvis i fråga om konstruktion av prov och examens- uppgifter. Genom ett problematiserande arbetssätt stimulerar läraren också den kritiska skolning och den vetenskapsorientering som bl.a. syftar till att ifrågasätta och visa på alternativ snarare än att enbart fö r- medla etablerade fakta till studenterna. Den mest mångfacetterade av komponenterna i den pedagogiska kompetensen, vilken är den femte i denna beskrivning, är förmågan till kommunikation med studenter. En lärare som kommunicerar väl med sina studenter fångar och behåller studenternas intresse, får förståelse för de budskap som han vill förmedla och stimulerar till frågor. Det handlar då om förmågan att skapa en dialog med studenterna. Om dessa visar sig ha svårigheter att förstå en teori eller en metod är den komm u- nikativt skicklige läraren tillräckligt lyhörd för att uppfatta vari svåri g- heterna består och kan sedan erbjuda en annan struktur, en annan ut- siktspunkt, varigenom studenternas svårigheter kan avhjälpas eller å t- 294 Lärarna i lärarutbildningen I samband med undervisning i mindre grupper, handledning av enskilda studenter eller studievägledning kan kommuni- kationsförmågan också sägas innehålla ett element av empati eller i n- kännande, en förmåga att visa förståelse för studentens situation. Att utarbeta läromedel, vilket inkluderar IT-baserade sådana, är en annan form av kommunikation med studenterna. Även om kommunikationen då inte är ömsesidig, är det ändå rimligt att se framställning av goda lär o- medel som ett utflöde av den kommunikativa förmågan. Det handlar om förmågan att skapa intresse hos användaren och att ge sådana beskri v- ningar av t.ex. en teori, en modell eller ett förlopp att de kan uppfattas av användaren. En sjätte komponent är förmåga till förnyelse och en helhetssyn som kan ta sig flera uttryck. Den kan vara orienterad mot det egna ämnet och innebära förståelse för hur ämnet hänger samman och hur skilda teorier och metoder bildar en helhet, som på ett meningsfullt sätt definierar ä m- net i förhållande till andra discipliner. Det innebär kunskaper om ämnet (se vidare kapitel 4). Den disciplinorienterade helhetssynen kan natur- ligtvis också avse en grupp av ämnen. Ett annat slag av helhetssyn avser själva utbildningssituationen och samspelet mellan olika aktörer, olika undervisningsmetoder eller former för lärarstöd, läromedel, examination etc. Ännu en form av helhetssyn kan avse lärarens förmåga att sätta in ämnet och undervisningen i ett större sammanhang, inom utbildningso m- rådet/fakulteten/högskolan/eller i förhållande till omvärlden. En sådan helhetssyn kan ses som en förutsättning för ett meningsfullt förnyelsearbete avseende utbildningens innehåll, organisation eller a r- betsformer. och förmåga att engagera sig i förnyelse av utbildnin g- en är ett mått på pedagogisk kompetens, i synnerhet om det leder till ökad kvalitet i studenternas lärande. Men redan modet att experimentera med utbildningen, att ta pedagogiska risker, att pröva nya vägar bör uppfattas som en viktig del i den pedagogiska kompetensen. Utveckla former för dokumentation av lärarnas komp etens För att utveckla den pedagogiska kompetensen behöver denna dok u- menteras och planeras. Varje lärosäte väljer självfallet här den modell som bäst leder till att den pedagogiska kompetensen utvecklas men också hur den bäst bör dokumenteras. Kommittén anger här exemplet pedago- gisk meritportfölj som en form för dokumentation av lärarnas komp e- tens. I en sådan redovisar och samlar lärare successivt sina dokument, tankar och erfarenheter kring pedagogiska frågor samt de bedömningar som andra gjort av lärarens insatser. Kommittén har haft möjlighet att ta del av erfarenheterna från ett sådant system med pedagogiska meritport- Lärarna i lärarutbildningen 295 följer vid i och ser flera fördelar med detta. Enligt vad kommittén erfar används denna metod numera också vid flera universitet och högskolor i . Det övergripande syftet är att i en förhållandevis enkel modell med s.k. meritportföljer tydliggöra vilken kompetens och vilka meriter som skall värderas hos en lärare. Tanken är att varje lärare efter hand skall uppmuntras att bygga upp och systemati- sera sina personliga meriter i enlighet med de olika meritportföljernas konstruktion. Det kan då gälla områden som pedagogisk kompetens, v e- tenskaplig kompetens men också ledarskaps-, utvecklings- och samver- kansfö