sou · GNB392d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Åldersrelaterade motiveringar förekommer mest i den yngsta gruppen (), men endast i mycket liten utsträckning i de två äldre åldersgrupperna. Om kandidaternas ålder har haft betydelse för väljarnas personröstande tycks det alltså framför allt vara bland de yngre väljarna. Bland de äldre väljarna är det vanligare att motivera sitt person- röstande med att kandidaternas åsikter var betydelsefulla (). Motsvarande andel bland de yngre väljarna är . Hänvisningar till kandidaternas kön är också något vanligare bland äldre än bland yngre (). Motiveringarna till varför väljarna inte utnyttjar sin personröst handlar till största delen om bristande kännedom om kandidaterna (53 Ålder och personröstning 335 procent) eller att de helt enkelt inte gillar personvalet (). Bland yngre väljare är det något vanligare än bland äldre att hänvisa till bristande kunskaper – att man inte visste tillräckligt om de olika kandidaterna (). Intressant att notera är att andelen icke-kryssare som motiverar sitt beteende med att personvalet ändå saknar betydelse för vilka kandidater som blir valda är mycket liten (). Om framtidens personröstare framskymtar i de yngres motiveringar kommer riksdagskandidaternas personliga egenskaper (kompetens, ärlighet, folklighet) och grupptillhörighet (framför allt yrke/klass och ålder) sannolikt få större utrymme i väljarnas beslutsprocesser i samband med personvalen, främst på sakpolitiska ståndpunkters bekostnad. För kandidaterna lönar det sig i så fall bättre att inge förtro- ende och visa kompetens, vara från en viss region och ha erfarenheter av ett visst yrke än att inta ståndpunkter i vissa politiska sakfrågor. Merparten av de unga väljare som valde att inte kryssa på person säger sig ha bristande kunskaper om de olika kandidaterna. Eftersom yngre personer inte uttrycker samma skepsis mot personröst- ningsinslaget som äldre, tycks det framför allt vara en informa- tionsfråga att locka fler yngre väljare att också rösta på person. Eftersom möjligheterna att skaffa sig information om enskilda kandidater rimligtvis kommer att förbättras i kommande val finns en viss förtröstan när det gäller ungdomsgenerationens framtida deltagande i personvalen. Politisk kommunikation i olika åldersgrupper Yngre och äldre väljare använder sannolikt olika sätt att inhämta politisk information om de kandidater som ställer upp i de olika valen. Vi vet t ex att mediavanor som tidningsläsning och radio- och TV- tittande skiljer sig mycket åt mellan yngre och äldre generationer. Den yngre delen av befolkningen besitter också större förmåga än äldre att söka och inhämta information via Internet. God kommunikation av politiska preferenser mellan väljare och valda representanter är helt nödvändig i en representativ demokrati. Frågan är om kandidater och väljare kommunicerar på olika sätt i olika åldersgrupper? Kommer yngre och äldre väljare i kontakt med personvalskandidaterna på olika sätt? Ser kandidaternas kampanj- aktiviteterna annorlunda ut beroende på vilka grupper av väljare kandidaterna önskar att nå ut till? Vi börjar med att undersöka hur väljarna själva karaktäriserar den politiska kommunikationen från partier och kandidater. 336 Ålder och personröstning väljarnas exponering för partiernas olika kampanjmedel återfinns tydliga ålderssamband (se tabell 6). Förstagångsväljarna i åldern exponeras i högre utsträckning för partiers valbroschyrer än äldre åldersgrupper och de blir dessutom oftare föremål för personliga besök eller telefonkampanjer. Väljare under låter sig också exponeras i högre grad för partiinformation via Internet. Tabell 6 Andel väljare som blev exponerade för olika typer av kampanjverksamhet i samband med val i olika åldersgrupper (procent). kampanjexponering i samband med valet besökte Du någon av partiernas hemsidor på läste Du någon valbroschyr eller liknande try hade Du personligt besök i hemmet eller blev var Du på något