sou · GNB384d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Många socknar har alltså både en lokal utvecklingsgrupp, hembygdsförening och bygdegårds- förening. Trots det stora utbud av föreningar och många möjligheter att engagera sig har det funnits behov av särskilda föreningar för att jobba med bygdens utveckling. För att belysa några lokala utvecklingsgrupper mer i detalj och ur olika aspekter har fyra grupper valts ut. Den första är i . Förutom föreningens historia skildras bygdens organisation genom alla dess föreningar. En intressant frågeställning är varför det fanns behov av ytterligare en förening i . Den andra är och i Fivlereds socken som har genomfört ett unikt vägprojekt. Den tredje är i som startats för bevakning av frågor av betydelse för samhälle och dess utveckling. Slut- ligen den fjärde som är Åsarps politiska samrådsgrupp som skiljer sig från de övriga genom att den är en intresseförening för enbart politiker. Gruppen driver frågor för gagn för samhället. Utan att föregripa den avslutande diskussionen vill jag ändå redan här för läsaren understryka och upprepa att dessa grupper är spontant framväxta ur ett lokalt behov, och att var och en av grupperna på sitt sätt har utformat en organisation och en strategi utifrån egna förutsättningar. De 3.700 lokala utvecklingsgrupperna i landet är inte exempel på lokala demokratiexperiment, de utgör lokalsamhällets nya demokratiska fundament. Den ideella före- ningsformen som de flesta har erbjuder demokrati, deltagande, öppenhet och kontinuitet på lokal nivå. till styrelse och revision av verksamhet och ekonomi görs . ligger i norra utkanten av kommunen. I samhället och på landsbygden bor knappt 800 personer, en minskning med nästan hälften . Befolkningen minskade och servicen försvann. När den sista affären blev nedläggningshotad bildades 1985. För att rädda affären tecknade Broddetorpsborna andelar för och kompletterat med samhällsbidrag och lån kunde föreningen sedan bygga en helt ny affärslokal. Föreningen hyr nu ut lokalen till handlaren. Syftet med föreningen var just att bygga affären, men även att arbeta med hela bygdens utveckling. Ett annat synligt resultat av gruppens arbete är att skola, dagis, lekis, fritids och bibliotek finns i ny lokal mitt i byn. Föreningen har varit aktiv länge och det har också hänt mycket i bygden. anordnar man Brodde- torpsdagen och dessemellan arrangerar . Tillsammans med kommunen har badplatsen gjorts i ordning. Man samarbetar i olika projekt med i . En särskild har startats för att få till stånd en ny samlingssal. Det finns en turistgrupp som arbetar med långsiktiga frågor. ligger inte långt från som besöks av ett stort antal turister ; en stor potential. Ett hantverks- kooperativ Hantverkare har startats och säljer hantverk till turisterna. Arbetsgrupper och studiecirklar driver de olika frågorna och projekten framåt. För att informera om vad som händer ger intresseföreningen också ut ett Bygdeblad till alla hushåll. Tack vare Broddetorpsbornas arbete finns alltså både affär, skola, daghem och bibliotek och inte minst ett aktivt samhällsliv. I stenkyrkan har man fortfarande gudstjänster. Försam- lingshemmet är fint och används bland annat för barn- och ung- domsverksamhet. Det gamla som är ortens samlings- lokal har kommunen tagit över. har ett gammalt soldattorp och skall eventuellt också överta det gamla . Förutom intresseföreningen och den nybildade finns dessutom , G o IF, Socialdemokrater, , , och tre barn- och ungdomsföreningar. Allt detta gör till ett attraktivt område. Det är dessutom en vacker trakt med bra boende- miljö och möjlighet att pendla till arbete i , eller . Befolkningen har mycket riktigt ökat något . Föreningarna i strävar åt samma håll. de andra föreningarna kunnat göra det som intresseföreningen gjort, men av olika anledningar blev det inte så. jobbar med vägar, värnar det gamla, LRF-avdelningen fokuserar på jordbruket, idrottsföreningen på idrott och de politiska partierna skulle inte få med