sou · GNB378 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringen har gett i upp- drag att utarbeta ett mål för ammoniakutsläppen som bättre återspeglar de regionala skillnaderna. 72 Svenska miljömål för jordbruket har tidigare tagit ställning till att fosforutsläppen bör minskas väsentligt i områden som är särskilt påverkade (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/88:373). Användningen av fosfor i jordbru- ket kan leda till förluster som leder till eutrofiering i sjöar och vatten- drag. Fosfor är också en ändlig naturresurs, vilket innebär att utnyttjan- det av fosfor inom jordbruket bör ske på ett effektivt sätt. Bland de nya miljömålen har inte något delmål föreslagits för fosfor, men både miljökvalitetsmålet Levande sjöar och Ingen övergödning har tydlig anknytning till utsläpp av fosfor. Fosfor behandlas också i propo- sitionen Svenska miljömål under avsnittet om resurseffektivisering ge- nom slutna kretslopp. Målsättningen är att minska hälso- och miljöriskerna vid användningen av kemiska bekämpningsmedel. Det första målet omfattade halvering av användningen med utgångspunkt från användningen 1981– 1985. Detta mål uppnåddes. Ytterligare mål fastställdes , vilket innebar att arbetet med att minska hälso- och miljöriskerna skulle fort- sätta och att användningen skulle halveras en gång (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338). Tidsgränsen har senare specificerats . Enligt försäljningsstatistik låg förbrukningen på av genomsnittet för åren 1981–1985. har behandlat ett nytt bekämpningsmedelsprogram för pe- rioden –2001 (prop. 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:116). Av programmet framgår att hälso- och miljöriskerna vid användning av bekämpningsmedel inom jordbruket och trädgårdsnäring- en skall fortsätta att minska. Detta skall ske genom en bredd av åtgärder och genom att riskerna i större utsträckning än tidigare kartläggs och kvantifieras. Tillförseln av tungmetaller till mark och vatten får inte överstiga den naturliga halten i miljön med mer än vissa procenttal (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338). Målet täcks av det nya mil- jökvalitetsmålet Giftfri miljö. I propositionen Svenska miljömål be- handlas också kadmium under riktlinjer för kemikaliepolitiken. Svenska miljömål för jordbruket 73 ges att nyproducerade varor som introduceras på marknaden är i huvud- sak fria från kvicksilver, kadmium, bly och deras föroreningar. Det på- pekas dock att är internationellt beroende av att metoder för re- ning av kadmium i fosforgödselmedel används för att kunna följa denna riktlinje. Åkermarken bör så långt som möjligt bibehållas som en betydelsefull produktionsresurs (prop. 1989/90:146, bet. 1989/90:JoU25 rskr. 1989/90:327). Detta mål täcks av miljökvalitetsmålet Ett rikt odlings- landskap, vilket bl.a. innebär att åkermarken har ett välbalanserat nä- ringstillstånd, bra markstruktur och mullhalt samt så låg föroreningshalt att ekosystemets funktioner och hälsa inte hotas. Regeringen har uppdra- git åt att utreda delmål som skall klargöra nivåerna för näringstillstånd, markstruktur, mullhalt och föroreningshalt. Ekologisk produktion är en viktig del i utvecklingen mot en mer ekolo- gisk hållbar och miljövänlig livsmedelsproduktion. beslutade att av åkerareal bör odlas ekologiskt (prop. 1993/94:157, bet. 1993/94:JoU22, rskr. 1993/94:272). Det av beslutade målet överensstämmer med nuvarande mål för mil- jöstödet till ekologisk produktion. Målet är inte närmare definierat till områden, produktionsinriktningar, produkter, etc. Regeringen har gett i uppdrag att föreslå ett nytt delmål , som i större utsträckning bör spegla den ekologiska produktionens kvalitativa omfattning (se kapitel 12). 