valmöte eller annat ? var Du i kontakt med valarbetare på Din arbe Kommentar: Resultaten är hämtade års svenska valundersökning. De mer traditionella formerna för väljarkontakter med partierna – valmöten eller arbetsplatsbesök – tenderar att vara något litet vanligare bland äldre väljargrupper. I medierna döptes riksdagsvalet till IT-valet , även om många i efterhand knappast skulle hålla med om att det är ett särskilt bra namn. Väljarna skulle söka information om de olika partiernas ståndpunkter via Internet, var det tänkt. Och partier och kandidater skulle använda sig av attraktiva hemsidor för att nå ut med sitt budskap på ett nytt sätt. Men hur många väljare tog egentligen chansen att informera sig om de olika riksdagskandidaterna med hjälp av den nya informationsteknologin? valundersökning ställdes en hel serie frågor om vilka hemsidor väljarna besökt för att skaffa sig information om politik. Svarspersonerna fick bland annat ange om de hade besökt en eller flera riksdagskandidaters hemsida. Enligt resultaten var det bara av väljarna som uppgav att de eller besökt någon riksdagskandidats hemsida. De siffrorna ty- der inte på något stort genombrott när det gäller att inhämta politisk in- formation om enskilda kandidater nätvägen. Ålder och personröstning 337 Tabell 7 Andel väljare som besökte olika hemsidor på Internet i syfte att inhämta information om politik eller vad de olika partierna står för uppdelat på olika åldersgrupper (procent). hemsida ngn/flera en eller flera riksdagskandidaters Kommentar: Resultaten är hämtade års svenska valundersökning. Siffrorna i tabellen är procenttal och visar andelen väljare som uppger att de besökt olika hemsidor för att inhämta politisk information. Frågeformuleringen löd: Har Du besökt någon eller några av följande hemsidor på Internet för att få information om politik eller vad de politiska partierna står för?. Svarsalternativen som bjöds var: ja, , ja, och nej, aldrig. Separata analyser har genomförts för gruppen samtliga och för gruppen Internetinnehavare. Notera att resultaten för Internetinnehavare i bygger på mycket få svarspersoner. Den låga siffran för kandidathemsidebesök bör jämföras med några av de andra hemsidor för politisk information som också frågades om. En dryg fjärdedel av de yngsta väljarna besökte någon kvällstidnings eller morgontidnings hemsida för att inhämta politisk information. Partiernas hemsidor besöktes av mellan av väljarna i åldern . De två största partierna, socialdemokraterna och , tycks också ha haft flest besök. Absolut sett använder yngre väljare Internet i betydligt större utsträckning än äldre åldersgrupper. Givetvis är resultatet en effekt av att det är betydligt många fler yngre än äldre som har tillgång till Internet. Åldersskillnaderna när det gäller att använda Internet för att inhämta politisk information är något mindre om vi väljer att undersöka bara de väljare som har tillgång till Internet. 338 Ålder och personröstning Andelen väljare som själva uppger att de inhämtat information om riksdagskandidater via Internet är så låg att det inte är möjligt att urskilja några stora åldersskillnader. De yngre väljarna använder generellt sett Internet i större utsträckning för att inhämta politisk information – men då handlar det om att besöka dagstidningarnas portaler och partiernas egna hemsidor, inte enskilda riksdagskandi- daters hemsida. Vi lämnar väljarna för för att undersöka om det fanns några åldersskillnader när det gäller riksdagskandidaternas kampan- jaktiviteter i samband med riksdagsval. Inom ramen för riksdagskandidatundersökningen 1998 ställdes en lång rad frågor om vilka kampanjaktiviteter kandidaterna ägnat sig åt under valrörelsen. En uppdelning av kandidaterna i olika åldersgrupper visar genom- gående mycket små åldersskillnader i kampanjaktivitet (se tabell 8). Tabell 8 Andel av riksdagskandidaterna som ägnade sig åt olika kampanjaktiviteter fyra gånger eller mer års valrörelse, uppdelat på olika