sou · GNB333 · 2000-01-01 00:00:00 — Observera att en person som beviljats bistånd med personlig omsorg kan erhålla t.ex. städning, tvätt och dagligvaruinköp inom ramen för den ordinarie hemtjänsttaxan, medan en person som i denna kommun $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 103 enbart har bistånd med viss serviceinsats betalar den via separat servi- cetaxa eller egen taxa för just den tjänsten. I vissa kommuner kan såle- des en viss insats debiteras enligt olika taxor beroende av vilka andra insatser personen har. Summan per rad i tabellen blir därför inte . I de fall då viss tjänst inte ingår i kommunens utbud måste den tjänsten köpas privat på marknaden eller utföras av närstående. I denna utredning avses således med avgifter för vård och omsorg, om inte annat anges, följande: ·Hjälp med SHUVRQOLJ RPVRUJ, som t.ex. personlig hygien, klä sig, göra i ordning mat, hjälp att äta, hjälp med toalettbesök, hjälp att förflytta sig, promenader, ledsagning. ·6HUYLFHLQVDWVHU som städning, fönsterputs, tvätt, matdistribution, dagligvaruinköp, ärenden (apotek, post, bank m.m.). ·7U\JJKHWVODUP (såväl teknik som insats), trygghetsringning. ·.RVW i särskilt boende och ordinärt boende om personen inte sköter sitt kosthåll själv utan har kommunens hjälp med alla mål (helinackordering). ·+HPVMXNYnUG och tekniska hjälpmedel förutsätts ingå i avgiften för omsorg i de fall då den enskilde har båda insatserna av kommunen. Kommunernas taxemodeller kan översiktligt delas in i fyra huvudmo- deller: 1.Enhetstaxa, med vilket här avses att kommunen har samma avgift oavsett hur mycket omsorg och vilken inkomst omsorgstagaren har. 2.Insatsrelaterad taxa, dvs. att avgiften beror av omfattningen av de insatser den enskilde beviljats. 3.Inkomstrelaterad taxa, dvs. avgiften beräknas med ledning av den enskildes/hushållets inkomst. 4.Insats- och inkomstrelaterad avgift, dvs. avgiften beror såväl på in- satsens omfattning som inkomstens storlek. Utvecklingen går entydigt mot taxesystem som tar hänsyn till den enskildes inkomst. Enhetstaxor blir allt ovanligare. Även rent insatsrelaterade taxor har blivit färre. 24 följer och utvärderar 1996:6, sid 31ff 104 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW I cirka tre fjärdedelar av kommunerna görs en åtskillnad mellan av- gift för hemtjänst i ordinärt och serviceboende resp avgift för helinack- ordering och vård i särskilt boende. Med helinackordering avses att den enskilde får alla mål genom vårdgivarens försorg. Skillnaden i taxa går inte mellan ordinärt boende och särskilt boende utan mellan ordinärt boende och särskilt boende av typ å ena sidan och särskilt boende med helinackordering å den andra. I de flesta kommunerna till- lämpas också olika förbehållsbelopp i ordinärt och serviceboende resp särskilt boende med helinackordering. I denna utredning används där- för begreppet ordinärt och serviceboende för att beskriva boendeformer där hemtjänsttaxa och ett högre förbehållsbelopp är det vanliga, och särskilt boende med helinackordering för att beskriva boendeformer där avgift tas ut för såväl vård och omsorg som kost. Av den kartläggning gjorde 1996/97, med uppgifter avseende , framgår att någon form av inkom- strelaterad taxa förekom i RUGLQlUW RFK VHUYLFHERHQGH i av landets kommuner, vanligen både inkomst- och insatsrelaterad (69 pro- cent). Enbart insatsrelaterad taxa hade av kommunerna, och enhetstaxa tillämpades av . I VlUVNLOW ERHQGH PHG KHOLQDFNRUGHULQJ hade någon form av inkomstrelaterad taxa. Var tionde kommun hade en enbart insatsre- laterad taxa och en enhetstaxa. Flertalet kommuner har se- parerat boendekostnaden (hyran) resp avgiften för maten från avgiften för vård och omsorg. I av kommunerna fanns det dock kvar den tidigare traditionella formen för ålderdomshems- avgift, med en helinackorderingstaxa som inkluderar boendet, maten, vården och omsorgen. 