sou · GNB342d1 · 2000-01-01 00:00:00 — I bilagan, där begrep- pet speciella godkännandekrav används – vilket torde vara den kor- rekta översättningen –, föreskrivs t.ex. att vissa medicinska krav och krav på flygerfarenhet skall vara uppfyllda för att ett utländskt certifikat skall godtas (erkännas). Vad gäller privatflygarcertifikat (artikel 3.2) innehåller direktivet krav på långtgående erkännande. Ett certifikat som är utfärdat i en med- lemsstat ger innehavaren rätt att utföra privatflygning VFR-dager med ett luftfartyg som är certifierat för flygning med en förare, även om luft- fartyget är registrerat i en annan medlemsstat. Enligt direktivet skall medlemsstaterna också säkerställa att medbor- gare i andra medlemsstater antas till offentliga och privata utbildningar och till certifikatprov och förfaranden på samma grunder som tillämpas för deras egna medborgare. 144 Det lufträttsliga regelverket Rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart, som ändrats genom kommissionens förordning (EG) nr 2176/96 De gemensamma luftfartsmyndigheterna JAA (es), som är ett organ associerat till ECAC (), har utarbetat avtal för samarbete vid utveckling och ge- nomförande av gemensamma luftfartsbestämmelser JAR () på alla områden som berör flygsäkerheten. Angående ECAC, JAA och JAR se vidare nedan, avsnitt 2.4.2 och 2.4.3. Enligt den gemensamma transportpolitiken bör tekniska krav och administrati- va förfaranden som berör flygsäkerheten harmoniseras på grundval av . Det har därför ansetts lämpligt att kommissionen ges befogenhet att med bistånd av en kommitté av experter, som utses av medlemsstaterna, göra de ändringar som utvecklats av JAA beträffande de gemensamma tekniska krav och administrativa förfaranden som anta- gits av rådet. I en bilaga till förordningen (bilaga 2) finns en förteckning över ett antal JAR-bestämmelser. Dessa bestämmelser skall enligt förordningen utgöra gemensamma tekniska krav och administrativa förfaranden inom gemenskapen. När det gäller områden som inte finns förtecknade i den aktuella bilagan skall rådet anta gemensamma tekniska krav och admi- nistrativa förfaranden. I avvaktan på att sådana förslag blir antagna kan medlemsstaterna tillämpa relevanta bestämmelser i sina befintliga natio- nella författningar. I förordningen finns föreskrifter om medlemsstater- nas skyldighet att erkänna produkter som överensstämmer med de ge- mensamma tekniska kraven och administrativa förfarandena. Ändringar i de JAR som är intagna i bilaga 2 och som blivit nödvän- diga på grund av vetenskapliga och tekniska framsteg beslutas av kom- missionen enligt ett särskilt förfarande som finns beskrivet i artiklarna 11 och 12 i förordningen. För nya JAR krävs det enligt artikel 4 i för- ordningen en fullständig legislativ procedur. Rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handba- gage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen Enligt förordningen skall det som huvudregel inte företas några kontrol- ler eller formaliteter för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen. Det lufträttsliga regelverket 145 dock inte att det utförs säkerhetskontroller av bagage eller kontroller i samband med förbud eller restriktioner som medlemsstaterna fastställer. I förordningen finns det även bestämmelser som rör resor till och från icke-gemenskapsflygplatser samt bestämmelser om var eventuella kon- troller och formaliteter skall utföras. Enligt förordningen skall det inrättas en kommitté för den fria rörlig- heten för flyg- och fartygspassagerare som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordföran- de. Kommittén skall ha rätt att behandla alla frågor om tillämpningen av förordningen som föreläggs den av ordföranden, antingen på dennes eget initiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat. Rådets direktiv /14/EEG av om begränsningar i utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, andra upplagan (1988), som ändrats genom rådets direktiv /20/EG Enligt direktivet skall medlemsstaterna säkerställa att civila jetmotor- drivna underljudsflygplan, vilkas motorer har ett genomströmningsför- hållande som är mindre än två, inte t ill- låts trafikera flygplatser inom deras territorium, såvida de inte beviljats miljövärdighetsbevis avseende buller enligt vissa i direktivet angivna normer. skall medlemsstaterna säker- ställa att samtliga civila jetmotordrivna underljudsfartyg som trafikerar flygplatser inom deras territorier uppfyller vissa i direktivet angivna normer. I direktivet finns det intaget vissa undantagsbestämmelser. Ändringsdirektivet innebär bl.a. att medlemsstaterna ålläggs att infö- ra och vidmakthålla ett påföljdssystem för överträdelser av de nationella bestämmelser som motsvarar direktivets regler och de att skall vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa att dessa påföljder tillämpas. Rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av om utfär- dande av tillstånd för lufttrafikföretag (licensieringsförordningen) I denna förordning fastställs enhetliga krav som skall ställas på dem som bedriver vissa slag av kommersiell flygtrafik (transport av passagerare, post och/eller gods mot betalning) inom gemenskapen. Ett företag som uppfyller förordningens krav har rätt att få en opera- tiv licens, vilken är ett tillstånd för företaget att mot betalning utföra lufttransport av passagerare, post och/eller gods som anges i licensen. En operativ licens ger inte i sig tillgång till särskilda flyglinjer eller marknader. Frågor rörande tillträde till flyglinjer inom gemenskapen be- 146 Det lufträttsliga regelverket handlas i förordning (EEG) nr 2408/92 (marknadst illträdes-förord- ningen). En medlemsstat får utfärda operativ licens för ett företag endast om dess huvudkontor och, i förekommande fall, dess säte är beläget i denna medlemsstat, och dess huvudsakliga verksamhet är lufttransport enbart eller i kombination med annat affärsmässigt utnyttjande av luftfartyg eller reparation och underhåll av dem. Vidare krävs det att företaget ägs och fortsatt kommer att ägas av medlemsstater eller medborgare i med- lemsstater, antingen direkt eller genom majoritetsägande. Företaget skall fortlöpande effektivt kontrolleras av sådana stater eller personer. När ett lufttrafikföretag ansöker om operativ licens måste det bifoga en verksamhetsplan som innehåller en detaljerad be- skrivning av den planerade affärsverksamheten under den aktuella perio- den, särskilt med avseende på marknadsutveckling och planerade inves- teringar, samt de beräknade finansiella och ekonomiska följderna av denna verksamhet. Som villkor för utfärdande eller upphävande av en operativ licens får inte uppställas krav på att ett lufttrafikföretag äger luftfartyg, men en medlemsstat skall kräva av de företag som den utfärdar licens för att de förfogar över ett eller flera luftfartyg antingen genom ägande eller lea- singavtal. Vidare skall det alltid vara ett villkor för utfärdandet av operativ li- cens och för dess giltighet att det berörda företaget har ett gällande drift- tillstånd (AOC) att utöva trafikrättigheter som täcker den verksamhet som den operativa licensen omfattar. Alla beslut om att bevilja eller återkalla operativa licenser skall offentliggöras i Europeiska gemenska- pernas officiella tidning (EGT). Enligt licensieringsförordningen skall lufttrafikföretag vara försäkra- de för att täcka ersättningsansvar i samband med olyckor, särskilt med hänsyn till passagerare, bagage, gods, post och tredje man. Den medlemsstat som utfärdar licenser kan välja mellan att låta ett lufttrafikföretag registrera luftfartyg i sitt nationella register eller inom gemenskapen. För kortvariga leasingavtal ingångna för att möta lufttra- fikföretagets tillfälliga behov eller i övrigt på grund av extraordinära förhållanden får medlemsstaterna lämna dispens från registreringskravet. Vidare