74 Svenska miljömål för jordbruket 5Motiv för offentliga åtaganden på miljöområdet Miljömålen för jordbruket utgör tillsammans med det gällande regelver- ket utgångspunkterna för de åtgärder som föreslås inom miljöprogram- met. Som nämndes i kapitel 4 kan jordbrukets effekter på miljön vara både positiva och negativa. Inom båda dessa områden finns exempel på vad som i ekonomisk teori traditionellt kallas marknadsmisslyckanden, dvs. situationer där individuellt rationellt handlande inte leder till ett ur samhällets perspektiv önskvärt resultat. När det föreligger marknads- misslyckanden finns det därför motiv för offentliga åtaganden. I detta kapitel diskuteras översiktligt de två kategorier av marknadsmisslyckan- den som förekommer när det gäller jordbrukets miljöpåverkan; kollektiva nyttigheter och externa effekter. Kollektiva nyttigheter är sådana som kan konsumeras av många samti- digt, utan att värdet för varje enskild individ minskar. De egenskaper som brukar anses karaktärisera de kollektiva nyttigheterna är med andra ord icke-rivalitet och öppenhet. Med icke-rivalitet avses att en persons konsumtion av nyttigheten inte påverkar andras möjligheter till konsum- tion av nyttigheten i fråga. Med öppenhet avses att det är omöjligt eller mycket svårt att utestänga någon från konsumtion, oberoende om veder- börande har bidragit till finansieringen eller ej. Produktionen av ett rikt och varierat odlingslandskap är ett exempel på en kollektiv nyttighet som jordbruket producerar, liksom den biolo- giska mångfald som bevaras genom att betesmarkerna brukas traditio- nellt. När det gäller kollektiva nyttigheter tjänar den enskilda individen på att uppträda som fripassagerare och låta andra bära finansieringsbör- dan. Detta leder till en lägre produktion och konsumtion av kollektiva 76 Motiv för offentliga åtaganden på miljöområdet nyttigheter än vad som faktiskt efterfrågas. Eftersom det individuella rationella handlandet leder till en från samhällets synpunkt alltför liten produktion föreligger ett marknadsmisslyckande, och därmed är offentli- ga insatser befogade. Vid produktion av kollektiva nyttigheter blir det offentliga åtagandet en fråga om att i första hand genom lämplig ekonomisk ersättning skapa incitament för jordbrukaren att producera en från samhällets sida önsk- värd volym av dessa värden. Köp av miljötjänster från jordbruket, t.ex. genom att betala miljöersättning för bevarande av biologisk mångfald i betesmarker och slåtterängar, är därför ett befogat offentligt åtagande för att garantera att dessa tjänster även fortsättningsvis produceras och miljömålen därmed uppnås. Externa effekter av en viss aktivitet är sådana som påverkar omgivning- en, dvs. även dem som inte är direkt involverade i själva aktiviteten, utan att de ansvariga tar vederbörlig hänsyn till dem. De externa effekterna är negativa om de sänker omgivningens välfärd, i annat fall är de positiva. Kväveläckage, ammoniakavgång och risker vid bekämpningsmedels- användning är exempel på negativa externa effekter av jordbrukspro- duktion som kan försämra våra vatten, vår mark och våra livsmedel. Medan jordbruksföretagaren drar den huvudsakliga nyttan av pro- duktionen kan miljöeffekterna drabba hushåll och andra jordbruksföre- tag, som då får bära en del av kostnaderna. Det är denna asymmetri som gör att beslut om produktionens utformning inte kommer att leda till en korrekt avvägning mellan nytta och kostnad. Utan offentliga ingrepp uppkommer negativa externa effekter i alltför stor omfattning. 5.4Principen att förorenaren betalar När det gäller miljörelaterade negativa externa effekter råder numera bred enighet om principen att förorenaren betalar (polluter-pay-principle, PPP). Jordbrukssektorns ansvar att förebygga och åtgärda de mil- jöproblem som näringen ger upphov till uttrycks såväl i artikel 130r i som i EU:s femte miljöhandlingsprogram. Principen att förorenaren betalar innebär att producenten står för kostnaden för att förebygga eller begränsa produktionens negativa mil- jöpåverkan. För jordbrukets del kan principen uttryckas som en basnivå under vilken kostnaden för att motverka jordbrukets negativa miljöpå- verkan åligger näringen själv (prop. 