åldersgrupper (procent). anförande eller offentlig debatt vid utlyst möte appelltal på gator och torg eget författande av artiklar/insändare i tidningar besök på företag/arbetsplatser/vårdinstitutioner/skolor o dyl. kommunikation med väljare via Internet/e-post/chat ringt väljare på telefon antal svarspersoner, ca Kommentar: Resultaten är hämtade års Riksdagskandidatundersökning. Det rör sig alltså om kandidaternas egna uppskattningar av sina kampanjaktiviteter. Frågan löd: Ungefär hur års valrörelse ägnade Du Dig åt följande kampanjaktiviteter?. De svarsalternativ som gavs var ingen gång, 1-3 gånger, 4- 10 gånger, 11-30 gånger och fler än 30 gånger. Siffrorna i tabellen är procenttal och visar hur stor andel av riksdagskandidaterna som uppgav att de ägnade sig åt respektive kampanjaktivitet fyra gånger eller mer under valrörelsen. De olika kampanjaktiviteterna har rangordnats efter hur vanligt förekommande de var. För de vanligast förekommande kampanjaktiviteterna – att hålla anföranden eller delta i offentliga debatter, hålla appelltal på gator och torg och författa artiklar och insändare – har riksdagskandidaterna i Ålder och personröstning 339 åldrarna varit mer aktiva än de äldre och yngre kandidaterna. Arbetsplatsbesök var vanligare bland de äldre kandidaterna (). Något överraskande har, åtminstone enligt vad kandidaterna själv uppger, de äldsta kandidaterna kommunicerat åtminstone lika flitigt med väljarna via Internet () som de yngre kandidaterna (). När det gäller utnyttjandet av informationsteknologi i valrörelserna verkar det inte finnas några åldersskillnader bland kandidaterna. Låt vara att det här handlar om självuppskattat utnyttjan- de av olika kampanjaktiviteter – och här vet vi genom externa kontroller att kandidaterna i vissa avseenden (t ex i vilken utsträckning de faktiskt hade en egen hemsida) tenderar att överskatta sina aktiviteter. Om denna psykologiska överskattningseffekt slår lika mycket i alla åldersgrupper eller särskilt hårt när det gäller just användandet av informationsteknologi vet vi emellertid inte. Att det inte finns särskilt stora åldersskillnader i kampanjaktivitet bekräftas genom analyser som fokuserar på kandidaternas egna personliga valkampanjer (se tabell 9). När det gäller utnyttjande av kampanjmedel som personlig valbroschyr, personlig hemsida på Internet eller personlig reklam i radio finns överhuvudtaget inga åldersskillnader. Tabell 9 Andel av riksdagskandidaterna som utnyttjade sig av olika kampanjaktiviteter års valrörelse, uppdelat på olika åldersgrupper (procent). personlig valbroschyr eller liknande trycksak personliga annonser i tidningar/tidskrifter personlig hemsida på Internet personlig reklam i radio antal svarspersoner, ca Kommentar: Resultaten är hämtade års Riksdagskandidatundersökning. Det rör sig alltså om kandidaternas egna uppskattningar av sina kampanjaktiviteter. Frågan löd: Har Du valrörelse utnyttjat Dig av någon av nedanstående kampanjaktiviteter?. Svarsalternativen var Ja och Nej. Att föra in annonser i tidningar och tidskrifter utnyttjades i mindre ut- sträckning av de äldsta väljarna (). Medelålders riksdags- kandidater () var flitigare än andra åldersgrupper när det gäller att använda personliga valaffischer i sina personvalskampanjer. 340 Ålder och personröstning Ålderseffekter på väljarnas beslutsprocesser Ålder som förklaring till personröstning bör inte studeras isolerat utan måste relateras till andra viktiga förklaringar till varför svenska väljares beslutsprocesser slutade som de gjorde i samband med personval. Avslutningsvis görs därför ett försök att ställa många olika förklaringar till väljarnas personröstande mot varandra i en samlad analys. Tenderar väljarna att rösta på kandidater som befinner sig i ungefär samma ålder? Är äldre kandidater gynnade i förhållande till yngre kandidater? Analysen syftar till att svara på frågan vilka faktorer som påverkar svenska väljares beslut att välja att rösta på en viss kandidat och inte