sou · GNB38 · 2000-01-01 00:00:00 — Av dessa studier kan ytterligare några slutsatser dras om utvecklingstendenser. Den etniska segregationen är stabil 1990-95. Det sker inga dramatiska förändringar vare sig av den etniska hierarkin eller av segregationsnivån i regionen. Däremot sker en ekonomisk och social polarisering så att klyftorna fördjupas mellan personer som bor i skilda områden. De riktigt fattiga blir många fler som det krävs betydligt högre inkomster att tillhöra de översta decilerna (10%-skikten) i inkomststrukturen. För att stanna bland den översta hundradelen behövde en person t.ex. höja lönen från 445 000 till 577 000, dvs. med (gäller inkomst av anställning och näringsverksamhet, således ej kapital- inkomst). 11.Sverigefödda hushåll lämnar miljonprogramområdena men det gör också många utlandsfödda. Nyrekryteringen sker primärt från andra delar av och från utlandet. 12.Den ekonomiska utvecklingen är som bekant närmast katastro- fal första del. arbetsmarknadsregion tappar 103 000 jobb (av sysselsättningsnivån 1990) och unge- fär av dessa jobb innehades 1990 av en utlandsfödd. Trots en snabbt växande utlandsfödd befolkning minskar de utlandsföddas andel av alla sysselsatta . 13.Sysselsättningsbortfallet är rekordstort i miljonprogramom- rådena. I , granne med det mer omtalade , minskade antalet sysselsatta från 7 1990 till 4 1995, vilket sänkte förvärvsfrekvensen i åldrarna från . För nationaliteter som invandrade i större antal till under 1990- talets första år sjönk förvärvsfrekvensen katastrofalt; för iraker från till , för personer från f.d. från till och från från till . Sammantaget var av de ca 40 000 utlandsfödda som kom till stock- holmsregionen 1990-95 sysselsatta . Sysselsättningskrisen i miljonprogramområdena kan förstås kopplas till den allmänna nedgången i regionen men en sådan koppling ger ingen djupare förståelse av vad som hänt. I själva verket ökar sysselsättningen i 350 av 700 branscher och den ökar i hälften av regionens 900 bostadsområden. I 50 bostadsområden halveras sysselsättningen, däribland i och i . Skälet är delvis att miljonprogramområdenas befolkning i hög utsträckning återfanns inom två av periodens stora krisbranscher, hälso- och sjukvården (kvinnor) och byggsektorn (män). Men inte heller detta ger hela bilden. I själva verket sker ett tillskott av antalet sysselsatta i dessa krisbranscher i ca 100 av regionens 900 bostads- områden. Det är uppenbart att krisen har ett etniskt och geogra- fiskt mycket selektivt genomslag. Än mer detaljerade analyser ger vid handen att bilden för de utomnordiskt födda i sin helhet inte var entydigt negativ första del. Man förlorar positioner i förlustbranscherna men man vinner något i tillväxtbranscherna. Allmänt sett gäller att den generella utvecklingen för en bransch påverkar situationen för de utomnordiska invandrarna i högre grad än för de Sverigefödda, och detta gäller i såväl upp- som nedgång. Om en större andel av näringslivet går in i en tillväxtfas finns således visst hopp avseende arbetsmarknadsintegrationen. Dock kvarstår problemet att miljon- programbefolkningen så markant erfarit en sämre utveckling än regionen i sin helhet och också klart sämre än den invandrade befolkningen i allmänhet. Jag återkommer strax (i konsekvensavsnittet) till frågan om den negativa utvecklingen i de stora miljonprogramområdena och till vad den kan bero på. I nästa avsnitt presenteras en förklarings- modell som sammanfattar min syn på segregeringsprocessen, dvs. hur kunde vi komma hithän? En förklaring av den etniska boendesegregeringen i måste som jag ser det hämta element från flera vetenskapliga diskurser/ traditioner och förena dessa i en dynamisk ansats. Vi skjuter här inte på sittande fågel utan måste fokusera ett i hög grad rörligt fenomen. Därför talar jag vanligen om segregering snarare än segregation, eftersom jag uppfattar segregation som mer av ett tillståndsbegrepp medan segregering känns mer processorienterat. För egen del vill jag gå direkt