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr. Motiv för offentliga åtaganden på miljöområdet 77 1997/98:116). För att motverka en ojämlik konkurrenssituation är det enligt angeläget att basnivån är likartad inom EU. I praktiken är det dock svårt att uppnå ett system som ger fullt likvärdiga konkur- rensvillkor eftersom uppfattningen om vad som är rimlig aktsamhet samt förutsättningar i övrigt varierar mellan medlemsländerna. Frågor som berör externa effekter är nära förknippade med äganderättsfrågor. Efter- som äganderättens innehåll varierar mellan medlemsländerna kan inne- börden av principen att förorenaren betalar variera mellan olika länder. Det är angeläget att den europeiska gemenskapen fortsätter att arbeta för en gemensam uppfattning om lämplig omfattning av jordbrukets ege- nansvar för sin miljöpåverkan. En gemensam referensnivå skapar förut- sättningar för ett aktivt miljöarbete inom EU och motverkar att konkur- renssituationen snedvrids. Om man uttrycker principen att förorenaren betalar som en basnivå under vilken kostnaden för att motverka jordbrukets negativa miljöpå- verkan åligger näringen själv är det också rimligt att hävda att om sam- hället utöver basnivån för PPP vill styra jordbruket ytterligare i något hänseende kan lantbrukarna kräva att ersättas för detta. Krav som ställs utöver basnivån ses då som anpassningar som lantbrukarna inte är skyl- diga att göra. Det kan därför anses skäligt att de får ersättning för såda- na åtgärder. Vill samhället nå längre än basnivån får det betala för att lantbrukarna anpassar sin produktion utöver deras skyldigheter. 78 Motiv för offentliga åtaganden på miljöområdet 6Övergripande struktur för ett nytt miljöprogram för jordbruket Det nya miljöprogrammet föreslås bestå av tre delprogram och sam- manlagt 10 åtgärder/ersättningsformer som regleras enligt artiklarna 22– 24 i LBU-förordningen. I programmet ingår också två åtgärder som regleras enligt andra artiklar i LBU-förordningen, nämligen Kompe- tensutveckling av lantbrukarna på miljöområdet (artikel 9) samt Restau- rering av betesmarker och slåtterängar (artikel 33). Utredningen föreslår dessutom att medel avsätts –2004 för investeringar i jordbruksföretag (artiklarna 4–7) för att främja miljöanpassade produk- tionsformer, i syfte att komplettera de arealbaserade åtgärderna inom miljöprogrammet när det gäller uppfyllandet av miljömålen. Eftersom det nuvarande miljöprogrammet omfattar har utredningen för sin del bedömt detta kostnadsalternativ som ett huvudalternativ. I kapitel 20 visas hur budgeten för detta kost- nadsalternativ fördelas under respektive år av programperioden, samt utredningens förslag avseende det lägre kostnadsalternativet motsvaran- de . I tablån på nästa sida visas en sammanfattning av den föreslagna strukturen på miljöprogrammet. 80 Övergripande struktur för ett nytt miljöprogram för jordbruket Bevarande av biologisk mångfald och kulturmiljö- värden i odlingslandskapet 2.Värdefulla natur- och kulturmiljöer 3.Natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet 10.Miljövänlig odling av bruna bönor på Kompetensutveckling (UID) Restaurering av betesmarker och slåtterängar Investeringsstöd Nedan ges en kortfattad beskrivning av de centrala delarna i utred- ningens förslag till nytt miljöprogram. I kapitlen 7–18 presenteras för- slagen och analyserna för respektive åtgärd/ersättningsform utförligare, däribland de utvärderingar som enligt utredningens direktiv skall göras. Åtgärderna inom delprogram 1 Bevarande av biologisk mångfald och kulturmiljövärden i odlingslandskapet syftar huvudsakligen till att upp- nå det nya miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. Som framgår av avsnitt 4.2.3 innebär miljökvalitetsmålet bl.a. att: ·Odlingslandskapet brukas på ett sådant sätt att negativa miljöeffekter minimeras och den biologiska mångfalden gynnas. ·Biologiska och kulturhistoriska värden i odlingslandskapet som upp- kommit genom lång, traditionsenlig skötsel bevaras eller förbättras. ·Hotade arter och naturtyper samt kulturmiljöer skyddas och bevaras. ·Den