sou · GNB354 · 2000-01-01 00:00:00 — Därför anges att bestämmelsen även gäller brott mot förbudet i artikel 2 i varmärkes- intrångsförordningen. 2 § Ansvar för tullförseelse inträder inte, om gärningen är belagd med straff i eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Paragrafen motsvarar 97 § i den nuvarande tullagen. 3 § Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av . Paragrafen motsvarar 98 § i den nuvarande tullagen. 4 § När med stöd av tullagstiftningen förelägger någon att vidta åtgärd som behövs för förtullning eller annan tullklarering eller för kontrollverksamhet, kan vite föreläggas. Vite kan även föreläggas, om någon underlåtit att lämna uppgift eller inge handling enligt föreskrift i tullagstiftningen eller att fullgöra skyldighet som föreskrivs i 5 kap. 17, 18, 25, 32 och 34 §§. Finns det anledning att anta att den som skall föreläggas, eller, om denne är en juridisk person, dess ställföreträdare har begått brott, får han inte föreläggas vid vite att medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Vite får inte fastställas till lägre belopp än femhundra kronor eller högre än . Bestämmelserna i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om viten. Paragrafen motsvarar 99 § tullagen i dess lydelse enligt prop. 1998/99:79 och 99 a § i den nuvarande tullagen, med den skillnaden att paragrafen också omfattar skyldigheten att medverka enligt 5 kap. 32 och 34 §§; se också kommentarerna till de paragraferna. 1 § Uppgifter, som någon lämnat om en vara enligt föreskrifter i förordningen (EEG) nr 2454/93 eller föreskrifter beträffande uppgifter som skall lämnas i tulldeklaration eller anmälan till annan godkänd tullbehandling som avses i 3 kap. 1 §, får användas även för statistiska ändamål. Regeringen får meddela föreskrifter om att den som för transportmedel från eller till tredje land skall lämna särskilda uppgifter till för transportstatistiska ändamål. Paragrafen motsvarar med viss redaktionell ändring 44 § i den nuvarande tullagen. 2 § Belopp som enligt tullagstiftningen skall betalas till eller utbetalas från , skall avrundas till närmast lägre hela krontal. Paragrafen motsvarar 111 § i den nuvarande tullagen. 3 § Av förordningen (EEG) nr 918/83 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse 1 framgår att tullfrihet skall medges för försändelse som avsänts från tredje land till en mottagare i gemenskapen och vars sammanlagda värde uppgår 1 EGT L 105, 23.04.1983, s. 1 (Celex 383R0918) till högst 22 ecu, dock inte till den del försändelsen innehåller alko- holhaltiga produkter, parfym, luktvatten, tobak eller tobaksvaror. Utöver vad som följer av första stycket skall tull och annan skatt inte tas ut för en varuförsändelse när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen sammanlagt inte uppgår till etthundra kronor. Detta gäller dock inte om försändelsen 1.innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror, eller 2.utgör ett led i en postorderförsäljning i andra fall än då försändelsen består av utländska periodiska publikationer. Paragrafen motsvarar 112 § i den nuvarande tullagen. 4 § kan medge att en icke-gemenskapsvara överlåts till staten, om överlåtelsen inte medför olägenhet eller kostnad för . skall inte tas ut för en vara som överlåts till staten enligt första stycket. Att varan skall anses ha blivit upplagd på tullager framgår av artikel 867a i förordningen (EEG) nr 2454/93. Paragrafen motsvarar 113 § i den nuvarande tullagen. 5 § Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddela föreskrifter om hur varor skall hänföras till en godkänd tullbehandling i vissa fall, när varor importeras till eller exporteras från det svenska tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg. Paragrafen motsvarar 114 § i den nuvarande tullagen med den skillnaden att det uttryckligen anges att det är fråga om det svenska tullområdet. 