4.6.4Insatsens påverkan på avgiften Enligt Svenska Kommunförbundets kartläggning hade av landets kommuner en taxa i ordinärt boende som inte tog hänsyn till insatsens omfattning. Det vanliga är alltså att omfattningen av hjälpen påverkar avgiften. Insatsen kan påverka på olika sätt. En vanlig metod är att dela in hur mycket hemhjälp den enskilde beviljats efter ungefärlig tidsåtgång. Detta uttrycks då i nivåer. När nivåerna definieras i form av visst tim- intervall (t.ex. hjälp 10–) så är detta vanligen närmevärden. Den enskilde får i regel inte sitt biståndsbeslut i form av visst antal timmar utan vad hon/han skall ha hjälp med. 25 1997,Taxor för vård och omsorg $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 105 tillfälligt varierar beroende av den enskildes hälsa och aktuella behov ändras inte avgiften. Avgiften ändras först vid varaktig förändring, när biståndsbeslutet ändras och hjälpens omfattning påverkas. Nivåindelningen i taxesystemet ger trappstegseffekter. Vanligen ökar avgiften med cirka 175–om den enskilde beviljas bistånd i en högre nivå. I en studie av ett riksrepresentativt urval av landets kommuner 1996 betalade en höginkomsttagare i den genomsnittliga kommunen mer i avgift om han eller hon hade hjälp jämfört med om han/hon hade hjälp. Vid tredje kvartilen (av kommunerna har högre, mindre skillnad) skilde det . I åtta kommuner av de studerade 85 var skillnaderna i avgift mellan 9 och 35 timmars hjälp 26. 4.6.5Inkomstens påverkan på avgiften Drygt fyra kommuner av fem hade inkomstrelaterade taxor . Av genomgång av taxor och avgifter avse- ende framgår att av landets kommuner använde sig av taxerad förvärvsinkomst och kapitalinkomst för hemtjänsttagare i ordinärt- och serviceboende vid beräkningen av avgiftens storlek. Var fjärde kommun räknade på aktuell nettoinkomst jämte taxerad kapital- inkomst. Var tionde kommun använde sig enbart av aktuell nettoin- komst och drygt var tionde hade andra beräkningsgrunder. I särskilt boende av typ ålderdomshem och sjukhem var det vanligare att utgå från aktuell inkomst. I dessa boendeformer använde sig av landets kommuner av taxerad förvärvsinkomst och kapitalinkomst 27. 26Bearbetning för av data från riksrepresentativt urval av kommuner, 1996:6 27Taxor för vård och omsorg, sid 37 106 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW $NWXHOO HOOHU KLVWRULVN LQNRPVW ROLND WD[HW\ inkomster som avgiften grundar sig på Källa: , taxor för vård och omsorg, sid 37 Enligt SCB:s kartläggning använder sig drygt 40 pro- cent av de kommuner som svarat av taxerad förvärvsinkomst 28. De uppgifter som framkommer i SCB:s kartläggning av taxekonstruktio- nerna stämmer inte helt överens med Svenska Kommunförbundets, trots att det bara skiljer sig cirka mellan uppgiftsinhäm- tandet. Detta speglar nog mer svårigheterna att definiera taxekonstruk- tioner än att det skulle ha skett stora förändringar . Antalet kommuner som svarat på denna fråga är bara 201, medan Kommunför- bundets kartläggning är i stort sett heltäckande, varför de uppgifterna torde vara de mest rättvisande. Som framgår av diagrammet ovan kan det även skilja sig inom en kommun. Det förekommer att kommuner utgår från aktuella inkomster för personer i särskilt boende och från taxerad inkomst för personer med hemtjänst. 