sou · GNB368d2 · 2000-01-01 00:00:00 — En trolig förkla- ring till att skiljer sig från övriga är att invandrargrupperna i dels är mindre etablerad än riksgenomsnittet, dels att det finns en lokal kvällstidning i . Men det kan finnas ytterligare en förklaring – gratistidningen . Om Metro definieras som morgontidning krymper skillnaden mellan personer utan invandrarbakgrund och invandrargruppernas morgon- tidningsläsning dramatiskt. Bland första och andra generationens invand- rare i är, som framgår av tabell 16.4, Metros räckvidd (minst ) . Motsvarande siffra för göteborgare utan invandrarbakgrund är . Det är uppenbart att Metro inte bara är de yngres och kollektivtrafikresenärernas tidning utan också invandrarnas tidning. Tabell 15.4 Medievanor bland göteborgare efter uppväxtland (procent) Morgonpress 2 d/v Metro 2 d/v Kvällspress 2 d/v Lokalradio/P4 2 d/v Ekot/P1 3 d/v Rapport 3 d/v Aktuellt 3 d/v Nyheterna 3 d/v SVT-Väst 3 d/v 3 d/v Lokal kabel-TV 3 d/v Lokal närradio 2 d/v Internet 1 d/v På samma sätt som i i stort har närradion en förhållandevis stor spridning bland göteborgare med invandrarbakgrund. I är det regelbundna närradiolyssnandet nästan dubbelt så högt bland utländska medborgare som bland svenska medborgare. Även när vi analyserar radiolyssnandet efter svarspersonernas upp- växt återkommer samma tendenser. Hos första generationens invandrare ligger P4-lyssnandet i stort sett på samma nivå som bland personer upp- vuxna i . Hos andra generationens invandrare ligger det dess- utom lågt. Här är det åldersfaktorn som slår igenom. Svenskar utan invand- rarbakgrund och i samma ålder lyssnar lika lite på P4. I är det främst första generationens invandrare som lyssnar regelbundet på när- radio. Lyssnandet i den andra generationen ligger betydligt lägre och i stort sett på samma nivå som för åldersgruppen generellt. 22-ÅRIGE SAIDS MEDIEMENY ÄR OMFATTANDE: Metro , DN:s inrikes-, utri- kes- och ekonomisidor läser han på . GP , föräldrarna prenumererar. i läser han självklart. Text-tv följer han , också här med tonvikt på politik, samhälle och ekonomi. I TV4 ser han allmänna nyheter och nyheter om ekonomi. I SVT ser han Aktuellt, ofta morgon-tv och samhällsprogram så ofta han hinner. är en av de få invandrare som verkligen tagit till sig Ra- dio. Ekot, Studio Ett och P1 över huvud taget följer han regelbundet. Internationellt är det tv från BBC och CNN som dominerar. Han lyssnar även till BBC:s somaliska sändningar. Tittande på TV-nyheter i har i stort sett samma karaktär som ett riksgenomsnitt. De publikstarka programmen är Rapport, Aktuellt och SVT:s regionala nyheter Västnytt, medan Nyheterna i TV4 ligger något lägre. Bland göteborgarna med invandrarbakgrund är tendensen likar- tad, men i jämförelse med det nationella genomsnittet har framför allt Nyheterna en högre andel tittare. I finns även , som sänder program produ- cerade av invandrarföreningar (se kapitel 17). har knap- past någon publik bland göteborgare utan invandrarbakgrund. Även om hänsyn måste tas till att utbudet är mycket begränsat är det endast en procent som anger att de ser på , dvs I detta fall mindre än . Bland de göteborgare som är födda utomlands och som har svarat på postenkäten är däremot andelen så hög som . Och detta torde vara en underskattning, eftersom det är sannolikt att når fler i den grupp som p g a språksvårigheter inte svarar på en postenkät. Den andra generationens invandrare ligger på ungefär samma mycket låga nivå som göteborgare i allmänhet. är en förort till där ungefär hälften av innevånarna har invandrarbakgrund och ungefär en femtedel är utländska medbor- gare. En mycket stor andel av invånarna betraktar sig själva som arbetare – av de svarande uppger att de anser sig tillhöra en arbetarfamilj jämfört med för i sin helhet. MAN BANDADE DE FÖRSTA ÅREN särskilt viktiga nyhetssekvenser från Bosnien och tittade på dem, om och om igen. Bilderna av hur bron i sprängs (och hela förlorar ett viktigt stycke kulturarv) har spelats