sou · GNB3136 · 2000-01-01 00:00:00 — Vad därefter gäller frågan om en kandidats ålder hade någon inverkan på hur många personröster som kandidaten fick har framkommit ett visst samband. Forskningsresultaten visar att det finns en liten men säkerställd effekt som innebär att kandidater som är har en större sannolikhet att bli valda än kandidater som är yngre. Dessutom har väljarna en tendens att ge sin personröst till en kandidat som är i samma ålder som de själva. Detta fenomen kallas för åldersmatchingseffekt och gäller enbart manliga väljare. Bland kvinnliga väljare finns inte något samband mellan åldersöverensstämmelse och personröstning (jfr , Ålder och personröstning i Premiär för personval SOU 1999:92). 5.4.4 Invandrarbakgrund Kandidater med invandrarbakgrund har utnyttjat personvalsinstrumenet i ungefär samma utsträckning som kandidater utan sådan bakgrund. Invandrarkandidaternas kampanjer har dock sannolikt varit mindre kostnadskrävande. Det som främst fått invandrarkandidater att satsa på en personvalskampanj är upplevelsen av ett svagt stöd från den egna lokala partiledningen i kombination med stöd från invandrarföreningar 92 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 och fackliga organisationer. Det förefaller inte som att personvalsinstitutet i någon större utsträckning gynnar invandrarkandidater. Ju mindre partiets inflytande och ju större kandidatens inflytande är desto mindre är invandrarbakgrund en merit. Dock tycks invandrarkandidaternas personvalskampanjer ha haft en viss betydelse för hur många som blivit valda framförallt till ersättaruppdrag i fullmäktige församlingarna (jfr och , Invandrarkandidaterna i personvalet i Premiär för personva SOU 1999:92). I den nämnda rapporten framhålls att införandet av personvalet inte varit meningslöst för invandrare som är partimedlemmar och kandidater. Personvalskampanjer har startats för att kompensera för svagt stöd från det egna partiet. Personvalssystemet bedöms också ha ökat invandrade partimedlemmars engagemang och ha skapat en helt ny plattform för icke partipolitiskt engagerade invandrare. 5.5 Vissa andra effekter av personvalssystemet 5.5.1 Inverkan på det allmänna valdeltagandet Valdeltagande i har legat på en internationellt sett hög nivå. Särskilt högt var det under period och till , då av de röstberättigade deltog i de allmänna valen. har emellertid valdeltagandet successivt minskat i såväl riksdagsvalet som i de kommunala valen. riksdagsval uppgick valdeltagandet till 81, . Valdeltagandet i valet till och kommunfullmäktige uppgick till . Detta innebär att valdeltagandet i de allmänna valen sjunkit till sin lägsta nivå på mycket . Redan i samband med arbetet med att ta fram ett svenskt personvalssystem uppmärksammades frågan om vilka effekter som ändringar i valsystem kan komma att medföra för väljarnas beteende. Något material som särskilt behandlar det allmänna valdeltagandet redovisades dock inte (jfr Ökat personval SOU 1993:21 s. 55 f.). I samband med utvärderingen av val till konstaterades att en relativt stor andel, ca en tredjedel, av dem som avstod från att rösta hänvisade till att de ansåg reglerna krångliga. Man bör då komma i håg att reglerna för detta val var något annorlunda än de nuvarande och att regelsystemet av massmedia utmålats som svåra att förstå (jfr Utvärderat personval SOU 1966:66 s. 56). SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 93 Undersökningar som utförts val visar att personröstningsreglerna inte upplevts som svåra att förstå och att de också uppfattats korrekt. Detta torde vara en följd bl.a. av att reglerna förenklats jämfört med dem som tillämpade vid Europaparlamentsvalet och att val föregicks av en mer omfattande informationsinsats . Dessutom har väljarna fått en viss vana vid personvalssystemet. En genomgång av den officiella valstatistiken visar inte på något tydligt samband mellan omfattningen av personröstandet och det allmänna valdeltagande. I 8 valkretsar låg såväl andelen personröstande som andelen röstande över genomsnittet. I 3 kretsar var förhållandet det omvända. I 11 valkretsar var andelen personröstande lägre än genomsnittet medan andelen röstande översteg det genomsnittliga valdeltagandet. I återstående 7 valkretsar förhållandet det omvända. Undersökningar visar att opinionsövervikten bland väljarna för ett valsystem med personval (jfr avsnitt 5.2.2) finns även bland de icke röstande och att personvalsreformen inte nämns som ett skäl att avstå från att rösta (jfr. , Väljare personkryssar i Premiär för personval SOU 1999:92). 