sig hela befolkningen. Intresseför- eningen har 400 medlemmar och fungerar som en samlande punkt där alla kan mötas för att arbete med bygdens utveckling. Före- ningen är politiskt neutral, men man samarbetar även med de poli- tiska föreningarna. Många Broddetorpsbor är med i flera föreningar och på så sätt sker påverkan och samarbete. har också utvecklat sin nisch bestående av verksamheter kring lokal utveckling där trivsel, service och sysselsättning är viktiga frågor. Det stora hotet – jordbrukspolitikens utformning – har intresse- föreningen däremot inte engagerat sig i. På gång just nu är diskus- sioner kring På sikte mot framtiden, studiematerialet till kommuns arbete med Landsbygdsprogram 1999. två lokala partiavdelningar har funnits . Den socialdemokratiska partiavdelningen har varit nedlagd under men är åter aktiv. Centeravdelningen har ett 60-tal med- lemmar och den socialdemokratiska föreningen ett 10-tal. Båda upp- lever en stark tillbakagång och problem med att få människor enga- gerade i politisk verksamhet. De lokala politikerna menar att de jobbar för bygdens utveckling genom att påverka uppåt i kommunen genom sina partikontakter. En politiker påpekar att inget är gratis – man får jobba för det. För att få en bra lösning på skolfrågan engagerade sig både , socialdemokraterna och intresseföreningen. Men det finns en annan problematik. Det är inte längre rumsrent att vara politiker och folk vågar inte alltid visa upp sina parti- sympatier. Den partipolitiska verksamheten var inte särskilt synlig i bygden, inte ens under . Valdeltagandet i kommunal- valet var trots det högre än för riket. En möjlig förklaring till det höga valdeltagandet, som framförts av en av de politiker jag intervjuat, är att de politiska lokalavdelningarna spelar en positiv roll. Genom att de finns lokalt stimulerar de till politiska diskussioner i samhället. Det skulle vara bra för Brodde- torp med flera aktiva politiska föreningar, menar politikern. Vi pratar vidare om att kunde vara ett substi- tut för den nedlagda kommunen eller att föreningen kanske inte skulle ha funnits om kommunen varit kvar. Vi jämförde också arbetssätt och olika slags frågor. praktiska frågor om affär, skola och så vidare är den typen av frågor som det är lätt att samlas omkring. är det projekt-orienterade arbetssättet mer intressant och genom att jobba i blir mer uträttat . Att arbeta långsiktigt i politisk före- ningsverksamhet är inte alls lika populärt. Få vill jobba i politiken. Att få folk att gå på möten, speciellt årsmöten, verkar vara ett generellt problem. Det är pinsamt, sa en annan av de intervjuade broddetorpsborna, men det var bara 15-20 personer på mötet, nästan bara styrelsen. De andra kommer inte för de är rädda att bli invalda. När det är roligare aktiviteter, som en buggkurs, är det be- tydligt fler som deltar. På Intresseföreningens heldagsseminarium om framtiden deltog ett 30-tal personer. Och den gruppen kommer att fortsätta arbeta. Fivlered ligger i kommunens södra utkant och har omkring 100 invånare, en glest befolkad jordbruks- och skogsbygd. Före senaste kommunsammanslagningen tillhörde området kommun i . Så det blev byte både av kommun, centralort och län. bildades och samarbetar intimt med som bildades . kom till för att förvalta den gamla skolan som också har renoverats i föreningens regi. har gjort en torpinventering. Tillsammans med kommunen har man iordningställt badplatsen. Dessutom ordnas vårfest, fest vid badet, tipspromenad och luciafest. senast har Kyrkeslänten i Fivlered rensats och en gammal stenmur från den allra första skolan i byn gjorts i ordning. I praktiken är och ett, årsmötena hålls – det ena efter det andra. Det är praktiskt i en liten bygd där många är med i båda föreningarna. har ett 70-tal medlemmar. känd för sitt vägprojekt. Det var på ett sådant dubbelt årsmöte i bygden som det togs beslut om den dåliga vägen. Något borde göras. Föreningen tog kontakt med för att diskutera de sex aktuella kilometrarna. hade