kräver såväl ut- som inhyrning att tillstånd inhämtas från luft- fartsmyndigheten, varvid det förtjänar nämnas att inhyrning av flygplan med besättning , s.k. wet lease, endast får ske om det inhyrda flygföreta- get är underkastat och uppfyller motsvarande säkerhetskrav som gäller för det inhyrande flygföretaget. En medlemsstat skall utan dröjsmål och diskriminerande avgifter bevilja införande i sitt nationella register av luftfartyg som ägs av medborgare i andra medlemsstater, samt överför- ingar från andra medlemsstaters register enligt gällande författningar, Det lufträttsliga regelverket 147 däribland de som gäller luftvärdighetsbevis. Vid överföring av luftfartyg skall ingen annan avgift tas ut utöver vanlig registeravgift. Rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av om EG- lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen (marknadstillträdesförordningen) Förordningen gäller tillträde till flyglinjer inom gemenskapen för såväl regelbunden som icke regelbunden lufttrafik. Enligt förordningen skall berörda medlemsstater tillåta att utöva trafikrättigheter – dvs. rätten att befordra pas- sagerare, gods och/eller post i lufttrafik mellan två flygplatser inom ge- menskapen – på flyglinjer inom gemenskapen. Själva utövandet av tra- fikrättigheter skall regleras av offentliggjorda gemenskapsbestämmelser och nationella, regionala eller lokala bestämmelser om säkerhet och mil- jöskydd samt fördelning av ankomst- och avgångstider. Förordningen påverkar inte medlemsstaternas rätt att reglera fördel- ningen av trafiken mellan flygplatserna inom ett flygplatssystem, om detta sker utan särbehandling på grundval av lufttrafikföretagets natio- nalitet eller identitet. När det är fråga om allvarliga överbelastnings- och/eller mil- jöproblem får en medlemsstat införa villkor för, begränsa eller avvisa utövande av trafikrättigheter, särskilt när en tillfredsställande servicenivå kan uppnås med andra transportmedel. Enligt förordningen kan en medlemsstat införa allmän trafikplikt av- seende regelbunden lufttrafik till en flygplats inom sitt territorium som betjänar ett ytterområde eller ett utvecklingsområde eller på en flyglinje med svagt trafikunderlag till en regional flygplats inom sitt territorium, förutsatt att flyglinjen anses vara väsentlig för regionens ekonomiska utveckling. Den allmänna trafikplikten innebär vidare att om inget flyg- företag är berett att trafikera linjen på vanliga kommersiella grunder i enlighet med de villkor beträffande regelbundenhet, kapacitet och priser m.m. som medlemsstaten uppställer, får medlemsstaten genom ett upp- handlingsförfarande utvälja ett flygföretag som med ensamrätt får trafi- kera linjen, vartill kommer att ersättning får utgå till flygföretaget ifråga. Rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av om biljett- priser och tariffer för lufttrafik Enligt förordningen får de lufttrafikföretag som har en operativ licens utfärdad enligt licensieringsförordningen (EG-lufttrafikföretag) fritt sätta sina flygpriser. 148 Det lufträttsliga regelverket En medlemsstat kan kräva att uppgift om flygpriser lämnas till dem. Medlemsstaten kan själv bestämma i vilken form uppgiften skall lämnas. En sådan uppgift kan krävas in tidigast innan ett flygpris trä- der i kraft, utom vid anpassning till ett existerande pris, då det räcker med en förhandsanmälan. Enligt förordningen har medlemsstaterna vissa möjligheter att gripa in i prissättningen. En medlemsstat kan således ålägga ett lufttrafikföre- tag att upphäva ett s.k. baspris, som med hänsyn till prisstrukturen som helhet på den aktuella flyglinjen och andra relevanta faktorer är orimligt högt. En medlemsstat har också möjlighet att ålägga ett lufttrafikföretag att avstå från ytterligare prissänkningar om marknadskrafterna har lett till en ihållande utveckling nedåt av flygpriserna, som avsevärt avviker från sedvanliga säsongsmässiga prisvariationer