28 Äldreuppdraget 98:4, sid 13 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 107 I om pensionärshushållens kostnader för äldre- omsorg och sjukvård redovisas att äldreomsorgsavgiften är den tyngsta vårdkostnaden. Det är däremot betydligt färre som har äldreomsorg än hälso- och sjukvård och tandvård. Tabell 5 $QGHO EUXNDUH RFK PHGHODYJLIW I|U YLVVD äldre (%) Källa: SCB:s studie HINK 95, bearbetad för , Äldreuppdraget 97:8 Den genomsnittliga avgiften för hemtjänst var 1996 för ensamstående kvinnor ( ± ), för ensamstående män ( ± ) och för makar/sammanboende ( ± ). För alla hem- tjänsttagare var medelavgiften ( ± ) . Den genomsnittliga avgiften för boende (hyra), kost, vård och om- sorg i särskilt boende med helinackordering var för ensamstå- ende kvinnor ( ± ), för män ( ± ), för alla boende ( ± ).29 4.6.7Avgift för personer i olika inkomstgrupper Medianavgiften för kost, vård och omsorg i VlUVNLOW ERHQGH PHG KHO LQDFNRUGHULQJ var 1996 för pensionärer med inkomster cirka 2 500–. Pensionärer med inkomst hade en medianavgift detta år om cirka 3 100–. Medianavgiften för hemtjänst i RUGLQlUW RFK VHUYLFHERHQGH var 1996 för pensionären med inkomster lägre än cirka 29 SCB: Avgifter inom kommuner och landsting, PM 108 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW , och för pensionären med inkomst . Ytterligare uppgifter redovisas i tabellbilagan. Den lägsta avgift som följer av en kommuns taxesystem är vanligen den en pensionär med enbart folkpension och pensionstillskott får be- tala. Enskilda individers situation kan efter individuell prövning ge en lägre avgift än denna. av omsorgstagarna betalar ingen avgift alls. I Tabell 6 redovisas den lägsta avgiftsnivå som följer av den ordinarie taxan. Som framgår av tabellen är skillnaderna mellan landets kommuner stora, främst för de med mer omfattande insatser (hög resp högsta nivå). Tabell 6 /lJVWD DYJLIWVQLYn L OlJVWD UHVS K|JVWD LQVDWVQLYn RUGLQlUW ERHQGH NU 6&% 6R Källa: Taxor för vård och omsorg resp Äldreuppdraget 98:4 +|JVWD DYJLIW DYJLIWVWDN Skillnaderna i högsta avgift/avgiftstak är det främsta skälet till de i olika sammanhang uppmärksammade skillnaderna i avgifter mellan olika kommuner. I tabell 7 är extremerna helt borta. Kommunerna med de lägsta resp högsta taxorna finns inte med. Ändå skiljer det i ordinärt boende och högsta insatsnivå nästan mellan kommunen vid första och den vid tredje kvartilen. I särskilt bo- ende är skillnaderna ännu större, . Taxan i kommu- nen vid den tredje kvartilen är således högre än kommunen vid den första kvartilen. I lägsta insatsnivå är skillnaderna mindre, $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 109 () i ordinärt boende och i särskilt boende med helinackordering (). Det bör dock erinras om att den högsta avgift som kan debiteras enligt en kommuns taxesystem inte är detsamma som att det finns någon som betalar en sådan avgift, eller ens att någon kommer i närheten av den. Tabell 7 +|J LQNRPVW DYJLIWVQLYn YLG OlJVWD UHVS K|JVWD LQVDWVQLYn lägsta nivå (n = 242) högsta nivå (n = 252) lägsta nivå (n = 198) högsta nivå (n = 227) Källa: , Taxor för vård och