sou · GNB3123 · 2000-01-01 00:00:00 — Den danske professorn och grafiska designern beskrivning av designbegreppet är slagkraftig och kortfattad: Design är en process och ett resultat. Design är människans mate- riella svar på några av tillvarons mest grundläggande problem. Med design säkrar vi vår överlevnad, med design gör vi livet lättare och med design gör vi livet mer intressant. Ett växande designområde är utvecklingen och tillämpningen av informationsteknologin: hemsidor, web, datorspel, musikvideor etc. Men på grund av den tvådimensionella presentationsformen behövs här oftare den kompetens som de grafiska designerna besitter. Grafisk design är en vanlig benämning på det som tidigare kallades grafisk formgivning. Grafisk design är ett snabbt växande område som omfattar allt från typografi, bok- formgivning, tidningslayout, affischer, förpackningsdesign, ut- formning av symboler, pictogram, skyltar, hemsidor, grafiska pro- filprogram till kompletta informationssystem. Yrket grafisk designer har sina rötter i den professionalisering som ägde rum inom bok- och affischformgivning i början av 1920- talet, samt i det nya yrket reklamkonstnär, som då etablerades i Begrepp inom form- och designområdet 39 efter amerikansk förebild. Den första utställningen med reklamkonst ägde rum och började reklambyrå- erna anställa konstnärer och det ansågs allt viktigare med konst- närlighet i affischer och annonser. Det var vanligt att tryckeriernas förmän och sättare ansvarade för den visuella planeringen av tryckt material . kom emellertid vid Wezäta i och och vid Bröderna tryckeri i att gå i bräschen för att höja kvaliteten på svensk typografi. Termen grafisk design myntades av den amerikanske formgiva- ren 1922, men ordet slog då inte ige- nom. , som kom att utveckla grafiska program och logotyper för en rad amerikanska företag det mest kända exemplet är gav verksamheten en modern och mer industriell prägel, något som han formulerade i sin bok on design , en bibel för nästa generation grafiska formgivare. Kring var reklamtecknarna ett etablerat yrke på reklambyråerna. Men deras status var relativt låg. Mer respekt mötte affischkonstnärerna som ofta arbetade som frilansare. blev den mest kände i , och kom även att betyda mycket för reklamyrkets utveckling i och med att han startade för bland annat reklamkonst och mode. 1936 hade han tillsammans med nio andra affischkonstnärer grundat föreningen . 1939 bildades Typografiska . startade Skolan för Bok och Reklamkonst och 1941 RMI Berghs, då med namnet ; 1944 grundades , som samarbetade med Reklam och bokhantverk, för att möta det växande behovet av reklamtecknare och professio- nellt utbildade grafiska formgivare hos tryckerierna och förlags- branschen. Internationellt fick yrket ett genomslag efter och i det avseendet var en föregångare och förebild. Lärare och elever från tyska och grafiska formgivare från , som kommit som flyktingar till , påverkade utveck- 40 Begrepp inom form- och designområdet SOU 1999:123 fortsatte efter kriget att vara ledande när det gällde att utveckla kvaliteten på och konstnärligheten hos den gra- fiska designen och typografin. Men yrkesbeteckningen var länge flytande, med namn som bokformgivare, bokkonstnär, arkitekt, art director, etc; den sistnämnda titeln mest använd på annonsbyråerna. I var bokformgivare den vanligaste benämningen på dem som ägnade sig åt grafisk formgivning av böcker och reklam- konstnär på dem som arbetade på annonsbyråerna. I efterkrigstidens informationssamhälle ökade behovet av trycksaker och förpackningar snabbt. fanns i ambitioner hos några av de främsta företrädarna, , att kalla området för visuell kommuni- kation, efter det amerikanska begreppet visual communication. Dessa två personer, liksom och på Svenska Telegrambyrån, kom att visa vilken konstnärlig och kreativ potential som rymdes inom yrket, som fick en högre status . Som en parallell till industriell design strävade några att införa benämningen industriell