5.5.2 Antalet listor Möjligheten för ett parti att i samma valkrets lansera flera valsedelstyper, listor, är en följd av den fria nomineringsrätten som utgjort en av hörnpelarna i den svenska valordningen. Det har också inom partierna funnits en tradition att av olika skäl gå fram med flera listor i någon eller några valkrets. utgick från att personvalssystemet skulle minska partiernas behov av flera listor. Nomineringskrets- och valkretskommittén konstaterade att det inte gick att dra några säkra slutsatser i den frågan på grundval av erfarenheterna 1994. Vad gäller valet till 1995 konstaterade kommittén att det förhållandet att en och samma kandidat förekommit på flera listor hade uppfattats som förvirrande av väljare och massmedia. Kommittén uttalade bl.a. följande i det sammanhanget: Erfarenheterna från särskilt valet till ger vid handen att antalet valsedlar med olika namnlistor måste begränsas. Partiernas ansvar kan inte nog betonas i detta sammanhang. Det är därför av vikt att antalet valsedlar per valkrets begränsas så långt det gå. (Utvärderat personval SOU 1996:66 s 64, se även Ökat personval SOU 1993:21 s 134). 94 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 Det totala antalet listor i riksdagsvalet och de kommunala valen har minskat från över 4 600 vid val till ca 3 700 till valet . I rikksdagsvalet minskade antalet listor från 317 till 232, i valet till kommunfullmäktige från 3 387 till 2 770 och valet till från 975 till 739. Det förefaller därmed som partierna funnit anledning att begränsa antalet listor i enlighet med det citerade uttalandet.. 1998 förekom alltså sammanlagt 232 olika listor för riksdagspartierna. I huvudsak har partierna valt att gå fram med endast en lista i varje valkrets. lansering av kandidater utgör ett tydligt undantag från den strategin. Partiet har i samtliga valkretsar haft två rikslistor och minst en kretslista. I uppställningen nedan anges hur många listor varje riksdagsparti använt val. Tabell 5.12 Antal listor per parti och valkrets Socialdemokraterna: en lista i 28 kretsar och två listor i en krets : en lista i 28 kretsar och två listor i en krets : en lista i 27 kretsar och två listor i två valkretsar. : tre listor i 28 kretsar och fyra listor i en valkrets. Moderata samlingspartiet: en lista i 25 kretsar och två listor i fyravalkretsar. : en lista i 29 kretsar. : en lista i 29 kretsar. Källa: RSV. Det finns skäl att anta att den totala minskningen av antalet listor delvis kan förklaras som en följd bl.a. av att personvalssystemet ger kandidaterna inom ett och samma parti möjligheten att konkurrera på någorlunda lika villkor utan att behöva använda strategin med flera listor. Detta är positivt ur den synvinkeln att strategin med flera listor i samma valkrets kan leda till resultat till följd av dubbelvalsavveckling som är svårförutsägbara. Risken för detta är särskilt stor om ett fåtal kandidater står överst både på rikslistor och kretslistor i flera valkretsar 5.5.3 Dubbelvalsavveckling Om en kandidat tar plats, blir vald, i mer än en valkretskrets måste det avgöras vilken av valkretsarna som kandidaten skall företräda. Den processen kallas för dubbelvalsavveckling. I avsnitt 2.2.3 finns en SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 95 kortfattad redogörelse för dessa regler. Trots att grundprincipen för dubbelvalsavveckling inte kan sägas vara särskilt komplicerad visar erfarenheten att reglerna om dubbelvalsavveckling