sou · GNB339d1 · 2000-01-01 00:00:00 — I volymsumman för tabell 4.1 ingår därför endast den del som räknas som vuxenstuderande. Trots lite olika mått på årsstudieplats torde ändå kunna konstateras att grundutbildningen inom universitet och högskola är en av de största utbildningskategorierna när det gäller utbildningen av vuxna. Även den kommunala vuxenutbildningen kan räknas bland de största utbildnings- anordnarna. Främst beroende på de senaste årens kraftiga tillväxt inom denna skolform framstår vuxenutbildning till och med som den största enskilda utbildningskategorin. Efter dessa båda större kate- gorier kommer personalutbildning, arbetsmarknadsutbildning och folk- högskolan där personalutbildningen har den största volymen. Som täm- ligen små skolformer i sammanhanget framstår både svenska för in- vandrare och statens skola för vuxna. Vad gäller folkbildningen i tabell 4.1, redovisas volymen endast för folkhögskolorna. Studieförbundens verksamhet, som också är en del av folkbildningen, är mycket omfattande. Den är dock svårare att uttrycka i någon form av årsstudieplats och har därför inte medtagits. När man läser tabellen måste man också se utvecklingen i sitt ut- bildnings- och arbetsmarknadspolitiska perspektiv. med den volymökning som innebar, togs de statsfinansierade kurserna för arbetslösa bort vilket dämpade den totala effekten. gick dessutom volymen för arbetsmarknadsutbildningen ned. Trots att det kan vara lite vanskligt att jämföra de olika kategorierna över tiden visar tabell 4.1 att den totala volymen av vuxenutbildning grovt räknat har ökat från knappt 400 000 platser /96 till drygt 450 000 . har alltså utbild- ningsvolymen ökat med . Översikt av den kvantitativa utvecklingen 89 Tabell 4.1 Utbildningsvolym i helårsplatser inom vissa utbild- ningskategorier /96 – Statens skola för vuxna (109 600) (110 200) (114 800) (120 000) Anm. För närmare definitioner, se texten. , 1997, årsredovisning 1995/96. , 1998, årsredovis- ning 1997. , 1997, Årsredovisning 1995-1996. , 1998, Årsredovisning 1997. , 1999, Årsredovisning 1998. , 1997, Årsrapport för universitet och högskolor 1995/96. , 1998, Årsrapport för universitet och högskolor 1997. ., Muntliga uppgifter. Rektor för för vuxna i SCB, 1999, Registerutdrag om personalutbildning och 1998, . SCB, 1996, Personalutbildning och 1996, Statistiska medde- landen. SCB, 1998, Statistiska meddelanden, U 22 . , 1997, Skolan i siffror 1997: Del 1. Betyg och utbildningsresultat. Rapport nr 128. , 1997, Skolan – Jämförelsetal för skolhuvudmän. Rapport nr 134. , 1998, Skolan i siffror 1998: Del 1. Betyg och utbild- ningsresultat. Rapport nr 142. , 1998, Skolan i siffror 1998: Del 2. Elever och lärare. Rapport, nr 148. , 1999, Första året med Kunskaps- lyftet. Delrapport nr 3. Statens skola för vuxna i , 1997, Årsredovisning 1995/96. Statens skola för vuxna i , 1997, Årsredovisning 1995/96. Statens skola för vuxna i , 1999, Årsredovisning 1998. 90 Översikt av den kvantitativa utvecklingen 4.2.2Utbildningsvolymen inom vuxen- utbildning har olika satsningar gjorts på vuxenutbild- ning. Innan fanns t.ex. ett särskilt statsbidrag till kurser för arbetslösa. För att få en sammantagen bild av hur den kommunala vuxenutbildningen har ökat kan man, trots förändringar i statistikredovisning , jämföra antalet studerande. Detta ger visserligen ett grovt mått, men tendensen är tydlig. Tabell 4.2 visar utvecklingen i avrundade absoluta tal, men även hur andelen gymnasial utbildning växer över tiden. Tabell 4.2 Antal studerande i vuxenutbildning, grund- läggande- och gymnasial nivå samt påbyggnadsutbilding, inklusive , mätvecka 41/42 Andel gymnasial nivå, % Källor: SCB, 1995, Vuxenutbildningen vecka 41 1993, Statistiska meddelan- den, U 30 . , 1995, Skolan i siffror Del 1. Rapport nr 74. , 1998, Skolan i siffror: Del 2. Rapport nr 148. SCB, 1998, Databas, mätvecka 42. Antalet studerande inom vuxenutbildning har ökat markant . Denna förändring har nästan uteslutande skett på gymnasial