grafik, efter dansk förebild, där just yrkesföreningen tillämpade detta ord. 1966 försökte man lansera reklamformgivare som en gemensam titel. Men istället blev det benämningen grafisk design som med tiden vann gehör, introducerad bland annat av i boken = Ekonomi . började gränserna suddas ut mellan bok- och reklamformgivarens arbeten och därmed blev just grafisk designer en allt vanligare yrkesbeteckning och grafisk design den definition som beskriver området. Men fortfarande talas om grafisk formgiv- ning och grafiska formgivare. Den internationella organisationen för grafiska designer bildades i . Dess namn är ICOGRADA, . har komplexiteten i yrket ökat. Nya informationstekniker som desktop publishing har å ena sidan underlättat för amatörer att ägna sig åt området, och å den andra inneburit en enorm kvalitetsutveckling och ökad professionalism. Begrepp inom form- och designområdet 41 Avsikten med industridesign är dels att anpassa produkten till användaren och miljön, dels att tillföra produkten ett uttryck av helhet, sammanhang, individualitet och personlighet (utseende). Syftet är att höja kvaliteten på produkterna, definierat som ett samspel mellan estetik, ergonomi, teknik, ekologi och ekonomi. Vad industridesign innebär har den yrkeskår formulerat som kom att axla denna uppgift på industrin. Definitionen av vad industridesign egentligen är har inte alltid varit så entydig. kom den internationella organisationen för industri- design – ICSID 2 – fram till tre olika definitioner av begreppet och eftersom man inte lyckades enas om en accepterades samtliga tre. Industridesign är en skapande aktivitet, vars mål är att harmo- niskt utforma den miljö som utgörs av enskilda produkter och därigenom så väl som möjligt tillfredsställa människans materiella och andliga behov. Detta mål söker man uppnå genom att fastställa de formala kvaliteterna hos industriellt tillverkade föremål. Dessa formala kvaliteter består inte bara av en yttre form utan innebär framför allt sådana strukturella förhållanden som omvandlar ett system till en funktionell och sammansatt enhet och dessutom bidrar till att göra tillverkningen effektivare. (Den sovjetiska industridesignern definition.) Industridesign är konsten att utnyttja teknologins resurser för att skapa och förbättra produkter och system i människans tjänst. Industridesignerna planerar dessa produkter och system på ett sätt som tillvaratar säkerhets-, ekonomiska och effektivitetskrav inom produktion, distribution och användning. 2 1953 bjöd den franske designern och hans kollegor vid Institut dEstétique Industrielle in personer som arbetade med industriell formgivning till ett internationell möte i . också i beslöt man att bilda en internationell organisation för industri- designer med namnet , förkortad ICSID, som därefter kom att träffas regelbundet . Vid i beslöts att namnet delvis skulle ändras till istället för Designer för att markera att även designorganisationer kunde ingå som medlemmar. 42 Begrepp inom form- och designområdet industridesignern uppnå sådana kvaliteter som delvis uttrycks i den yttre formen men som framför allt bildar integrerade struktur- förhållanden, vilka svarar mot människans eviga behov av en meningsfull form. På så sätt blir industridesign, både praktiskt och uttrycksmässigt, en ny faktor som formar vår kultur. (F.d. chefen för och designkritikern definition.) Industridesign är en skapande aktivitet som har till syfte att fastställa de formala kvaliteterna hos industritillverkade föremål. Dessa formala kvaliteter består inte enbart av den yttre formgiv- ningen utan framför allt av de strukturella och funktionella rela- tioner som omvandlar ett system till en sammanhängande enhet som tillgodoser både producentens och brukarens krav. (Industri- designern och före detta rektorn definition.) De tre försöken att ringa in området har väsentliga berörings- punkter. Alla förslagsställarna talar om kopplingen mellan form och funktion. Men det finns några