genetiska variationen hos domesticerade djur och växter bevaras. SOU 1999:78 Övergripande struktur för ett nytt miljöprogram för jordbruket 81 Därutöver skall åtgärden Värdefulla natur- och kulturmiljöer i ren- skötselområdet bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö. Inom delprogram 2 Miljövänlig vallodling återfinns endast en åtgärd. Anledningen till denna lösning är att åtgärden Miljövänlig vallodling dels syftar till att uppnå ett flertal miljökvalitetsmål, främst Ett rikt od- lingslandskap, Ingen övergödning och Giftfri miljö, dels syftar till att tillgodose de regionalpolitiska målen för norra på miljömässiga grunder. Åtgärderna inom delprogram 3 Miljöanpassat jordbruk syftar till att minska jordbrukets miljöbelastning. Miljömålen för jordbrukets miljö- belastning innebär att odlingslandskapet skall brukas på sådant sätt att negativa miljöeffekter minimeras. Åtgärderna inom delprogrammet skall bl.a. bidra till att uppnå miljökvalitetsmålen Ingen övergödning, Levan- de sjöar och Giftfri miljö. Miljömålen föreslås uppnås dels genom en ökad andel ekologisk produktion, dels genom riktade åtgärder för att t.ex. minska kväveläckaget och fosforförlusterna. 6.5Åtgärder enligt andra artiklar LBU- förordningen I nästa programperiod kommer miljöprogrammet för jordbruket att vara en del av det svenska integrerade programmet för landsbygdsutveckling, som baseras på rådets LBU-förordning. Utredningen gör bedömningen att miljömålen i vissa fall uppnås bättre genom åtgärder som utformas i enlighet med andra artiklar i LBU-förordningen än enligt artiklarna 22– 24 om miljövänligt jordbruk. Detta gäller t.ex. för restaurering av be- tesmarker och slåtterängar, som med fördel kan utformas som ett pro- jektstöd enligt artikel 33. 82 Övergripande struktur för ett nytt miljöprogram för jordbruket 7Biologisk mångfald och kulturhistoriska värden i betesmarker och slåtterängar Betesmarker och slåtterängar har traditionellt utnyttjats för foderpro- duktion inom mjölk- och köttproduktionen. Arealen betesmark har mins- kat under en lång följd av år och slåtterängarna har praktiskt taget för- svunnit. De återstående betesmarkerna och slåtterängarna hotas av ned- läggning och igenväxning eller beskogning, med allvarliga följder för den biologiska mångfalden, kulturmiljövärdena och landskapsbilden. Miljöersättningen för bevarande av biologisk mångfald och kultur- historiska värden i betesmarker och slåtterängar skall bidra till att upp- fylla miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. En viktig innebörd i detta miljökvalitetsmål är att biologiska och kulturhistoriska värden i odlingslandskapet som uppkommit genom en lång, traditionsenlig skötsel bevaras eller förbättras. Betesmarker och slåtterängar är viktiga livsmiljöer för djur och växter som ofta är direkt beroende av männi- skans brukande och fortsatt hävd. Dessa markslag är därmed också en del av vårt kulturarv. Utredningen föreslår att en gemensam ersättningsform införs för skötsel av betesmarker och slåtterängar i hela landet. Förslaget innebär att de nuvarande miljöstöden för betesmark respektive slåtterängar er- sätts med en generell grundersättning kombinerad med en tilläggsersätt- ning för särskild skötsel av mark med höga biologiska och kulturhisto- riska värden som prövar individuellt efter ansökan från jordbrukaren. 84 Betesmarker och slåtterängar Målet för ersättningen är: ·att bevara och upprätthålla den hävdade arealen betesmark och slåt- teräng i , ·att betesmarkerna och slåtterängarna skall skötas på ett sådant sätt: –att arternas täthet och mångfald, den typiska vegetationen och djur- livet samt förekomsten av typiska sällsynta arter bevaras och stärks, –att de kulturhistoriska värdena bevaras och stärks samt ·att ersättningsberättigande betesmarker och slåtterängar skall bevaras och skötas på en areal av: –inom grundersättningen och –inom tilläggsersättningen. Miljöersättning för bevarande av biologisk mångfald och kulturhistoris- ka värden i betesmarker