nivå. har antalet studerande på grundläggande nivå minskat från 43 000 till 36 1997. Antalet studerande inom påbyggnads- utbildning var relativt högt 1992, ca 15 000. , har siffran sjunkit till under hälften, ca 7 000. som den totala volymen ökat har även andelen heltidsstuderande ökat . Dessutom har också antalet kurser per studerande ökat från 3,5 kurser per elev till 4,5 kurser per elev . Detta faktum gör att ökningen Översikt av den kvantitativa utvecklingen 91 i helårsstuderande är större än vad tabellen antyder. Sålunda kan man konstatera att det utan tvivel skett en kraftig ökning av den kommunala vuxenutbildningen . I de fall några siffror inte helt överensstämmer mellan tabellerna i detta kapitel, beror detta på att olika källor från olika tidpunkter ibland har använts. Dessutom använder källorna ibland olika klassningssätt; t.ex. kan en elev räknas endast en gång, oavsett om eleven studerat på flera nivåer, som i tabell 4.2 eller räknas om han eller hon studerat på både grundläggande och gymnasial nivå, som i tabell 4.3. 4.3Kunskapslyftet och den kommunala vuxenutbildningen Den statistik som stått till förfogande är av skiftande ursprung och kvalitet. samlar statistisk in- formation om vuxenutbildningen både sett över hela terminer och under en särskilt utvald mätvecka . Genom regeringsbeslut, , har fått i uppdrag att följa och halvårsvis rapportera om . Den rapport som kom , delrapport 1, grundades på data om Kunskaps- lyftet insamlade under den särskilt utvalda mätveckan, vecka 42, 1997. kom delrapport 2 som behandlade . Samma data om , som delrapport 1 behandlade, har även in- samlats från vecka 42, , men dessa har valt att inte bearbeta. I stället presenterade man en rapport, delrapport 3, som sammanställer och jämför siffrorna och . Några siffror som skulle kunna ge information om finns därför ännu inte i rapportering. kommer att ge ut en rapport om . I delrapport 3 redovisas verksamheten i den totala gymnasiala vux- enutbildningen, dvs. verksamhet inom såväl som kom- munalt finansierad gymnasial verksamhet. har valt att inte särredovisa med hänvisning till främst tre orsaker. Som huvudorsak anförs att kvaliteten i uppgiftslämnandet från kommunerna är sådan att ett särskiljande skulle kunna vara missledande. I många kommuner är det förenat med stora svårigheter att särskilja Kunskaps- lyftsstuderande från deltagare i den ordinarie kommunala vuxenutbild- ningen. Vidare menar att då man i ett längre perspektiv har 92 Översikt av den kvantitativa utvecklingen målsättningen att integrera med den övriga vuxenut- bildningen kan ett särskiljande i uppföljningen leda till att skillnader förstärks snarare än minskas och att integreringen därmed försvåras. Slutligen menar att en särredovisning inte heller motiveras utifrån statsbidragstilldelningen eftersom det för den endast krävs en rapportering om den totala gymnasiala vuxenutbildningen från vilken kommunens fastställda basorganisation sedan avräknas. I stora delar utgår statistikredovisning från kursdeltagare eller verksamhetspoäng. Då man ska beskriva utifrån ett utbildningspolitiskt och samhällsekonomiskt perspektiv är det ofta bättre att utgå från studerande. Eftersom rapportering i stora delar inte har denna ansats har målgruppsredovisningen fått kompletteras med grundstatistik i databasform direkt från SCB. På detta sätt kan visa utvecklingen även ur ett mer individrelaterat perspektiv. Även det insamlade materialet för mätveckan har av direktrekvirerats i databasform från SCB. På detta sätt kan man i viss utsträckning få en kompletterande bild av jämfört med . Datamaterialet har inlämnats av kommunerna som en del av datainsamlingen till ordinarie uppföljning av vuxenutbildning och omfattar verksamhet som pågick respektive . Denna s.k. mätveckostatistik är, som ovan noterats, behäftad med vissa osäkerheter vad gäller siffrornas kvalitet. Därför ska man inte fästa alltför stor vikt vid absoluta siffror. Om man däremot jämför siffror från två olika mät- veckor