upp hundratals gånger. Liksom många andra bosnier är kritisk till nyhe- ter på serbokroatiska/bosniska/makedonska. – Det är serbiska, säger hon. Oavsett vad dom säger är det serbiska dom sänder. Det lyssnar vi inte på. Familjen har ingen parabol, vilket annars enligt nästan är regel i bosniska hem. Hon bläddrar i eller Metro när hon får syn på dem i någon väntsal eller på bussen. Hon frågar vänner, eller ber mannen ta reda på saker. Hon tycker att hon har en tillfredsställande bild av svenska förhål- landen. Det är när hon behöver komplettera med exakta regler som hon måste få tag på broschyrer eller tala direkt med någon tjänsteman. Som framgår av tabell 15.5 spelar massmedierna för angeredsborna en mycket viktig roll som informationskälla om det svenska samhället. Ra- dio och TV är de alternativ som de allra flesta anger, men tidningar anges också som vanliga informationskällor. Det kan synas något märkligt ef- tersom angeredsbor inte i så stor utsträckning regelbundet läser en mor- gontidning. Tabell 15.5 Informationskällor om samhället i göteborgsförorten efter uppväxtl- and (procentandel som anser att de vanligen får del av information från res- pektive källa) Svensk radio/TV /radio/TV Familj, släkt, vänner Källa: Kom-SOM,1996 Det finns flera tänkbara förklaringar till att svenska tidningar ändå upp- ges som vanliga källor för samhällsinformation. En förklaring är natur- ligtvis att man inte med nödvändighet behöver läsa tidningen så regel- bundet som för att få information om samhället. Tidningen kan vara en viktig informationskälla även om den läses mer sällan. En annan förklaring till att så många anger dagstidningar är troli- gen att angeredsborna i begreppet lokal dagstidning också räknar in som delas ut till samtliga hushåll en gång . SOM DEN SAMHÄLLSINTRESSERADE GÖTEBORGARE HAN ÄR ÄR prenumerant på GP, läser Metro så ofta han kommer åt och köper eller läser DN och SvD då och då. I tv ser han Aktuellt , Rapport och morgon-TV. lyss- nade han alltid på P1 på morgnarna, men har som student fått senare vanor och missar de tidiga radionyheterna. Allt om Göteborgssamhället och allt om samhällsfrågor, politik, debatt och utrikesrapportering intresserar honom. – Och så all sport och såpor, tillägger han. De turkiska sändningarna i P2 lyssnar han inte på. – De är för kortfattade och ger ingenting som jag inte får via svenskspråkiga medier. Eftersom många assyrier förstår turkiska har de många turkiskspråkiga satellitsända tv-program att välja bland. Både de som produceras i och i olika västeuropeiska länder. De äldre assyrierna ser mycket på turkisk och arabisk TV, sällan på svenska program. Det innebär att de lever kvar i det gamla och är mycket okunniga om det samhälle de nu lever i. För angeredsborna är familj, släkt och vänner också en viktig källa för att få reda på vad som händer i samhället. Detta gäller alldeles särskilt den andra generationens invandrare. I denna grupp spelar det sociala kontakt- nätet en stor roll. Föreningar, informationsblad och anslagstavlor är ex- empel på andra samhällsinformationskällor som i högre utsträckning anges av andra generationens invandrare än av andra. Utländska medier, tidningar, radio och TV, anges som informations- källa framför allt av den första generationens invandrare . Att mer uttöm- mande ta del av vad som händer i det land som man kommit ifrån går i stort sett inte att göra utan att ta del av medier från just det landet. 