och slåtterängar lämnas i hela . En grundersättning lämnas för skötsel av betesmark och slåtteräng. Med betesmark avses mark som inte är lämplig att plöja och som används till bete. Marken skall vara inhägnad eller naturligt avgränsad, djuren skall ha tillgång till dricksvatten samt att tillsyn av djuren kan ordnas. Detta innebär att betesmark som uppfyller kraven för foderareal i allmänhet är ersättningsberättigande om marken sköts enligt miljöersättningens vill- kor. Med slåtteräng avses mark som inte har lagts under plog och som an- vänds för slåtter, eller slåtter i kompletterad med efterbete. För fodermarker med stora inslag av impediment såsom myr, sand, block eller hällmark, skall den ersättningsberättigande arealen i huvud- sak omfatta de gräsbärande delarna. Ett exempel på sådan mark är skär- gårdsöar med en stor andel hällmark. Grundersättning kan även beviljas för bete vid registrerade fäbodar och för skogsbete. Med skogsbete avses ett område där både markvege- tationen och trädbeståndet är präglade av betesdrift. Vidare skall trädbe- ståndet ha uppkommit genom naturlig föryngring och marken skall under beståndets uppväxt och mognad utan längre uppehåll ha betats av hus- djur. Betesmarker och slåtterängar 85 Grundersättning lämnas för åtgärder som bevarar och förstärker betes- markernas och slåtterängarnas natur- och kulturmiljövärden. Jordbruka- re som ansökt om grundersättning måste därför sköta marken enligt vissa villkor. Åtgärder som kan skada markens natur- och kulturmiljövärden får inte utföras. Därför gäller förbud mot spridning av kemiska bekämp- ningsmedel, gödsling, kalkning, konstbevattning, täkt av sten eller jord eller annan negativ påverkan. Som generella skötselvillkor gäller att: ·Marken skall betas i en sådan omfattning att ingen skadlig ansamling av förna och upplösning av grässvålen kan ske . För slåtterängar gäller att skall ängen städas , höet skall slås och bärgas samt att endast klip- pande eller skärande redskap skall använda vid slåttern. ·Träd och buskar av igenväxningskaraktär skall tas bort. Träd och buskar är ett naturligt inslag i många gräsbärande marker, men med stora regionala skillnader beroende på naturliga förutsättningar och markanvändningshistorik. Äldre träd och buskar som gynnats därför att de fyllt en funktion i markanvändningen utgör inte igenväxnings- vegetation. Exempel på detta är solitärtäd, grova äldre lövträd, ham- lade träd, bärande träd och buskar etc. Vidare är ersättningsträd och ersättningsbuskar samt träd och buskar med funktion som skydd för tamboskap inte igenväxningsvegetation. Träd och buskar som kunnat etablera sig när hävden har blivit för svag är däremot av igenväx- ningskaraktär. De påverkar den hävdbetingade markvegetationen ne- gativt och rötterna skadar bl.a. fornlämningar och landskapselement såsom stenmurar och odlingsrösen. Vid behov får när- mare definiera innebörden av regionala skillnader för träd- och bus- kinslag och i vilken mån sådana, utifrån markanvändningshistorik, tillför kultur- och naturvärden respektive är ett hot mot dessa. Utöver de generella skötselvillkoren kan vid behov be- sluta om förbud mot hästbete och bete inom område med forn- lämningar. För betesdrift på alvarmark på och råder speciella förutsättningar. Utredningen föreslår därför att för alvarmark får läns- styrelsen inom ramen för grundersättningen ställa villkor om skötseln i enlighet med vad som anges för tilläggsersättningen (se avsnitt 7.1.5.1). 