torde dock bilden av tendenser, fördelningar och utvecklings- riktningar blir trovärdig. I avsnitten 4.4.3 och 4.4.4, och i viss mån även avsnitten 4.4.1 och 4.4.2, kompletteras eller ersätts ovanstående källor av material från de fristående nationella utvärderarna. Den kommunala vuxenutbildningen jämförs i dessa avsnitt även med exempelvis arbetsmarknads- och folk- högskoleutbildning. Redovisningen nedan följer i möjligaste mån källorna i kronologisk ordning, men eftersom statistiken från mätveckorna av nödvändighet endast bör jämföras med varandra har dessa båda källor sammanhållits i texten. Översikt av den kvantitativa utvecklingen 93 4.3.2Kvantitativa förändringar 1997–1998 Omfattningen av studierna i vuxenutbildning ökade kraftigt . Antalet heltidsplatser i den totala kommunala gymnasiala vuxenutbildningen steg från ca 114 000 till drygt 140 000 , vilket är en ökning med ca 25 pro- cent. Att det skett en tillväxt kan noteras oberoende av om man räknar omfattningen i verksamhetspoäng, antal studerande, antal kursdeltagare eller antal kurser per elev. Orsakerna till ökningarna är flera. Kommu- nerna behövde en del av på sig för att bygga upp strukturer, rutiner och liknande i samband med start . Detta ledde till att all undervisning inte kom i gång i full omfattning under den första terminen. I och med den omfördelning av platser som skedde mellan kommunerna kunde ökningen fortsätta ytterligare. Våren innehåller dessutom fler kursveckor än hösten. Det totala antalet verksamhetspoäng motsvarar av avtalad volym för och kommunalt finansierad gymnasial verksamhet och . Data från mätveckan tyder på att volymen , genomförts till . Tabell 4.3 visar antalet studerande inom den kommunala vuxenut- bildningen uppdelat på Kunskapslyftsstuderande och den kommunala basorganisationen. Med den kritiska hållningen till jämförelser mellan absoluta tal i minnet, kan ändå några slutsatser dras. Den gymnasiala delen av vuxenutbildningen uppvisar en kraftig till- växt som den grundläggande delen minskar, inte minst kom- munernas egenfinansierade grundläggande utbildning. Av tabell 4.3 kan man också utläsa att ökat sin kvantitet av gymnasial utbildning markant och att den kommunala basorganisationen minskat sin mängd av grundläggande vuxenutbildning. Den totala volymen av vuxenutbildning, inklusive , men exklusive påbyggnadsutbildning, är i runda tal för , 221 000 stude- rande. Motsvarande siffra för är 233 000, vilket innebär en ökning med . 94 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Tabell 4.3 Antalet studerande på olika nivåer av vuxen- utbildning (exkl. påbyggnadsutbildning), mätveckan och 1998 1997, v 42 1998, v 42 Källa: , 1997, - en verksamhetsuppföljning. SCB, 1998, Databas, mätvecka 42. Vid fördelningen av statsbidrag till skiljer man på olika typer av kurser; allmänna kurser, yrkeskurser och orienteringskurser. Tabell 4.4 utgår från denna uppdelning och beskriver situationen under –1998 för hela den totala kommunala vuxenutbildningen på gymnasienivå. Fördelningen mellan de tre kurstyperna var följande: Tabell 4.4 Fördelning av kursdeltagare och verksamhetspoäng på kurstyper, vuxenutbildning på gymnasial nivå, och , procent Källa: , 1999, Första året med , Dnr 97:1646. En tydlig tendens till en ökad andel yrkeskurser kan avläsas. Räknat på andel kursdeltagare var ökningen . Översikt av den kvantitativa utvecklingen 95 kan en minskning i allmänna kurser konstateras, medan orienterings- kurserna däremot behåller sin andel. En förklaring till ökningen av an- delen yrkeskurser är att det tidigare kravet på en kombination med kärnämne för att få UBS numera är borttaget. Därmed underlättas rekryteringen eftersom den studerande kan påbörja sina studier med enbart yrkesämnen. Tabell 4.5 visar hur olika ämnen inom vuxenutbildning förändras vad gäller andel av verksamhetspoängen mellan och . I ämnesgruppen Övrigt redovisas ett 1000-tal olika kurser. Bland annat återfinns en stor del av yrkeskurserna inom denna ämnesgrupp