sou · GNB388d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Reflektioner och bedömningar finns redovisade delvis i direkt anslutning till redovisade utredningsuppslag, delvis i ett avslutande avsnitt. En kort redogörelse för våra slutsatser beträffande polisspåret finns i kapitel 8. I kapitel 5 behandlas enskilda uppslag. Med enskilda uppslag avses ut- redning som inriktats på en viss individ, på ett visst brottsmotiv eller något annat slags spår. Vår genomgång av de enskilda uppslagen har utgått från den avsnittsindelning av utredningsmaterialet som använder. När vi således redovisar uppslagen under t.ex. rubrikerna eller Vapenhandel redovisar vi inget annat än de uppslag placerat i dessa avsnitt. Avsnitten har först granskats översiktligt och sedan mer ingående i de delar som i jämförelse tett sig mest substantiella. Våra allmänna be- dömningar av utredningsarbetet återfinns sist i detta kapitel. Uppslaget har varit huvudspår. Det kom senast till uttryck genom den resningsansökan som behandlades /98. Det är inte möjligt att beskriva utredningsarbetet som helhet utan att beakta detta spår. Vi ägnar kapitel 6 åt utredningen i denna del. Först behandlas det rättsliga skeendet. I det sammanhanget uppmärksammar vi de utsagor som avgivits av målsäganden och omständigheterna däri- kring. Den senare delen av kapitlet behandlar det s.k. resnings- materialet, dvs. den utredning avseende som ingavs till som stöd för resningsansökan. Misstankarna mot har bedömts rättsligt. Vi redovisar några reflektioner och syn- punkter beträffande delar av materialet och även angående utrednings- värdet i det som framkommit efter friande dom 1989. Kapitel 7 beskriver arbetet med den s.k. gärningsmannaprofilen (), inklusive de åtgärder den föranledde. Den första delen ägnas åt metoden och den GMP som upprättats i denna mordutredning. Vi har själva granskat GMP, bl.a. genom att anlita amerikansk expertis, som fått yttra sig över en översättning. Vi redovisar detta och även egna synpunkter. I den andra delen av kapitlet redogör vi för de åtgärder vidtagit i anledning av GMP-arbetet. Ett antal GMP- relaterade uppslag som varit av större intresse för brottsutredningen redovisas mer utförligt. Även i dessa delar redogör vi för våra syn- punkter. I kapitel 8 har vi samlat de mer väsentliga slutsatser vi ansett oss kunna dra till en sammanfattande diskussion. Vi återknyter där till de fråge- ställningar som vi haft i uppdrag att besvara, liksom till de slutsatser vi i kapitel 1 dragit av de tidigare granskningarna beträffande det första I kapitel 8 finns även våra mer övergripande synpunkter angående utredningsarbetet och dess bedrivande. Betänkandet innehålleringen sammanfattning. Vårt huvuduppdrag har varit att redovisa brottsutredningen efter , vilket vi gjort i kapitel 2 – 7. Den redovisningen låter sig inte sammanfattas; den är i sig själv en sammanfattning. Slutsatserna i kapitel 8 skulle i och för sig kunna komprimeras, men det skulle förta deras diskuterande karaktär och därmed riskera att göra bilden onyanserad. Vissa använda termer. I betänkandet använder vi förkortningenPU () som sammanfattande benämning på hela mordut- redningen. Det innefattar alltså dels förundersökningsledningen, dels spaningsledningen och den denna underordnade Palmegruppen. Med PU-materialet avser vi det dokumenterade utredningsmaterial som finns samlat hos polisen. material är indelat i uppslag. Vi använder för enkelhetens skull denna polisiära term i betänkandet. Ett uppslag (spaningsuppslag) kan vara allt från en enstaka notering om en viss företeelse till en omfattande utredning med ett stort antal underuppslag. Säkerhetspolisen har varit organiserad på olika sätt vår granskning omfattar och då också benämnts på skilda sätt. Vi använder termen säkerhetspolisen, vilket innefattar säkerhetsavdelningen, SÄK, och andra variationer som förekommit . När vi talar om kommissionen avser vi vårt eget arbete i Gransk- från . Som framgått har vår granskning föregåtts