sou · GNB348d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Exempel på centrala myndigheter är Socialsty- relsen, , och Luftfartsver- ket. Deras organisation och arbetssätt regleras genom de instruktioner som regeringen utfärdar. I varje län finns en länsstyrelse som i princip lyder direkt under regeringen. har uppgifter inom räddningstjänsten, den sociala omvårdnaden, hälsoskyd- det m.m. Självstyrande kommuner och landsting Kommunerna och landstingen är självstyrande inom sina geografiska områden.26 Kommunernas och landstingens verksamhet regleras genom kommunallagarna och genom åtskilliga specialförfattningar, vilka begränsar de kommu- nala organens handlingsfrihet men också ger dem sär- skilda maktbefogenheter. Ett exempel på det senare är be- stämmelserna om räddningstjänst. I landstingens uppgift ligger att kunna erbjuda en god hälso- och sjukvård.27 Under regeringen lyder bl.a. ett stort antal fristående cen- trala förvaltningsmyndigheter. De har tilldelats vissa be- stämda uppgifter och skall verka i hela . Dessa myndigheter har egen beslutanderätt, även om deras be- slut kan överklagas till regeringen eller till förvaltnings- Katastrofens karaktär avgör vilka aktörer som involveras Katastrofer kan drabba på två olika sätt. När katastrofplatsen är belägen inom gränser kom- mer de områden som är direkt drabbade att utsättas för P R E S E N T A T I O N Framförallt påverkas aktörerna inom de kommuner som finns i katastrofområdet. Även regeringen samt centrala och regionala myndigheter kan bli inblan- dade. En annan typ av katastrofer är sådana som inträffar ut- anför men där svenska medborgare är inblandade. Till sådana händelser hör Estoniakatastrofen. I sådana fall blir räddningstjänsten inblandad i mindre utsträckning el- ler inte alls. Istället får andra aktörer stor betydelse. Till regeringen och strömmar information in från medier och utländska ambassader. Informationen behöver analyseras och vidareförmedlas till myndigheter och berörda. Bemötande och omhändertagande av anhö- riga och överlevande blir i dessa situationer en viktig upp- gift för myndigheterna. Lämplig organisation måste finnas för båda dessa si- tuationer. Många mer eller mindre självständiga aktörer med ansvar inom olika områden kommer att behöva sam- verka med varandra. Detta gäller t.ex. inom områden som rör räddningsinsatser, hälso- och sjukvård, ordning och säkerhet samt information. Nedan följer en beskrivning av vilka regler som styr verksamheterna inom räddnings- tjänst och hälso- och sjukvård. Även information och ledningsansvar behandlas. Med räddningstjänst avses de operativa räddningsinsatser som staten och kommunerna är skyldiga att svara för vid olyckshändelser eller fara därför, för att försöka hindra el- ler begränsa skador på människor, egendom eller miljö.28 Skyldighet att göra en räddningsinsats föreligger en- dast, om det med hänsyn till behovet av ett snabbt ingri- pande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt är påkallat att staten eller kommunen svarar för insatsen. P R E S E N T A T I O N Varje kommun skall upprätta en räddningstjänstplan som skall tillställas , samt andra berörda kommuner. Regeringen får besluta om ändring i planen efter framställan från Statens räddnings- verk.29 När en olycka inträffar i en kommun svarar kommu- nens räddningskår för insatserna såvida det inte är fråga om statlig räddningstjänst.30 resurser är anpassade efter den riskbild som finns i varje kommun. Mellan vissa kommuner finns avtal om samverkan mellan räddningskårerna. Vid varje räddningsinsats skall det finnas en räddnings- ledare som ansvarar för insatserna. Räddningsledaren upprättar alltid en ledningsplats. Där samordnas insat- serna med en ledningsläkare och en polisinsatschef. Räddningsledaren kan beordra även enskilda att delta i räddningstjänstens arbete och använda eller förstöra an- nans egendom. Statliga eller kommunala myndigheter skall med personal och egendom delta i räddningsinsatser på anmodan av