skillnader. Den första inbegriper industridesignens uppgift att fylla andliga behov, den andra industridesignens förmåga att tillfredsställa effektivitetskrav och forma vår kulturella tillvaro och den tredje förslagsställaren fram- häver industridesign som en del av ett system, som påverkar struktur och funktion såväl för producent som för brukare. De tre definitionerna kompletterar varandra och ger en bra bild av hur industridesign kan betraktas. Industridesign är, för att sammanfatta, en medveten och ska- pande aktivitet som innebär att förena teknologi och/eller material med en social dimension för att hjälpa, tillfredsställa eller påverka människans beteende. Frågor som industridesignerna å ena sidan och köparna och användarna av industridesign å den andra sidan kan ställa är: Fyller produkten ett behov väl; är den bra i miljön, för miljön; är den säker och minskar den risker; är den bra att hantera och reparera; finns det ekonomi bakom material, teknik, energi; finns det fantasi bakom form, färg, funktion; är den värd sitt pris? SOU 1999:123 Begrepp inom form- och designområdet 43 Yrket industridesigner3 har två rötter, dels 1700-talets dessina- törer, mönstertecknare, som på de dåtida fabrikerna eller manu- fakturerna ritade mönster till textilier, formgav serviser och teck- nade porslinsdekorer, dels de konstruktörer som genom industria- lismens framväxt blev en nödvändig yrkesgrupp på verkstäder och industrier. När industridesignerrollen uppstod kom synen på yrket i att skilja sig från den i , vilket hade med den historiska, sociala och kulturella situationen i respektive världsdel att göra. I var det den slags verksamhet som utvecklade på AEG – och som även andra konstnärer och arkitekter, verksamma inom Deutscher Werkbund, genomförde på andra tyska industrier – som blev en modell för hur designarbete borde bedrivas. Den byggde på en stark social- estetisk ambition och innebar att allt från fabriksbyggnader, produktdesign, förpackningar till företagslogotyper ingick design- uppdraget. Här finns alltså grunden till begreppet corporate identity, det vill säga hur designern skall uttrycka och gestalta företagets identitet. är det oftast grafiska designer som står för företagens visuella grafiska design, för logotyper, brevpapper, andra trycksaker och hemsidor, en verksamhet som blivit allt vik- tigare . I och i etablerades designbegreppet kring 1930, i samband med framväxten av en ny yrkeskår, så kallade industrial designers, även om man där ibland kallade verksamheten för sty- ling, industrial art eller art for the . 3 Den internationella titeln industrial designer, försvenskat till industri- designer, är resultatet av en internationell överenskommelse. 1957 rekommenderade , knuten till Unit i , ICSID:s olika medlemsländer att verka för att orden design och designer blev de internationella benämningarna. Följande definition slogs fast: En industridesigner är en person som genom sin utbildning, sina tekniska kunskaper, sin erfarenhet och visuella kunskap kvalificerat sig att bestämma material, mekanik, form, färg, ytfinish och dekor på ett föremål som kommer att masstillverkas industriellt. En industridesigner kan, vid skilda tillfällen, ägna sig åt alla eller bara några av dessa aspekter hos ett industriellt tillverkat föremål. 44 Begrepp inom form- och designområdet I var det framförallt kommersiella motiv som drev fram industridesignutvecklingen. och blev två av de främsta företrädarna att hävda designens attraktionskraft; något de uttryckte i slogans som De bäst klädda produkterna säljer bäst och Den vackraste kurvan är den stigande försäljningskurvan. Åsikter som dessa ledde till att industridesign på 1930- och i betraktades som styling och industridesignerna som stylister. Under växte insikterna om att människa och maskin måste kunna fungera tillsammans. Redskapens, instru- mentens och apparaternas funktion och effektivitet var intimt för- knippade med de människor som skulle hantera dem. I blev det