86 Betesmarker och slåtterängar Ersättning lämnas med per hektar. Ersättning för bete vid re- gistrerade fäbodar får ges för högst 4 ha per djurenhet som används vid fäboden. Vad gäller skogsbete skall av- göra om förutsättningarna för stöd är uppfyllda och fastställa den ersätt- ningsberättigande arealen. Utöver grundersättningen kan, om funnit att behov av sär- skild natur- och kulturmiljöanpassad skötsel föreligger, tilläggsersättning lämnas för betesmarker och slåtterängar med höga biologiska och kul- turhistoriska värden. Tilläggsersättningen skall prövas individuellt av efter ansökan från jordbrukaren. Innan beslut om tilläggsersättning fattas skall genomföra en förundersök- ning, vilken i allmänhet inbegriper ett gårdsbesök, som skall klargöra om marken uppfyller förutsättningarna för tilläggsersättning. får prioritera mellan inkomna ansökningar om tilläggsersättning. Priori- teringen skall grundas på markens biologiska och kulturhistoriska värden samt behovet av särskild skötsel. beslutar om vilka marker som är berättigande till tilläggsersättning och fastställer skötselvillkoren för marken i en individuell åtgärdsplan. som kan komma i fråga för tilläggsersättning skall i liten grad vara påverkad av gödsling eller andra produktionshöjande åtgärder. Den skall också innehålla vegetationstyper och växt- eller djurarter som visar på långvarig slåtter- eller beteshävd eller höga kulturhistoriska värden som kräver särskild skötsel. Väl dokumenterade och aktuella invente- ringar samt uppgifter från kontrollverksamheten under innevarande pro- gramperiod skall utgöra en viktig grund vid bedömningen av markens natur- och kulturmiljövärde. Tilläggsersättningen skall vara förenad med behovsanpassade särskilda skötselvillkor utöver grundersättningens villkor. Skötselvillkoren fast- ställs utifrån uppsatta mål i en individuell åtgärdsplan för företagets be- tes- och slåttermarker som är berättigande till tilläggsersättning. Följan- de särskilda skötselvillkor kan ställas av : ·förbud mot tillskottsutfodring av betesdjur, ·tidsintervall för bete eller slåtter och vid behov förbud mot slåtter, bete samt bete med vissa djurslag, Betesmarker och slåtterängar 87 ·ytterligare villkor om vilket utseende mark-, busk- eller trädskiktet skall ha vid vegetationsperiodens slut samt ·villkor om skötsel och underhåll av vissa kulturhistoriskt värdefulla landskapselement (t.ex. underhåll av hägnader eller borttagande av vegetation från fornlämningar i betesmarker där detta inte kan åstad- kommas av betesdjur i tillräcklig omfattning). Extra ersättning kan lämnas för kompletterande åtgärder gällande lövtäkt av lövtäktsträd i betesmarker och slåtterängar samt för skötsel av slåtterängar med lieslåtter och efterbete. kan då ställa vill- kor om: ·att maskinslåtter med traktorkopplat redskap skall ersättas med slåt- ter med lie eller andra maskinredskap, ·att återväxt efter slåttern skall tillvaratas med efterbete och att efter- bete skall ske inom vissa tidsintervall samt ·hur ofta och på vilket sätt lövtäkten skall utföras. Tilläggsersättning lämnas med per hektar. Utöver denna ersätt- ning kan extra ersättning för kompletterande åtgärder lämnas med föl- jande belopp: /träd, dock max För att betesmarkernas och slåtterängarnas värden långsiktigt skall be- varas och förstärkas är det väsentligt att hävden och övriga skötselåtgär- der genomförs kontinuerligt. Därför skall åtgärderna utföras på samma mark under hela beslutsperioden. Vid beviljande av tilläggsersättning skall det i femårsbeslutet anges vilken mark och areal som avses samt att marken skall skötas i enlighet med de skötselvillkor som fastställts i åt- gärdsplanen. 88 Betesmarker och slåtterängar 7.1.7Förväntad anslutning och kostnader Den totala anslutningen till åtgärden beräknas till ca 30 000 jordbrukare, varav ca 12 000 även till tilläggsersättningen. Den föreslagna ändringen av de nuvarande ersättningsformerna förväntas leda till en ökad anslut- ning av arealen betesmark och slåtteräng till miljöprogrammet. Den sammanlagda arealen som omfattas av åtgärden vid programperiodens slut uppskattas till 450 000 ha. De årliga kostnaderna beräknas till ca fördelat på grundersättning, tilläggsersättning och kompletterande åtgärder enligt nedanstående. areal (ha) per ha (kr) 7.2Motiv för utredningens förslag 7.2.1Tidigare utvärderingar och analyser av nuvarande miljöersättningar för betesmarker och slåtterängar genomförde i samråd med och en utvärdering och översyn av det svenska miljöprogrammet för jordbruket (SJV 1997a).