rmåga. Utveckla den vetenskapliga kompetensen Behovet av att utveckla den vetenskapliga kompetensen har ingående behandlats i kapitel 12 En forskningsstrategi för lärarutbildning och p e- dagogisk yrkesverksamhet, vilket kommittén hänvisar till. De förslag som där presenteras gällande en forskningsstrategi, en ny struktur för forskarutbildning för lärare och ett nytt vetenskapsområde får betydande konsekvenser för de lärare som på olika sätt verkar i lärarutbildningen. förslag om en breddad forskningsbas för lärarutbildning och pedagogisk yrkesverksamhet medför möjligheter för ett stort antal institutioners medverkan i lärarutbildningen. Det innebär att alla institutioner som kommer att medverka i utbildningen skall ha en utvecklad vetenskaplig bas och forskningsmässigt engagera sig i frågor som berör pedagogisk yrkesverksamhet. Skall en fördjupad kunskapsu t- veckling inom lärarutbildning och pedagogisk yrkesverksamhet komma till stånd förutsätter det en utökning av antalet forskarutbildade lärare i lärarutbildningen. Respektive lärosäte med lärarutbildning bör därför bygga upp forskningsresurser direkt anknutna till lärarutbildningen och utveckla ett handlingsprogram så att andelen lärare i lärarutbildningen med forskarutbildning ökar. Utveckla samspelet mellan teori och praktik ser det som angeläget att samtliga lärare i lärarutbildningen på olika sätt och i olika omfattning deltar i forskning, utvecklingsarbete och utvärdering. Detta arbete kan vara riktat mot fö r- skola, förskoleklass, skola, fritidshem, vuxenutbildning och lärande i arbetslivet men framför allt handlar det om att de pedagogiskt yrkes- verksamma svarar för kunskapsbildning – såväl kollektiv som individ u- ell. Det gäller då att följa utvecklingen inom det egna ämnesområdet men 296 Lärarna i lärarutbildningen SOU 1999:63 också att delta i annan kompetensutveckling som är av vikt för arbetet. Kommittén menar att när högskolans lärare medverkar i kompetensu t- veckling för lärare i skolväsendet tillförs högskolans lärare väsentliga kunskaper om pedagogisk yrkesverksamhet. Denna fråga har återkom- mande diskuterats i betänkandet. anser att samtliga lärare som verkar i lärarutbildningen behöver utveckla konta k- ter och samverkan i olika former med det omgivande samhället, såväl vad gäller spridning av information om verksamhet som genomförande av forsknings- och utvecklingsprojekt för eller i samve r- kan med förskola, förskoleklass, skola, fritidshem och vuxenutbil dning. I den struktur till ny lärarutbildning som kommittén föreslår kommer den verksamhetsförlagda delen att få en ökad betydelse i jämförelse med den nu aktuella praktiken. I kapitel 4 diskuteras den verksamhetsförlagda delen, där det bl.a. framgår att studenternas utbildning kan organiseras vid så kallade partnerskolor (praktikskolor). Kommittén ser det som yt- terst angeläget att de lärare som arbetar vid praktikskolorna betraktas som lärare i lärarutbildningen och inte bara fungerar som stöd i avgrä n- sade praktikavsnitt.180 De är lika betydelsefulla som alla andra lärar- grupper som verkar i lärarutbildningen. Partnerskolorna eller de skolor som på annat sätt medverkar i lärarutbildningen skall ingå i utbildningen på jämställd fot. De skall vara kunskapscentra för både skolan och för högskolan där lärare från båda verksamheterna tillsammans med lära r- studenter får kunskap om, och på olika sätt bidrar till, att utveckla den pedagogiska yrkesverksamheten. Lärarstudenterna kommer därigenom att få budskapet att de skall lära av och i sin egen yrkespraktik. Genom att den pedagogiska yrkesverksamheten utgör ett centralt kunskapsfält för studenterna blir den en påtaglig och central del av l ä- rarutbildningen. Lärare vid högskolan och studenterna får därvid möjli g- het att både följa och delta i lokalt utvecklingsarbete och i forskning kring pedagogisk yrkesverksamhet. Kommittén anser att de institutioner som främst svarar för lärarst u- denternas ämnesstudier bör fördjupa sitt samspel med den yrkesver k- samhet de utbildar studenterna för. Under utredningens gång har ko m- mittén kunnat konstatera att det finns ett intresse vid såväl dessa instit u- tioner som vid den pedagogiska yrkesverksamheten för samverkan. Det saknas dock kontaktvägar och mötesplatser mellan dessa verksamhet s- områden. För att kunna klara den utveckling av den tidigare s.k. praktiken fordras ett nära samspel mellan den pedagogiska