man gjort en namn- insamling, utan resultat. lyckades man genom att organisera ett samarbete mellan markägare, kommunerna och Väg- verket. För att göra upprustningen billigare och få den till stånd snabbt ställde markägarna upp med ideella arbetsinsatser. De skänkte även mark. Kommunerna ställde maskiner till förfogande. I dokumentationen av projektet poängteras den smidigt genomförda förprojekteringen som baserades på lokal kunskap – erfarenhets- kunskap – och de låga ombyggnadskostnaderna stannade på per meter. Projektet kunde genomföras tack vare att bygden ställde upp. Nästan exakt efter årsmötet var vägen klar. Intresse finns nu från andra håll att ta efter modellen i Fivlered. hade själv inspirerats av grupper i och kommuner som genomfört liknande projekt. Föreningens engage- mang kom i rätt tid. Hela ska leva hade inlett ett samarbete med om Projekt bygdsvägen. Vägen mellan och kom att bli ett av pilotprojekten och finns nu dokumenterad på video för att arbetsmetoden skall kunna spridas. Också här pågår lokala möten om Landsbygdsprogram 1999. I Fivlereds Bygdegård har ett 10-tal personer nu träffats två gånger. Diskussionerna om bygdens framtid rapporteras vara ganska upp- givna. Avfolkning, många pensionärer och ett jordbruk/skogsbruk som knappt försörjer lantbrukarna längre, men det finns en stark vilja att värna bygden. Strategin som diskuteras är att se till att det går att bo bra i bygden, att till exempel post, skolskjuts och tele- kommunikationer ska fungera. Själva jorden ser man som en potentiell resurs. Det kan bli en renässans för att bruka jorden och måste något göras för att landsbygden inte skall utarmas mer. är den tredje största tätorten i kommunen efter och . var i kom- mun. Befolkningen var som störst runt 1975. Därefter har befolk- ningen minskat stadigt. Tätorten är mest känd som industriort med bland annat med omkring 250 anställda. i Vilske kommun och som moståndet mot kommunsamman- slagningen var störst. bildades som en religiös och partipolitisk neutral intresseförening för att driva frågor av betydelse för samhällets utveckling och förskönande och för invånarnas trivsel och välbefinnande. Den mest pådrivande i bildandet var en aktiv Floby-politiker. startade under , efter kommunsammanslagningen. Ändå fanns det ett samband. Som motiv för föreningen uppgavs att man skulle bevaka ortens och bygdens intressen, inte minst mot kommunen då orten blivit styv- moderligt behandlad efter den tvångsvisa kommunsammanslag- ningen. hade demokratifrågorna stötts och blötts i sammanläggningsdelegerade och därefter i utan resultat. En enig kommunstyrelse i Vilske kommun överklagade sammanläggningen i alla instanser men regeringen av- slog begäran om egen kommun. 1980-talets utredningsförslag om kommundelsnämnd i genomfördes inte heller. En inte alltför avlägsen tanke är att invånarna och politikerna i tröttnade och tog saken i egna händer genom att bilda . Efter kommunsammanläggningen har tätorten genomgått en kraftig förändring. Befolkningen har minskat, byggandet har stannat av, lokaler står öde och lägenheter lediga. Det är dystert med alla tomma fönsterrutor säger samhälls- föreningens representant. Järnvägsstationen lades ner och perrongen revs upp. En järnhandel av två har gått i konkurs, gick också i konkurs, bara ett konditori av tre finns kvar, frisören har upphört och en liten lades ner när de två ägarna blev gamla, men det finns en ICA kvar. Tidnings lokalkontor har dragits in, närmsta kontor finns nu i , vilket medfört att tidningen inte alls rapporterar lokala nyheter lika bra som förr, vilket i sin tur har medfört färre prenumeranter. Polisen har flyttat till . slogs ihop med och flyttade tvärs över gatan. Bankomat saknades, men på Bilisten, f.d. Shell-macken, kan man nu ta ut eller sätta in max /dygn på sitt bankkonto. Posten stängde och det blev post i butik. Ungdoms- verksamheten som funnits i det gamla Tingshuset fick flytta till de tomma postlokalerna. Tingshuset såldes och blev bostad. fanns