som i övrigt upptas av ämnen som t.ex. hälsa, biologi, re- dovisningskunskap samt folkhögskolekurser. Tabell 4.5 summerar inte eftersom endast de ämnen medtagits i denna tabell som uppvisar de mest intressanta förändringarna. Tabell 4.5 Fördelning av verksamhetspoängen på ämnesgrupper, vuxenutbildning på gymnasial nivå, och Ämnen, vissa utvalda -1,2 -0,6 -0,3 -0,8 Källa: , 1999, Första året med , Dnr 97:1646. Andelen datakurser har ökat med . De ovan redo- visade språkkurserna tillsammans med övriga språk uppvisar däremot en minskning . Gruppen Övrigt ökar med drygt en procentenhet. Här kan man förmoda att det främst är yrkeskursernas ökning som slår igenom. Räknat på procentuell förändring i antal verk- samhetspoäng mellan och är trenden ännu tyd- ligare. Datakunskap och Övrigt ökar med . Även omsorgsämnena uppvisar en kraftig ökning, i genomsnitt , som flera av språken sackar efter. Andelen lokala kurser ökade markant mellan och . Av de genomförda verksamhetspoängen stod de lokala kurserna 96 Översikt av den kvantitativa utvecklingen för , vilket är en ökning jämfört med . De grupper som vuxenutbildningssatsningen riktar sig till är främst de med kort formell utbildnings och bland dem särskilt de som är arbets- lösa. Till dessa huvudgrupper kommer det särskilda utbildningsbidragets prioriterade åldersgrupp 25–samt jämställdhetsaspekten vad avser fördelningen mellan kvinnor och män. Bland de grupper med kort formell utbildning och hög arbetslöshet som har svårt att komma in på arbetsmarknaden är invandrare och människor med funktionshinder överrepresenterade. Därför är det också av intresse att se hur invandrarna tar del i utbildningssatsningen. När det gäller människor med funktionshinder hänvisas till kapitlen 8–16 i del II. Tabell 4.6 visar antal och andel studerande inom vuxenut- bildning för tiden , där siffrorna är hämtade från mätveckostatistiken. Dessa siffror har också gråmarkerats därför att de inte direkt kan jämföras med terminsstatisti- ken. De studerande har indelats i tre åldersgrupper där en grupp är stu- derande under och en annan grupp upptas av studerande i åldern 25–. Gruppen 25–motsvarar den prioriterade gruppen för det Särskilda utbildningsbidraget, UBS. Den tredje gruppen utgörs av stu- derande . Andelen studerande under minskar inom både grundläggande och gymnasial nivå. Andelen på grundläggande nivå var och har den sjunkit till . För grup- pen på gymnasial nivå minskar andelen från våren . En liten andelsmässig ökning kan noteras för mätveckan . I absoluta tal handlar det snarare om att antalet ligger still. Inom åldersgruppen på grundläggande nivå ökar andelen studerande från till . I absoluta tal ökade antalet studerande i denna åldersgrupp inom grundläggande vuxenutbildning från 27 500 studerande till 29 500 . Ökningen fortsatte till 31 000 studerande. Översikt av den kvantitativa utvecklingen 97 Tabell 4.6 Antal och andel studerande inom grundläggande och gymnasial vuxenutbildning fördelat på åldergrupper, –mätveckan v. 42, 1998 Källa: SCB, 1998, Databas, . På gymnasial nivå inom gruppen 25–55 visar statistiken en tydlig andelsmässig ökning . I absoluta tal var antalet studerande 86 500 , vilket utgjorde två tredjedelar av alla studerande inom den kommunala vuxenutbildningen. , då Kunskapslyftsplatserna tillkom, uppgick summan till 128 000 stude- rande vilket motsvarar av alla studerande på gymnasial nivå. ökade den siffran till eller 156 500 studerande. Mätveckan antyder att denna andel minskar något till . Inom båda nivåerna ligger andelen studerande i åldersgruppen på . Inom grundläggande vuxenutbildning utgjorde denna åldersgrupp mellan under de under- sökta åren. På gymnasial nivå ligger andelen i stort sett på en procent. Tabell 4.7 visar åldersfördelningen utifrån siffror från mätveckosta- tistiken både och gällande Kunskaps- lyftet. var en dryg fjärdedel, , av de stu- derande på gymnasienivå under . Knappt tre fjärdedelar, 73 pro- cent, låg inom intervallet 25–. , , var för- delningen