yrkesverksamheten och högskolan kring centrala frågor som berör de blivande lärarnas yrkesut- bildning. Det kan t.ex. gälla frågor om hur ämnen/ämnes områden tilläm- 180 Se vidare Lärarutbildning i förändring (s. 53–54). Lärarna i lärarutbildningen 297 pas i konkreta sammanhang, hur elever utvecklar förståelse för centrala begrepp och principer, hur elever utvecklas socialt, hur skolor organise- ras för att skapa förutsättningar för elevers lärande och utveckling etc. För yrkesverksamma lärare utgör en teoretisk fördjupning i dessa frågor en möjlig karriärväg inom läraryrket. För högskolelärarna blir det en möjlighet att både vidga och fördjupa sin högskolekompetens genom att få praktiska och konkreta erfarenheter av den yrkesverksamhet de utbil- dar studenter för. Utveckla samspelet med lärarstudenterna Studenternas brist på inflytande inom högskolan har diskuterats i olika utredningar.181 Det svaga inflytandet handlar inte främst om den formella strukturen för studentinflytande utan om deras egna direkta möjligheter att påverka utbildningen och verksamheten vid högskolan. En stärkt st u- dentrepresentation i beslutande organ leder inte automatiskt till att stu- dentinflytandet i den vardagliga studiesituationen stärks – t.ex. i under- visningen. Undervisningens uppläggning och pedagogiken visar sig på- verka graden av studentinflytande. Exempelvis uppger såväl studenter som lärare vid de institutioner som förändrat sin undervisning mot en problembaserad eller problemorienterad uppläggning att studentinflytan- det stärkts. De anser i högre grad att de hade utvecklat sitt kritiska tä n- kande än studenter som har en traditionell undervisning. De tycker också att de är bättre förberedda för livet efter stud ierna. menar att lärarstudenternas kunskaper och erfarenheter är betydelsefulla i utvecklingen av lärarutbildningen. I mångt och mycket är studentinflytandet beroende av synen på studentens roll inom högskolan. Kommittén anser att eftersom lärarutbildning kre t- sar runt studenter måste studenten, oundvikligen, ses som en medaktör och därmed också som medansvarig för verksamheten där. Som meda k- tör både kan och bör studenten bidra till planering och genomförande av undervisningen. Med detta synsätt blir studentinflytande både en nö d- vändighet och en självklarhet. Såsom medaktör och medansvarig måste studentens åsikter efterfrågas och beaktas. Detta innebär inte enbart rä t- tigheter utan även skyldigheter att delta i verksamheten i vid bemärkelse inom högskolan. Högre utbildning innebär inte bara att läsa för en ex a- men utan också att vara medaktör i, och medansvarig för, det akademi s- ka lärosätets i nre liv. 181 Avsnittet bygger dels på utredningen inom högskolan (DS 1998:51), dels på skrivelser till kommittén från och möten med företräd a- re från olika studerandegrupper. 298 Lärarna i lärarutbildningen Hur kursutvärderingar genomförs speglar ofta synen på studenternas inflytande.182 ser det som självklart att d o- kumentation görs till ett reguljärt inslag i det löpande arbetet – från kurs- till styrelsenivå – för att öka insikten om utbildningens kvalitet. Lära r- studenternas föreställningar om eller synpunkter på utbildningen, st u- diemiljön och den egna studieinsatsen skall regelbundet inhämtas och utgöra underlag för självvärdering och utvecklingsarbete. Dokument a- tion får aldrig ske för sin egen skull. är övertygad om att kursutvärderingarnas användande kan förbättras. Inte minst är det viktigt med mer feedback till studenterna. Lärarstudenterna bör också ta ett större ansvar för kursutvärderingarnas genomförande. Institutionerna kan t.ex. åläggas att föra fram kursutvärderingsresultat och de åtgärder som har vidtagits med anledning av dessa för nästa st u- dentgrupp. Kursutvärderingar skulle då upplevas mer meningsfulla, ef- tersom studenten själv kan ta del av tidigare kritik och vilka förändringar kritiken lett till. Kommittén menar att som medaktör och medansvarig får studenten en viktig roll i förnyelsearbetet av lärarutbildningen. Lärarstudenterna kan med sina kunskaper och erfarenheter vara en betydelsefull resurs när det gäller att bidra till kvalitetsutvecklingen och dynamiken inom hö g- skolan. 