1994/95:34 (s. 165) påpekas att utrymmet för särskilda bestämmelser i fråga om tullbehandling av försändelser som införs eller utförs på järnväg, med post eller med luftfartyg, utöver de särbestämmelser som kan finnas i gemenskapsreglerna, är mycket litet. Därefter anförs att några avvikelser från vad som föreskrivs i gemenskapsrätten självfallet inte får förekomma, men att det dock bör finnas möjligheter att inom ramarna för gemenskapsreglerna föreskriva om sådana avvikelser från tullagen som det kan visa sig finnas praktiska behov av. Regeringens föreskrifter kan givetvis inte avse annat än det svenska tullområdet, men detta bör för tydlighetens skull utsägas i paragrafen. 6 § På tullplats sker tullförrättning utan kostnad för allmänheten inom de områden och på de tider som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva att tullförrättning även i andra fall skall ske utan kostnad för allmänheten. Paragrafen motsvarar 115 § i den nuvarande tullagen. 7 § Den som föranleder tullförrättning som inte är avgiftsfri skall betala avgift för förrättningen (förrättningsavgift) enligt taxa som regeringen föreskriver. Bestämmelsen i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om förrättningsavgift. Paragrafen motsvarar 116 § i den nuvarande tullagen. 8 § Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för tillstånd till betalningsanstånd och utfärdande av särskild tullräkning. Bestämmelsen i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om avgifter enligt första stycket. Paragrafen motsvarar 117 § i den nuvarande tullagen. 9 § skall på begäran tillhandahålla Riksbank, , , , , skattemyndighet, , och uppgifter som förekommer hos och som rör import eller export av varor. I tullregisterlagen (1990:137) finns bestämmelser om utläm- nande till vissa myndigheter av uppgifter ur tullregistret på medium för automatisk databehandling. Paragrafen motsvarar 118 § i den nuvarande tullagen. 10 § Tulltjänsteman som får kännedom om ett brott enligt författning, vars efterlevnad har att övervaka, skall anmäla detta till sin förman så snart det kan ske. En tulltjänsteman får lämna rapporteftergift om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tulltjänstemans skyldighet att rapportera brott och rätt att lämna rapporteftergift. Skälen för införandet av en sådan bestämmelse har utvecklats i avsnitt 5.2.3. 11 § I artikel 56 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om förstöring av varor som har visats upp. tillämpning av de bestämmelserna får varorna förstöras, om de inte kan säljas och 1.det finns en risk för att varorna förstörs eller minskar väsentligt i värde, eller 2.kostnaden för förvaringen av varorna är orimligt hög. Regeringen får meddela föreskrifter till komplettering av dessa bestämmelser. Paragrafen utgör en komplettering till artikel 56 i tullkodexen, se vidare avsnitt 6.4. 12 § En vara får, om inte annat särskilt föreskrivs, utan hinder av införselförbud eller särskilt föreskrivet införselvillkor 1.transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter och villkor som gäller för tullförfarandet extern transitering, 2.förvaras i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager, 3.förstöras under kontroll av eller annan som verket godkänner eller Vid försäljning av vara genom försorg skall, om varan inte återutförs, föreskrivna införselvillkor iakttas. Kan försäljning inte ske, bestämmer tillsynsmyndigheten, hur det skall förfaras med varan. 13 § Vad som sägs i 12 § gäller inte införselrestriktion som följer av EG-rätten. I 12 och 13 §§ har bestämmelserna i lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. tagits in. Ändringarna är redaktionella. Med tillsynsmyndighet avses den myndighet som skall ha tillsynen över att respektive reglerings- författning efterlevs 1, dvs exempelvis och Alkohol- inspektionen. Lagen om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. tillkom . Motsvarande bestämmelser fanns tidigare i förordningen (1924:119) angående transitering av införselförbjudna varor m.m. Syftet med lagen var att sammanföra sådana bestämmelser som var gemensamma för olika regleringsförfattningar. 