15.5Angeredsbornas förtroende för olika medier Befolkningen i som helhet hyser rent generellt ett stort förtro- ende för svenska massmedier. Det gäller också angeredsborna, men på en lägre nivå än vad som gäller allmänt för och befolkning. Störst förtroende har angeredsborna för den lokala gratistidningen , den lokala morgontidningen och SVT2:s regionala TV-nyheter. I det avseendet finns det ingen skillnad mellan angeredsbor och göteborgarna i allmänhet. och de regionala TV-nyheterna Västnytt åtnjuter även störst förtroende hos gö- teborgarna som helhet. När det gäller och Västnytt finns det inte heller någon skillnad I företroende mellan första och andra generationens in- vandrare. Den första generationens invandrare anser dock att rapporte- ringen i är något mindre tillförlitlig än vad andra generationens invandrare gör. Trots detta är GP det medium som också de som är uppväxta utomlands anser vara mest tillförlitligt. Varför förtroendet för medier generellt sett är något lägre i än i kan diskuteras. En förklaring kan vara att den bild som ges av i nyhetsmedierna varit negativ och där- med uppfattas den av angeredsbor inte heller som trovärdig. En tidning som GP har däremot ett Angeredsperspektiv i sin rapportering och uppfattas därför som det mest tillförlitliga och trovärdiga mediet. En första slutsats som kan dras av de genomförda undersökningarna är att det, inte helt överraskande, finns klara skillnader i medietillgång och medievanor mellan personer som är uppväxta i , personer som är uppväxta utomlands och personer som är uppväxta i , med minst en förälder född utomlands. För personer med invandrarbakgrund handlar valet av medier inte bara om vad de vill ta del av i medierna utan det är också en fråga om fråga om identitet. Invandrargruppernas splittrade medievanor är ett uttryck för hur de balanserar mellan två olika kulturer. I medievanorna ingår både hemlandets eller det egna språkområdets medier och de svenska medierna. Hos den första generationens invand- rare finns det en viss övervikt för de förra, hos den andra generationens invandrare en klar övervikt för de . Det allmänna intrycket är att tillgången till olika massmedier är god hos den del av den svenska befolkningen som har invandrarbakgrund, inte minst hos andra generationens invandrare. Där är skillnaderna för- hållandevis små jämfört med den övriga svenska befolkningen. Med brand- katastrofen som bakgrund är det emellertid två skillnader i medietillgång som har särskild relevans. För det första finns det nyhetsmedium, som för den svenska befolk- ningen i sin helhet är den viktigaste lokala informationskällan – den lokala morgontidningen – i klart mindre utsträckning i invandrarhushåll. Andelen är troligen ännu lägre i verkligheten, eftersom postenkätmetoden innebär ett större bortfall bland dem som inte har en svenskspråkig bak- grund. För det andra är skillnaderna mellan personer med invandrarbakgrund och den övriga svenska befolkningen minst när det gäller tillgång till medier som till största delen används för nöje och underhållning, t ex satellit-TV, video, veckotidningar och kvällspress. Det är dock troligt att den höga andelen invandrarhushåll med parabol beror på att man vill ta del av satellitkanaler på sitt eget språk och då inte enbart för underhåll- ning och förströelse utan också för att följa med vad som händer i hem- landet. I vilken utsträckning satellitkanalerna används för underhållning respektive samhällsinformation finns det emellertid ingen forskning om. HÄLSOKOST OCH GÅR PÅ GYM I VECKAN. problem med slöjan. Någon radio har aldrig haft, men hon ser TV4-nyheterna innan hon går till jobbet eller skolan. ser hon också nyheterna på TV4 och ibland något samhällsprogram, om det inte är . Såpor är hon också road av. har bara ettan, tvåan och fyran att välja mellan. Det finns ingen kabel-tv i hennes hus. Parabol har hon aldrig funderat på att skaffa. De somaliska tv-programmen kan hon alltså inte heller se hemma, men alla somaliska vänner kommenterar dem, så hon vet ändå vad de handlar om. - För många av mina landsmän betyder tv bara de somaliska programmen, säger hon. prenumererade på GP, men hon tröttnade. läser hon Metro och är mycket förtjust i den. –Egentligen var GP en för stor tidning. Man läste aldrig allt, och den tog så mycket plats. Både i tidningar och i tv väljer alltid det lokala materialet först: –, , utomlands – så läser jag alltid, säger hon. –Fast allra först läser jag insändarna! När det gäller medieanvändning kan det konstateras att personer med invandrarbakgrund