av arbetet i den tidigare , med vilket vi alltså åsyftar det arbete som under förre landshövdingen utfördes före . När vi åberopar källor från hänför vi oss till den tidigare . Det är framför allt de dokumenterade utfrågningar som då genomfördes som vi använt; de flesta av oss deltog ju i dessa. Vi har också undan- tagsvis åberopat de minnesanteckningar som finns bland den tidigare efterlämnande handlingar, se vidare kapitel 1 Arbetsmaterial som framtagits av den tidigare . Personnamn i citat. Vi använder i stor utsträckning anonymiserande be- teckningar som ersättning för personnamn (se nedan kapitel 1,Person- uppgifter i granskningsmaterialet). Detta vore inte meningsfullt om vi skrev ut namnen i citat där annars anonymiserade namn Personnamn i den kategorin är därför i citat ändrade till den anonymiserande beteckning vi använder. I vissa fall, då anonymisering skett i originalcitatet, kvarstår dock originalets text, med en anmärkning om den beteckning som används i betänkandet. I detta kapitel beskriver vi vårt uppdrag samt hur vi uppfattat och utfört det. Det innehåller också redogörelser för hur vi förhållit oss till den tidigare material och för den revisionella gransk- ning av brottsutredningen som vi låtit två experter från Riksrevisions- verket utföra. En grannlaga fråga för oss har gällt hur personuppgifter från utredningsmaterialet skall återges. Vi redovisar i detta inledande kapitel hur vi resonerat i det hänseendet. Huvuddelen av kapitlet ägnas åt de tidigare granskningar av mord- utredningen som förekommit. Framför allt uppehåller vi oss vid Jurist- kommissionens rapporter. Det finns flera skäl till detta. Ett är att redo- görelsen för arbeten fungerar som en historik be- träffande det första utredningsåret och därmed också som en in- troduktion till vårt eget granskningsarbete. Ett annat är att vi funnit att – och den följande Parlamentariska kommissio- nens – analyser och iakttagelser har ett förklaringsvärde även beträffande den period vi granskar. Vi finner det därför naturligt att ta avstamp i dessa arbeten och redovisar i kapitlets avslutande del Våra slutsatser av de tidigare granskningarna. 1.1.1Uppdraget och dess bakgrund I en motion till /93 (1992/93:K508; jfr även K809) yrkade m.fl. (s) att hos regeringen skulle begära att en kommission tillsattes för att granska utredningen av mordet på statsminister . Motionen behandlades i konstitu- tionsutskottet. Utskottet inhämtade yttrande från Riksåklagaren. 1992/beslöt skjuta upp behandlingen av motionen till 1993/. beslutade att en genomgång av brottsutredningen och en på denna genomgång grundad redovisning skulle göras av en kommission (bet. 1993/94:KU10, rskr. 1993/94:17). ansåg att den misstro som kunde finnas mot myndigheternas vilja att så grundligt som möjligt utreda alla omständigheter kring mordet, kunde vara skadlig för vår demokrati och vårt rättssamhälle. Den öppna information om brottsutredningen som en ny kommissions arbete borde kunna ge medborgarna i kunde undanröja en sådan misstro. Samtliga riksdagspartier stod bakom beslutet. Det överläts till regeringen att, mot bakgrund av utredningsläget, besluta om kommissionens arbete skulle påbörjas. Regeringen skulle vidare besluta om kommissionens direktiv och sammansättning. behandlade regeringen frågan om till- sättande av en kommission. I beslutet, som innefattar kommissionens direktiv, anfördes: Mordet på statsminister var en för hela omskakande händelse. I moderna historia har inte förekommit någon liknade situation. En har förflutit sedan mordet och utredningsmaterialet är oerhört omfattande. kommissioners granskning har endast omfattat utredningsmaterialet för tiden fram till . Av yttrande från Riksåklagaren till framgår att huvuddelen av det då pågående utredningsarbetet beräknades vara slutfört /94 om inget påtagligt nytt kommit fram. Riksåklagaren fann mot den bakgrunden skäl att avvakta någon tid med att tillsätta en kommission. Det är naturligtvis av vikt att den pågående