1994/95:34 konstaterades (s. 116) att det vid ett medlemskap i inte 1 Se prop. 1973:187 s. 104. finns utrymme för nationella bestämmelser avseende införsel- restriktioner som följer av EG-bestämmelser, men att bestämmelserna kan bibehållas för sådana nationella restriktioner som vi själva kan önska behålla eller införa inom de ramar som EG-bestämmelserna tillåter. 14 § Innan en vara förstörs enligt 11 eller 12 § skall om möjligt bestämmelserna om särskild underrättelse i 4 kap. 27 § andra stycket tillämpas. Bestämmelsen har hämtats från 41 § i den nuvarande tullagen. 1 § Regeringen får bemyndiga att meddela före skrifter i de ämnen som anges i 2 kap. 1, 2 och 3 §§, 3 kap. 1, 3, 4, 9, 11, 14 och 16 §§, 4 kap. 8, 9, 12 och 22 §§, 5 kap. 6, 18 och 21-23 §§, 6 kap. 6 § 2-6 samt 10 kap. 1, 5-8 och 11 §§. Denna lag träder i kraft den... Vid lagens ikraftträdande upphör tullagen (1994:1550), lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor samt lagen (1994:1552) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. att gälla. Den upphävda tullagen skall dock fortfarande tillämpas i fråga om varor som anmälts eller borde ha anmälts till förtullning före ikraftträdandet. 2 Förslaget till tullförordning I förslaget till tullförordning har de bestämmelser om bokningsuppgifter vid kontroll enligt tullagen som finns i förordningen (1996:702) om befogenheter vid gräns mot annat land inom Europeiska unionen, m.m. inarbetats. Vidare har bestämmelserna i förordningen (1994:1559) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. arbetats in. Som framgår av avsnitt 2.4 och kommentaren till förslaget till ny tullag har vår utgångspunkt varit att kontrollbestämmelserna i möjligaste mån skall samlas i tullagen. De kontrollbestämmelser som återfinnas i förslaget till tullförordning är närmast att se som verkställig- hetsföreskrifter till kontrollbestämmelserna i tullagen. Förslaget till tullförordning innehåller inte heller några straff- bestämmelser. Ansvarsbestämmelserna i den föreslagna tullagen är nämligen utformade på ett sådant sätt att de omfattar även brott mot föreskrifter i tullförordningen. Enligt de förslag som punktskatteutredning lämnar i sitt del- betänkande SOU 1998:126 Beskattning utan taxfree skall bestäm- melserna om exportbutiker lyftas ut ur tullagen och tullförordningen. Vi har därför inte föreslagit några bestämmelser motsvarande 45-47 och 78 §§ i den nuvarande tullförordningen. 1 § Vad som föreskrivs i denna förordning om tull gäller även annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import, om inte annat uttryckligen anges. Se kommentaren till den förslagna 1 kap. 3 § tullagen. 2 § Uttryck i denna förordning har samma innebörd som i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättande av en tullkodex för gemenskapen1 och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen2 samt i tullagen (0000:0000). 1EGT L 302, 19.10.1992, s. 1 (Celex 392R2913) 2EGT L 253, 11.10.1993, s. 1 (Celex 393R2454) I 2 § i den nuvarande tullförordningen finns definitioner av begreppen hemtagning, hemtagare, godkänd importör, transportmedel, fartyg, fordon, luftfartyg och tullplats. Definitionerna av fartyg, fordon och tullplats har förts över till 1 kap. 5 § i förslaget till tullag; begreppen används redan i lagen. Någon definition av transportmedel och luftfartyg har inte ansetts nödvändig. Med den nya utformningen av bestämmelserna om förenklade förfaranden vid övergång till fri omsättning behövs inte begreppen hemtagning, hemtagare och godkänd importör; se kommentaren till 10 §. Bindande klassificerings- eller ursprungsbesked 3 § Bindande besked om en varas klassificering enligt en tullnomenklatur som ingår i EG-rätten ( klassificeringsbesked) och bindande besked om en varas ursprung som avses i artiklarna 22 och 27 i förordningen (EEG) nr 2913/92 (ursprungsbesked) meddelas av . 