räddningsledaren. Räddningsledaren är huvudansvarig och avgör när räddningstjänst föreligger och när den skall avslutas. Det finns inga särskilda bestämmelser för katastrofer utan räddningsledaren har samma befogenheter vid så- dana händelser. skall efter hörande med kommunerna i lä- net och berörda myndigheter upprätta de planer som läns- styrelsen behöver för att kunna utöva sitt ansvar. får meddela föreskrifter om innehållet i planerna. har ett eget ansvar för räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen och beslutar då vem som skall vara räddningsledare. När mer än en kommun är drabbad inom samma län kan berörda räddningsledare komma överens om vem som skall leda insatsen, om så inte sker beslutas detta av . Om det fordras omfattande räddningsinsatser i kom- munal verksamhet skall ta över ansvaret för räddningstjänsten i de kommuner som berörs. Innefattar insatserna även statlig räddningstjänst skall svara för samordningen mellan den statliga och kommu- nala räddningstjänsten. När tagit över ansva- ret för räddningstjänsten, skall den också utse räddnings- ledare. Det finns även möjlighet för regeringen, när omfat- tande räddningsinsatser krävs, att bestämma vilken läns- styrelse eller annan statlig myndighet som skall ta över ansvaret för räddningstjänsten inom en eller flera kommu- ner. Den myndighet som tilldelas ansvaret utser då räddningsledare. Regeringen kan också själv ta över ansva- ret för räddningstjänsten och utse räddningsledare.31 Räddningsledaren har det yttersta ansvaret för räddningsinsatsen. Denne skall bland annat fatta beslut om insatsens inriktning och prioriteringar, resursfördel- ning och underhåll, informationstjänst samt leda åtgär- derna på skadeplatsen. Polisens roll vid räddningsinsatser Polisens uppgift vid räddningsinsatser är att ansvara för avspärrning av skadeplatsen, trafikreglering, utrymning, efterforskning, genomsökning och bevakning. Inom den polisiära organisationen är polischefen an- svarig för polisinsatsen. Underställd polischefen finns en polisinsatschef som leder polisens verksamhet på fältet och samverkar med räddningsledaren. Polisens och rädd- ningstjänstens resurser samverkar vid insatsen. Både poli- sen och räddningstjänsten larmas via SOS-centralerna. Hälso- och sjukvårdens roll vid räddningstjänst Hälso- och sjukvården skall samverka med räddnings- tjänsten när någon skadats. I vissa fall innebär insatsen en- bart samverkan beträffande transporter. Vid svårare fall kan sjukvårdsgrupper delta i själva räddningsarbetet. Är händelsen av mycket svår art inträder katastrofberedskap. Sjukvården vid räddningsinsatser består av sjuk- och ambulanstransporter samt katastrofberedskap vid akut- sjukhus. I katastrofberedskapen ingår även beredskap att sända sjukvårdsgrupper till skadeplatsen. P R E S E N T A T I O N läkare leder sjukvårdsarbetet inom skadeområdet och styr transporterna med skadade till olika sjukhus där vård kan ges. Försvarsmaktens roll vid räddningstjänst På begäran av räddningsledaren skall Försvarsmakten delta i räddningsinsats om inte något allvarligt hinder för detta föreligger. En insatsstyrka ur Försvarsmakten lyder under eget militärt befäl som i sin tur lyder under räddningsledaren. P R E S E N T A T I O N Civila förberedelser för och åtgärder vid krig Totalförsvar är sådan verksamhet som behövs för att förbereda och bedriva den militära och civila verksamhet som erfordras om krig utbryter. I det följande lämnas en övergripande beskrivning av den civila delens organisationsform32 särskilt vad gäller räddningstjänst, hälso- och sjukvård samt information. För att stärka försvarsförmåga kan regeringen besluta om höjd beredskap. Vid höjd beredskap skall kom- muner, landsting och kyrkliga kommuner vidta de sär- skilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamheten m.m. som är nödvändig för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter inom totalförsvaret. Även enskilda organisationer och företag som är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig skall då vidta sådana åtgär- der. Beredskapsförberedelser i kommuner och landsting Kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna skall vidta de beredskapsförberedelser som behövs för de- ras respektive verksamhet under höjd beredskap. Detta skall ske i samverkan med andra berörda statliga, regionala och kommunala aktörer. Planer skall finnas med uppgifter om vilken verksamhet som är avsedd att bedrivas under höjd beredskap, om krigsorganisationen, om vilken perso- nal som skall tjänstgöra m.m. Kommunstyrelsen ansvarar för ledningen av den del av det civila försvaret som kommunen skall bedriva. Kommunstyrelsen skall också verka för att den civila verk- samheten får en enhetlig inriktning och att samverkan kommer till stånd mellan dem som bedriver civil verksam- het. Varje kommun, landsting och kyrklig kommun skall medverka i sådan beredskapsutbildning som berör dem. De skall se till att de personer som ingår i krigsorganisa- tionen får nödvändig utbildning. I varje kommun skall det finnas ett hemskydd med uppgift att dels förmedla information mellan kommunen och befolkningen, dels verka för att skydda, rädda och hjälpa befolkningen i samband med stridshandlingar samt verka för att trygga nödvändig försörjning. Kommunen skall hålla underrättad om beredskapsläget. kan besluta att kommuner eller landsting skall bistå varandra. ansvarar för den civila hälso- och sjukvården. En närmare beskrivning av hälso- och sjuk- vård vid krig följer nedan. Myndigheternas beredskapsplanering och verksamhet vid höjd beredskap Varje myndighet skall i sin verksamhet beakta total- försvarets krav. Deras planering skall ske i samverkan med de statliga och kommunala myndigheter, sammanslut- ningar och näringsidkare som är berörda. P R E S E N T A T I O N Inom totalförsvaret hänförs vissa myndigheter till funktioner som i krig är särskilt betydelsefulla. En central myndighet inom varje funktion har ansvaret för samord- ning m.m. och utgör därmed en s.k. funktionsansvarig myndighet. har ansvar för funk- tionen civil ledning, transporter m.m., för ordning och säkerhet, för befolkningsskydd och räddningstjänst, Styrelsen för psy- kologiskt försvar för informationsberedskap och Social- styrelsen för hälso- och sjukvård m.m. De funktionsansvariga myndigheterna skall i fredstid i samråd med övriga myndigheter med uppgifter inom funktionen utarbeta underlag för beslut om målsättning, samordna beredskapsförberedelser och planering, svara för utbildning och övningar m.m. Försvarsmakten får ta del av planläggningen hos de myndigheter som är beredskapsmyndigheter.33 Under skärpt beredskap skall den funktionsansvariga myndigheten samordna verksamheten inom funktionen och med andra myndigheter. Vid högsta beredskap skall de funktionsansvariga myn- digheterna m.fl. hålla regeringen informerad om händel- seutvecklingen inom respektive ansvarsområde och om vidtagna och planerade åtgärder. skall i fred leda och sam- ordna beredskapsförberedelserna vid övriga funktions- ansvariga myndigheter. Myndigheten skall särskilt, bl.a. genom att utarbeta råd och rekommendationer, verka för enhetlighet i frågor som är gemensamma för det civila för- svaret, verka för övergripande samverkan mellan det civila och det militära försvaret samt utveckla kunskaper om de ömsesidiga kraven inför och under höjd beredskap. Myn- digheten skall också samordna utbildning i frågor som är gemensamma för det civila försvaret. Överstyrelsen för ci- vil beredskap skall även bedriva operativa studier som un- derlag för krigsplanläggningen inom det civila försvaret, samordna planeringen, inriktningen och uppföljningen av ledningsövningar, samt leda större övningar för civilbefäl- havare och militärbefälhavare vad avser det civila försva- ret. Under höjd beredskap skall myndigheten på regering- ens uppdrag göra övergripande utredningar på det civila försvarets område samt, efter särskilt beslut från reger- ingen, inrikta och samordna de funktionsansvariga myn- digheternas