bland annat som ambitiöst utvecklade grun- derna till det som kom att kallas ergonomi och som fick ett starkt genomslag i den skandinaviska designdebatten. Mycket av den forskning som svenska designer bedrivit kring handikappdesign och arbetsmiljöer är en följd av ergonomiskt tänkande. har fler ämnen som till exempel ekologi blivit självklara delar av industridesignerns kunskapsområden. Det som har karaktäriserat industridesignerrollen är att i förväg, in i minsta detalj, bestämma hur redskapet/tinget/maskinen skall utformas. Eftersom industridesignern ofta designar produkter för en helautomatiserad industritillverkning är möjligheterna till förändringar i stort sett obefintliga under själva produktionspro- cessen. Det är helt enkelt för dyrt att avbryta tillverkningen, likaså är till exempel formarna för massproduktion av plastprodukter kostsamma investeringar. 4 Det har funnits tendenser och ibland också strävanden från industri- designer att vilja markera sig gentemot den grupp som arbetar med bohagsvaror. Då gör man en åtskillnad mellan industridesigner och formgivare, där den förstnämnda kategorin anses arbeta med mer avancerade material och industriella processer. Men tillämpningen av begreppen är inte konsekvent. Grafiska formgivare kallar sig som tidigare nämnts numera ofta för grafiska designer. På samma sätt benämns ibland de inredningsarkitekter som arbetar med möbelformgivning som möbeldesigner. Begrepp inom form- och designområdet 45 Men med de nya möjligheter som datoriseringen innebär, uppstår allt fler exempel på industriell produktion, där variationer, små tillverkningsserier kan genomföras och speciella önskemål från beställare och kunder tillfredsställas. Den åtskillnad som tidigare fanns mellan hantverks- eller konsthantverklig tillverkning och industriproduktion blir därmed inte längre lika tydlig. På flera svenska industridesignkontor tillämpas nu också en ny och mycket öppnare arbetsmodell. Kunderna och beställarna involveras i processen. De sitter tillsammans med designerna och diskuterar fram lösningar på problemen, deltar till och med ibland handgripligen i skissarbetet. Det innebär att båda parter får en dju- pare förståelse både för arbetsprocessen och känner sig delaktiga i resultatet. För att förtydliga resonemanget: Industridesignerns uppdrag kan se ut på en rad olika sätt. Han eller hon kan designa konstnärligt starkt uttrycksfulla föremål, som till exempel möbler eller bohagsartiklar. Han eller hon kan designa ting, redskap, appa- rater, etc utifrån brukarnas eller beställarnas behov och förutsätt- ningar. Han eller hon kan designa delar, som sedan kan kombineras på olika sätt eller sättas samman till andra produkter. monteringsbara och kombinerbara produkter är ett exempel på detta, liksom bil- och byggindustrin. Han eller hon kan också designa de system som leder till produktion. handlar det om immateriella system, ibland om de maskiner som möjliggör en produktion. 46 Begrepp inom form- och designområdet 3.12Begreppens användning i betänkandet Design, formgivning och konsthantverk, som är de begrepp jag kommer att använda i detta betänkande, är alltså mångtydiga och gränsöverskridande. Orden har delvis skiftande innebörd i olika sammanhang. Design, både grafisk och industriell, innebär att identifiera och lösa problem. Lösningarna kan se ut på många olika sätt. De- signerns profession är att koppla samman alla de krav och behov som ingår i utvecklingen av en produkt respektive ett program till en estetisk och fungerande helhet. Förutom till estetik och funktion skall designern även ta hänsyn till ekologiska, ergonomiska och ekonomiska krav, liksom till säkerhetsaspekter och materialval. I detta delbetänkande används ordet design dels som process och specifik benämning på resultatet av designprocessen, dels som ett övergripande begrepp, även omfattande konsthantverk och formgivning. För att när jag så finner nödvändigt exemplifiera vilken sorts design som avses kommer jag framöver