182 Se vidare en studie genomförd vid . ( , J. (1999). studenter och kvalitetsarbete. Studentko m- mittén, Delegationen för kvalitetsutveckling. Skriftserien nr 28. Lärarna i lärarutbildningen 299 13.5Sammanfattning av bedömning och förslag ·att kraven på pedagogisk kompetens måste sättas högt på dem som utbildar lärare för att en god kvalitet på utbildningen skall kunna uppnås; lärarutbildningen är unik i den bemärkelsen att lärarens egna kunskaper, sätt att organisera undervisning och förmåga att bära fram och tydliggöra den egna pedagogiska kompetensen utgör både arbetsform och det centrala studieobjektet, ·att det krävs en ökad kompetens hos lärarna i lärarutbildningen ifråga om förtr ogenhet med lärarutbildningens syften och mål samt med- vetenhet om den egna rollen i det större sammanhang som en sam- manhållen lärarutbildning utgör, ·att varje lärosäte dels bör svara för någon form av initial lärarutbildning för att säkra en hög pedagogisk kompetens hos dem som skall arbeta i lärarutbildningen, dels utveckla ett program för en fördjupning av den pedagogiska kompetensen, ·att alla lärare i lärarutbildningen bör engageras i frågor som berör den egna pedagogiska och vetenskapliga kompetensen, samspelet mellan teori och praktik i lärarutbildningen och nödvändigheten av att utveckla samspelet med lärarstudenterna, ·att högskoleledningen vid varje lärosäte bör utveckla ett långsiktigt handlingsprogram för hur olika kategorier av lärare i lärarutbildnin g- en skall komma samman för att lära av varandra så att den geme n- samma kompetensen utvecklas; och bör i samverkan anordna seminarier i syfte att stödja denna kunskapsup p- byggnad, ·att alla institutioner som medverkar i lärarutbildningen bör ha en u t- vecklad vetenskaplig bas och via forskning och utvecklingsarbete engagera sig i frågor som berör pedagogisk yrkesver ksamhet, ·att studenten skall ses som en medaktör och därmed också som medansvarig för verksamheten; då får studenten en viktig roll i förn y- elsearbetet av lärarutbildningen. 300 Lärarna i lärarutbildningen Dimensionering av grundläggande lärarutbildning 301 14Dimensionering av grundläggande lärarutbildning I utredningens uppdrag ingår att behandla frågor om lärarutbildningens dimensionering. Utredningen skall analysera behovet av lärare på alla nivåer men speciellt på gymnasieskolans olika program. Förslag skall lämnas på åtgärder som b edöms erforderliga för att täcka lärarbehovet. Särskild uppmärksamhet bör därvid ägnas åt gymnasieskolans program med yrkesämnen. I det följande redovisar kommittén hur dimensioneringen av den grundläggande lärarutbildningen har hanterats, motiv och meto- der för styrning av dimensioneringen samt de problem som är förknipp a- de med denna typ av styrning. Styrningen av dimensioneringen av lärar- utbildningen ur ett mer principiellt perspektiv utvecklas i kapitel 16 Mål och principer för styrning av lärarutbildning. Avslutningsvis diskuterar kommittén i föreliggande kapitel hur förslaget till ny struktur för läraru t- bildningen och en förändring av antagningen till denna lärarutbildning kan användas för att bättre klara av anpassningen av lärartillgången . Behovet av lärarkompetens för gymnasieskolans yrkesämnen diskut e- ras i kapitel 7 Utbildning av lärare i yrkesämnen och behovet av lärare med specialpedagogisk kompetens i kapitel 9 Kompetens för att möta alla elever. I kapitel 15 Rekrytering till lärarutbildning behandlas åtgä r- der för att täcka behovet av lärare på olika n ivåer. 14.2Kraftiga svängningar i dimensioneringen av lärarutbildning har tagit del av officiell statistik över antalet nybörjare och antalet examinerade från olika lärarutbildnin gar.183 Enligt detta material har antalet studenter som börjat på olika l ärarutbildnings- linjer/program varierat kraftigt . Diagram 1 visar hur antalet nybörjare på alla lärarutbildningar sammantagna (med undantag för p å- byggnadsutbildningar) har varierat fram till i 183 Årsrapporter från UHÄ/HSV . 