brottsutredningen inte störs av kommissionens arbete. Brottsutredningen är nu emellertid enligt de för utredningen ansvariga i ett sådant läge att kommissionens arbete kan påbörjas utan att detta påverkar eller stör den fortsatta utredningen. I regeringens beslut hette det vidare: Regeringen beslutar att tillkalla en kommission med uppgift att gå igenom brottsutredningen och göra en på denna genomgång grundad redovisning. I arbetet med redovisningen ingår att göra bedömningar och värderingar av utredningsarbetet. Kommissionens redovisning skall göras mot bakgrund av det tidigare brottsutredningsarbetet och granskningen härav. Kommissionens genom- gång skall i första hand avse den brottsutredning som inte granskats av tidigare kommissioner, dvs. Beträffande arbetsuppgifterna angavs i beslutet att àkommissionen skall undersöka om det finns delar av utred- ningsmaterialet som inte är tillräckligt bearbetat àkommissionens uppdrag skall ... omfatta en uppföljning av den tidigare parlamentariska kommissionens särskilda granskning av brottsutredningen vad gällde misstankar om polismäns eventuella medverkan till mordet àkommissionen har frihet att behandla andra till uppdraget anslutande frågor, som kan aktualiseras under kommissionens arbete I beslutet anges vissa begränsningar avseende sådant som uppdraget inte innefattar: àkommissionen skall inte ägna sig åt operativ verksamhet i syfte att finna gärningsmannen àkommissionen skall inte gå in på en överprövning av åklagares eller domstols beslut eller annars göra några ställningstaganden som ankommer på de rättsliga instanserna Om redovisningen av arbetet sägs att àredovisningen av kommissionens arbete bör, så långt som möjligt, ske öppet àkommissionen skall vid sin redovisning beakta att delar av brotts- utredningen lett till att åtal väckts och att en domstolsprövning skett För kommissionens verksamhet skulle bestämmelserna i kommitté- förordningen gälla i tillämpliga delar. Regeringsbeslutet innefattar inte några särskilda befogenheter för kommissionen såvitt gäller tillgång till material, rätt att inhämta information från myndigheter eller enskilda etc. I beslutet relateras slutligen bedömning att kommis- sionens arbete skulle komma att bli tidskrävande och att kommissionen stod inför en svår uppgift. I beaktande även av vad som föregått tillsättandet av kommissionen har vi tolkat de direktiv som getts för vårt arbete på följande sätt. 1.Den primära arbetsuppgiften är att gå igenom brottsutredningen . Denna del av vårt uppdrag är utredande och tar särskilt sikte på om det finns sådant som inte är tillräckligt bearbetat inom brottsutredningen. 2.Med denna genomgång av brottsutredningen sammanhänger upp- draget att, som det har uttryckts, göra en på denna genomgång grun- dad redovisning. Vi tolkar detta så att vi har att redovisa brotts- utredningen. Att brottsutredningen inte bara skall genomgås utan också redovisas innebär att vårt uppdrag inte är begränsat till en allmän besiktning av materialet och en mer eller mindre kommenterande av- rapportering av att så skett. Även själva genomgången skall redovisas. 3.Kommissionen skall redovisa bedömningar och värderingar av utredningsarbetet. Uppdraget är alltså inte bara utredande och redo- visande utan även värderande. I den diskussion som föregått uppdraget har det talats om en medborgarkommission. Med den samman- sättning regeringen valt att ge kommissionen har vi också uppfattat vår roll så. Det är alltså som medborgare, representerande olika erfaren- heter och med kompetens från skilda områden, som vi har att göra bedömningar och anlägga värderingar. 