emellanåt leder till resultat som uppfattas som oväntade. Detta gäller framförallt i situationer då ett parti valt att gå fram med s.k. saxade listor i en eller flera valkretsar. I sådana fall kan det bli svårt att förutse alla tänkbara resultat. riksdagsval har dubbelvalsavveckling förekommit i 31 fall. I 26 valkretsar har dubbelvalsavvecklats. och har dubbelvalsavvecklats i två respektive en valkrets, , och , har dubbelvalavvecklats i en valkrets vardera. Av de nämda kandidaterna hade alla utom fått personliga röstetal som översteg spärren i både den valkrets där de tillträtt mandatet och där de dubbelvalsavvecklats. erhöll sin placering i båda valkretsarna på grund av jämförelsetal. Problematiken kring dubbelvalsavvecklingen har uppmärksammats i debatten efter valet. Främst har diskussionen rört det förhållandet att gått fram med flera listor i samtliga valkretsar där ett och samma namn, , stått på första plats på många listor. Detta förhållande i kombination med att partiet fått mandat i de flesta valkretsar och att fått många personröster har lett till att han namnordnats som nummer ett bland partiets kandidater i sammanlagt 27 valkretsar. Vid dubbelvalsavvecklingen har reglerna medfört bl.a. att efterträdare i vissa fall kommit att bli en kandidat utan någon egentlig anknytning till den aktuella valkretsen. Att så blivit fallet beror bl.a. på att partiet i valkretsen gått fram med både riks-och kretslista. Ett annat fall som uppmärksammats är valresultatet för i läns valkrets. Där ledde dubbelvalsavvecklingen av till att en kandidat, , som var placerad som nummer sex på en av partiets listor blev utsedd till valkretsens riksdagsledamot. Att så skedde berodde på att var den enda av partiets kandidater i valkretsen som, förutom , hade ett personligt röstetal på . Vad gäller dubbelvalsavvecklingen av kan konstateras att hon kom att tillträda mandatet för läns norra och östra valkrets. I den kretsen hade hon ett personligt röstetal på vilket motsvarar 1 797 röster. I läns södra valkrets dubbelvalsavvecklades hon med ett personligt röstetal på vilket motsvarar 2 216 röster. erhöll alltså sitt mandat i den krets där hon hade sitt relativt sett största väljarstöd, som dock rent faktiskt utgjordes av färre väljare än i den krets där hon dubbelvalsavvecklades. 96 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 Detta stämmer med reglerna i vallagen. Beträffande och kan noteras att båda kandiderat i mer än en valkrets och att de på grund av personröster rangordnats först i mer än en krets. Kan då någon del av problematiken kring dubbelvalsavvecklingen direkt kopplas till personvalsreformen? För att besvara den fråga är det av intresse att se på det föregående riksdagsvalet. Vid riksdagsval ägde dubbelvalsavveckling rum i sju fall. De kandidater som dubbelvalsavvecklades var , och och . Antalet fall av dubbelvalsavveckling var alltså färre än vid riksdagsval. Ökningen av antalet fall av dubbelvalsavveckling beror så gott som uteslutande på att val vunnit betydligt fler mandat än tidigare och att därför blivit ersatt i många valkretsar. Detta är inte en direkt följd av personvalssystemet. Även i ett system där kandidaternas jämförelsetal, i stället för personliga röstetal, varit avgörande hade på grund av sin placering på listorna namnordnats som nummer ett och dubbelvalsavveckling måst äga rum. Däremot kan personvalssystemet leda till ett delvis annat resultat än vad systemet med jämförelsetal gör både i fråga om vilket mandat som den valda ledamoten skall tillträda och i fråga om vilken kandidat som kommer att tillträda mandatet som blir ledigt efter den dubbelvalsavvecklade. I tabell 5.6 ovan har angetts samtliga förändringar som inträffat vid riksdagsval jämfört med vad som skulle ha blivit resultatet om personröstning inte förekommit. Det anges särskilt när förändringen är kopplad till dubbelvalsavveckling. Det kan konstateras att dubbelvalsavvecklingen inom ramen för personvalssystemet i åtta fall medfört en skillnad jämfört