sou · GNB3147 · 2000-01-01 00:00:00 — De sekretessbestämmelser det gäller avser hälso- och sjukvården samt (7 kap. 1 - 6 §§), svenska kyr- kans församlingsvårdande verksamhet (7 kap. 33 §), Barnombudsman- nen (7 kap. 34 §), kassarörelse, m.m. och Riksgäldens upplåningsverksamhet (8 kap. 8 § första stycket), m yndigheternas upp- dragsverksamhet för enskildas räkning (8 kap. 9 §), medling i arbet- stvister (8 kap. 15 §), framställning av statistik (9 kap. 4 §), teknisk be- arbetning och lagring för annans räkning av personuppgifter (9 kap. 7 §), uppgifter som angår särskilda postförsändelser och telemeddelan- den (9 kap. 8 § första och andra styckena) samt publicus verk- samhet (9 kap. 9 § andra stycket). I femte styckets andra mening in- skränks det nu nämnda undantaget i vissa hänseenden såvitt gäller upp- gifter avseende misstanke om vissa typer av brott mot någon som ännu inte fyllt . En hel del uppgifter som är av intresse vid en särskild e konomisk un- dersökning torde vara av sådant slag att de kan sägas angå misstanke om brott. Även andra uppgifter än sådana som direkt avser en misstanke om ett konkret brott är emellertid av betydelse vid en sådan undersökning. Det kan t.ex. röra sig om uppgifter som avser la göverträdarens legala inkomster eller någon närståendes ekonomiska för- hållanden. Mot bakgrund härav har i fjärde stycket föreskrivits att sek- retess inte heller hindrar att andra uppgifter som kan antas vara av bety- delse för en särskild ekonomisk undersökning lämnas till polis eller åkla- gare. Bestämmelsens placering i fjärde stycket innebär att de i femte stycket föreskrivna undantagen blir tillämpliga även i fråga om sådant uppgiftslämnande. Dessa undantag torde emellertid här vara av mindre praktisk betydelse. Det förtjänar att framhållas att bestämmelserna i paragrafen endast tar sikte på under vilka förutsättningar uppgifter får lämnas. Enligt 15 kap. 5 § skall emellertid myndighet på begäran av en annan myndighet lämna uppgift, som den förfogar över, i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Prövningen av om förutsättningarna för att lämna ut uppgifterna är uppfyllda a nkommer dock alltid primärt på den myndighet som inne- har uppgifterna. 12.12Förslaget till lag om ändring i utlän- ningslagen (1989:529) Utbyte av brott enligt 2 a §, 3 § 1 eller 5 § skall förklaras förverkat , om det inte är uppenbart oskäligt. Transportmedel eller annan egendom som använts som hjälpmedel vid brott som avses i 2 a § eller 5 § får förverkas om ägaren eller befäl- havaren eller någon annan som var i ägarens ställe förövat gärningen el- ler medverkat till denna och förverkandet behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till detta. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott som avses i 2 a § eller 5 §, om brottet har fullbordats eller kommit till straffbart för- sök eller straffbar förberedelse. Förverkande får dock inte ske om det är uppenbart oskäligt. Paragrafen innehåller bestämmelser om förverkande vid vissa brott mot utlänningslagen. I första stycket föreskrivs att ersättning som har lämnats till den som har begått vissa angivna brott skall förkla- ras förverkad. Här har den ändringen gjorts att det i stället anges att det är utbytet av brotten i fråga som skall förklaras förverkat. Ändringen in- nebär att möjligheterna till förverkande vidgas. Av betydelse är därvid de preciseringar av begreppet utbyte av brott som föreslås få sin placering i 36 kap. 1 § andra stycket BrB. Även ändringarna i andra stycket innebär vidgade möjligheter till förverkande. Det blir sålunda enligt förslaget möjligt att förklara också andra hjälpmedel än transportmedel förverkade. Vidare skall även egen- dom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid de angivna brot- ten kunna förverkas, förutsatt att brottet fullbordas eller att straffbart försök eller straffbar förberedelse kommit till stånd. Anmärkas kan att ansvar för försök och förberedelse föreskrivs i fråga om brott enligt 2 a § men inte beträffande brott som avses i 5 §. Ändringarna i andra stycket skall ses mot bakgrund av den gemen- samma åtgärd som EU antagit avseende bl.a. förverkande av hjälpmedel och vid brott (se den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2, samt författningskommentaren till ändringarna i 36 kap. 2 § BrB, avsnitt 12.1). 12.13Förslaget till lag om ändring i insiderlagen (1990:1342) Utbyte av brott enligt 20 § skall förklaras förverkat , om det inte är oskäligt. I paragrafen, som gäller förverkande vid insiderbrott, har ordet bytts ut mot utbyte. Ändringen innebär att terminologin i nu aktuellt hänseende kommer att överensstämma med den i BrB och att de precise- ringar av begreppet utbyte av brott som föreslås få sin placering i 36 kap. 1 § andra stycket BrB blir avgörande för i vilken utsträckning för- verkande kan ske även enligt förevarande paragraf. 