tar del av svenska nyhetsmedier i mindre utsträck- ning än den övriga svenska befolkningen. Resultatet är knappast över- raskande. Andra medievanor från ursprungsländerna och språksvårighe- ter skapar trösklar inför de svenskspråkiga medierna. Tröskeln är särskilt hög för dagstidningsläsning, undantaget gratistidningen . Det finns dock inte något som tyder på att det generellt sett skulle finnas något ointresse för svenska nyheter eller nyheter om . Tvärtom tyder de relativt höga siffrorna för TV-nyhetsprogram, för lokal morgonpress och för P4 på ett behov och en vilja att orientera sig i det svenska samhället. Det stora genomslaget för Metro bland invandrare i och är ett annat exempel på det stora informations- intresset. 16 Etniska medier i En viktig uppgift för utredningen är enligt direktiven att undersöka arbetsförhållandena för de massmedier som särskilt vänder sig till in- vandrare. Mot denna bakgrund som kartläggningen av medier som vän- der sig till olika etniska grupper på deras ursprungsspråk skall ses. Utredningen koncentrerar sig på etermedier och då främst på närra- dio och lokal-TV som etniska grupper själva driver. Det finns också ett antal tidningar och t ex föreningstidskrifter på de etniska gruppernas språk. De utkommer dock relativt sällan och har sannolikt inte spelat någon stor roll i den direkta nyhetsförmedlingen kring brandkatastrofen. Ett undantag är den statliga stiftelsen . Vid tiden för brandkatastrofen utgav den dock bara en veckotidning lätt svenska, som gav stort utrymme åt branden. De tidigare utgivna editionerna på serbiska/kroatiska/bosniska, spanska, polska, persiska, arabiska och engelska upphörde att utges och den finska editionen övergick i privat ägo. Stiftelsen har avvecklats och även På lätt svenska drivs privat under namnet Sesam. De etermedier som sänder på andra språk än svenska är minspråksredaktion för nationella sändningar och lokalradion samt närradio och lokal-TV. Utredningen har gjort en särskild studie av närradio och lokal-TV i som har de sannolikt i mest utvecklade formerna för sändningar och som av naturliga skäl var mest engagerade i brandkatastrofen. Närradio och lokal-TV i övriga behandlas endast översiktligt. Detta kapitel ägnas i huvudsak denna stu- die. Kartläggningen presenteras i sin helhet i bilaga 3. har i avtal med staten givits ansvar för att sända s k viktiga meddelanden från myndigheter vid katastrofsituationer. SR har inrättat minspråkredaktioner på nio språk: Serbiska/kroatiska/ bosniska (SKB), turkiska, persiska, polska, grekiska, spanska, albanska, arabiska och assyriska/syrianska. Sändningarna sker i P4. Man sänder på vardera språket varje eller varannan vardag och . Efter branden fick man utökad programtid och sände långa pass och lördag. Ett problem var att få ut information om extrasändningarna. Det skedde bl a via Ekot. Lokalradion sänder också i P4. Radio sänder på fem språk: SKB, makedonska, spanska, somaliska och finska. Vid branden insåg man att många av de drabbade hade icke svensk bakgrund. På fredags- natten sändes därför nyheten på SKB och makedonska 03.20, på span- ska 04.30, på somaliska 05.20 och senare på finska och även kurdiska (kurmandji). sände man på alla språken en gång , gjorde ett uppehåll mitt och återkom mellan 14 och 17 med kontinu- erliga långa telegramläsningar på de olika språken. För sändningarna fick man hjälp av tolkar från kommunens tolk- central. Man rapporterade till åtta länders radiostationer. 16.2Etniska gruppers medier i Utredningen har undersökt dels arbetsförhållanden inom etniska medier, dels vad man sände i anslutning till brandkatastrofen. En lista från fritidsförvaltningen i , och radio- och TV- verket i upptog sammanlagt 43 radiogrupper och 13 TV-grupper som tillskrevs och kontaktades per telefon. Svar inkom från 19 radio- grupper och tio TV-grupper. Av de senare är det åtta som är aktiva. Utredningen bedömer att de var de grupper som hade sändningar . Uppgifter inhämtades via personliga intervjuer med ledning av ett frågeformulär. De intervjuade var producenter, ansvarig utgivare och/eller programledare. Av de 19 radiogrupperna sänder åtta på persiska och tre på spanska. Övriga språk är somaliska, tigrinja (), kurdiska, arabiska, azerbajdjanska, finska, kroatiska och makedonska. 