på den grundläggande dynamiska faktorn, dvs. den faktor som transformerar ett område som tidigare bebotts av sverigefödda personer till att vid en senare tid- punkt i stort sett sakna en ursprungligt svensk befolkning. Den dynamiska faktorn är befolkningens flyttningar. (Den mest kort- fattade redogörelsen för mitt resonemang kring förklaringar av den svenska utvecklingen återfinns i en artikel i ; 1997c.) I politiska dokument, i debatter och i forskningsrapporter har uttycket invandrartäta bostadsområden blivit synonymt med den etniska boendesegregeringen. valde – an- tagligen för att bryta den negativa stämpel som beteckningen med- fört – att i egenskap av programledare för i stället tala om invandrarrika förorter. Det låter i och för sig trev- ligare att vara rik än tät men ordvalet missar ändå enligt min mening att rätt karaktärisera dessa områden. Både invandartät och invandrarrik fäster uppmärksamheten på de invandrade och inte på det svenska samhället och majoritetsbefolkningen, som aktiv del i segregeringsprocesserna. Jag har föreslagit beteckningen svensk- glesa områden därför att våra miljonprogramområden karaktäriserats av en utflyttning av hushåll med svensk bakgrund och att det är en analys av denna utflyttning som bäst ger svar på frågan vad som orsakat dagens situation. Min tid medger inte att jag här försöker återge detaljerna i det komplex av faktorer som medverkat till att skapa de svenskglesa bostadsområdena. Mer utförligt resonemang kring detta finns återgivet i alla de tre statliga utredningar som intresserat sig för problemet; den in- vandrarpolitiska kommittén, den bostadspolitiska utredningen och senast storstadskommittén. I sammandrag vill jag dock lyfta fram fem aspekter (se också bifogad figur). 1.För det första måste vi betona processaspekten, dvs. att situa- tionen har växt fram men med trösklar och snabba språng under vissa skeden . 2.För det andra måste vi betona, att segregeringens effekter också blir dess orsak i en kommande fas. Jag har t.ex. visat hur den etniska boendesegregeringen i medför att en majoritet av de hemspråksberättigade barnen går i skolor där barn med svenskt ursprung är mycket få och att barn med svenskt urpsrung å andra sidan går i helt svenskdominerade skolor. Skolsegregeringen minskar med barnens ålder och är således allra störst i låg- och mellanstadiet. Det krävs ingen större fantasi för att inse att den segregerade staden på detta sätt återskapar sig själv genom att hushållen tar hänsyn till bl.a. skolsituationen för barnen i sina framtida flyttningsbeslut, dvs. de hushåll som har resurser nog att välja och som inte hindras att göra det. Det krävs uthållighet, långsiktighet och resurser om man vill vända dessa trender. 3.För det tredje baseras inte hushållens bosättningsbeslut endast på verkliga sociala och materiella skillnader mellan olika områden, t.ex. bostadskostnader, tillgänglighet, situationen i skolan, hus- typer, arkitektur etc, utan också på symboliska konstruktioner. Bostadsområden, liksom grupper av människor, stämplas, stigma- tiseras, av folk i allmänhet, av politiker och inte minst av mass- media. Den mentala karta som på detta sätt byggs upp återverkar på flyttningsbeteendet oavsett om kartan råkar stämma med verkligheten eller inte. Min kollega talar om stadens rasifiering för att lyfta fram denna aspekt av skapandet av den etniskt delade staden. Den etniska hierarkin är i uttolk- ning ett direkt utslag av svensk rasism, inklusive en s.k. folklig rasism. Såväl den reella sociala situationen i miljonprogrammets för- orter som de rykten som följer dem utgör bakgrund för vad jag vill kalla segregationsgenererade flyttningar. Det är således flyttningar som beror av uppkomsten av etnisk segregering i en tidigare fas. 4.För det fjärde spelar staten, kommunerna och bostadsföretagen stor roll i dessa processer i egenskap av att de formar regelsystem och finansiella rambetingelser för bostadsmarknaden och hus- hållens ekonomiska resurser samt – i