också bruka orden industridesign, grafisk design, konsthantverk och formgiv- ning. Vid formgivning är själva gestaltningen av produkternas form, material och funktion i fokus. Det rör sig främst om produkter utan ett komplicerat tekniskt innehåll. Därför kan man låta formen få en framträdande och avgörande roll. När man formger är kunskaperna om materialen och de tekniker som är förknippade med materialen avgörande. Formgivning skiljer sig också från design genom att genomgående handla om utformning av konkreta föremål. Konsthantverk är benämningen på helt eller delvis handgjorda bruksting, präglade av en konstnärlig ambition och gestaltning. Konsthantverk kan både avse bruks- och konstföremål. Alla dessa verksamheter kan betraktas ur två perspektiv, dels som processer för att uppnå resultat (t.ex. formgivning), dels som resultatet av processer (t.ex. form). Jag har när det så varit nöd- vändigt i denna utredning försökt klargöra när jag talar om den ena Begrepp inom form- och designområdet 47 eller den andra företeelsen, eftersom de ofta brukar blandas samman i diskussioner om design och formgivning. Fortsättningsvis kommer jag framför allt att använda orden design, designer, formgivning, formgivare samt konsthantverk och konsthantverkare; ordet design i både med dess specifika betydelse och som ett mer generellt, övergripande begrepp samt formgivning och konsthantverk med deras mer specifika innebörder. När jag talar om designområdet, inbegriper jag formgivning och konst- hantverk. Även beteckningen form och design förekommer, dels för att variera språkbruket, dels för att i vissa fall förtydliga att området också omfattar formgivning och konsthantverk. 4Musei- och utställningsinstitutioner inom designområdet Det finns en rad olika musei- och utställningsinstitutioner inom design, formgivning och konsthantverk. Jag kommer här att be- skriva följande slags utställningslokaler och verksamheter: museer, konstindustrimuseer, designmuseer, undervisning knuten till museer, designcenter samt konsthantverkscenter. Eftersom dessa institutioner först uppstod utomlands, har jag här framför allt valt att belysa med exempel från andra länder. Istället för att redovisa ett stort antal intressanta utställningsarenor på olika håll i världen, har jag begränsat mig. Jag har snarare velat visa olika typer av utställningsinstitutioner och deras framväxt, inriktning och vilka behov de fyller. Ordet museum kan härledas till det grekiska ordet mouseión, som var en plats helgad åt muserna. Ett museum, till skillnad från en privatsamling, är öppet för en offentlig publik och har föremål som skall bevaras åt eftervärlden. Även om det finns några få tidigare exempel , hänger museernas t illkomst samman med borgarklassens framväxt och kan ses som en parallell till andra borgerliga och offentliga kulturinstitutioner. Borgarklassen vann kulturellt anseende bland annat genom donationer till museerna. 50 Musei- och utställningsinstitutioner Det som utmärker ett museum är enligt den internationella museiorganisationen , , att museet inte är vinstdrivande, men permanent – det vill säga inrymt i en byggnad att det ska tjäna samhället i dess utveckling och vara öppet för en publik. Ett museum har oftast lokaler för både permanenta och tillfälliga utställningar. De permanenta är avsedda att stå , de tillfälliga . Utställningarna skall ge besökarna möjligheter till reflektion, kunskaper och insikter. Det är framför allt denna verksamhet som publiken, museibesökarna, möter. Men den utgör alltså endast en liten del av ett museums arbetsområde. Till museets uppgifter hör också att dokumentera, bevara och vårda de föremål som finns där. Ett museums samlingar skall, be- roende på utrymme, vara tillgängliga för publiken eller förvaras i magasin. Museets magasin och ibland arkiv (om sådana ingår) skall vara tillgängliga för externa forskare. Museets syfte är att främja studier och utbildning. Ett museum skall föra ut information om sitt område. Personalen