4 § Görs laboratorieundersökning eller anlitas sakkunnig för att utreda en varas beskaffenhet vid handläggningen av ett ärende om bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked, skall sökanden enligt beslut av ersätta kost naden för detta, om inte verket i särskilt ärende beslutar annat. En ansökan om bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked skall avvisas, om med hänsyn till innehållet i ansökningen, utredningens beskaffenhet eller andra omständigheter finner att besked inte bör meddelas. Bestämmelserna i 3 och 4 §§ motsvarar, med viss redaktionell ändring, 22 och 23 §§ i den nuvarande tullförordningen. Införsel av varor m.m. 5 § Anmälan enligt artikel 40 i förordningen (EEG) nr 2913/92 får göras muntligt eller på annat lämpligt sätt. Paragrafen motsvarar 4 § i nuvarande tullförordning med den skillnaden att hänvisning görs till den EG-rättsliga bestämmelsen. 6 § får meddela föreskrifter om lämnande av summarisk deklaration. Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 5 § i den nuvarande tullförordningen. 7 § får meddela föreskrifter till utfyllnad och verk- ställighet av de bestämmelser om export och annan utförsel av varor från EG:s tullområde som anges i 3 kap. 14 § tullagen (0000:0000). Paragrafen motsvarar 18 § i den nuvarande tullförordningen, med den skillnaden att hänvisning görs till 3 kap. 14 § i den föreslagna tullagen; i den paragrafen anges de artiklar i tullkodexen och tillämpnings- kodexen som avser export och annan utförsel. Det kan i detta sammanhang nämnas att någon bestämmelse motsvarande 17 § i den nuvarande tullförordningen, enligt vilken får föreskriva att tulldeklaration för export av en vara inte behöver lämnas i fall av mindre ekonomisk betydelse, inte behövs. Det framgår nämligen redan av artikel 231 i tillämpningskodexen att tullmyndigheterna får tillåta att deklaration inte lämnas vid export av vara som är av försumbar ekonomisk betydelse. 8 § får, i den utsträckning EG-rätten medger det, meddela föreskrifter om 1.vilka uppgifter som skall lämnas i en tulldeklaration för ett tullförfarande och därvid medge lättnader i uppgiftsplikten i fråga om varor vars värde understiger visst tröskelvärde eller om det finns andra särskilda skäl, 2.vilka uppgifter en deklarant skall lämna för kontroll av att en vara får föras in eller ut, 3.användningen och tryckningen av enhetsdokumentet, 4.vilka handlingar deklaranten skall lämna med tulldeklarationen, 5.i vilken mån handlingar som lämnats för att styrka uppgifterna i en tulldeklaration skall behållas av , 6.det tekniska förfarandet för uppgiftslämnandet och om förfarandet i övrigt när uppgifter lämnas genom ett elektroniskt dokument till tulldatasystemet eller på annat sätt med hjälp av automatisk databehandling och 7.villkor och inskränkningar i fråga om användning av ombud. Paragrafen motsvarar med vissa redaktionella ändringar 6 § i den nuvarande tullförordningen. Förenklade förfaranden vid övergång till fri omsättning 9 § Tillstånd att använda det förenklade deklarationsförfarandet eller det lokala klareringsförfarandet vid övergång till fri omsättning får efter ansökan ges till importör som har tillstånd att betala tull enligt 4 kap. 8 § tullagen (0000:0000). Tillståndet får lämnas eller tills vidare. Tillstånd att använda det förenklade deklarationsförfarandet får också ges till företag som är ombud för importör. För detta krävs att ombudet enligt 4 kap. 8 § tullagen åtagit sig att fullgöra gäldenärens betalningsskyldighet. 