bostadsföretagens fall – avgör vilka som får tillträde till bostäder. Särskilt stor roll har härvidlag staten i kraft av sin lagstiftande makt, sitt inflytande på ekonomisk politik, bostadspolitik, social- politik m.m. Miljonprogrammet är i sig ett närmast övertydligt exempel på hur staten påverkar stadsutveckling och flyttnings- strömmar, bl.a. genom den i stort sett parallella satsningen på storskaliga hyreshusområden och stora skattesubventioner till egnahemsboende. En schematisk beskrivning av ett dynamiskt perspektiv på etnisk boendesegregering För det femte fattar hushåll flyttningsbeslut under inflytande av sina sociala nätverk. I en situation med mycket lågt arbetsmark- nadsdeltagande för många invandrade personer delas dessa nätverk starkare än vanligt efter den etniska dimensionen. Närheten till dem som delar ens livssituation och med vilka man kan kommu- nicera kan bli den enda tryggheten. Jag har i dessa sammanhang talat om nätverksgenererade inflyttningar till vissa bostads- områden, men alltid betonat, dels att segregeringen primärt inte är självvald och att man inte skall se den etniska segregeringen som en kulturell sortering av hushållen. Det är i så fall en märklig sorte- ring, där många av de svenskglesa områdena närmar sig en multietnicitet som inte står i efter. I vart och ett av åtta större miljonprogramområden lever mer än 100 nationaliteter. Det som alltmer förenar dem är glesheten på etniskt svenska hushåll. Vad är problemet? Det kan knappast nog starkt understrykas att segregeringens effekter också blir processens orsak. Om människor i allmänhet uppfattade att deras grannar saknade betydelse för de egna livs- betingelserna skulle städerna inte se ut som de gör. Man bör dock försöka skilja ut vad som är materiella effekter av grannskapet och vad som är beteenden som grundas i föreställningar om olika grannskaps värden och egenskaper. Jag skall avslutningsvis ge ett litet bidrag till en sådan kunskapsprocess genom att kortfattat referera en just avslutad studie av . (Nedanstående text är en sammanfattning av ett kapitel i 1998b.) Studien fokuserar på s.k. grannskapseffekter för individers socio- ekonomiska karriär. Enklast kan frågan/frågorna ställas som följer: Spelar boendet någon roll? Går det sämre för en individ bara för att man bor i ett s.k. utsatt bostadsområde eller beror de utsatta områdenas samlat svaga position bara på sammansättningen av individer? Givet en individs personliga egenskaper (t.ex. utbild- ning): tjänar individer på att byta från ett socio-ekonomiskt svagt bostadsområde till ett starkare? Överfört till den statsvetenskap- liga frågeställning som jag antar att skall ägna sig åt kan frågan omformuleras till: Beror det låga röstdelta- gandet i t.ex. (i flerfamiljhusdelen av området) på kompositionella eller socialgeografiska effekter, dvs. på sam- mansättningen av befolkningen eller på smittoeffekter i grannskapet? Skulle några av de som avstod att rösta ha gått till vallokalen om de bott i ett distrikt med högt valdeltagande? Detta är kärn- frågan i den internationella debatten kring s.k. neighbourhood effects. Till skillnad från svenska forskare saknar dock de ameri- kanska, brittiska och kontinentaleuropeiska forskare som sysslar med denna fråga ofta de goda statistiska material som är nöd- vändiga för att på ett mer genomgripande sätt ge sig i kast med frågan. Jag har gjort vad man kan kalla en förstudie inom ramen för pågående forskningsprojekt om de svenska storstadsområdena, i väntan på en bättre finansiering av ett mer ambitiöst upplagt pro- jekt. Ett sådant mer ambitiöst projekt bör studera effekterna över minst en generation, dvs. , för att kunna bedöma effekter- na av hela socialisationsprocessen (uppväxtperiodens betydelse). I väntan på detta har jag utnyttjat vårt Stockholmsmaterial för perioden . Det innehåller ca 1 miljon personer i åldern 16- som bodde i regionen vid bägge tidpunkterna (region- stannare). Dessa fördelar sig på ca 900 bostadsområden och ana- lyser har