förväntas be- driva forskning samt följa upp annan forskning och information om de områden museet ansvarar för. Sammanfattningsvis skall ett museum förvärva (göra urval, in- samla, inköpa), förvara (katalogisera, bevara, restaurera och ställa ut), forska (analysera, systematisera och sätta in föremålen i deras historiska sammanhang), förströ och undervisa sin publik (ställa ut, presentera, engagera). Detta sätt att definiera ett museum kan naturligtvis ifrågasättas, eftersom det finns institutioner som kallas museer utan att de har egna samlingar eller forskning knutna till sig. Ett exempel på det är Arbetets Museum i . Hur uppdraget att förströ publiken skall tolkas kan också diskuteras. Om man tolkar det som att ge publiken upplevelser, rimmar detta väl med den utveckling som vuxit fram internationellt . Den så kallade upple- velseindustrin har ökat sin betydelse. Människor reser till och upp- söker platser och byggnader som är intressanta och spännande på olika sätt. Utställningar och museibyggnader har blivit viktiga dragplåster för att attrahera utländska turister och inhemsk publik. Världen över tävlar städer, regioner och länder om att uppföra de arkitektoniskt och konstnärligt mest iögonfallande och sym- Museiarkitekturen har delvis fått överta den uppgift som kyrkoarkitekturen hade åtminstone i på Här får arkitekterna spela över hela det storskaliga registret och utan sedvanligt snäva ekonomiska ramar uppföra hus som i sig kan ses som konstverk. ställer lokalerna stora krav på det som ska visas där. nya, fantasieggande och skulpturala museibyggnaderna är inte alltid så lämpliga för traditionell museiverksamhet – det vill säga för att visa olika sorters tavlor eller föremål. Men detta har inte hämmat publiktillströmningen, tvärtom. Arkitekturen i sig har blivit konst och museerna platser för kontemplation och sinnliga För denna utredning är det framför allt konstindustrimuseernas historia som kan vara värd att titta närmare på. 1700-talets idéer om upplysning och det starka intresse för ländernas nationella identitet och för smakfrågor som uppstod är några av de idéströmningar som kom att påverka dessa museers sätt att förmedla sitt innehåll. En av 1800-talets viktiga konstteoretiker, , hävdade att museernas samlingar och de offentliga monumenten var ett fritt folks verkliga lärare. De var inte bara lärare i praktisk utövning utan spred också kunskaper om vad som var god smak, ansåg han. Den ursprungliga avsikten med Konstindustrimuseerna var att de skulle visa föremål som var estetiskt förebildliga. När de första konstindustrimuseerna grundades var alltså motivet att fostra och upplysa människor om den goda smaken. Det som köptes in till museerna och som visades upp där var så kallade föredömliga föremål, antingen producerade industriellt eller för hand. 52 Musei- och utställningsinstitutioner Upprinnelsen hade varit den intensiva kvalitetsdiskussion och estetiska debatt som uppstått kring den första världsutställningen, i . Initiativtagarna, bland andra prins och kretsen kring honom, hade chockats av den smaklöshet och den urusla kvalitet som de upplevt på utställningen. Avsikten med hade varit att del- tagarna skulle få chansen att visa upp det bästa som tillverkades i respektive land. Istället för att mötas på slagfältet i krig, skulle nationerna konkurrera med sin produktion. Men när väl världs- utställningen var ett faktum visade det sig att mycket av det som presenterades var kitsch och dålig kvalitet. Skillnaderna mellan länderna var marginella. Plagiat och kopior var förhärskande. Detta ledde i många länder till en strävan efter att finna en nationell särart och till en diskussion om smak. Konstindustrimuseernas pedagogiska inriktning skilde sig alltså till att börja med från de äldre museerna och från andra dåtida museer, vilkas uppgift snarare varit att fungera som en slags Kunst- och Wunderkammer – skattkammare, där förunderliga ting antingen hämtade ur naturen eller kulturen visades upp.