och civilbefälhavarnas verksamhet.34 Civilbefälhavaren är i krig den högsta civila total- försvarsmyndigheten inom ett civilområde. är in- delat i tre sådana områden.35 Civilbefälhavaren har upp- gifter inom funktionen civil ledning och samordning.36 Civilbefälhavaren skall samordna planering, leda ledningsövningar, samt inriktning och uppföljning av dessa och verka för utbildning av personal m.m. Civil- befälhavaren får meddela länsstyrelserna de föreskrifter som behövs för planläggningen av totalförsvaret inom civilområdet. Civilbefälhavaren får även meddela andra statliga myndigheter under regeringen, förutom Försvar- smakten, föreskrifter om inriktningen av beredskaps- förberedelser. I krig skall civilbefälhavaren verka för att största möj- liga försvarseffekt uppnås genom att verka för att civila myndigheter och andra civila organ bedriver sina verk- samheter med en enhetlig riktning där de civila försvarsåtgärderna samordnas. Tillsammans med militär- befälhavaren vid Försvarsmakten skall civilbefälhavaren verka för att det civila och militära försvaret samordnas. Civilbefälhavaren får meddela länsstyrelserna och annan regional civil myndighet med statliga förvaltnings- uppgifter föreskrifter för verksamheten. Det ingår i civil- befälhavarens ansvar att hålla sig underrättad om läget inom civilområdet och på alla sätt försöka upprätthålla förbindelsen med regeringen, centrala myndigheter och övriga civilbefälhavare.37 Styrelsen för psykologiskt försvar är central förvaltnings- myndighet för det psykologiska försvaret. Som funktion- sansvarig myndighet skall den leda och samordna plan- läggningen av rikets psykologiska försvar, sprida kunskap om säkerhetspolitiken och totalförsvaret, inklusive civil- befolkningens möjligheter att inom folkrättens ramar bjuda en ockupant motstånd, samt främja och samordna andra myndigheters information inom dessa områden.38 Under höjd beredskap eller annars efter särskilt beslut P R E S E N T A T I O N av regeringen skall myndigheten dessutom bevara och stärka befolkningens försvarsvilja och motståndsanda. är funktionsansvarig myndighet för hälso- och sjukvård, socialtjänst samt miljö- och hälso- skydd. skall således samordna beredskaps- förberedelser och planering därav, samordna och genom- föra krigsplanläggning, svara för utbildning av personal och för att övningar genomförs samt redovisa beredskaps- läget för regeringen. Under höjd beredskap skall Social- styrelsen kunna informera regeringen om händelseut- vecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen inom sitt område samt om vidtagna och planerade åtgär- der. Vid skärpt beredskap skall samordna verksamheten inom sitt ansvarsområde och med andra myndigheter inom totalförsvaret.39 är den högsta civila totalförsvarsmyndig- heten inom länen och skall samverka med försvarsområ- desbefälhavaren vid Försvarsmakten för att åstadkomma en enhetlig inriktning och ledning av totalförsvarets olika delar och en ändamålsenlig användning av civila och mili- tära resurser. Detta skall ske genom riskanalyser, samver- kan, planläggning och övning inom det civila försvaret. skall även ge stöd och underlag till kommu- ner och berörda myndigheter, organisationer och företag för deras beredskapsförberedelser. Vid höjd beredskap skall inom länet verka för att största möjliga försvarseffekt uppnås. I detta ligger samordning och enhetlig inriktning av det civila försvaret, samordning mellan det civila och militära för- svaret samt att verka för att länets tillgångar fördelas och utnyttjas så att försvarsansträngningarna främjas. Länssty- relsen får då meddela föreskrifter om verksamheten hos andra regionala och lokala civila myndigheter med statliga förvaltningsuppgifter inom länet, med undantag för civil- befälhavaren. Under höjd beredskap har räddningstjänsten utöver sina vanliga uppgifter ansvar för att upptäcka, utmärka och röja farliga områden m.m. Civilbefälhavaren har rätt att under höjd beredskap besluta om användning av räddningskårer