12.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel Medel som varit föremål för brott enligt denna lag eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkat, om det inte är up- penbart oskäligt. Detsamma gäller förlag för sådant brott eller dess vär- de, om förlaget mottagits och mottagandet utgör brott enligt denna lag. Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag eller egendomens värde får förklaras förverkat, om det är påkallat till fö- rebyggande av brott eller annars särskilda skäl föreligger. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats eller kommit till straffbart försök eller straffbar förberedelse, samt egendom med vilken har tagits befattning som utgör sådant brott. I paragrafen har gjorts motsvarande ändringar som i 6 § narkotika- strafflagen. Vi hänvisar till vad som anförts i författningskommentaren till den paragrafen (se avsnitt 12.8). 12.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter Har ett annat föremål än som avses i 12 § använts som hjälpmedel vid sådan framställning av exemplar av kretsmönstret som utgör brott enligt denna lag, får föremålet eller dess värde förklaras förverkat, om det be- hövs för att förebygga brott eller om det finns andra särskilda skäl till det. Detsamma gäller föremål som har använts vid försök till brott som avses i denna paragraf eller som omfattas av åtgärd som utgör förbere- delse till sådant brott. Första stycket gäller även i fråga om ett föremål som varit avsett att användas som hjälpmedel vid brott som där sägs, om brottet har full- bordats eller kommit till straffbart försök eller straffbar förberedelse. I ett nytt andra stycke föreskrivs att bestämmelserna i första stycket skall gälla även i fråga om föremål som varit avsedda att användas vid sådant brott. En förutsättning för förverkande av sådana föremål är att ett brott förövats. På motsvarande sätt som enligt den föreslagna be- stämmelsen i 55 § femte stycket upphovsrättslagen krävs för förverkan- de här att brottet fullbordats eller att ett straffbart försök eller en straff- bar förberedelse kommit till stånd. Bakgrunden till ändringen har behandlats i den allmänna motivering- en under avsnitt 9.2. Se även författningskommentaren till ändringarna i 36 kap. 2 § BrB (avsnitt 12.1). 12.16Förslaget till lag om ändring i lotteri- lagen (1994:1000) Utbyte av brott enligt denna lag skall förklaras förverkat , om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller utrustning, handlingar och annan egendom som har använts vid eller varit föremål för ett sådant brott. Om en spelautomat förverkas skall även dess innehåll förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Första stycket gäller även i fråga om egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott som där sägs, om brottet har full- bordats. Förverkande kan, utöver vad som framgår av 36 kap. 5 § brottsbal- ken, ske hos den som yrkesmässigt tillhandahållit egendomen. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. I första stycket föreskrivs att bl.a. insatser som tagits emot vid brott enligt lotterilagen skall förklaras förverkade. Här har den ändringen gjorts att det i stället anges att utbyte av brott enligt denna lag skall för- förverkat. Förverkande kommer därmed att kunna ske i större ut- sträckning än . Av betydelse är därvid de preciseringar av begreppet utbyte av brott som föreslås få sin placering i 36 kap. 1 § and- ra stycket BrB. Genom ett nytt andra stycke har möjligheterna till förverkande vid- gats till omfatta även egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt förevarande lag. En förutsättning för sådant förverkande är att brottet i fråga kommit till fullbordan. Ändringen skall ses mot bakgrund av den gemensamma åtgärd som EU antagit avseende bl.a. förverkande av hjälpmedel och av brott (se den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2 samt författningskom- mentaren till ändringarna i 36 kap. 2 § BrB, avsnitt 12.1). 12.17Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:95) om vissa internationella sank- tioner Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 8 § eller som har kommit till genom ett sådant brott får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Det- samma gäller egendom som varit avsedd att användas vid brott enligt 8 §, om brottet har fullbordats, samt egendom med vilken någon har tagit sådan befattning som utgör sådant brott. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. Lagen om vissa internationella sanktioner innehåller föreskrifter om ge- nomförandet av vissa sådana sanktioner. I lagens 8 § finns en straffbe- stämmelse som avser åsidosättande - uppsåtligen eller av grov oaktsam- het - av förbud som har meddelats enligt lagens bestämmelser. rande paragraf innehåller bestämmelser om förverkande av hjälpmedel m.m. vid brott enligt 8 §. Ändringen innebär att en möjlighet öppnas att förverka även egendom som varit avsedd att användas vid ett sådant brott. Ändringen skall ses mot bakgrund av den gemensamma åtgärd som EU har antagit avseende bl.a. förverkande av hjälpmedel och vin- ning av brott (se den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2 samt författ- ningskommentaren till de föreslagna ändringarna i 36 kap. 2 § BrB, av- snitt 12.1). 12.18Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1024) om skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar Skattemyndigheternas verksamhet enligt denna lag omfattar brott enligt 1.skattebrottslagen (1971:69), 2.19 kap. 1 § första stycket 4 aktiebolagslagen (1975:1385), 3.11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfäs- telse m.m., 4.folkbokföringslagen (1991:481) samt 5.11 kap. 5 § . En skattemyndighet får medverka vid undersökning också i fråga om annat brott än som anges i första stycket, om åklagaren finner att det finns särskilda skäl för detta. En skattemyndighet får även medverka vid särskild ekonomisk un- dersökning enligt 23 a kap. . Åklagare som leder särskild ekonomisk undersökning enligt 23 a kap får vid undersökningens verkställande anlita biträde av skattemyndigheten. får inte verkställa beslut om tvångsmedel. Ändringarna innebär att åklagare, som leder en särskild ekonomisk un- dersökning, ges möjlighet att anlita biträde av skattemyndighet vid ge- nomförandet av undersökningen. 12.19Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor Datorer och andra hjälpmedel som har använts vid brott enligt 7 § denna lag får förklaras förverkade, om åtgärden behövs för att förebygga fort- satt brottslighet eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas vid brott enligt 7 §, om brottet har fullbordats. Förverkande får helt eller delvis underlåtas om förver- kandet är oskäligt. Ändringen innebär att möjligheterna till förverkande vidgats till att om- fatta även egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt förevarande lag. En förutsättning för sådant förverkande är att brottet i fråga har kommit till fullbordan. Ändringen skall ses mot bakgrund av den gemensamma åtgärd som EU antagit avseende bl.a. förverkande av hjälpmedel och av brott (se den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2 samt författningskom- mentaren till ändringarna i 36 kap. 2 § BrB, avsnitt 12.1). En särskild utredare tillkallas för att utreda frågor om att förverka av brott. Utredaren skall, mot bakgrund av utvecklingen i fråga om ekonomisk och annan grov och organiserad brottslighet, särskilt narkotikabrottslighet, undersöka om dagens regler om att förverka av brott är tillräckliga för att kunna angripa denna brottslighet på ett effektivt sätt. Utredningen skall avse hela kedjan i förverkandeförfarandet, från spaning och utredning till verkställande av beslut om förverkande. En huvuduppgift är att överväga i vad mån utländska erfarenheter från förver- kandeområdet kan användas som en utgångspunkt för att göra den svenska förverkandelagstiftningen effektivare. Utredaren skall också överväga om häleribestämmelserna bör ändras för att kriminalisera straffvärda men ej brottsliga förfaranden i fråga om tillgångar som tillkommit på ett brottsligt sätt. Ett exempel kan vara att hjälpa någon annan med att omsätta pengar som utgör undandragen skatt eller tull. Också andra åtgärder än lagändringar skall övervägas, exempelvis förbättringar i fråga om arbetsmetoder, myndighetssamarbete, internatio- nellt samarbete och kompetenshöjning. Uppdraget skall redovisas före utgången av . Nuvarande regler om förverkande Reglerna om förverkande finns i 36 kap. . Skilda regler finns för att förverka utbyte () av brott respektive hjälpmedel vid brott. När det gäller innebär reglerna att förverkande skall ske, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller i fråga om sådant som någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med brott. Reglerna tar endast sikte på brott enligt . Om brott begås i utövningen av näringsverksamhet och det fördelar för näringsidkaren, skall värdet därav förverkas, om det inte är oskäligt. Förverkande kan ske hos gärningsmannen eller andra i lagen särskilt angivna personer, exempelvis annan som har medverkat till brottet, den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var eller den som beretts genom brottet. Förverkande kan också ske hos den som efter brottet förvärvat egendomen genom bodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gåva eller som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och som därvid haft vetskap eller skälig anledning att anta att egendomen hade samband med brottet. Förverkande beslutas av domstol på talan av åklagare. Också åklagare och polismyndighet kan under vissa förutsättningar besluta om förverkande. Också inom specialstraffrätten finns regler om förverkande, som i många fall hänvisar till reglerna i . På det mellanstatliga planet kan erinras bl.a. om den konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott (förverkandekonventionen), som antogs av . Behov av en översyn Regeringens strategi mot ekonomisk brottslighet Regeringen beslutade en strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Strategin redovisades för , som inte hade någon erinran mot innehållet (skr. 1994/95:217, bet. 1994/95:JuU25, rskr, 1994/95:412). Det i strategin uppställda målet är att påtagligt minska den e konomiska brottsligheten genom åtgärder som sammantaget innebär en kraftig ökning av samhällets insatser mot sådan kriminalitet. En utveckling och effektivise- ring skall ske bl.a. när det gäller att förebygga, upptäcka, utreda och lagföra ekobrottslighet. Utvecklingen av den internationella ekobrottsligheten gör det därvid mycket viktigt att lägga en betydligt större tonvikt vid den internationella dimensionen i det brottsbekämpande arbetet än . Att effektivisera förverkandet av från den kvalificerade brottslighe- ten har utvecklats till en av huvudfrågorna inom det inter- nationella kriminalpolitiska samarbetet. En viktig aspekt i detta sammanhang är åtgärder mot penningtvätt. Den frågan utgör en av huvudpunkterna i regeringens ekobrottsstrategi och har även ägnats betydande ansträngningar i andra länder och i internationella organisationer. Pengar som tvättas kan utgöra både från ekonomisk brottslighet och från annan kriminalitet, inte minst narkotikahandel. Oavsett pengarnas ursprung faller dock åtgärder mot penningtvätt inom ramen för strategin mot ekonomisk brottslighet. En särskild utredare har tillkallats för att utarbeta förslag till effektivare regler mot penningtvätt (Fi 1995:18, dir. 1995:132). I strategin förutskickas en utredning för att överväga ytterligare åtgärder för att finna vägar för att förverka de mycket stora vinsterna från brott. Förverkande av från brott kan ses som andra sidan av samma mynt som åtgärderna mot penningtvätt. I bägge fallen handlar det om att staten på olika sätt angriper den kvalificerade brottslighetens blodomlopp, med andra ord strömmarna av pengar som har åtkommits på brottsligt sätt eller som annars har samband med kriminalitet. Från utredningen om penningtvätt har upplysts att man i betänkandet kommer att behandla sambandet mellan en effektivisering av åtgärderna mot penningtvätt och en skärpning av reglerna om att förverka från brott. Regeringens ekobrottsberedning har under sitt arbete fått åtskilliga indikationer på att frågan om från brott är av stor och växande betydelse såväl internationellt som i . Uppgifterna kommer från polis, åklagare och tull samt från internationella organ. Den bild som framtonat är följande. Utvecklingen har inneburit att den kvalificerade brotts- ligheten ger mycket stora vinster. Detta gäller inte minst i fråga om organi- serad brottslighet som bedrivs på internationell basis i form av ekonomisk brottslighet, narkotikabrottslighet eller på annat sätt. Men också ekonomisk brottslighet utan omfattande internationella förgreningar kan generera betydande vinster. De mycket stora vinsterna från brott tvättas ofta genom en serie snabba transaktioner som gör dem mycket svåra att spåra i efterhand. Inte sällan förs tillgångarna utanför myndigheternas räckvidd till ett utländskt konto eller på annat sätt. Tillgångarna kan sedan användas på skilda sätt. De kan exempelvis återinvesteras i nya brottsliga aktiviteter. Allt vanligare synes det bli att från brott investeras i legal näringsverksamhet eller annars i verksamhet som i sig inte är kriminell. Det uppges sålunda att av brottslighet i östeuropeiska länder förs till och här investeras i näringsverksamhet, fastigheter m.m. I har polisen rapporterat att fastigheter i ökande omfattning förvärvas av köpare i Väst- med pengar vars ursprung är dunkelt. På den internationella scenen drivs frågorna om åtgärder mot penningt- vätt och om förverkande av från brott med stor kraft av den s.k. Financial Action Task Force (FATF). Såväl som åtskilliga andra länder medverkar i FATF. I sin årsrapport /96 har FATF starkt betonat vikten av att de nationella reglerna om förverkande av från brott är effektiva. FATF har därvid som sin mening anfört att de svenska reglerna om vinningsförverkande bör ses