gjorts av alla individer fördelade på de som stannat i respektive flyttat mellan fem olika typer av bostadsområden. Dessutom har en specialstudie gjorts av en av dessa typer, lågin- komstområden dominerade av hyreshus (i princip miljonpro- gramområdena). Slutsatsen är att grannskapseffekter kan påvisas. Även om de långtifrån är så starka som amerikanska undersök- ningar antytt finns en empirisk grund för slutsatsen att givet utbildningsnivå, nationalitet, kön och ålder finns en tendens att personer har en mer positiv sysselsättnings- och löneutveckling om man inte bor i s.k. utsatta bostadsområden. Hur skall grannskapseffekter förklaras? Resultaten i den nämnda studien talar således för att det sociala fält som utgörs av de boende i ett grannskap påverkar individers socio- Studien har också påvisat att utflyttningen från de större miljonprogramområdena som förväntat är ålders- mässigt, etniskt och socialt selektiv. I bägge fallen kan tre skilda men kompletterande teoretiska ansatser anses vara av särskilt värde när dessa resultat skall förklaras. De tre ansatserna är socialisationsteori, nätverksteori och stigmatiseringsteori. Socialisationsteorins grundfråga är hur vi blir som vi blir och hur detta blivande sker under påverkan från omgivningen. Grund- läggande normer, värderingar och beteenden delar vi med andra, vissa med nästan alla. Andra delar vi med många, kanske med en majoritet av invånarna i t.ex. en stad. Återigen andra delar vi med färre. De senare är definitionsmässigt mindre grundläggande och därmed i större utsträckning föremål för socio-kulturella histo- riska och geografiska variationer. Det socialisationsteoretiska tänkandet har sitt fokus på barn och den primära roll som för- äldrarna har i tradering av värdesystem mellan generationer. Med stigande ålder på barnen ökar också det omgivande samhällets inflytande på socialisationen (sekundär socialisation). Bostadens läge kommer att i stor utsträckning bestämma barns interaktions- och socialisationsrum. Den sekundära socialisations- process som sker inom och utom samhällets institutioner utspelas med bostaden som geografiskt centrum och bostadens läge kom- mer oftast att avgöra vid vilket daghem, vilken skola, och inom vilka eventuella föreningar man verkar. Med en markerad socio- kulturell skillnad mellan boende i olika delar av en ort innebär detta också att rambetingelserna för socialisationsprocesserna kommer att variera. Att boendesegregeringen leder till skilda uppväxtvillkor för barnen och till viss del också orsakas av att hushållen medvetet eller omedvetet handlar utifrån en insikt om detta är emellertid en sak (och just detta kan knappast prövas med utgångspunkt i registerdata över en begränsad period). En annan sak är att med samma teoretiska perspektiv hävda att socialisationsprocessens mekanismer gör sig gällande också för vuxna, dvs. att omgivningsfaktorer inverkar på livschanserna också senare i livet. I mitt perspektiv avslutas dock inte socialisations- processen när man är ung. De mekanismer som finns när normer, värderingar och be- teenden grundläggs finns också när de förskjuts, förändras och byts ut mot nya. Det sociala inflytandet över individen upphör självfallet inte vid en viss ålder. Socialisationsperspektivet kan vara särskilt relevant när det anläggs för att förstå den invandrade befolkningens integrations- process. Att flytta till ett annat land ger nya möjligheter men den invandrade möter också en majoritet som socialiserats i delvis andra sammanhang än man själv. En partiell re-socialisation (inte minst språkligt men också kulturellt i vid mening) krävs av den nya omgivningen, men om denna nya omgivning inte finns representerad i den lokala vardagen kan re-socialisationen inte utan vidare realiseras. Ett socialisationsorienterat tänkande kan kompletteras av nätverksteori. Ett skäl till att någon som har en svag social position kan missgynnas av att vara omgiven av många andra i samma situation skulle kunna tänkas vara att det