16 av grupperna är delar av föreningars verksamhet medan tre enbart är radioföreningar. Radiogrupperna har vanligen åtta till tio frivilliga medarbetare, några har fler än tjugo medan några blott har en medarbetare. Flertalet har ungdo- mar bland sina medarbetare, både kvinnor och män. Endast en av grupperna har egen studio och sändningsutrustning. De övriga hyr av de närradioföreningar som finns i centralt, , och . De flesta grupperna har svårigheter att finansiera verksamheten. De är beroende av bidrag från sina föreningar. Vissa får bidrag från . Andra inkomstkäl- lor är sponsorer, gåvor, reklam, studiecirklar (ABF), avgifter för gratulationer och lokaluthyrning. Flera uppger att de tvingats minska sina sändningstider p g a brist på pengar. Många enskilda medlemmar betalar kostnader ur egen ficka. hotar det verksamheten. Nästan alla grupper uppger att de har ekonomiska problem. De sak- nar studio och utrustning men också utbildade och kunniga personer som gått igenom grundkurs i radioverksamhet. Man tycker det är svårt att kräva ideella insatser av medlemmar och saknar stöd från myndighe- ter, som man också menar inte bryr sig om denna verksamhet. Två radio- grupper uppger dock att de inte har vare sig ekonomiska eller utrustningsmässiga problem med att driva sin verksamhet. Sändningstiderna varierar mellan grupperna; några sänder hela veckan, några runt , de flesta två till och en bara . Grupperna har ofta samma syfte med sin verksamhet: De vill ge sam- hällsinformation både om och hemlandet på det egna språket. Generellt gäller att de vill bevara den egna kulturen och sprida den till det svenska samhället, man vill påverka landsmän att engagera sig i det svenska samhället genom att bl a behandla integrations- och demokrati- frågor. Man vill också bygga broar mellan invandrare och svenskar ge- nom utbyte av kulturverksamhet. Syftet genomförs bl a genom debatter om olika ämnen, intervjuer och reportage. Tyngdpunkten ligger på nyheter, ungdoms- och barnpro- gram, familjeprogram och underhållning. Andra vanliga inslag handlar om föreningens verksamhet och kulturutbud. Många sänder speciella program om sociala och hälsofrågor, upplysning om lagar och regler i , särskilt sådant som rör invandring. Musik och teater är också vanligt. Målgrupperna är de etniska grupper som talar det aktuella språket. Stor- leken varierar efter språkgruppens storlek. Radiogrupper som sänder på persiska når 10.000 till 20.000, andra mellan fyra och fem tusen och den minsta knappt ett tusen. Målgrupperna begränsas också till området i för de som sänder i FM 88.00 MHz och 90.2 MHz. Det finns dock grupper som sänder på 103.1 MHz och106.3 MHz för att nå lyss- nare utanför . Radiogrupperna samarbetar sällan med några svenska myndigheter, en- dast fyra har något samarbete. Tre grupper uppger att de har tillfälliga kontakter med svenska organisationer. Grupperna bedömde det som angeläget att ha samarbete med svenska media men endast en –Somali Radio – hade utvecklat ett sådant samarbete. Några av radiogrupperna samarbetade sinsemellan. Drygt hälften anser att ett statligt eller kommunalt stöd är avgörande för att de skall kunna driva en bra verksamhet. Några anser att myndighe- terna borde finansiera verksamheten, några att etablerade radiokanaler borde anställa deras personal. Om man fick ökat stöd skulle man kunna avlöna dem som gör mer krävande arbetsinsatser och helgarbetande. Man vill också ha mer utbildning och förstärka ledarskapet. Andra för- slag är att söka ekonomiskt stöd hos företag och fonder, att minska sändningsavgifterna och att bilda en invandrarmediagrupp. 