alltså både post, bank och polis i , nu är det ungdomsverksamhet, bibliotek och vävstuga, men var det Kommunalhus på riktigt. Och före sammanslagningen 1974 passade Vilske kommun på att med egna medel bygga sig en sport- hall. har mer än 500 medlemmar, av vilka 50 är företag. Blandningen av vanligt folk, politiker och företagare är intressant. är man på gång med aktiviteter, skrivelser och många förslag till utveckling och förskönande. hade man bland annat tagit fram en broschyr till nyinflyttade, installerat en kraftigare pump i fontänen, köpt in och planterat blommor och lökar, arrangerat danskvällar, familjefest, sommarkväll på Alphems Arboretum, julmarknad, vinterparad, julfest, sagostunder och barn- gymnastik samt röjt och skyltat Flobyrundan. Föreningen hade genom skrivelser och uppvaktningar lagt sig i pressbevakning, bank- service, cash-card, sophantering, skolkökets bevarande och upp- rustning samt tågstopp. Näringslivet är starkt representerat i föreningen och företagen menade att det var viktigt att tågen stannade i igen. av skrivelser och uppvaktningar med goda argument gav resultat. skall stationen göras i ordning och perrongen byggas upp på nytt så att tågen kan stanna i med början . Kommunen och har ställt upp med pengar. Med bättre kommunikationer kan företagen i få arbetskraft och besökare utifrån och invånarna i kan pendla till studier och jobb. Möjligheterna ökar avsevärt för att attrahera folk till både boende och jobb i . Erfarenheterna var goda från där stationen också varit nedlagd men fick nytt liv och 24 tågstopp . Bättre kommunikationer blev ett lyft för samhället. har tagit sig uppgiften att trycka på om saker som vi anser viktiga gentemot kommunala myndigheter och förvalt- ningar liksom mot regionstyrelse och regionförvaltning. Den rollen har man nu haft . Liksom i de andra bygderna finns i en väv av nära kontakter mellan personer och föreningar. Det speciella med Åsarps politiska samrådsgrupp i jämförelse med de övriga lokala föreningarna är dess självpåtagna roll som bevakare och försvarare av samhället gentemot kommunen. Det uttrycks som att gruppen driver frågor till gagn för samhället, att motivet till gruppen var efter storkommunens bildande fann vi att vi behövde hävda oss mot kommunen eller att gruppen behövs för det lilla blir åsidosatt när centralorten skall ha det mesta, vi måste gå samman. Norra Åsarps socken ligger i södra utkanten av och har precis som Fivlered bytt både kommun och län. Kanske har denna erfarenhet underlättat samarbetet. En annan förklaring kan vara läget i den yttersta periferin av kommunen eller att man är så liten att man måste gå samman för att hävda sig. Socknen har haft nästan lika stor befolkning , runt 850 invånare. Initiativtagaren, som även var en aktiv kommun- politiker och tillika ägare av ortens stora företag, såg till samhällets bästa. Värnade om skola, ålderdomshem, distriktsköterska, biblio- tek; att all service skulle finnas i samhället. Det var hans idé att skapa samrådsgruppen som består av två representanter för vart och ett av de fem partier som finns på orten. (mp) och (v) är ej med då de inte har några politiker i området. En tjänsteman från som jobbat kommunalt samordnar verksamheten. De stora frågor man med framgång drivit är att få tillstånd en utlovad förbättring av en väg (mot ) och Alvers Hus, ett serviceboende med 16 lägenheter. Huset byggdes i privat regi och kommunen hyrde det innan de köpte det. I huset finns också bibliotek, fritidsgård, distriktsköterska, hårvård och fotvård. Både och ungdomsgården kan man besöka när man vill, även när det inte finns personal där. Man har också ett postkontor som är bemannat . När det är stängt kan man hämta paket i järnaffären. ordnade samrådsgruppen Åsarps- dagen, men den har företagarföreningen tagit över. Gruppen fungerar som remissinstans åt kommunen och lämnar synpunkter på sådant som berör dem. När det är nödvändigt kallar man till offent- liga möten eftersom man kan inte köra över