och som medför allmänt utbredda förluster bland alla de berörda lufttrafikföretagen inom den aktuella lufttrafiken. Rådets direktiv /65/EEG av om definition och an- vändning av kompatibla tekniska specifikationer vid upphandling av utrustning och system för ledning av lufttrafiken, som ändrats genom kommissionens direktiv /15/EG System för ledning av lufttrafiken har utvecklats och tillämpats enligt , som medger nationella och lokala tolkningar. En ordning baserad på nationella eller lokala system har medfört att systemen ur teknisk och operativ synvinkel inte är kompatibla, vilket hindrar en över- föring av kontrollerade flygningar mellan flygkontrollorgan i olika med- lemsstater. Det har därför ansetts att en europeisk standardisering är av central betydelse för att uppnå en konsekvent säkerhetsnivå vad gäller flygledningstjänsten. I Eurocontrolkonventionen (angående denna kon- vention se avsnitt 2.2.10) anges Eurocontrol som det lämpliga organet att vidta de åtgärder som krävs för att lösa de nuvarande problemen i . Direktivet skall tillämpas på definitionen och användningen av kom- patibla tekniska specifikationer vid upphandling av utrustning och sys- tem för ledning av lufttrafiken, i synnerhet –system för automatisk hjälp till flygkontrolltjänsten, och Kommissionen skall enligt ett särskilt förfarande identifiera och be- sluta om vilka Eurocontrol-standarder som skall vara obligatoriska en- ligt gemenskapens lagstiftning. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att vid upphandling av utrustning för flyg- Det lufträttsliga regelverket 149 trafiktjänst de uppdragsgivande civila m yndigheter som anges i en bilaga till direktivet hänvisar till de specifikationer som antas enligt direktivet. Rådets förordning (EEG) nr 95/93 av om ge- mensamma regler för fördelning av ankomst- och avgångstider vid gemenskapens flygplatser Förordningen tar sikte på överbelastade flygplatser. Är problemen med överbelastning inte av allvarligt slag får en medlemsstat ge en flygplats status som samordnad flygplats vilket innebär att det utses en samordnare för flygplatsen för att underlätta för lufttrafikföretag som bedriver luftfart eller avser att bedriva luftfart vid flygplatsen. Är problemen av mer allvarligt slag och det inte finns några möjlig- heter till en kortsiktig lösning av problemen åligger det en medlemsstat att säkerställa att flygplatsen får status som fullständigt samordnad flygplats. För dessa flygplatser åligger det samordnaren att tilldela lufttrafikföretagen ankomst- och avgångstider (s.k. slots) i enlighet med i förordningen angivna regler. För en flygplats som fått status som full- ständigt samordnad skall det utses en samordningskommitté som skall bistå samordnaren med råd. Kommissionens förordning (EEG) nr 1617/93 av om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget på vissa kategorier av avtal och samordnade förfaranden med avseende på gemensam pla- nering och samordning av tidtabeller, gemensam drift, samråd om passagerar- och frakttaxor i regelbunden luftfart samt fördelning av avgångs- och ankomsttider på flygplatser, som ändrats genom kom- missionens förordning (EG) nr 1523/96 Genom denna förordning meddelar kommissionen gruppundantag för avtal, beslut och samordnade förfaranden som syftar till ett eller flera av följande mål: –Gemensam planering och samordning av en tidtabell för en flygförbin- delse mellan flygplatser inom gemenskapen. –Gemensam drift av en regelbunden flygförbindelse på en ny flyglinje eller en flyglinje med lägre beläggning mellan flygplatser inom gemen- skapen. –Samråd om taxor för befordran av passagerare med bagage i regel- bunden luftfart mellan flygplatser inom gemenskapen. –Fördelning av avgångs- och ankomsttider och planering av trafiken på flygplatser i den mån de berör luftfart mellan flygplatser inom gemen- skapen. 