4.Uppdraget innefattar en särskild granskning av brottsutredningen vad gäller misstankar om polismäns eventuella medverkan till mordet. Härmed åsyftas det s.k. polisspåret . Det är allmänt bekant och självklart att brottsutredningen utredande är mycket om- fattande. Även om uppgiften är att gå igenom hela brottsutredningen, måste detta i praktiken ske med skiftande grundlighet utifrån det intresse som olika delar tilldrar sig från granskningssynpunkt. Vi tolkar det som i direktiven sägs om polisspåret som en erinran om att det på denna punkt förekommit diskussion om utredningsarbetet och att det är av vikt att den delen av granskningsarbetet prioriteras. Så har också skett i vårt arbete och vi redovisar denna del av granskningen särskilt. Direktiven ger kommissionen frihet att behandla andra till uppdraget anslutande frågor , som kan aktualiseras under arbetet. Den arbets- uppgift som kan utläsas ur p. 1 – 4 ovan är omfattande. Vilka andra uppkommande frågor, som direktiven ger möjlighet till behandling av, har vi mot den bakgrunden inte sett några skäl att särskilt inventera. Vi har emellertid i vår granskning i viss mån behandlat frågeställningar som i formell mening inte hör till brottsutredningen, men hänger samman med denna, t.ex. Harvard-ärendet och vissa delar av den s.k. . Uppdraget avser i första hand den brottsutredning som inte granskats av tidigare kommissioner. Det innebär att granskningsupp- draget primärt gäller tiden från och framåt . Av flera skäl måste dock även vår granskning beröra . Det är inte möjligt att granska den följande tidens utredningsarbete utan att vara väl insatt i vad som förekom . En redovisning av brottsutredningen måste på samma sätt inkludera den för att bli helt begriplig. Vi kommer dock att falla tillbaka på och delvis helt förlita oss på den utredning och de bedömningar som framför allt gjorde. Av skäl som framgår i redovisningen av granskning förutsätter vårt uppdrag emellertid att vi förhåller oss relativt självständigt till granskningar som utfördes . Mot bakgrund av vad som sägs i direktiven förtjänar det vidare påpekas att varken eller någon annan har granskat själva brottsutredningen på det sätt som vi uttryckligen har uppdrag att göra beträffande den därefter följande perioden. 1 Det kan tilläggas att en bedömning av det s.k. polisspåret (jfr p. 4 ovan) blir meningslös om det första årets händelser undantas. Vi har sammanfattningsvis sett våra direktiv i denna del som ett riktmärke, men inte som en formell begränsning av vårt mandat. Att kommissionen inte skall ägna sig åt operativ verksamhet är en självklarhet. Vi har ansett det vara helt grundläggande för vårt arbete att dra en klar gräns gentemot det polisiära arbetet samt att hålla god distans till denna gräns. Ett skäl till detta har varit att vi så långt möjligt velat undvika att störa det utredningsarbete som pågår. Ett annat är att vår uppgift inte är av polisiär art och därför inte får sammanblandas med det polisen ansvarar för. Personer som vänt sig till oss med upp- gifter som de bedömt vara av intresse för mordutredningen har vi hän- 1 Parlamentariska kommissionen uttalar i sin rapport att den haft tillgång till allt material från förundesökningen och att detta i urval studerats (SOU 1988:18 s. 52). På annat ställe sägs: När det gäller brottsutredningen har vi ... inte prövat de olika spår och uppslag som utretts av polisen. Denna inställning beror till stor del på att förundersökningen inte är avslutad. visat till PU. När vår granskning på ett mer allmänt plan lett oss till bedömningen att spaningsarbetet hade bort bedrivas på annat sätt eller att något uppslag synes otillräckligt bearbetat har vi sett det som vår uppgift att redovisa detta bland våra slutsatser; det får anses ligga i uppdragets natur att syftet inte är att en kommission av förevarande slag för brottsutredarna fortlöpande skall göra påpekanden om sådant som finns i brottsutredarnas eget material. I så fall glider granskning och brottsutredning ihop. Granskarens och den granskades roller kan då inte längre hållas åtskilda, något som vi har funnit angeläget att göra. Kommissionen har dock vid framför allt två tillfällen – och – underställt PU resultatet av kommissionens genomgångar av utredningsmaterial, vilket på det sättet kommit till PU:s kännedom. Att kommissionen inte skall överpröva åklagares eller domstols