med det tidigare tillämpade systemet. Avvikelserna för har följande orsaker. På grund av att en kandidat skall tillträda det mandat där han eller hon har det relativt största personliga röstetalet har tillträtt mandatet i och inte i vilket skulle ha blivit resultatet med det tidigare systemet. I har dubbelvalsavveckling lett till att på grund av personröster gått in som ledamot i . Detta är effekter som beror på personvalssystemet. Vad gäller avvikelserna för i och kommun har förekommit på endast en av partiets tre listor, en rikslista, i respektive valkrets. Han blev vald på personröster i båda kretsarna trots att kretslistorna, där han alltså inte var upptagen, fick fler partiröster än rikslistan. I ett system utan personröstning hade detta givetvis lett till att första namnet på kretslistan tagit mandatet. blev resultatet i stället att måste dubbelvalsavvecklas. Eftersom ersättaren enligt SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 97 de gällande reglerna skall tas från en lista där den valda ledamoten förekommer kan inte någon kandidat som enbart står på kretslistan komma i fråga. Det aktuella resultatet överensstämmer med de principer som legat till grund för utformningen av reglerna. (har i sin uppsats kandidater vinner på personval i Premiär för personval SOU 1999:92 närmare kommenterat denna effekt). Det kan i sammanhanget påpekas att frågan om från vilken lista ersättare skall hämtas har uppmärksammats i flera olika utredningar (jfr Översyn av vallagen 2 SOU: 1980:45, Ökat personval SOU 1993:21 och särskilt Utvärderat personval SOU 1996:66 s. 85 ff.). Vad gäller avvikelsen för , nämligen att tillträdde sitt mandat i en valkrets där hon rent faktiskt hade fått färre personröster än i en annan krets, är det en följd av personvalssystemet. Resultatet står i överensstämmelse med vad som varit avsett. Man har nämligen ansett att det skulle missgynna befolkningsmässigt små valkretsar om det faktiska och inte det relativa personliga röstetalet fick vara avgörande (Jfr Ny vallag, prop. 1996/97:70 s 229 f.). 5.5.4 föreslog ett system som innebar att ersättare för valda kandidater, oavsett om de valts med stöd av personliga röstetal eller på grund av jämförelsetal, skulle utses från den lista som mest bidragit till att den valda kandidaten fått sitt mandat. Personrösterna fick därigenom inte fullt genomslag när det gällde att utse ersättare. Systemet tillämpades försöksval och i valet till . Det visade sig medföra stora problem vid sammanräkning och mandatfördelning. Nomineringsrätts- och valkretskommittén lade efter sin utvärdering fram ett förslag till ett reviderat ersättarsystem som innebar bl.a. att ersättare i första hand alltid skall utses på grundval av det totala antalet personröster en kandidat fått i valkretsen under förutsättning att vederbörande kommit över spärren. Det spelar alltså ingen roll om personrösterna avgetts på flera olika listor. Ersättare för kandidater som valts på grund av jämförelsetal skall liksom tidigare utses på ett helt listtroget sätt. Förutom att systemet är enklare att tillämpa än det som föreslog, innebär det också att personrösterna får fullt genomslag även på ersättarsidan. Förslaget ledde till lagstiftning och tillämpades val (jfr Utvärderat personval SOU 1996:66 s. 85 ff.). Av de kandidater som utsetts till ersättare riksdagsval har 16 fått personliga röstetal på . Flertalet av dessa skulle ha erhållit sin plats som ersättare även om personröstning inte hade 98 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 tillämpats. I tre fall har dock personrösterna medfört omkastningar. I tog , första ersättarplatsen i stället för den tredje. I blev , förste ersättare istället för andre. I utsågs , till ersättare för en kandidat som stod på en annan lista än han själv. Personvalet har således fått ett visst begränsat genomslag på ersättarsidan och några oförutsedda effekter som kan kopplas till personvalsreformen förefaller inte ha uppstått vid utseende av ersättare. Systemet har