lite annorlunda. Då var andelen av Kunskapslyftseleverna på 98 Översikt av den kvantitativa utvecklingen gymnasienivå under och andelen i intervallet 25–, På grundläggande nivå ligger fördelningen mellan de båda Av antalet studerande upptar åldersgruppen och åldergruppen 25–. Tabell 4.7 Antal och andel studerande inom , grundläggande och gymnasial nivå, fördelat på åldergrupper, mätveckan och mätveckan v. 42, 1997 v. 42, 1998 Källa: , 1997, 1997. En verksamhetsuppföljning, Dnr 97:1646. SCB, 1998, Databas, mätvecka 42 1998. När det gäller beskrivning av åldersfördelningar måste man ta hänsyn till att många personer studerar under vilken deras ålder ökar. Detta kan leda till att den faktiska ökningen av en viss åldersgrupp egentligen är mindre än vad statistiken antyder. förlängdes UBS med , vilket ledde till att det blev vanligare att fortsätta att studera även ett andra år. Utifrån den tillgängliga statistiken, som redovisas i tabell 4.6 och 4.7, har det inte gått att exakt beräkna hur stor andel av ökningen som kan hänföras till vanlig åldersökning. har i sin redovisning däremot hanterat ett liknande problem enligt följande. I tredje rapport om och den kommunala vuxenutbildningen, där man redovisar åldersfördelning i över eller under , antog , avseende den genomförda verksamhetspoängen Översikt av den kvantitativa utvecklingen 99 inom den totala gymnasiala vuxenutbildningen, att en minskning inom gruppen på , till knappt 4 pro- centenheter berodde på att en del av 29-åringarna från en termin till nästa blivit och därför kom att räknas i annan åldersgrupp. I detta fall stod den reella ökningen av andelen verksamhetspoäng i ålders- gruppen alltså för något mindre än hälften av den uppmätta förändringen. Även om detta jämförelsefall handlade om en annan ål- dersgräns och om andel av verksamhetspoängen i stället för antal stu- derande, torde man i huvudsak kunna använda detta beräkningssätt även på siffrorna i tabellerna 4.6 och 4.7. Med en analog tillämpning skulle man därför, i stället för en ökning på inom gruppen 25– på gymnasial nivå mellan och , enligt tabell 4.6, åtminstone kunna hänföra till en faktisk ökning av antalet studerande i denna åldersgrupp. Vad gäller olika ämnesgrupper redovisar tredje delrap- port utvecklingen utifrån åldergrupperna över och under . Enligt denna rapport minskande andelen kursdeltagare under i ämnen som administration, företagsekonomi och datakunskap mellan och . De ämnen som hade hög andel kursdeltagare under var bl.a. fysik, historia och kemi. Mycket av detta kan förklaras med att både fysik och kemi utgör kompletterings- ämnen för särskild behörighet till högskolestudier. konkurrens- komplettering – uppläsning av ämnen i syfte att höja sitt snittbetyg – kan vara en annan förklaring till den höga andelen yngre kursdeltagare. Andelen kvinnor på grundläggande vuxenutbildning ligger strax under två tredjedelar. En jämförelse visar en svag ökning av andelen kvinnor (se tabell 4.8). utgjorde kvinnorna (22 000). var de (24 000) och siffrorna från mätveckan antyder att andelen ökat till . På gymnasienivå är andelen kvinnor högre och ligger grovt räknat på två tredjedelar. Denna andel ligger i stort sett över tiden. utgjorde kvinnor inom gymnasial vuxenutbildning (87 000). , då inleddes, ökade andelen kvinnor något till (124 500). ökade det absoluta antalet till 138 000, men andelen kvinnor var ändå tillbaka på . Siffrorna från mätveckan 1998 antyder att andelen kvinnor har ökat till . 