beslut eller annars göra några ställningstaganden som ankommer på de rättsliga instanserna är likaledes en självklarhet så till vida att kommissionen ju saknar befogenhet att rubba fattade beslut eller med rättslig verkan fatta egna beslut av det åsyftade slaget. Däremot har vi inte tolkat direktiven så att inga rättsliga beslut får bedömas eller värde- ras av oss. Beslut under utredningen, t.ex. avseende tvångsmedels- användning (husrannsakan, hämtande till förhör, beslag, telefon- avlyssning etc) måste åtminstone indirekt kunna värderas när uppgiften är att bedöma och värdera brottsutredningen. Även den resnings- ansökan som Riksåklagaren 1997, medan vår granskning pågick, ingav till måste kunna göras till föremål för åtminstone kommentarer. Vore redovisandet av värderingar i det hänseendet uteslutet skulle det innebära att även ett konstaterande att ett beslut följt lag och praxis – dvs. en positiv värdering – vore uteslutet. Försiktighet är dock självfallet påkallad när det gäller ställningstaganden i frågor som varit föremål för rättslig prövning. En särställning i det hänseendet intar de domar som meddelats i ärendet. Beträffande redovisningen av vårt arbete framgår att den så långt möjligt skall ske öppet. Utgångspunkten är med andra ord att brotts- utredningen skall redovisas offentligt. Förslag om tillsättandet av en kommission väcktes som framgått ovan första gången vid 1992/. Av hänsyn till brottsutredningen sköts frågan upp. fattade beslut vid följande , . Regeringen verkställde beslutet i september året därefter. I regeringens beslut angavs att brottsutredningen nu enligt de för utredningen ansvariga var i ett sådant läge att kommissionen kunde tillsättas. Härur har vi hämtat vägledning för vad som har bedömts kunna offentliggöras; regerings- beslutet om kommissionens tillsättande får mot den angivna bak- grunden förstås så att en redovisning ansågs kunna ske utan men för Hur vi förhållit oss till personuppgifter framgår nedan under . Vårt uppdrag och hur vi har sett på detta framgår under Betänkandets innehåll ovan och i föregående avsnitt. Föremålet för vår granskning är alltså brottsutredningen i anledning av mordet på statsminister . Brottsutredningen består i första hand av den skriftliga doku- mentation som de brottsutredande myndigheternas arbete alstrat. Doku- mentationen finns i allt väsentligt hos den utredande polismyndigheten. Därutöver finns en del handlingar hos förundersökningsledaren, dvs. Detta samlade skriftliga material utgör det huvudsakliga föremålet för vår granskning. Utöver detta skriftliga material finns muntlig information om brotts- utredningen. Om man med genomgång och bedömning av brotts- utredningen menar en genomgång och värdering av vad som faktiskt har gjorts av polis och åklagare – dvs. inte bara det skriftligt dokumen- terade resultatet av deras arbete – är dessa muntliga källor av betydelse. Teoretiskt sett består källorna av alla personer som varit inblandade i utredningsarbetet. En fullständig inventering av dessa källor vore för- stås inte genomförbar eller meningsfull, av flera skäl. I praktiken be- gränsas granskningsföremålet här till de personer som haft ledande befattningar inom utredningen och, i mån av tillgänglighet m.m., utredningsmän som kan lämna upplysningar i ämnen som tilldrar sig särskilt intresse. Vi har bl.a. mot denna bakgrund sett genomgången av det skriftliga förundersökningmaterialet som vår huvuduppgift. Därutöver har vi genom föredragningar, utfrågningar och samtal inhämtat ytterligare upplysningar. Enligt 6 § kommittéförordningen (1976:119), som enligt direktiven är tillämplig på verksamhet, föreligger en skyldighet för statliga myndigheter att lämna upplysningar till oss (om muntliga upplysningar, se under nästa rubrik). Rättegångshandlingarna från det väckta åtalet liksom den kringutredning vi funnit vara av be- tydelse för vårt arbete har vi således infordrat och granskat på vårt kansli. Beträffande förundersökningsmaterialet i övrigt