omsorg. Med särskilt boende avses här boendeformer såsom ålderdomshem och sjukhem, ej serviceboende Tabell 7 visar vidare att det inte är avgiftsneutralitet mellan boende- formerna. Medianavgiften för högsta nivå i särskilt boende är mer än högre än för högsta nivå i ordinärt boende. Med omfattande omsorgsbehov är det således i flertalet kommuner billigare att bo kvar i ordinärt boende än att flytta till ålderdomshem eller annat särskilt bo- ende med helinackordering. De reella skillnaderna kan vara ännu större, i synnerhet i särskilt bo- ende, eftersom vissa kommuner lagt fast ett avgiftstak för vad hyra, kost och avgift för vård och omsorg högst får kosta, medan andra kommuner anger självkostnaden för platsen på t.ex. sjukhemmet som tak. Med en dygnskostnad på exempelvis blir taket då i snitt . Det beloppet kan jämföras med medelvärdet för avgiftstak för hyra, kost, vård och omsorg (tabell 8 nedan). Hyra, kost, ser- 135–12 500 2 180–36 883 859–42 901 22 0–15 000 Källa: Äldreuppdraget 98:4, tabell 9 110 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW Det högsta redovisade avgiftstaket är således . Det finns inga exempel på att någon i praktiken betalar sådana avgifter, men det finns enstaka personer som har avgifter . 4.6.9Skillnader inom en kommun Eftersom avgifterna är inkomstrelaterade kan de variera väsentligt även inom en kommun för samma insats. En studie visar på skillna- der inom samma kommun för två typhus- håll, där båda har hjälp och den ene har en inkomst lika med folkpension och pensionstillskott och den andre en inkomst om . Tabell 9 6NLOOQDG L DYJLIW I|U KMlOS UHVS WLPPDU PHOODQ HQ SHQ VLRQlU PHG HQEDUW IRONSHQVLRQ RFK SHQVLRQVWLOOVNRWW RFK HQ SHQVLR QlU PHG NU L LQNRPVW 1:a kvartil (har lägre) 3:e kvartil (har högre) Källa: specialbearbetning av av enkät till 85 kommuner som genomfördes inom ramen för uppföljning av avgifterna 1996 Skillnaderna är ännu större vad gäller avgifter i särskilt boende. Där finns exempel på att personer i samma kommun, boende på samma äld- reboende och med samma behov av vård och omsorg kan betala en av- gift exkl. kost och hyra som skiljer mer än . 4.6.10Avgifter för omsorg resp service Flertalet kommuner har en hemtjänsttaxa som täcker såväl serviceinsat- ser som personlig omsorg. I ordinärt boende har av kommu- nerna en åtskillnad mellan service och omsorg i sitt taxesystem. I sär- skilda boendeformer förekommer ibland en obligatorisk basserviceav- gift. Den kan avse t.ex. städning, tvätt och larm. I ett fåtal kommuner $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 111 kan omsorgstagaren välja mellan olika servicepaket eller att helt av- stå från viss service, t.ex. hjälp med tvätt. Det är dock relativt ovanligt att omsorgstagarna betalar enligt sepa- rat servicetaxa. Enligt SCB:s HINK-studie betalade enligt separat taxa för städning. Vanligast var att trygghetslarm debiterades enligt separat taxa. Tabell 10 $QGHO VRP EHWDODW DYJLIW HQOLJW RUGLQDULH UHVS VHUYLFHWD[D Ordinärt och serviceboende, 1996, % nyttjat tjänsten, betalat enligt Källa: Bearbetning av HINK-data, Äldreuppdraget 97:8 I den mån kommunerna debiterade särskilda serviceavgifter för städ- ning mm var de vanligen relativt låga. Få hade kostnader 1996 (se tabellbilagan tabell 8b). Avgiften för trygghetslarm var vanligen 100–i de kommuner där den debiterades som ett månadsabbone- mang. I vissa kommuner tillkommer kostnader för själva tekniken. 