10 § får meddela föreskrifter om inlämnande av kompletterande tulldeklaration enligt artikel 76.2 i förordningen (EEG) nr 2913/92. får meddela närmare föreskrifter om importörs rätt att förfoga över varor vid användning av det lokala klarerings- förfarandet. Bestämmelserna i 9 och 10 §§ ersätter de bestämmelser som finns i 8-13 §§ tullförordningen. Som framgår av avsnitt 4.1.2 anser vi att vissa delar av dessa bestämmelser inte behövs samt att bestämmelserna i tullagen och tullförordningen måste utformas på ett sådant sätt att det klarare framgår att de endast är kompletteringar till de EG-rättsliga bestämmelserna. Bestämmelsen i 9 § första stycket, att tillstånd får ges till kreditimportör, får anses vara en sådan komplettering; se avsnitt 4.1.2. Detsamma gäller bestämmelserna om ombuds möjlighet att få tillstånd att använda det förenklade deklarationsförfarandet. Såväl förfarandet med ofullständig deklaration som det förenklade deklarationsförfarandet och det lokala klareringsförfarandet skall kunna användas. Innebörden av 9 § första stycket är endast att det för tillstånd att använda de två senare förfaranden krävs att betalningsanstånd medgivits. Våra förslag innebär bl.a. att begreppen hemtagning, hemtagare och godkänd importör utgår; i stället används de EG-rättsliga begreppen. I 10 § första stycket har en bestämmelse som ger rätt att meddela föreskrifter om inlämnande av kompletterande tulldeklaration tagits in; se vidare avsnitt 4.1.2 samt kommentaren till 3 kap. 3 § i den föreslagna tullagen. 11 § meddelar föreskrifter om utfärdande av särskild tullräkning och tidsfrister för betalning av tull. får föreskriva att säkerhet skall ställas för betalning av annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import. får även meddela föreskrifter till utfyllnad och verkställighet av bestämmelserna om säkerhet för betalning av tull i förordningarna (EEG) nr 2913/92 och 2454/93. Se avsnitt 4.2.2 beträffande första stycket. Andra stycket motsvarar 14 § i den nuvarande tullförordningen. 12 § Kungörelse om tullauktion skall införas i en eller flera ortstidningar enligt vad bestämmer. Införandet skall ske senast före auktionsdagen, om det inte finns särskilda skäl för ett senare införande. Tullauktion bör kungöras även i en eller flera riks- eller facktidningar eller i annan ordning, om det är lämpligt med hänsyn till varans beskaffenhet eller någon annan omständighet. Paragrafen motsvarar, med viss redaktionell ändring, 15 § i den nuvarande tullförordningen. 13 § Underrättelse enligt 4 kap. 27 § andra stycket tullagen (0000:0000) skall innehålla uppgifter om tid och plats för auktionen och sändas senast före auktionsdagen. Om den som kan antas vara ägare eller ha särskild rätt till varan blir känd först därefter, skall underrättelse sändas genast. Paragrafen motsvarar, med viss redaktionell ändring, 16 § i den nuvarande tullförordningen. 14 § Tillstånd att inrätta tillfälligt lager får efter ansökan lämnas den som bedriver sin verksamhet så att kan utöva tillsyn över verksamheten. Tillstånd enligt första stycket lämnas , tills vidare eller för särskilt fall. Innan avgör ett ärende om tillstånd att inrätta ett tillfälligt lager, bör verket i förekommande fall bereda hamn- eller flygplatsinnehavare tillfälle att yttra sig. Paragrafen motsvarar 24 § i den nuvarande tullförordningen, med den skillnaden att bestämmelsen i andra stycket andra meningen i den paragrafen inte har tagits med; att tillstånd kan villkoras framgår redan av artikel 51.1 i tullkodexen. 15 § får ställa som villkor för tillstånd att inrätta tillfälligt lager att innehavaren ställer de lokaler och anordningar som behövs för tullförrättning på lagret till förfogande utan kostnad för verket. På tillfälligt lager där tullpersonal tjänstgör stadigvarande får dock innehavaren ta ut skälig hyra för lokaler som är avsedda enbart för tullpersonalen. Paragrafen motsvarar 27 § i den nuvarande tullförordningen. 16 § får föreskriva att gemenskapsvaror som står under tullkontroll skall förvaras på tillfälligt lager och att gemenskaps- varor även i övrigt får förvaras på tillfälligt lager. Paragrafen motsvarar 25 § i den nuvarande tullförordningen. 