folk. Aktuellt just nu är att komma med förslag till det framtida lands- bygdsprogrammet. Samrådsgruppen kallade Åsarpsborna till möte genom att inbjuda föreningslivet eftersom man når alla via före- ningarna. I finns många aktiva föreningar som , företagarföreningen, religiösa föreningar och idrottsföreningar. har förverkligat en idé om en forntidsby vilket resulterat i 40 000 besökare . På första mötet om landsbygdsprogrammet kom ca 40 personer och på det andra mer än 20. Varje förening fick ta ansvar för olika frågor som skulle bearbetas. Idrottshall, IT-hemsida, företagande, öppna land- skap, skolbarnens säkerhet och övernattningsmöjligheter vid Eke- hagens forntidsby var några frågor som kom upp. Frågor som samrådsgruppen tagit upp och drivit har man varit eniga om. Genom sina respektive partiorganisationer har var och en försökt påverka, de fick åka in och tala om vad vi ville i . Och så blev det också. Man menar att metoden att samarbeta över partigränserna varit en styrka, att den lett till lyckade resultat. Det finns andra orter där man inte klarat av detta. För bygden har detta arbetssätt varit framgångsrikt. För de enskilda partierna däremot kan det vara ett problem. Ingen kan gå ut och profilera sig och ta åt sig äran över vad som åstadkommits. Att det är platsen och inte partiet som är det viktiga förstår man av beskrivningen man går till mötet som en Åsarpsbo, inte som en politisk förening. I efterhand kan man bara konstatera att just nedläggningen av tusentals små kommuner och stödet till lokal utveckling var en förutsättning för att något nytt skulle kunna växa fram . blev mer än 2.200 kommuner nedlagda. Inte bara de politiska beslutsfattarna försvann utan hela kommunen med kommunalhus och anställd personal. Antalet ordinarie förtro- endeuppdrag i kommunerna var 1964 sammanlagt 114 000 och efter kommunsammanslagningen 1974 fanns 42 000 (SOU 1996:162). Alltså en reducering med 72 000 ordinarie uppdrag vid den senaste kommunreformen. Studien av visar att det var periferin, det vill säga landsbygden och de mindre tätorterna, som förlorade. Av stads 36 ordinarie fullmäktigeplatser års sammanslagning behöll man 26 platser, . Den nya periferin hade 183 platser och behöll 25 platser, . Sju kommunalhus stängdes och ett utökades. Den nya situationen innebar att även om periferins alla röstberättigade skulle rösta på samma parti var det inte säkert att de kunde få genomslag i det nya fullmäktige. Inte heller skulle det vara givet om alla fullmäktigepolitiker från periferin gick samman oberoende av politiskt parti. Eventuellt kan man tycka att det är en rättvis fördelning i relation till invånarantalet i respek- tive kategori, men faktum kvarstår att både nedlagda kommuncentra och landsbygd var befolkade, hade existensberättigande och därmed legitima behov som behövde tillfredsställas. Det politiska systemet lade ner sig självt. På landsbygden och i mindre tätorter skapades ett demokratiskt underskott, ett tomrum, utan att det fylldes med något annat. Kommundelsreformen var avsedd att mildra de negativa effekterna av kommunsammanslag- Den kom aldrig att spela någon betydelsefull roll då endast en fåtal kommuner utnyttjade möjligheten. Tomrum är till för att fyllas. När tomrum uppstår i naturen etableras genast en ny kultur på den tomma ytan. I det nyrensade träd- gårdslandet kommer ogräset och på en ny bryggstolpe i havet sätter sig alger, musslor och havstulpaner. Också det demokratiska tom- rummet kommer att fyllas. Genom en successiv förändring av kommunens administrativa område till allt större enheter har ett demokratiskt underskott uppstått. är frågan vad som åter- etablerats i detta demokratiska tomrum. Vilka territoriella kon- sekvenser det nya kan få överlämnas åt läsaren att spekulera över. Den legala lokala representativa demokratin lämnade fältet 1974. Kvar fanns partipolitiska lokalavdelningar och ett stort antal avsatta partipolitiker. Hur skulle man anpassa sig till den nya situationen? I nya kommunfullmäktige