100 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Tabell 4.8 Könsfördelning inom vuxenutbildning, grundläggande och gymnasial nivå, –mätveckan Källa: SCB, 1998, Databas, . Tabell 4.9 visar könsfördelningen utifrån mätveckostatistiken och vad gäller endast Kunskapslyftsplatserna. I för- hållande till tabell 4.8 ligger andelen kvinnor på ungefär samma nivå inom separat som inom den totala kommunala vuxenut- bildningen. På grundläggande nivå ligger andelen kvinnor på två tred- jedelar. På gymnasial nivå är den kvinnliga dominansen ännu tydligare och andelen kvinnor ökade till . Man kan på båda nivåer se en viss ökning av andelen kvinnor mellan och . Översikt av den kvantitativa utvecklingen 101 Tabell 4.9 Antal och andel studerande inom , grundläggande och gymnasial nivå, könsfördelning, mätveckan och mätveckan v. 42, 1997 v. 42, 1998 Källa: , 1997, . En verksamhetsuppfölj- ning. SCB, 1998, Databas, . För att vidare beskriva könsfördelningen, jämförs i tabell 4.10, utifrån uppgifter från de externa utvärderarna knutna till (se vidare avsnitt 6.5), könsfördelningen med två andra grupper; arbetslösa och deltagare i arbetsmarknadsutbildning. Tabell 4.10 Könsfördelning , vuxenutbild- bildning, arbetslösa och deltagare i arbetsmarknadsutbildning, procent Källa: , R., & , O., 1999, Deltagare i och jämförelsegrupper, , . 102 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Inom många delar av utbildningsområdet dominerar kvinnorna. Detta gäller i synnerhet vuxenutbildningen inom . Enligt tabell 4.10 gäller inte detta mönster inom arbetsmarknadsutbildningen där kvinnorna upptar . För gruppen arbetslösa är andelen kvinnor lika stor. har vi i huvudsak beskrivit utvecklingen utifrån antal och andel studerande. För att kunna komplettera bilden med fördelningen inom olika ämnesgrupper övergår vi till enheten andel av verksam- hetspoäng. Generellt sett ligger kvinnornas andel på ungefär två tredje- delar, men för vissa ämnesgrupper var könsfördelningen lite annorlunda. I diagram 4.1 visas de ämnesgrupper som mest divergerade från genomsnittet. Diagram 4.1 Könsfördelning, utvalda ämnesgrupper, andel av verksamhetspoängen i vuxenutbildning, gymnasial nivå, , procent Källa: , 1999, Första året med , Dnr 97:1646. Fysik har tagits med som exempel på ett av de få ämnen där kvinnorna inte dominerar. Här ligger andelen kvinnor som andel av verksam- hetspoängen på . Vidare upptas ämnet datakunskap till av kvinnor. I detta diagram har ämnena omvårdnadskunskap, social omsorgskunskap och människokunskap redovisats som ämnes- gruppen omsorgsämnen och här dominerar kvinnorna totalt. Räknat utifrån andel av verksamhetspoängen utgjorde männen i denna grupp . I förhållande till situationen kan vissa förändringar skönjas inom enskilda ämnen vad gäller könsfördelningen Översikt av den kvantitativa utvecklingen 103 Räknat i andel kursdeltagare rör sig männen i huvudsak i riktning mot kurser som t.ex. Historia, (+1,7 pro- centenheter), Orienteringskurser (+2,) och Övrigt (+2,). Männens andel minskar t.ex. inom kurserna Omvårdnad (-1,) och Social omsorgskunskap (-1,). Trots att förändringen totalt sett är liten, pågår alltså under ytan en rörelse inte mot, utan snarare längs med, de traditionella könsrollsmönstren. Vad gäller studiefinansiering finns en utförligare redovisning i avsnitt 4.5.1. Vi ska här endast ta med det som specifikt har att göra med könsfördelningen. Ur diagram 4.2 kan man således utläsa att kvinnor i högre grad än män finansierar sina studier med UBS och SVUX, medan män i högre grad finansierar sina studier med studiemedel än med något av de andra finansieringssätten. Diagram 4.2 Kvinnors och mäns studiefinansiering, deltagare i vuxenutbildning, gymnasial nivå, procent Källa: , 1998, och den kommunala vuxenutbild- ningen, Dnr 97:1646. Ålders- och könsfördelning enligt den riksrepresentativa enkäten Tabell 4.11 visar hur de studerande fördelar sig över kön och ålder och jämför fördelningen hos två anordnare; kommunen och folkhögskolan enligt den riksrepresentativa enkäten (, 1998). När det gäller studier som kommunerna är huvudman för har i tabellen tagits med såväl Kunskapslyftsstuderande som andra vuxenstuderande. För folkhögskolan gäller denna redovisning endast Kunskapslyftsplatserna. 104 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Ett gemensamt mönster för både folkhögskolan och kommunerna är att kvinnorna dominerar i alla åldersgrupper. Hos båda utbildningsan- ordnarna ökar dessutom andelen kvinnor med åldern.