16.2.2 Radiosändningar om brandkatastrofen Dagen efter branden sände fyra radiostationer, några och några . sände sex och fem radiogrupper. Veckan efteråt sände samtliga på sina reguljära tider. Dessa sändningar inriktades på brandkatastrofen. Man sände främst samtal och diskussioner i studio med människor som varit med på brand- platsen, anhöriga landsmän och representanter för krisgrupper och in- bjudna svenska gäster. Bland dem fanns präster, poliser, brandmän, lä- kare, psykologer etc. Man sände också intervjuer från brandplatsen, di- rekta telefonsamtal, reportage från sjukhus och begravningar. Några höll en tyst minut för offren. En radiostation sände ingenting om branden eftersom de bedömde att deras lyssnare inte hade några språkproblem utan fick information via reguljära kanaler. Informationskällorna varierar från grupp till grupp. De flesta ansåg sig ha svårt att få adekvat information. Angivna källor till information om branden är STV 1 och 2, TV4, textTV, lokalradio P4 och P3, GP, Arbetet och Metro samt internet. Vidare nämns folk på brandplatsen, bl a vän- ner, anhöriga och ungdomar som var med på festen. Några få radiogrupper fick information från polis, räddningstjänst och sjukhusen. Två grupper kontaktades av och fick information av po- lisen. Två andra kontaktade själva polisen för att få information men fick ingen respons. Övriga 15 grupper hade inga kontakter med vare sig polis eller andra berörda myndigheter. Radiogrupperna hade få kontakter med svenska medier. Fyra hade kontakt med P2´s och P4´s redaktioner på sina hemspråk. Radio Make- doniska kontaktades av P2, P4, Radio , GP, GT och . Fem radiogrupper hade kontakter med utländska medier. Radio Panamericana rapporterade till medier i , , , Uru- guay och BBC på spanska. Radio 18 Abril fick kontakt med spanska BBC och en norsk kanal. Makedoniska radion rapporterade till BBC, AP´s korrespondent i , TV och radio i samt till Ser- bien, och . MaHaVaShama radio (persiska) rapporte- rade till franska internationella radion och radio . Radio rapporterade till radio , Voice of samt till en finsk tidning och en norsk radiokanal. upplevde radiogrupperna många problem. De saknade kunskaper och erfarenheter hur man hanterar en sådan kata- strof. En radiogrupp sa: Vi själva var i chocktillstånd och visste inte vart vi skulle vända oss för att få information. Endast två grupper blev in- bjudna till presskonferenser och informationsmöten om brandkatastrofen. Man saknade information och litade inte på den man fick därför att den varierade från källa till källa, bl a mellan polis och räddningstjänst. Många ringde under direktsändningarna och frågade efter brand- orsaken och andra ting som det var svårt att svara på. Tre av TV-grupperna är somalisktalande, två arabisktalande och övriga representerar bosniska, kurdiska, persiska, eritreanska och spanska. Åtta av grupperna är delar av föreningar, tre fristående TV-föreningar. En av grupperna har egen studio och sändningsutrustning, ytterligare en har en liten studio för att filma och en S-VHS kamera medan övriga saknar såväl studio som utrustning. Fyra grupper har f n ALU-anställda. Antalet frivilliga medarbetare varierar mellan 20-30 och fem till sex. Fem TV-grupper deltar i på som finansieras av kommunen. De grupperna betalar inget för den direkta TV-verksam- het men har kostnader för bl a transporter, telefon och inköp av material. Personalen har fått en 40-timmars kurs i teknik och redaktionellt arbete. Att producera TV-program är dyrt och tar . Det tar ofta för att producera en timmes program. Några grupper klarar själva att betala sändningsavgifterna som utgår med . Produktionen kräver studio, kamera, redigeringsutrustning och S-VHS- kassetter av hög kvalitet m m. För att täcka dessa kostnader måste grup- perna ha inkomster från föreningarna (medlemsavgifter), lokalverksamhet, gåvor och sponsorer. De flesta föreningarna får ett litet bidrag från invandrarförvaltning och några från reklam och studiecirklar. Flera grupper har upphört med sin verksamhet därför att intäkterna inte täckt kostnaderna.