sou · GNB3136 · 2000-01-01 00:00:00 — Omudsmännen inom partierna har en förhållandevis positiv syn på personvalet. Av de tillfrågade ansåg att systemet var bra medan ansåg det vara dåligt. Ombudsmännens synpunkter följer de egna partiernas inställning i frågan. Även ombudsmännens framtida förväntningar på personvalssystemet har undersökts. Rent generellt tror mer än hälften att partiernas inflytande kommer att minska. De flesta anser det dock osannolikt med en utveckling mot illojala ledamöter. En majoritet, , tror att kändisfixeringen kommer att öka. Vad gäller förväntningarna på att personvalssystemet skall leda till bättre kontakter mellan väljare och valda tror att detta kommer att bli fallet och anser att politikernas lyhördhet kommer att öka. De angivna siffrorna är de genomsnittliga och även här kan sägas att partiets allmänna inställning till personval förefaller avspegla sig i förväntningarna för framtiden. Exempelvis tror ombudsmän på positiva effekter medan SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 77 förhållandet är det motsatta för ombudsmän (jfr , Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Partiernas nominerings- och kampanjarbete i Premiär för personval SOU 1999:92). 5.2.2 Massmedia Mediernas valrörelsebevakning förändrades inte på något genomgripande sätt av personvalet. Personvalet fick alltså ingen större uppmärksamhet om man ser till medias valbevakningen i dess helhet. Värderingen var i huvudsak neutral med en viss övervikt för kritiska omdömen. Detta gäller särskilt för kvällspress samt radions och televisionens nyhetsprogram. I både morgonpress och kvällspress fanns en tendens till mer positiva omdömen i sammanhang där kandidater och kampanjer behandlades än där personvalet som system uppmärksammades. Detta sist nämnda gällde dock inte för etermedia där några positiva inslag inte påträffats i inslag som tagit upp kandidater och kampanjer (jfr och och personvalet i Premiär för personval SOU 1999:92). 5.3 Personrösternas betydelse för kandidaturvalet I detta avsnitt redovisas hur kandidaturvalet påverkats av personrösterna. Det är då en naturlig utgångspunkt att jämföra med hur kandidaturvalet skulle ha sett ut i det tidigare valsystemet där i princip listordningen ensam var avgörande. Man talar ibland om effektiv personröstning och avser med detta begrepp att personrösterna föranlett ett annat kandidaturval än om några personröster inte avgetts. Nomineringsrätts- och valkretskommittén införde begreppet direkt betydelse för denna effekt ( jfr avsnitt 2.4.2). Som exempel på ett fall där personrösterna riksdagsval hade direkt betydelse kan nämnas valutgången för i valkretsen . fick ett mandat i kretsen som besattes med kandidaten . Hon skulle inte ha tagit plats i utan det ökade personvalsinslaget. Ett exempel där en person väljs på personröster utan att dessa kan sägas ha haft direkt betydelse är valutgången för i valkretsen där partiet i riksdagsvalet vann fyra mandat. valdes på personröster men skulle, även om hon inte kommit upp till personvalsspärren 78 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 bild OBS! Bilden finns endast i den tryckta upplagan. SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 79 på av rösterna för partiet i kretsen, ändå ha blivit vald på grund av listordningen. Härutöver talar man också om personrösternas indirekta betydelse för kandidaturvalet. Med detta avses att personrösterna får betydelse för de jämförelsetal som räknas fram för kandidater som inte blivit valda på personröster. Personvalssystemet har även medfört andra effekter bl.a. i form av ändrad ordning bland de kandidater som valts, dubbelvalsavveckling och utseende av ersättare. I tabell 5.6 nedan finns en sammanställning som visar förändringarna i riksdagsvalsresultatet om det tidigare systemet utan personval hade tillämpats. 