150 Det lufträttsliga regelverket Giltighetstiden för förordningen gick ut . Kommis- sionen har emellertid förslagit att giltighetstiden för förordningen – med undantag för artikel 1 första och andra strecksatserna, artikel 2, artikel 3 och artikel 6 (ii) – skall förlängas till (se EGT C 369, 28.11.98, s. 2). Rådets direktiv /56/EG av om grundläggan- de principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luft- fart Direktivet skall tillämpas vid utredningar av flyghaverier och tillbud in- om den civila luftfarten på gemenskapens territorium och med hänsyn till medlemsstaternas förpliktelser. Direktivet skall även tillämpas utanför gemenskapens territorium vid utredningar av haverier som inbegriper luftfartyg som är registrerade i en medlemsstat, när dessa utredningar inte utförs av en annan stat eller vid utredningar av allvarliga tillbud som inbegriper luftfartyg som är registrerade i en medlemsstat eller handhas av ett företag som är etablerat i en medlemsstat, när dessa utredningar inte utförs av en annan stat. Varje haveri eller allvarligt tillbud skall utredas. En sådan utredning får inte i något fall ta sikte på fördelning av skuld eller ansvar. Varje medlemsstat skall säkerställa att de tekniska utredningarna genomförs eller övervakas av ett ständigt organ eller luftfart. I samband med varje utredning av ett haveri eller ett tillbud skall en rap- port utarbetas. I tillämpliga fall skall en sådan rapport innehålla rele- vanta säkerhetsrekommendationer. Rådets direktiv /67/EG av om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen Syftet med direktivet är att genomföra tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen. Vad som avses med marktjänster anges i en bilaga till direktivet. Det rör sig t.ex. om passa- gerartjänster i form av tjänst till passagerarna vid avfärd, ankomst, tran- sitering i anslutning till eller utanför flygplatsen, inbegripet kontroll av biljetter, resehandlingar, incheckning av bagage och transport av bagage fram till sorteringssystemen. Även s.k. ramptjänster omfattas. De är bl.a. lastning och avlastning av flygplanet samt transport av besättning och passagerare mellan flygplanet och flygterminalen. Direktivet skall, under vissa närmare angivna förutsättningar, tilläm- pas på varje flygplats inom en medlemsstats territorium som lyder under fördragets bestämmelser och som står öppen för kommersiell lufttrafik. I direktivet anges också när de olika bestämmelserna skall börja tillämpas. Det lufträttsliga regelverket 151 Vissa regler skall börja tillämpas , vissa och vissa . Avgörande härför är dels typen av tjänster och dels flygplatsens storlek vad gäller passagerar- och fraktvolym. Trösklarna är 1 miljon passagerare eller gods, 2 miljoner passagerare eller gods respektive 3 miljoner passagerare eller gods. Flera av direktivets bestämmelser om marknadstillträde är endast tillämpliga på de flygplatser som når de nämnda trösklarna. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att garantera tredje man tillträde till marknaden för marktjänster. Medlemsstaterna får kräva att leverantörerna av marktjänster är etablerade i gemenskapen. Vid vissa typer av marktjänster får medlemsstaterna begränsa antalet tjänsteleverantörer. De får dock inte begränsa antalet till mindre än två för varje typ av tjänst. Medlemsstaterna skall också vidta de åtgärder som behövs för att sä- kerställa att egenhanteringen kan utövas fritt. Med egenhantering avses den situation där en fysisk eller juridisk person, som med flyg transpor- terar passagerare, post och/eller gods från eller till den berörda flygplat- sen, skaffar sig en eller flera typer av marktjänster utan att ingå något som helst kontrakt med tredje man i syfte att tillhandahålla sådana tjänster. Enligt direktivet finns det vissa möjligheter för en medlemsstat att be- gränsa tillträdet till marknaden för marktjänster och utövandet av egen- hantering när specifika utrymmes- eller kapacitetsbegränsningar gör det omöjligt att öppna