för uppgifter som inte berör den egna kommunen för omfördelning mellan länen inom civilområdet. Motsvarande rätt att be- sluta om omfördelning har vad gäller kom- munerna inom länet. Hälso- och sjukvården är en totalförsvarsfunktion som be- står av en civil och en militär del. Den militära sjukvårds- organisationen skall i krig vara ett komplement till den ci- vila. Inom totalförsvaret finns lager av sjukvårdsutrustning och läkemedel som kan användas i krig.40 Den civila hälso- och sjukvårdens katastrofberedskap utgör en nöd- vändig grund för och del av krigsberedskapen. Ambitio- nen för hälso- och sjukvården i krig skall vara att hålla de medicinska behandlingsresultaten på samma nivå som i fred för det stora flertalet patienter. Vid fredstida katastrofer och i krig kan det krävas sam- ordning av hela landets sjukvård. Detta ställer krav på samverkan mellan civil och militär sjukvård på olika ni- våer. En samordnad och samgrupperad ledning krävs såväl på central nivå, som högre regional nivå och lägre regional nivå. Ansvaret för detta på central nivå har , överbefälhavaren och . På hö- gre regional nivå utövas ledningen av civilbefälhavare och militärbefälhavare och på lägre regional nivå av landsting, länsstyrelse och försvarsområde. Vidare samverkar på distriktsnivå hälso- och sjukvårdsledningen inom med primärkommunal ledning samt militära förbandschefer. Informationsberedskap för svåra påfrestningar i fred och för krig Varje myndighet har i fred och i krig ansvar för att infor- mera om sin verksamhet till allmänhet och medierna. Ett sådant ansvar har även kommuner och landsting. När räddningsinsatser i fredstid pågår, ansvarar rädd- ningsledaren i samverkan med polis och sjukvård för att information förmedlas till medierna. Sjukvården ansvarar för information om och till patienterna på sjukhusen. Po- informationscentral har tillgång till den registrering P R E S E N T A T I O N som polisen sköter vid skadeplatsen och informerar uti- från denna. I fredstid skall Styrelsen för psykologiskt försvar bistå andra myndigheter i deras arbete med att utforma och sprida information om svåra påfrestningar på samhället i fred, genom att utarbeta råd och rekommendationer för informationsverksamheten.41 Om en svår påfrestning rå- der skall styrelsen för psykologiskt försvar på begäran ge stöd och hjälp till andra myndigheter i deras informations- arbete. Myndigheten skall även, efter samråd med medie- företag, följa och analysera utvecklingen av mediernas be- redskap för svåra påfrestningar i fred. Myndigheten skall utarbeta underlag för regeringens beslut om beredskap för medieområdet. Styrelsen för psykologiskt försvar har till uppgift att upprätta en beredskapsorganisation som skall fungera un- der och vid direkt fara för krig. Myndigheten skall i krig analysera stämnings- och opinionsläget i landet samt följa rapporteringen i natio- nella och internationella nyhetsmedier. Vidare skall ett centralt presskvarter upprättas tillsammans med informatörer från bl.a. det militära högkvarteret, och . Syftet med ett centralt presskvarter är att kunna ge medi- erna och därigenom allmänheten information. Även civilbefälhavarna, länsstyrelserna och kommu- nerna skall förstärka sina informationsresurser i händelse av krig. P R E S E N T A T I O N Hälso- och sjukvårdens planering och organisation av katastrofberedskapen för psykiskt och socialt stöd Här redovisas som en bakgrund den svenska organisationen för nationell, regional och lokal katastrofberedskap. Behovet av en beredskap för psykiskt och socialt omhändertagande vid katastrofer är någonting som olika aktörer i det svenska samhället under de fått ökad medvetenhet om. När hälso- och sjukvården planlägger, utbildar och övar katastrofberedskap utgör psykiskt och socialt omhändertagande en betydelsefull del. Som sektorsansvarig myndighet för hälso- och sjuk- vården i utarbetar allmänna råd om hälso- och sjukvårdens katastrofberedskap.42 Syftet är att de allmänna råden skall utgöra