på någon annan? Hur kan vi förklara utgången av de individuella beslutsprocesser som leder fram till ett kryss på en särskild kandidat? Att enbart studera resultatet från lyckade eller framgångsrika röstningsprocesser det vill säga endast de beslutsprocesser som ledde fram till att en viss kandidat kryssades ger högst begränsad kunskap om de orsaksmekanismer som ligger bakom individuell personröstning. Att bara studera framgångsrika kandidaters egenskaper (såsom kön, ålder eller listplacering) räcker inte för att vara helt säker på att dessa egenskaper var viktiga för väljarna när de röstade. (Bara för att män generellt fick fler personröster än kvinnor behöver det inte nödvändigtvis betyda att könstillhörighet haft någon verklig betydelse för väljarnas val av kandidat). För att lösa problemet behövs goda och relevanta jämförelse- möjligheter. Närmare bestämt behöver vi kunna jämföra de valda och framgångsrika kandidaterna med en komplementmängd av icke-valda och icke-framgångsrika kandidater. (Om könsfördelningen ser likadan ut bland valda som bland icke-valda kandidater är det ett stöd för att könstillhörighet inte spelade särskilt stor roll för individuella röstningsprocesser). Hur dessa jämförelser skall gå till i praktiken är dock inte helt enkla att lösa. Uppgiften kräver att vi, för att tala metodspråk, byter analysenhet från väljare till väljares beslutskalkyler (jfr van der Eijk & Franklin 1996). Idén bygger på en rad teoretiska antaganden som i sig inte är särskilt ovanliga i analyser av väljarbeteende. Först tänker vi oss att väljarna beräknar en nyttokalkyl för varje parti och sedan väljer det parti som visar sig ha den största nyttan. Det här första steget av väljarnas beslutsprocess partivalet kommer vi överhuvudtaget inte att beröra i de kommande analyserna. Efter att partivalet har blivit bestämt väljer en del väljare att också utnyttja sin personröst. Då behöver de genomföra ytterligare nyttokalkyler – med den skillnaden att det nu är partiets olika Ålder och personröstning 341 kandidater som skall värderas. I extremfallet handlar det om att väljaren beräknar en nyttokalkyl för varje kandidat som ställde upp för det aktuella partiet i väljarens egen valkrets. Varje väljare-kandidatpar utgör en ny analysenhet och varje beslutskalkyl kan sluta på två sätt antingen blir kandidaten förkryssad eller så blir kandidaten inte förkryssad. Syftet med analyserna är att förklara variationen i denna binära beroende variabel (resultatet av väljarnas beslutsalkyler=- kryssad/ickekryssad kandidat) valundersökning förekommer 271 intervjupersoner som vi är helt säkra på att de röstade (kontrollerat via röstlängden) och som dessutom säger sig komma ihåg vilken kandidat de röstade på i valet. Intervjupersonernas egna minnesuppgifter om kandidatval har vi dessutom kunnat kontrollera så att de hade möjlighet att rösta på den kandidat som de uppgivit (att kandidaten faktiskt fanns med på partiets valsedel i intervjupersonens valdistrikt). Men dessa 271 tillfällen är endast de lyckade fallen det vill säga de fall då en individuell väljare faktiskt hittade en kandidat som han eller hon gillade så mycket att det resulterade i ett personkryss. Men alla de andra fallen då beslutskalkylen slutade med att kandidaten inte blev förkryssad måste ju också vara representerade på något sätt. Det är ju dessa negativa fall som utgör vår viktigaste jämförelsepunkt när det gäller att ställa olika förklaringar till personröstning mot varandra. Utan en sådan jämförelsepunkt kan vi egentligen aldrig vara helt säkra på våra resultat. I de följande analyserna har jag valt att ta med samtliga individuella beslutsprocesser som gav negativt utfall. För var och en av de 271 intervjupersonerna är de negativa utfallen lika många som antalet kandidater på listan för väljarens parti i väljarens valkrets, minus ett (eftersom en av kandidaterna ju blev vald). Om väljaren exempelvis röstade på och det fanns 31 kandidater på lista i väljarens