också fungerat utan några komplikationer vad gäller sammanräkningen. Särskilt om det kommunala ersättarsystemet Kommunfullmäktige beslutar enligt 5 kap. 4 § kommunallagen och 18 kap. 55 § vallagen hur många ersättare som skall finnas för ledamöterna i fullmäktige. Antalet skall utgöra en viss andel dock högst hälften av det antal platser som varje parti får i kommunen. I samband med den nya vallagens införande ändrades reglerna för utseende av ersättare för kandidater som valts till kommunfullmäktige. Ändringen innebar sammanfattningsvis att det alltid skulle utses minst två ersättare för partier som fått ett eller två mandat. Anledningen till ändringen var att små partier i annat fall kunde komma att erhålla för få ersättare. Den nya ordningen har i huvudsak slagit väl ut i de fall kommunfullmäktige beslutat att andelen ersättare skall uppgå till hälften. I flertalet fall har kommunerna också bestämt andelen ersättare till hälften. Emellertid kan en viss skevhet uppstå då andelen bestämts till annan kvotdel. Om t.ex. andelen är 1/3 kan ett parti, som erhåller tre mandat, komma att få endast en ersättare medan ett parti som fått ett eller två mandat garanterat får två ersättare. Effekter av detta slag kan undanröjas genom att reglerna för utseende av ersättare justeras på så sätt att det alltid skall utses minst två ersättare för partier som är representerade i fullmäktige. 5.5.5 Sammanräkningen Införandet av möjligheten att personrösta innebar att ytterligare arbetsmoment vid sammanräkningen tillkom. innebar avskaffandet av strykningarnas formella betydelse och begränsningen av möjligheten att skriva till namn på valsedlar vissa förenklingar i sammanräkningsförfarandet. Enligt den tidsplan som RSV hade gjort upp för länsstyrelsernas sammanräkning skulle riksdagsvalet vara SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 99 färdigräknat efter valdagen, kommunvalet söndag efter valdagen och landstingsvalet onsdagen efter valdagen. Tidsplanen kunde hållas och sammanräkningen fungerade i huvudsak bra. Dock kom arbetet att bli något mer resurskrävande än vad som förutsatts. Det förhållandet att strykningarna inte längre har någon formell betydelse innebär en viss förenkling. Dock tillämpades redan i det gamla valsystemet förenklingsregler som innebar att strukna namn endast undantagsvis räknades. Av större betydelse för sammanräkningen var att flertalet partier hade anmält kandidater vilket fick till följd att någon hänsyn till tillskrivna namn inte behövde tas annat än undantagsvis, vilket var en förutsättning för att den uppgjorda tidsplanen skulle kunna hållas. 5.5.6 Företeelser som upplevts som problem i sammanräkningsarbetet Parodiska partbeteckningar Liksom vid tidigare val förekom det val åtskilliga valsedlar med parodiska partibeteckningar som t.ex. på och Bakpartiet. Vid riksdagsvalet förekom ca 4 400 valsedlar med sådana påhittade partibeteckningar. En helt blank valsedel är ogiltig men en valsedel som upptar partibeteckning, även uppenbart påhittad, skall godkännas. I vissa fall kan det dock vara svårt att avgöra om det som skrivits till på en valsedel överhuvudtaget kan uppfattas som en partibeteckning som skall föranleda att rösten bedöms som giltig. Praxis i denna fråga skiftar också mellan olika länsstyrelser. Härtill kommer att de parodiska beteckningarna tilldrar sig mycket uppmärksamhet från media och därmed innebär att valmyndigheterna tvingas ta emot förfrågningar om dessa beteckningar då alla resurser behövs för att sammanställa resultatet från valet. Eftersom valsedlar med parodiska partibeteckningar ingår bland de giltiga rösterna får de också betydelse för olika spärregler som t.ex. småpartispärren vid val till riksdag, och landsting. Även gränsen för tilldelning av fria valsedlar påverkas. Otydliga personmarkeringar Vad som också uppfattats som ett problem vid sammanräkningen är bedömningen av otydliga personröstmarkeringar. Det förekommer att väljare gör markeringar utanför markeringarna som är avsedda