30 , Taxor för vård och omsorg, avser situationen 112 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW Avgifter för kost förekommer framförallt i särskilt boende. I de sär- skilda boendeformer som traditionellt benämnts t.ex. sjukhem, ålder- domshem eller gruppboende är en av kommunfullmäktige fastställd avgift det normala. Avgiften debiteras vanligen liksom avgiften för vård och omsorg som en månadsavgift. I var tionde kommun debitera- des en gemensam avgift för kost, vård och omsorg och i ungefär lika många tillämpades en så kallad helinackorderings- avgift, dvs. en gemensam avgift för boendet, maten, vården och omsor- gen.31 I flertalet kommuner betraktas betalningen för kost som en DYJLIW, som vid behov kan jämkas för att den enskilde skall ha sitt förbehålls- Det finns dock exempel på att avgiften betraktas som en HUVlWWQLQJ och att den enskilde, om hon inte har råd att betala sin mat i äldreboendet, hänvisas att söka socialbidrag. Tabell 11 0nQDGVDYJLIW I|U NRVW L VlUVNLOW ERHQGH PHG KHOLQDFNRU GHULQJ Avgift vid 1:a kvartilen (har lika eller lägre) Medianavgift (har lika eller lägre/högre) Avgift vid 3:e kvartilen (har lika eller högre) Källa: Undersökning av taxorna i ett riksrepresentativt urval av 85 kommuner 1996 resp Svenska Kommunförbundets Taxor för vård och omsorg, avseende Medianavgiften (kommunen med det mittersta värdet) var enligt Svenska Kommunförbundets studie för helinackordering i särskilt boende. I studien av 85 kommuner 1996 var den lägsta månadsavgiften och den högsta . 31 Äldreuppdraget 98:4, sid 12 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 113 I ordinärt och serviceboende kan de allra flesta kommuner erbjuda dist- ribution av matlådor/motsvarande. Det finns olika modeller för hur dessa debiteras, där rabatt kan erhållas via klippkort eller liknande i vissa kommuner. Mediankostnaden för en måltid var i ordinärt och i serviceboende. 32 Spridningen är dock relativt stor, och kostnader kring per portion förekommer. Kostnaden för distributionen ingick vanligen i hemtjänsttaxan. Debiteringen för färdiglagad mat betraktas av kommunen vanligen som en ersättning för levererad vara, och skall således täckas inom ra- men för den enskildes förbehållsbelopp. Det kan då vara av intresse att notera att kostnaden för ett lagat mål i hushållsbud- get är . Om den enskilde har t.ex. måltidsservice genom kommunen en månad kan hon debiteras kring 600–för detta. Det ordinära förbehållsbeloppet kan anses täcka av denna kostnad. Antalet individer som debiteras ersättningar för matlådor/mot- svarande är inte försumbar. Enligt SCB:s Hinkstudie hade var femte hemtjänsttagare i ordinärt boende och serviceboende hjälp med hemdistribution av färdiglagad mat. För de som berörs är kostnaden som framgår av Tabell 12 relativt stor. Ingen av de kommuner som studerades i undersökning 1996 hade regler om indivi- duellt satta förbehållsbelopp för personer som får sitt huvudmål via kommunen men i övrigt sköter sin mathållning själv. Tabell 12 0HGHODYJLIWHQ I|U PDWOnGRU PRWVYDUDQGH 65–79 år ( ± 274) (± 123) (± 128) (± 142) (± 90) (± 103) (± 74) Källa: PM från SCB Medelvärdet för faktiskt debiterad måltidsavgift i ordinärt boende och serviceboende var enligt SCB:s Hinkstudie såväl 1995 som 1996 mel- lan 800 och . Personer (ingick enbart 1995) hade en högre kostnad än ålderspensionärerna () 32 Taxor för vård och omsorg, sid 42 114 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW Enligt 10 § SoL skall kommunerna underlätta för den enskilde att bo kvar hemma och ha kontakter med andra genom bl.a. dagverksamheter. Kommunerna har enligt 18 § HSL hälso- och sjukvårdsansvaret den enskilde är på dagverksamhet. Dagverksamhet kan vara såväl öppna verksamheter som verksamhet där endast personer med biståndsbeslut deltar. I avgiftssammanhang är det den sistnämnda, dvs. biståndsbeslutad dagverksamhet, som är ak- tuell. Verksamheten kan ha olika karaktär och syfte. Vanligt förekom- mande är dagverksamhet för personer med demenssjukdomar. Syftet kan då vara dels att underlätta för den demente att vara aktiv och bibe- hålla en normal dygnsrytm, dels för den dementes anhöriga att få av- lösning från ett ofta tungt vårdansvar. Dagverksamhet kan också ha ett socialt, förebyggande syfte. Vi ssa dagverksamheter erbjuder rehabilite- ring . Kommunerna har många olika sätt att ta ut avgift för dagverksam- het. Majoriteten av landets kommuner tog ut en avgift per dag som normalt inkluderar en huvudmåltid och kaffe/mellanmål. Medianavgiften var per tillfälle (se Tabell 13). I var femte kom- mun var deltagandet i dagverksamhet avgiftsfri. Uppgift saknas om dessa kommuner tar ut en ersättning om mat serveras. I var tionde kommun ingår dagverksamheten i hemtjänstavgiften, och kan då på- verka vilken omsorgsnivå den enskilde får betala avgift efter. Avgiften för deltagandet stäms normalt sett av mot den enskildes förbehållsbelopp, i synnerhet när den är en integrerad del av hem- tjänsttaxan. Däremot är förhållandena mer problematiska vad gäller ersättningen för maten. Det saknas här säkra uppgifter från kommu- nerna, men de uppgifter som inhämtades i samband med Socialstyrel- sens kartläggning 1996 tyder på att denna kostnad vanligen får täckas av den enskildes förbehållsbelopp. Med korttidsboende avses, som redovisats i kapitel 2, tillfälligt boende t.ex. efter sjukhusvistelse eller regelbundet återkommande perioder i form av växelvård eller för att ge anhörig avlösning. Hit kan också räknas boende som erbjuds i livets slutskede. Flertalet kommuner tar ut en dygnsavgift som oftast är ett fast be- lopp, som inkluderar vård, omsorg och kost. 33 Taxor för vård och omsorg, sid 41 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 115 var (se Tabell 13). I av landets kommuner var korttidsvården en del av hemtjänsttaxan, i debiterades avgiften som månadsavgift eller på annat sätt. Tabell 13 $YJLIWHU GDJYHUNVDPKHW RFK NRUWWLGVYnUG Dagverksamhet (n=159) Korttidsboende (n=237) Källa: Svenska Kommunförbundets kartläggning , Taxor för vård och omsorg För den enskilde kan kostnaden bli betydande. Få kommuner har utar- betade regler för hur förbehållsbelopp skall beräknas när en person har korttidsboende och på vilket sätt avgiften skall reduceras om den en- skilde får för lite kvar för eget behov. Detta torde främst bero på att korttidsvården befinner sig i gränslandet mellan särskilt boende med helinackordering och hemtjänst. Den enskilde har sin ordinarie bostad kvar och de kostnader detta betingar. Som nämnts ingår vanligen avgiften för hemsjukvård i äld- reomsorgsavgiften, eller är avgiftsfri. De debiterade avgifterna är så vitt kan bedömas med tillgängliga uppgifter vanligen låga i de fall då kommunerna har särskild hemsjukvårdstaxa (se kapitel 9). Avgifter för boendet är enligt utredarens bedömning att betrakta som hyra, varför detta redovisats i kapitel 3. 