fortsatte diskussionen om kommunens organisation. Man motionerade och utredde och hoppades att snart skulle kommundelsnämnder införas. Man kom aldrig överens och hade folk tröttnat. Under rubriken – reform som kom av sig beskrivs för- hållandet i boken om kommunala historia. Inga legala ansträngningar hade lyckats. Anpassningen kom i form av lokalt engagemang i redan befintliga eller nya grupper. Det fanns ett behov av att någon instans bevakade och utvecklade bygden och orten; såg till att allt var bra. Tänkte på stängsel efter järnvägsspåret, blomsterlökar i kommunala rabatten, byns julgran, att vägkorsningen blev trafiksäker, att tomtmark iordningställdes för bostadsbyggande, att serviceboendet blev byggt, att affärslokalen blev moderniserad, att kommunikationerna förbättrades; listan kan göras lång. Samhället hade inte bistått med någon ny struktur för detta engagemang. Däremot hade samhället stimulerat lokala utveck- lingsprocesser, utifrån sysselsättningsmotiv, genom en allmänt höjd acceptans och intresse för frågorna samt ett visst ekonomiskt stöd. Goda exempel på landsbygdsutveckling började spridas. Till en början handlade det om lokala utvecklingsprojekt men vid mitten av började lokala utvecklingsgrupper etableras som begrepp. De spontant bildade grupper som uppstod var öppna för alla som ville engagera sig. När be- hovet att organisera sig i en stabilare form uppstod hämtade man förebilder från folkrörelserna och föreningslivet i övrigt. En del befintliga föreningar som Hembygdsföreningar, Folket Hus- föreningar och Bygdegårdsföreningar kom också att utgöra en del av rörelsen. Där fanns redan en färdig struktur och man utvidgade bara sitt intresseområde. Redan vid kommunreformen 1974 kunde man se hur antalet lokala utvecklingsgrupper, då mest i form av byalag, ökade. av grupperna har tillkommit . Trots att det funnits både lokala partiorganisationer och en mängd andra före- ningar i bygderna bildade man oftast nya organisationer för bygdens utveckling. Denna anpassningsfas håller nu på att gå över i en upp- byggnadsfas. har rörelsen bestått av ett nationellt kontor i och ett nätverk av lokala utvecklingsgrupper runt om i landet. I nätverket kring Hela ska leva finns mer än 3.700 lokala utvecklingsgrupper och 70 000 aktiva medborgare. uppgift är att stimulera och stödja lokal utveckling och lokal demokrati. konsoliderar man sig och bygger en traditionell organisation, dels för att rörelsen vuxit men också för att kunna möta samhällets organisation på läns- och kommunnivå. Länsbygderåd finns nu i alla län och kommunvisa bygderåd finns i ett 100-tal kommuner. De som har makt över bygden har ingen identitet i bygden. De som har identitet i bygden har ingen makt där. Bygderörelsen är en rörelse som återskapar sambandet identitet och makt som värdebasen förändras från partipolitisk ideologi till platsideologi. Makt och identitet har genom kommunreformerna alltmer fjärmats från varandra. Invånarna i en bygd har ingen makt över bygden. Den legala kommunala makten utövas i val till kommun- fullmäktige. Kartbilderna över den politiska maktens geografiska spridning i visar att många områden inte har någon röst i fullmäktigeförsamlingen. Det betyder omvänt att de som har den politiska makten inte har förankring i bygden. nivån är kommunen och där är förvisso makt och identitet i korrela- tion. Det är på bygdenivå det inte stämmer, i de områden där bygde- rörelsen växt fram. För att komma vidare måste man ta upp en diskussion om vilka politikområden och vilken förvaltning som bygdenivån kan ansvara för. Alla kommunala frågor kan inte rakt av lyftas till bygdenivå. Historiskt har makt och identitet följts åt i den gamla byn, de medeltida socknarna och kommunerna . Det har alltså funnits system som fungerat. Före kommunreformen 1952 hade t.ex. en fjärdedel av kommunerna ännu direktdemokrati, de hade alltså inte valt en representerande fullmäktigeförsamling. Först blev det obligatoriskt för kommuner med mer än 1.500 invånare.