marknaden och/eller utföra egenhantering i den om- fattning som föreskrivs i direktivet. Kommissionens direktiv /15/EG av om antagan- de av Eurocontrol-standarder och om ändring av rådets direktiv /65 EEG om definition och användning av kompatibla tekniska specifikationer vid upphandling av utrustning och system för ledning av lufttrafiken Enligt detta direktiv skall de obligatoriska momenten i Eurocontrol- specifikationerna som ingår i de Eurocontrol-standarddokument som anges i direktivet antas. Rådets förordning (EG) nr 2027/97 av om lufttra- fikföretags skadeståndsansvar vid olyckor Reglerna om fraktförarens (lufttrafikföretagets) ersättningsansvar vid skador som åsamkas passagerare, bagage och gods finns i Warszawa- konventionen (se avsnitt 2.2.3). Den gräns för skadeståndsansvar som stadgas i Warszawakonventionen har av gemenskapen ansetts vara för låg enligt dagens ekonomiska och sociala normer. En följd av den låga 152 Det lufträttsliga regelverket gränsen är att det ofta uppkommer långdragna rättsliga processer som skadar flygtrafikens anseende. Vidare gäller Warszawakonventionen endast för internationell trafik. Åtskillnaden mellan nationell och inter- nationell trafik har avskaffats på den inre luftfartsmarknaden. Gemen- skapen har därför ansett det lämpligt att ha samma gräns för och art av skadeståndsansvar både vid nationell och internationell trafik. håller på att revidera Warszawakonventionen. I avvaktan på resultatet av denna revidering har gemenskapen funnit det lämpligt att tillfälligt stärka passagerarskyddet, vilket skett genom denna förordning. Förordningen gäller lufttrafikföretags skadeståndsansvar för per- sonskador vid olyckor som inträffat ombord på ett luftfartyg eller under på- eller avstigning. Bestämmelserna skall tillämpas av som har licens utfärdad i en medlemsstat. EG- lufttrafikföretagets skadeståndsansvar vid personskada är obegränsat och ingen begränsning får införas vare sig i lag, konvention eller avtal. Upp till 100 000 SDR är ansvaret strikt. I övrigt gäller Warszawakon- ventionens regler. Detta innebär att över denna nivå kan undgå ansvar genom att bevisa att företaget eller dess företrädare har vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att undvika skadan eller att det var omöjligt för företaget eller dess företrädare att vidta så- dana åtgärder. Vid medvållande från den dödade eller skadelidande får ersättningen dock jämkas under 100 000 SDR. Ingen av förordningens bestämmelser innebär att ett EG-lufttrafikföretag är ensamt ansvarigt för en personskada eller hindrar företaget att föra regresstalan mot annan part. Kommissionens förordning (EG) nr 2842/98 av om hörande av parter i vissa förfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget Denna förordning innehåller regler om hörande av parterna enligt bl.a. artikel 16.1 och 16.2 i förordning (EEG) nr 3975/87. Kommissionens förordning (EG) nr 2843/98 av om form, innehåll och övriga detaljer i de ansökningar och an- mälningar som föreskrivs i rådets förordningar (EEG) nr 1017/68, (EEG) nr 4056/86 och (EEG) nr 3975/87 om tillämpningen av kon- kurrensreglerna på transportsektorn Förordningen innehåller regler om förfarandena för ansökningar och an- mälningar inom transportsektorn. För lufttransportområdet gäller det ansökningar eller anmälningar till kommissionen enligt artiklarna 3.2 och 5 i förordningen (EEG) nr 3975/87. Det lufträttsliga regelverket 153 Utformningen av den svenska luftfartslagstiftningen och tillämpningen av den är i betydande utsträckning beroende av beslut som fattas inom olika internationella organ. I detta avsnitt beskrivs i korthet de viktigaste av dessa organ. Den internationella civila luftfartsorgansationen (– ) upprättades genom Chica gokonventio- nen och de länder som undertecknar konventionen blir medlemmar i or- ganisationen. är – vars huvudkontor är beläget i Montre- al, – knutet till som ett av dess fackorgan.