över. Frågan har inom EU också uppmärksammats av den s.k. högnivågr upp- en mot organiserad brottslighet. Lagstiftning i vissa andra länder Vissa länder har, under intrycket av hoten från den kvalificerade brottslig- heten, flyttat fram sina positioner påtagligt när det gäller lagstiftningen om att förverka från brott. Det handlar bl.a. om att öppna en möjlighet att förverka tillgångar från personer som dömts för kvalificerad brottslighet, såvida de inte kan göra sannolikt att tillgångarna har anskaffats på ett lagligt sätt. Detta kan uttryckas så att de mest kvalificerade, dömda brotts- lingarna i samhället själva får bära bevisbördan för hur de har skaffat sig fastigheter, värdepapper, banktillgodohavanden och andra tillgångar. I infördes regler av denna innebörd 1992. Reglerna innebär att förverkande av t illgångar skall ske om omstän- digheterna berättigar till antagande att tillgångarna har varit inblandade i eller har samband med en straffbar handling. Detta gäller endast i fråga om vissa i lagstiftningen särskilt angivna gärningar såsom penningtvätt, män- niskohandel och narkotikabrott. Däremot krävs inte att den tilltalade döms för de brott som har samband med den egendom som förverkas. Det krävs heller inte att det anges vilken konkret handling det handlar om, utan det räcker att omständigheterna visar att tillgångarna härrör från straffbara aktiviteter. I genomfördes en omfattande strafflagsreform med syfte att kunna förverka från brott på ett effektivare sätt. Bl.a. infördes regler som innebär att om en person döms för vissa slag av allvar- ligare brottslighet, så kan domstolen under vissa förutsättningar besluta att förverka från annan allvarlig brottslighet som det finns skäl att anta att den tilltalade har begått. Till grund för sådant förverkande skall ligga en s.k. finansiell utredning. Reglerna tar sikte främst på överträdelser av sådana straffbestämmelser som riktar sig mot organiserad brottslighet. Också i finns liknande regler om förverkande av från viss allvarlig brottslighet. När det gäller narkotikabrottslighet fick reglerna sin nuvarande lydelse . Reglerna gör det mö jligt att förver- ka vinsten från alla narkotikabrott som domstolen finner att den tilltalade har begått, inte endast det eller de brott som vederbörande fälls till ansvar för. Vid bedömande av vinstens storlek skall domstolen utgå från den tilltalades hela förmögenhet och de tillgångar som vederbörande har tillförts eller förbrukat . Ett belopp motsvarande dessa tillgångar skall förverkas, om inte den tilltalade visar att de inte härrör från narkotikabrottslighet. Också utanför narkotikaområdet finns regler om vinningsförverkande som skärpts i flera omgångar, . Reglerna är dock inte lika långtgående som när det gäller narkotikabrottslighet. Också i andra länder, såsom och , finns regler om förver- kande av som härrör från organiserad brottslighet. I har ett förslag i den angivna riktningen lagts fram. I förver- kandekommitténs betänkande , Mer effektiv inndrag- ning av , föreslås att de vanliga reglerna om förverkande av skall kompletteras med en regel som innebär att man i vissa fall skall kunna göra undantag från kravet på konkretisering av den straffbara handling som medfört vinningen. Denna möjlighet att förverka avser endast personer som befunnits skyldiga till grövre straffbara handlingar som är av en sådan karaktär att de kan ge betydande . Regeln tar sikte på fall där sannolikheten är stor för att hela den berörda personens förmögenhet är förvärvad i samband med brottslig verksamhet utan att man kan hänföra egendomen till någon konkret straffbelagd gärning. Förverkande enligt den föreslagna regeln skall inte omfatta medel som vederbörande har förvärvat på tillåtet sätt eller med tillåtet förvärvade medel. Kommittén föreslår att det skall finnas möjlighet att förverka all egendom som den berörda personen inte kan göra sannolikt härrör från ett tillåtet förvärv. föreslår också att det införs processuella regler för att säkerställa att de nya förverkandereglerna kan tillämpas effektivt i praktiken. Reglerna handlar bl.a. om tillgång till en effektiv insamling av finansiella upplysningar och om att verkställa beslut om förverkande. I beslutade regeringen om en proposition med förslag till lag om ändring i strafflagen, och vapenlagen. Propositionen ingår som ett led i den danska regeringens handlingsplan mot organiserad brottslighet och s.k. rockerkriminalitet (mc-kriminalitet). Bl.a. föreslås ändringar i strafflagen för att möjliggöra förverkande av vinster från icke identifierbar kriminalitet. I sistnämnda del bygger förslaget på det ovan nämnda norska utredningsförslaget. 282 Bilaga 1 SOU 1999:147 Synpunkter som framförts på behovet av en översyn