17 § Innehavaren av ett tillfälligt lager skall 1.svara för att icke-gemenskapsvaror inte tas ut från lagret i strid mot någon inskränkning i rätten att förfoga över sådana varor eller att varorna annars behandlas i strid mot någon sådan inskränkning, 2.föra de anteckningar och lämna de uppgifter om närings- verksamheten som föreskriver samt 3.lämna den hjälp som behövs för tillsynen över verksamheten på lagret och för undersökning av varor som förvaras där. Paragrafen motsvarar 26 § första stycket 2-4 i den nuvarande tullförordningen. Bestämmelsen i 26 § första stycket 1, att innehavaren skall förvara varorna i lokal eller annat utrymme som godkänts av och på sätt som verket anger, är överflödig; att varor i tillfällig förvaring får lagras endast på platser som godkänts av tullmyndigheterna enligt de villkor som fastställs av dessa myndigheter framgår redan av artikel 51 i tullkodexen. Även den nuvarande bestämmelsens andra stycke, i vilket anges att det av 24 § andra stycket framgår att även andra villkor kan gälla, är – med hänsyn till artikel 51 – överflödig; se även kommentaren till 15 §. 18 § Tillfälligt lager kan inrättas av . Den som lägger upp en vara på tillfälligt lager som inrättats av skall betala en avgift till verket enligt en taxa som fastställs av . Fastställelse eller ändring av taxan träder i kraft tidigast efter det att den har kungjorts. får föreskriva att varan skall utgöra säkerhet för avgift som avses i första stycket. Paragrafen motsvarar 28 § i den nuvarande tullförordningen. Tullager, frizoner och frilager 19 § får meddela de föreskrifter som behövs till utfyllnad och verkställighet av de bestämmelser om tullager som anges i 3 kap. 4 § andra stycket tullagen (0000:0000). Bestämmelserna i 18 § tillämpas även i fråga om tullager som har inrättats av . skall fullgöra den skyldighet att informera EG- kommissionen om tillämpningen av tullförfarandet lagring i tullager som föreskrivs i artikel 548 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Första stycket motsvarar 30 § i den nuvarande tullförordningen, med den skillnaden att hänvisning i stället görs till den paragraf i den föreslagna tullagen i vilken de artiklar i tullkodexen och tillämpnings- kodexen som avser tullager anges. Andra stycket motsvarar delar av 31 § i den nuvarande tullförordningen. Tredje stycket motsvarar 32 § i den nuvarande tullförordningen, med den skillnaden att artikelnumret anges. 20 § Gränser för frizonsområde bestäms av . Detsamma gäller belägenheten av infarter och utfarter och andra övergångar till eller från en frizon. Innehavaren av en frizon skall utan kostnad för staten uppföra och underhålla stängsel och andra avspärrningar som enligt bedömning behövs för bevakningen. Paragrafen motsvarar 33 § i den nuvarande tullförordningen. 21 § får bestämma vid vilka övergångar och frizonsgränsen får passeras i olika slags trafik. Den som för en vara till eller från en frizon skall anmäla detta till och lämna uppgifter till verket i enlighet med vad verket föreskriver. Därvid kan föreskrivas att förare av fordon som anländer till en frizonsutgång skall utan anmaning stanna och invänta medgivande av tulltjänsteman eller befattnings havare hos frizonsförvaltningen att fortsätta färden. Paragrafen motsvarar 34 och 35 §§ i den nuvarande tullförordningen. Bestämmelserna utgör kompletteringar till bestämmelserna i artikel 168 i tullkodexen; där stadgas bl.a. att frizonernas (och frilagrens) gränser, infarter och utfarter skall övervakas av tullmyndigheterna, att personer och transportmedel som förs in på eller ut från området får utsättas för tullkontroll och att personer som inte kan lämna nödvändiga garantier för att bestämmelserna i kodexen följs får nekas tillträde. Någon bestämmelse motsvarande 36 § i den nuvarande tullförordningen, att den som för ett transportmedel till eller från en frizon på anmaning skall bereda tulltjänsteman tillfälle att undersöka transportmedlet, torde med hänsyn till lydelsen av artikel 168 inte behövas. 22 § I en frizon får inte förekomma detaljhandel med icke- gemenskapsvaror eller sådana gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b i förordningen (EEG) nr 2913/92.