har en sådan arbetsform inte kunnat tillämpas, även om detta i och för sig hade varit önskvärt, mer praktiskt och åtskilligt tidsbesparande. Skälen till att det inte varit möjligt är följande. Från förundersökningsledningens och spaningsledningens sida har man gjort den bedömningen att allt utredningsmaterial som förvaras hos polisen (dvs nästan hela materialet, med undantag för handlingar som ingivits i målet mot ) utgör handlingar i en och samma icke avslutade förundersökning. I lagens mening är materialet därmed inte att betrakta som s.k. allmänna handlingar. Det betyder att det inte omfattas av allmänhetens rätt till insyn. Detta gäller oavsett om materialet skyddas av någon sekretessregel eller inte och följaktligen utan att någon sekretessprövning behöver göras vid en begäran om utlämnande. Skulle förundersökningsmaterialet helt eller i delar överlämnas till en kommission för granskning, vore det att betrakta som expedierat från polisen och inkommet till kommissionen, dvs. det skulle bli att bedöma som allmän handling. En begäran om utlämnande av någon del av materialet skulle då få prövas mot sekretesslagen. Även om en sådan prövning i de flesta fall ledde till att handlingen bedömdes som hemlig,2 skulle en sådan förändring av förundersökningsmaterialets status enligt PU:s bedömning medföra olägenheter. Från förundersök- ningsledningens och polisens sida slår man vakt om rådande läge, som alltså innebär att PU inte behöver göra några sekretessprövningar som kan överklagas till domstol. I samband med att kommissionen tillkallades upprättades en pro- memoria inom där frågan om hur kommissionen skulle kunna få tillgång till förundersökningsmaterialet analyserades. Promemorian utmynnade i rekommendationen att kommissionen skulle ta del av utredningsmaterialet hos polisen. Mot den angivna bakgrunden har efter omstarten överenskommit med PU om formerna för materialets granskning. Överenskommelsen innebar att kommis- sionen accepterade PU:s önskemål att materialet inte skall lämna polisen. Polisen har ställt tjänsterum till förfogande för kommissionen, som därigenom kunnat få tillgång till utredningsmaterialet. Kommis- sionen har även fått utförlig information om hur materialet är dispo- nerat etc och erhållit hjälp med sökningar av skilda slag. Kommis- sionen har när ledamöterna haft behov av gemensam tillgång till 2 För gäller efter särskilt förordnande från rege- ringen den sekretess som regleras i sekretesslagen 11 kap. 5 §. utredningsmaterial kunnat hålla sammanträden i . Bortsett från att en friare tillgång till materialet hade medfört en för kommissio- nen mer praktisk och snabbare granskning har den tillämpade ord- ningen inte medfört större olägenheter. Det sagda gäller i första hand polisen, men vi har haft motsvarande tillgång till det – begränsade – material som förvaras hos Riksåklaga- ren. Övrigt skriftligt material som kommissionen bedömt sig ha behov av har infordrats till kommissionens kansli och granskats där. Det har inte mött några egentliga hinder. Vi har således haft tillgång till Jurist- kommissionens och Parlamentariska kommissionens grundmaterial, liksom till akterna i ett flertal mål och ärenden som har beröring med brottsutredningen. UD:s material har granskats hos UD. Beträffande granskning av material hos säkerhetspolisen, se kapitel 2, Anmärkningar om kommissionens möjlighet att granska säkerhets- polisens material. Inhämtande av muntlig information Kommissionen har ingen särskild befogenhet att inhämta uppgifter från enskilda – privatpersoner eller befattningshavare – vare sig genom upp- tagande av deras utsagor eller på annat sätt. Någon motsvarighet till de befogenheter som brottsutredande myndigheter har enligt rättegångs- balken finns inte för utredningar av det slag kommissionen har haft i uppdrag att genomföra. Däremot föreligger enligt den nyssnämnda 6 § kommittéförordningen en skyldighet för statliga myndigheter att lämna upplysningar och avge yttranden när en kommitté begär det.