ett gemensamt över- gripande underlag för planering och utbildning. De all- männa råden riktar sig till hälso- och sjukvårdens me- dicinskt och administrativt ansvariga och även till räddningstjänsten, polisen och Försvarsmakten som infor- mation. I en särskild skrift43 behandlas frågor om psykiskt och socialt omhändertagande. Avsikten är att ge all- männa riktlinjer till landsting och kommuner för plane- ring, organisation och utbildning vad gäller det psykolo- giska, psykiatriska och sociala omhändertagandet och stö- det vid stora olyckor och katastrofer. Det är väsentligt att påminna om landstingens och kommunernas självstyre och självständiga ansvar för hälso- och sjukvården. har således ingen direktivrätt över landstingen och kommunerna, de re- kommendationer och råd som publiceras är endast vägle- dande och myndighetens ansvar och befogenhet inskrän- ker sig till att följa verksamheten. Samverkan och samordning av information För att samhällets resurser skall kunna användas optimalt i samband med en katastrof krävs samordning på nationell, regional och lokal nivå. Den lokala hälso- och sjukvården som ansvarar för det akuta omhändertagandet kan behöva stöd i form av erfarenhetsutbyte, akuta råd och handled- ning. Det är uppgift att följa och stödja sjukvårdshuvudmannens katastrofplanering samt att sam- ordna informationen mot huvudmannen men även mellan myndigheter och allmänheten. Landstingen i har skyldighet att erbjuda god och lättillgänglig hälso- och sjukvård till dem som behöver det.44 För att detta skall vara möjligt även vid stora olyckor och katastrofer krävs en särskild katastrofberedskap. P R E S E N T A T I O N cialstyrelsens allmänna råd framgår att det centralt hos varje landsting samt vid varje akutsjukhus och primärvårdsdistrikt bör finnas en katastrofplan, som kon- tinuerligt revideras. Utöver detta krävs att all berörd per- sonal får information och utbildning. be- tonar även behovet av att samordning sker mellan den fredstida katastrofberedskapen och krigsberedskapen,45 liksom att samverkan med andra berörda myndigheter krävs vid planeringen. Exempel på berörda myndigheter är , försvaret, sjö- och flygräddningen, kom- munens räddningstjänst, polisen och SOS-centraler. Dessutom uppmuntras samverkan även med olika tros- samfund och frivilligorganisationer. I övergripande uppgift ingår att se till att katastrofplaner upprättas inom sjukhus och primärvårds- distrikt och att planerna övas, liksom att katastrof- beredskapen samordnas mellan primärvård, sjukhus och kommun. Inom landstingsområdet engageras framförallt all- mänpsykiatriska jourmottagningar, jourmottagning för barn- och ungdomspsykiatri, delar av öppenvårdspsykia- trin, företagshälsovården, kuratorer och psykologer samt sjukhuskyrkan i det psykologiska och psykiatriska omhän- dertagandet av katastrofdrabbade. Då barn och ungdomar är inblandade samverkar ofta elevvården och skol- hälsovården med primärvården och den psykiska barn- och ungdomsvården (PBU). På lokal nivå har kommunstyrelsen (och den sociala distriktsnämnden i storstäderna) ansvaret för att de som vistas inom kommunen får det stöd och den hjälp som är erforderlig, i fred såväl som i krig. I omsorgsarbetet vid en katastrof kan individ- och familjeomsorgen, äldre- och handikappomsorgen och barn- och utbildningsförvalt- ningen involveras. Grupper för psykosocialt omhändertagande inom landsting och kommun För att hälso- och sjukvården och skall kunna erbjuda den hjälp som erfordras vid stora olyckor och katastrofer menar att en särskild orga- nisation måste finnas inom varje landsting och kommun. Psykologisk-psykiatrisk katastrofledningsgrupp (PKL) anser att de flesta akutsjukhus bör inrätta en PKL-grupp bestående av personer med särskild kata- strofpsykologisk och -psykiatrisk utbildning. Gruppens uppgift skall bland annat vara att planera, leda och sam- ordna det psykiska och sociala omhändertagandet vid ka- tastrofer i nära samarbete med sjukhusets katastrof- kommitté och -kansli.