302 Dimensionering av grundläggande lärarutbildning Nybörjarna har varierat från under 3 000 till mer än 8 000 . Variationen beror till större delen på att man försökt a n- passa utbildningsvolymen till det prognosticerade nyrekryteringsbehovet av lärare. Nedgången förstärktes av e n kraftig neddragning av ämneslärarutbildningen med anledning av införandet av den nya grundskollärarlinjen (start ht 1988). Neddragningen berodde dels på att sökintresset för en gammal utbildning förväntades bli lågt, dels var det ett sätt att frigöra resurser för planering och uppbyggnad av den nya utbildningen. En följd av variationerna av antalet nybörjare är att även examinati o- nen har varierat (diagram 2). Det låga antalet nybörjare har t.ex. medfört en nedgång i examinationen (/89–1992/93). Den kraftiga ökningen av antalet nybörjare under den första mo tsvaras också av en senare ökning av examinationen. Det framgår också av diagrammen att antalet examina inte når sa m- ma nivåer som antalet nybörjare. /93 har antalet nybörjare varit mellan 7 000 och 8 000 . De senaste årens examinationsiffror ligger på ca 5 000 . Skillnaden kan förklaras av att vissa studenter inte fullföljer studierna fram till examen – en del studenter blir anställda som lärare innan de tagit ut sin examen – samt av att vissa gör uppehåll i studierna eller av andra orsaker tar på sig fram till examen än den normala studietid om 3,5–4,som gäller för de flesta av dagens lärarutbildningsprogram. I kapitel 15 Rekrytering till lärarutbildning redovisar kommittén en jämförelse mellan lärarutbildning och andra högskoleutbildningar i fråga om examinationsgrad. Dimensionering av grundläggande lärarutbildning 303 Antalet nybörjare 1979/80–1997/98 Alla lärarutbildningar (utom specialpedagogutbildning) sammantagna /80–1997/98 Ett exempel på hur examinationen kan variera kraftigt är de barn- och ungdomspedagogiska utbildningarna (utbildning till förskoll ä- 304 Dimensionering av grundläggande lärarutbildning rare och fritidspedagog). har den årliga ex- aminationen i omgångar minskat från ca 6 000 till 2 000 som en följd av stora nedskärningar av antagningen till utbildningen. Speciellt snabb har minskning varit , då examinationen under en femårspe- riod gått ner från 5 000 till 2000 (diagram 3). Antalet barnpedagogiska examina (motsvarande) /80–1997/98. Variationer i omfattningen av olika lärarutbildningar har förekommit även tidigare. låg t.ex. examin a- tionen av det som hette klasslärare (dvs. lågstadielärare och mellanstadielärare sammantagna) på över 3 000 examina . , av , uppgick examinationen för samma lärargrupp till mindre än 800 . Även dessa skillnader be- rodde framför allt på variationer i antalet nybörjarplatser , som i sin tur baserades på prognoser av behovet av de olika lärarkategorierna. Historien uppvisar således kraftiga svängningar i dimensioneringen av olika lärarutbildningar vilket, enligt vad kommittén erfarit, inneburit stora problem för högskolor med lärarutbildning, främst vad beträffar anpassning av lärarutbildarkåren och dess kompetenspr o- fil. Variationerna i dimensioneringen har, , varit centralt styrd och har i huvudsak syftat till att i varje skede förse skolan med tillräckligt, men inte för stort, antal lärare av olika kategor ier. Dimensionering av grundläggande lärarutbildning 305 Trots att dimensioneringsbesluten baserats på etablerad prognosme- todik har det ändå uppstått såväl lärarbrist som läraröverskott inom oli- ka lärarkategorier under . Även har, trots en ökad dimensionering av läraru tbild- ningarna generellt, lärarbrist uppstått inom flera ämnesområden . De kraftigt ökade barnkullarna förväntas leda till en lärarbrist i den senare delen av och gymnasieskolan un- der . Prognosmetodiken och utgångspunkterna för pr o- gnoserna diskuteras mera utförligt längre fram i detta kapitel. I korthet uppfattar kommittén problemet som en kombination av ett stort antal osäkra (och ibland kortsiktiga) antaganden i prognosarbetet och den bundna linje-/programkonstruktionen av lärarutbildningarna, vilken in- nebär att t.ex. en ökning av dimensioneringen visar sig i ett tillskott av lärare till arbetsmarknaden tidigast fyra till . Då kan ett antal av antagandena visa sig ha varit felaktiga. 14.3Motiv för dimensionering och planering Inget annat utbildningsområde (möjligen med undantag av vårdområdet) har varit föremål för så omfattande försök att styra den framtida exam i- nationen som lärarutbildningarna. De skäl som vanligen angivits för detta är följande: -är en obligatorisk skolform och alla elever har rätt till en likvärdig skolutbildning som uppfyller de krav som statsmakterna formulerat i gällande läroplaner. Gymnasieskolan är i praktiken också obligatorisk, dvs. av en årskull påbörjar en gym nasial utbildning. Statsmakterna har därmed tagit på sig ett ansvar att se till att alla elever får undervisning av utbildade lärare. -Det är viktigt för skolan och dess utveckling att alla lärare har l ärar- utbildning. Därför bör det finnas utbildade lärare som kan b esätta de tjänster som blir lediga.