sociala nätverk, som ut- gör en viktig resurs för att konkurrera på olika marknader (bo- stadsmarknad, arbetsmarknad, den politiska marknaden), bestäm- mer en stor del av varje individs konkurrenskraft. Det sociala kapitalet är med detta perspektiv inte bundet till individen som en isolerad atom, utan till hela den molekyl som den tillsammans med andra konstituerar. Svaga nätverk kring individen, eller nätverk som makt- och resursmässigt är marginaliserade i konkurrens- situationen, kan ha negativa effekter på individens möjligheter på marknaden. Sist, men antagligen inte minst, kan ett stigmatiserings- teoretiskt tänkande bidra till att förklara grannskapseffekterna. Stigmatiseringsbegreppet används oftast i analyser av hur omgiv- ningen behandlar en enskild individ, men särskilt i etniska/ras- mässiga sammanhang är det vanligt att betona hur föreställningen om kategorier (svarta, invandrare, etc.) smittar av sig på alla de individer som anses rymmas inom sådana kategorier (individer stämplas/stigmatiseras). har föreställningen om stig- matisering också kommit att utsträckas till geografiska kategorier, t.ex. med innebörden att personer som kommer från eller lever på en bestämd plats skulle ha vissa bestämda egenskaper. Om sådana rumsliga kategoriseringar skriver bl.a. i sin avhand- ling om den svenska stadens rasifiering. Avhandlingen behandlar som nämns ovan den folkliga rasism och diskurs som är invävd i produktion och reproduktion av osynliga gränser mellan männi- skor (1997). Sådana kategoriseringar kan avse hela typologier av relativt olikartade platser (t.ex. att komma från landet, att bo i ett miljonprogramområde, i ett invandrartätt bostadsområde) men självfallet också i ett enskilt omtalat bostadsområde (, , , ). När vi också betänker hur platser som förknippas med människor med makt och inflytande också etiketteras och laddas med betydelse (, Djurs- holm) inser vi dels att sådana stereotyper kan förändras (Öster- malms höga status är en i tiden sen företeelse), dels att stereo- typifiering som sådan troligen är närmast universell och föremål för social kamp. (Se t.ex. (1990) studie av (språk-) kampen i samband med stadsplaneförändringen av .) Frågan vem bestämmer ett bostadsområdes rykte? är ett mycket relevant forskningsobjekt. Men alldeles oavsett vilka som har makt att stigmatisera respektive positivt ladda vissa områden/ områdesnamn förefaller det relevant att också inkludera stig- matiseringstanken i en förklaringsram för grannskapseffekterna. Som exempel på detta kan anföras de rykten som finns, att folk som bor i ett stigmatiserat område och som söker ett arbete, inte uppger rätt adress, eller försöker finna ett mer neutralt eller posi- tivt laddat namn för det område man bor i. Även om det förefaller vara ett allt annat än ekonomiskt rationellt sätt att arbetsgivare sorterar personer som söker arbete efter bostadsadress, finns åt- minstone bland många som bor i stigmatiserade områden före- ställningen att så är fallet. Sammanfattningsvis kan man konstatera att det finns teoretiska skäl som talar för att vår närmiljö också påverkar våra positioner på arbetsmarknaden och på andra områden där vi konkurrerar om positioner. Empiriska resultat finns också som bekräftar att sådana Ändå skulle jag vilja påkalla viss försiktighet i tolk- ningen av den ström av rapporter, som kommer om hur situa- tionen i de större miljonprogramområdena på punkt efter punkt är socialt sämre än annorstädes. Många av dessa studier försöker aldrig standardisera för effekter av befolkningssammansättningen. Sociala problem upphör inte automatiskt för att de sprids geo- grafiskt och det är inte alltid de skapas av att socialt marginali- serade och ekonomiskt fattiga hushåll bor koncentrerat. är detta fallet (tröskeleffekter), ibland troligen inte, och det måste alltid vara en empirisk fråga att avgöra om ett problem skall knytas till segregeringen/koncentrationen eller till den sociala underord- ningen som sådan. För den som vill fördjupa