för 100 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 personrösterna eller på ett sådant sätt att det kan vara svårt att avgöra om en eller flera personröster lämnats, t.ex. då väljaren gör en markering både före och efter kandidatnamnet. Även understrykningar och inringade namn förekommer. RSV har framhållit risken för att praxis vid bedömningen blir olika från länsstyrelse till länsstyrelse och framhållit att vallagen bör förtydligas på så sätt att det klart framgår att väljaren skall göra sin markering i den därför avsedda rutan eller att ett uttalande av den innebörden görs i förarbetena. Ångerröstning Med ångerröstning avses att en väljare som har förtidsröstat, på postkontor eller i annan röstningslokal, på nytt röstar i sin vallokal på valdagen. I sådana fall gäller den röst som lämnats i vallokalen. Möjligheten att ångerrösta finns ända till dess vallokalerna stänger på valdagen. Vid val förekom det i 1 136 fall, vilket innebär att ångerröstningen inte ökat sedan föregående val. Hanteringen av ångerröstningen medför att den preliminära rösträkningen försenas eftersom poströster och andra förtidsröster inte kan läggas i urnorna förrän man med säkerhet vet att väljaren inte kommer att rösta i sin vallokal. Det önskemål som mest frekvent framförts från landets valnämnder val är att ångerröstningen slopas helt eller begränsas. RSV har instämt i att så bör ske. 5.5.7 Övriga synpunkter från valmyndigheterna Fria valsedlar och utläggning av partimarkerade valsedlar Enligt 6 kap. 8-10 §§ vallagen svarar staten under vissa förutsättningar för kostnaden för valsedlar till partier som deltar i val till riksdag samt landstings- och kommunfullmäktige liksom för partier som deltar i val till . Vad gäller val till och gäller att partier som får eller vid något av de två senaste valen fått mer än en procent av rösterna i landet har rätt till valsedlar kostnadsfritt. För de kommunala valen gäller att partiet skall vara representerat i fullmäktige eller få plats där genom valet för att staten skall svara för kostnaden. Enligt 9 kap. 12 § vallagen gäller att i röstningslokaler skall partimarkerade valsedlar för samtliga val läggas ut för partier som vid något av de två senaste valen fått mer än en procent av rösterna i hela landet. En följd av reglerna om fria valsedlar kan bli att ett parti som vid val 1 fått minst en procent av rösterna i landet men i val 2 får färre röster än SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 101 en procent ändå har rätt till valsedlar i val 3, trots att partiet då kan ha krympt så att det är mindre än andra småpartier. Skyldigheten för valmyndigheterna att lägga ut partimarkerade valsedlar för partier som i något av de två senaste valen fått minst en procent av rösterna är ovillkorlig. Detta innebär att valsedlar skall läggas ut även om partiet inte har några kandidatlistor. Valsedlar skall också läggas ut trots att partiet överhuvudtaget inte önskar delta i val. RSV har förklarat sig avstå från att föreslå några förändringar av reglerna om fri tilldelning av valsedlar. Vad gäller skyldigheten att lägga ut valsedlar har verket föreslagit att partier som önskar utnyttja sig av den rättigheten senast före valet skall anmäla detta. Kandidatanmälningarna Ett parti som registrerat sin partibeteckning skall som nämnts anmäla samtliga sina kandidater om något skydd för partibeteckningen skall komma till stånd. Skyddet uppnås på det sättet att om det på någon av partiets valsedlar finns ett icke anmält namn så bortser man från detta vid sammanräkningen. RSV fastställer enligt 5 kap. 19 § vallagen den tidpunkt då anmälningarna av kandidater senast skall ha gjorts. års val var sista dag för anmälan. Anmälan skall göras skriftligen till RSV eller, om RSV så bestämmer, till vederbörande länsstyrelse. Det är partiets ombud eller en person som ombudet utsett som skall göra anmälan. Kandidaterna skall skriftligen förklara att de gett partiet tillstånd att anmäla dem. Förklaringen skall skickas med anmälan.