valkrets har vi totalt 31 beslutsprocesser, varav ett positivt utfall (en kryssad kandidat) och 30 negativa fall (icke-kryssade kandidater). Det säger sig självt att antalet negativa utfall blir fler än de positiva utfallen. I det aktuella valundersökningsmaterialet rör det sig om 271 positiva utfall och inte mindre än 10 433 negativa utfall! En rad invändningar mot detta tillvägagångssätt är rimliga att framföra. För det första är det inte säkert att partivalet föregår kandidatvalet för alla väljare. Tvärtom kan det ju vara kandidaten som lockar en väljare att rösta på ett visst parti. För de riktigt populära kandidaterna partiledare som eller är det kanske till och med sannolikt att kandidatvalet föregår partivalet för 342 Ålder och personröstning Att söka fastställa den kausala ordningen för individuella väljare är visserligen en angelägen forskningsuppgift. Jag ser ingen annan fungerande lösning än att låta analysen vila på grundantagandet att partivalet föregår kandidatvalet. Analysen är tillräckligt komplicerad som den är. För det andra kan grundantagandet att varje väljare genomför en beslutskalkyl för samtliga kandidater som ställer upp för väljarens parti betraktas som mer eller mindre orealistiskt. Möjligen gör många väljare separata bedömningar av de översta och mest kända namnen på listan, men knappast för samtliga kandidater på listan. (I genomsnitt förekommer 38 kandidater per lista). Bekymret här är att alla alternativ än att ta med samtliga kandidater i praktiken innebär att man behöver dra en gräns för hur många kandidater som skall räknas med. Antalet kandidater varierar starkt mellan olika partier och valkretsar. Och för små partier är det få kandidater som står på valbar plats. Här har jag funnit att fullständighetsprincipen skapar minst bekymmer. För det tredje finns frågetecken när det gäller representativiteten hos dessa beslutsprocesser. Väljare som röstar på partier som har många kandidater i den aktuella valkretsen blir ju överrepresenterade i förhållande till väljare som röstar på partier som har få kandidater i den valkretsen. Och de kandidater som ställer upp i fler valkretsar än en extremfallet är som ställde upp i samtliga 29 valkretsar riskerar också att bli överrepresenterade i förhållande till kandidater som bara ställer upp i en valkrets. Lösningen på detta bekymmer är att i efterhand vikta resultaten. Jag har dock valt att inte göra det med argumentet att de totalt 10 704 beslutsprocesserna bör betraktas som ett fullgott representativt urval av de individuella beslutsprocesser som ägde rum i samband med svenska riksdagsval. För det fjärde kan man fundera över omfattningen av det statistiska underlaget. Hur säkra kan vi egentligen vara på resultaten från våra analyser? Antalet positiva utfall av väljarnas beslutskalkyler de 271 positiva fallen är något i underkant. Den stora komplement- mängden av negativa fall erbjuder emellertid en mycket tillförlitlig och relevant jämförelsepunkt. Vi kommer definitivt att tydligt kunna se i vilka avseenden våra valda kandidater skiljer sig från alla icke-valda. En första deskriptiv redovisning av könsfördelning, genomsnittlig ålder och genomsnittlig listplacering bland de icke-kryssade och bland de kryssade kandidaterna kan tjäna som ett exempel varför det överhuvudtaget är nödvändigt att krångla till analysen på det här sättet (se tabell 10). Resultaten visar att det i gruppen valda kandidater fanns män. Den siffran säger i sig inte mycket om man inte har möjlighet att jämföra med andelen män bland samtliga () eller i gruppen Ålder och personröstning 343 icke-valda kandidater (). Bland de 271 beslutsprocesser som gav positivt utfall (kandidaten blev kryssad) förekommer således fler män än bland de 10 433 beslutsprocesser som gav negativt utfall. På motsvarande sätt kan vi jämföra genomsnittsåldern hos de kandidater som blev kryssade (49,) med de kandidater som inte blev kryssade (42,). Det framgår också att den genomsnittliga