sig i de frågor som reses eller som vill ta del av de empiriska resultat som här kort sammanfattas hänvisas till följande publikationer av författaren. (1996a) The Geographical and Social mobility of immigrants: Escalator regions in from an Ethnic Perspective. Geografiska Annaler B, 1996:1, s. 3-25. (1996b) Invandrarnas rörlighet. Om mobilitet och integration i ett geografiskt perspektiv. Etnicitet, Segregation och Planering, p. 6-39 (red. och , Nordplan Rapport 1996:1, . (1996c) Blommans 125 miljoner – några reflexio- ner. I: SOU 1996:151, : Bidrag genom arbete – en antologi, s. 409-428. (1997a) Invandrarnas rörlighet. I: Jubileumsfonds Årsredovisning 1996, s. 35-46. (1997b) Bo i skilda världar I: Mångfald och ursprung. : , pp. (1997c) Svenskglesa bostadsområden. Invandrare & Minoriteter 1997:2, s. 19-24. (1997d) Divided Cities as a policy-based notion in . Paper submitted to the Nethur conference on Undivided cities, The Hague Oct. 11, 1997. Revised for Housing Studies, 1998. (1998a) : Ethnic Divisions of Mobility and Housing in post-Palme . 35, No. 3, 397-428. (1998b) Segregering, segmentering och socio- ekonomisk polarisering. och syssel- sättningskrisen . Partnerskap för Multietnisk Integration, Rapport nr 2. & , I. (1995) Etnisk boendesegregation i teori och praktik. Bilaga till Invandrarpolitiska kommitténs slutbe- tänkande, 1996. (SOU 1996:55 Vägar in i , s. Den internationella men också den svenska litteraturen är mycket omfattande på området. Bland några arbeten från det , samt några som nämns i texten, kan anföras följande: (1997) Stadens rasifiering. Geografiska regionstudier nr 32, , . Mollenkopf, J. & Castells, M. (1991) : Restructuring . Musterd, S. & Ostendorf, W. (1998) and the Welfare state. Inequality and exclusion in western cities. & : Routledge. Musterd, S., Ostendorf, W. & Breebaart, M. (1998) Multi-Ethnic Metropolis: Patterns and Policies. : Kluwer Academic Publishers. Pred, A. (1990) Lost words and lost worlds: Modernity and the Language of Everyday Life in . Sassen, S. (1991) The , , , . Sassen, S. (1994) Cities in the World Economy. Thousand Oaks: Pine Forge Press. SOU 1997:118 Delade städer. , W. (1987) The Truly Disadvantaged. Invandrarnas deltagande i det politiska livet Lågt och sjunkande valdeltagande Utländska medborgare som varit bosatta i har sedan valet rösträtt i kommunala val. De tilläts också rösta i folk- omröstningen om kärnkraft , men inte i folkomröstningen om medlemskap i unionen. års val har den treåriga kvalifikationstiden för EU-medborgare, norska och isländska medborgare tagits bort. Vid det första valet var deltagandet lågt – kring 60 pro- cent. Detta var förstås en missräkning, men man kunde trösta sig med att andra grupper som fått rösträtt hade uppvisat ett svagt del- tagande från början, men att det tagit sig . Detta gällde t.ex. den manliga arbetarklassen i den första rösträttsreformen 1908, och detta gällde kvinnorna vid den andra rösträttsreformen 1921. Man kunde också konstatera, att förstagångsväljare regel- mässigt uppvisade lägre valdeltagande än äldre och vanare väljare. Kanske kunde man sålunda betrakta utlänningarnas svaga del- tagande 1976 som ett invänjningsfenomen. Historien skulle dock visa en annan utveckling. I varje val efter 1976 till 1994 var de utländska medborgarnas deltagande lägre än i föregående val. Jag har inte sett några deltagandesiffror års val . INVANDRARNAS DELTAGANDE I DET POLITISKA LIVET Integration och kulturell orientering Det låga och minskande valdeltagandet var en viktig utgångspunkt för det forskningsprojekt som vi startade vid . För att närma oss frågan intervjuade vi strax val knappt 400 in- vandrarväljare i . En startpunkt i vår analys var att se, om det gick att förstå skillnaderna i deltagande mellan olika invandrar- grupper. Det visade sig snart, att en central förklaringsfaktor var invandrarnas integration i majoritetssamhället. Den innebörd som vi gav begreppet integration handlade om deltagande i olika sociala samspel.