116 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW har genomfört tre studier om de äldres ekonomi. I dessa konstateras att det är komplicerat att beskriva utvecklingen av de äldres ekonomiska standard. Som grupp betraktad har pensionärerna fått ett ökat konsumtionsutrymme sett i relation till andra åldersgrupper. Främst beror det på att varje ny årgång ålderspen- sionärer i genomsnitt har högre inkomster än de som avlider. Pensio- närshushållen beräknas ha legat på av genom- snittet för yngre hushålls disponibla inkomst medan de i slutet av 1990- talet i stort sett är ifatt. Ser man till den enskilde individen har pensionärerna däremot fått det sämre. förlorade de pensionärer som var pensionärer i genomsnitt av sina disponibla inkomster. har vissa förbättringar genomförts vad gäller pensionerna och BTP. 4.8.2Låga inkomster vanligt i de äldsta åldersgrupperna I landet fanns cirka 170 000 ensamstående pensionärer som hade inkomster inkl kapitalinkomster som var lägre än (bostadsbidraget oräknat). Det motsvarar av alla en- samstående . Ytterligare cirka 185 000 () hade en inkomst lägre än . När skatt och hyra är betald har pensionären med inte mycket mer att röra sig med än pensionären med . Majoriteten () av dessa är kvinnor, en stor del av dem är . Men även i de yngre pensionärsåldrarna förekom låga inkomster. Bland paren var riktigt låga inkomster ovanligare. 34 De äldres ekonomiska standard , Ds 1993:93, Pensionärerna och den ekonomiska krisen, 1; 1996 samt Sämre för mig, Bättre för oss, Ds 1999:5 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW 117 Tabell 14 $QGHO HQVDPERHQGH UHVS VDPPDQERHQGH L ROLND LQ 66–74 år 75–84 år 0–60 000 60 001–90 000 90 001–120 000 120 001–192 000 Inkomsterna för makar/sammanboendes har räknats om till konsumtionsenhet för att bli jämförbar med ensamboendes I inkomst har medräknats taxerade förvärvsinkomster och kapitalinkomster Källa: SCB storurvalet , bearbetat av 4.8.3Omsorgstagarna har lägre inkomster än genomsnittspensionären Som framgår av tabellen ovan är det i de äldsta åldersgrupperna som pensionärer med låga inkomster dominerar. Det är också i dessa åldrar som andelen äldreomsorgstagare är störst. De låga inkomsterna för per- soner med äldreomsorg beror inte enbart på deras ålder, utan även på att det finns samband mellan socioekonomisk bakgrund, hälsa/ADL- förmåga och omsorgsbehov. Eftersom de yngre ålderspensionärerna har betydligt högre inkoms- ter än de äldre-äldre kommer äldreomsorgstagarnas inkomster och därmed avgiftsutrymme att öka väsentligt under den närmaste 20- årsperioden. Av SCB:s undersökningar om levnadsförhållanden () – 1995 framgår att av de äldre 65–med inkomst behövde hjälp i hemmet, och fick denna hjälp av kommunen. För personer med inkomster var motsvarande andelar som behövde hjälp och 1,6 pro- cent som fick hjälpen via kommunen. I åldersgrupperna , som inte ingår i ULF-undersökningarna, torde skillnaderna jämna ut sig. Data från visar dock att socioekonomisk 118 $YJLIWHU I|U lOGUH RFK IXQNWLRQVKLQGUDGH HQ |YHUVLNW grupp, mätt via inkomstbegreppet, har betydelse för äldreomsorg eller inte även i åldersgrupperna . Data från SCB:s Hinkundersökning 1996 bekräftar bilden av att äld- reomsorgstagarna har låga inkomster, och att de som bor i särskilt bo- ende med helinackordering har lägre inkomster än de i ordinärt boende eller serviceboende (se även tabell 7b och 9 b i tabellbilagan).