listplaceringen var betydligt lägre det vill säga längre upp på listorna för de kryssade kandidaterna (3,7) än för de kandidater som inte kryssades (15,0) Tabell 10 Andelen män, genomsnittlig ålder och genomsnittlig listplacering bland icke-kryssade och kryssade kandidater Kommentar: Resultaten är hämtade från en analysmängd där information om individuella väljare (Valundersökningen 1998) har slagits samman med information om kandidategenskaper (Kandidatundersökningen 1998). Som ny analysenhet används samtliga väljare-kandidatpar. Varje väljar-kandidatpar representerar en beslutsprocess som kan sluta på två sätt att kandidaten antingen blir kryssad eller inte kryssad. I analysmaterialet förekommer 10 704 beslutsprocesser, varav 271 positiva utfall (kandidaten vald) och 10 433 negativa utfall (kandidaten inte vald). Jämförelserna bekräftar vad andra forskare inom redan har funnit när det gäller vilka kandidategenskaper som varit gynnande när väljarna personröstade val. Hade vi frågat slumpen hade könsfördelningen och ålders- och listplaceringssnittet varit lika bland kryssade och icke-kryssade kandidater. Men resultaten visade att de kryssade kandidaterna är äldre och har en högre listplacering än de icke-kryssade kandidaterna. Det finns fler män bland de kryssade kan- didaterna än vad vi hade kunnat förvänta utifrån kunskaper om könsfördelningen bland samtliga riksdagskandidater. Givet resultaten i tabell 10 kan vi alltså misstänka att väljarna tagit stor hänsyn till kandidaternas listplacering och även viss hänsyn till könstillhörighet och ålder när de gjort sina röstningskalkyler för de olika kandidaterna. Men för att vara riktigt på den säkra sidan krävs att vi bygger regressionsmodeller för att förklara varför vissa av väljarnas röstningsprocesser slutar med ett kandidatkryss och varför andra inte slutar med kandidatkryss. Då har vi också möjlighet att pröva 344 Ålder och personröstning många olika förklaringar i en multivariat analys och genomföra nödvändiga signifikanstester. Låt oss göra ett tankeexperiment. Om vi utan någon som helst förhandskunskap (förutom kännedom om väljarnas partival och valkretstillhörighet) hade fått gissa vilken kandidat en väljare skulle rösta på hade vi inte lyckats särskilt bra. I genomsnitt hade vi lyckats gissa rätt kandidat en gång på 39 försök (39 är det genomsnittliga antalet kandidater på varje kandidatlista i vårt urval). Med slumpens hjälp hade vi alltså gissat rätt kandidat för av de personröstande väljarna. Vårt sökande efter goda förklaringar till individuellt personröstande varför väljarna väljer att rösta på just de kandidater som de gör kan i det här avseendet liknas vid en slags gissningslek. Frågan är vilka informationer om väljarna och de olika kandidaterna som kan hjälpa oss att gissa bättre än vad slumpen kan? Vilka kunskaper om kandidater och väljare förbättrar våra möjligheter att predicera ut- gången av väljarnas beslutsprocesser? Vi står förstås inte utan idéer om vad dessa faktorer skulle kunna vara. Det som dyker upp i tankarna är förstås listornas utformning. Hur mycket bättre kan vi gissa kandidatvalet om vi för in kunskapen om vilken listplacering de olika kandidaterna har? Hur mycket bättre kan vi gissa väljarnas kandidatval om vi känner till vilken kandidat som innehar topplaceringen på listorna? I tabell 11 redovisas resultaten från bivariata analyser av effekterna av några kandidategenskaper och väljare-kandidatöverensstämmelser på väljarnas kandidatval. De egenskaper och överensstämmelser som här undersöks bygger på hårda registerdata om väljarnas kön och ålder samt kandidaternas kön, ålder och listplacering. Den först redovisade kandidategenskapen att kandidaten står som förstanamn på partiets lista i väljarens valkrets är den i särklass bästa prediktorn för personröstning. Fyra av tio topplacerade kandidater (39,) blev förkryssade. Motsvarande andel kryssade kandidater bland icke-topplacerade kandidater var bara drygt en på hundra (1,).