5.3.1 Några statistiska uppgifter Riksdagsvalet Av samtliga ca 4 700 kandidater som ställde upp i riksdagsvalet fick 141 olika personer ett personligt röstetal som var lika med eller större än spärren på . Av dem som klarade spärren blev inte alla invalda i vilket beror på att partiets mandat inte räckte till för att alla kandidater som kommit över spärren skulle ta plats i . Sammanlagt blev 87 ledamöter valda på personröster, varav en tagit plats genom dubbelvalsavveckling. Flertalet av dessa skulle ha blivit valda på grundval av listordningen om personval inte hade tillämpats. I tolv fall har listordningen kommit att frångås. Detta kan också uttryckas som att väljarna i dessa tolv fall gjort en något annan bedömning än partiernas nominerande instanser. Det nu sagda framgår mer i detalj av tabell 5.7. Ur tabellen kan för det första utläsas att kandidater, invalda i , namnordnats på personröster i sammanlagt 116 fall. Emellertid har i ett antal fall en och samma kandidat rangordnats med hjälp av personröster i flera valkretsar. Om man bortser från de fall då ersättarna för dessa kandidater tar plats genom dubbelvalsavveckling utan att ha fått ett personligt röstetal på framgår alltså att 87 kandidater personvalts in i . En av dessa, , har tillträtt sitt mandat på grund av dubbelvalsavveckling. Av de 87 personvalda kandidaterna skulle 75 ha kommit in på grund av listordningen om det gamla listtrogna systemet tillämpats medan tolv tagit sig förbi partiernas rangordning. Dessa tolv kandidater har i tabellen markerats med fet stil. Det bör i detta sammanhang också nämnas att personvalssystemet lett till att en kandidat, , V., som 80 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 visserligen stod på valbar plats, hade blivit utslagen av , om han inte själv klarat personvalsspärren. De sammanlagt 87 personvalda kandidaterna motsvarar av ledamöter medan de tolv som valts in helt med frångående av listordningen utgör . De av väljarna som personröstat kan sägas ha utsett en fjärdedel av ledamöter och i tolv fall korrigerat partiernas nominerande instanser. Något fall av avvikelse på grund av indirekt effekt har inte förekommit i riksdagsvalet. Däremot förekom detta i 64 fall i valet till kommunfullmäktige. Variationerna mellan partierna är dock relativt stora vad gäller antalet personvalda kandidater. Fördelningen är följande. : 82 ledamöter är 23 personvalda () : Av 18 ledamöter är samtliga personvalda () : Av 17 ledamöter är 13 personvalda () : 42 ledamöter är 3 personvalda () : Av 16 ledamöter är 5 personvalda () Socialdemokraterna: 131 ledamöter är 13 personvalda () : Av 43 ledamöter är 12 personvalda () Det kan vid en första anblick verka något förvånande med den låga andelen personvalda kandidater bland . Detta torde dock ha sin förklaring i att en utomordentligt stor andel av personrösterna inom partiet kom att tillfalla partiledaren , som kandiderade i samtliga valkretsar. Att samtliga ledamöter i och en hög andel inom valts på personöster stämmer väl med den positiva inställningen till personval som finns inom dessa partier. På motsvarande sätt är den låga andelen personvalda ledamöter bland Socialdemokraterna sannolikt en återspegling av det lägre intresset för personval bland socialdemokraterna. Vad som kan vara något ägnat att förvåna är att , och ligger på ungefär samma nivå. Man bör dock erinra sig att partier med få mandat naturligtvis lättare kommer upp i en hög andel personvalda ledamöter än ett parti som besätter många mandat. och kan därför på sätt och vis sägas vara större än vad siffrorna ovan anger. SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 81 Tabell 5.6 Förändringar i riksdagsvalsresultatet riksdag system Valkrets Parti Namn Namn Anm FP ordning pg.a att B.W blev personvald MP efter B.S. KD efter A.S. A.S byter krets län KD efter A.S. Ändrad ordning MP . personvald samt byter krets MP efter B.S. Ändrad ordning MP personvald. Ändrad ordning KD . byter krets V . Ändrad ordning län C . kommun KD efter A.S. Ersättaren tas från rikslistan.A.I. stod enbart på kretslistan. läns västra S Silvferstrand och . läns norra och östra . Ändrad ordning FP ..P. personvald. KD efter A.S. Ersättaren, , tas från rikslistan. COP stod enbart på kretslistan. 82 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 Tabell 5.7 Namnordning på grundval av personröster riksdagsval (klisµtras in på tvären) OBS! Tabellen finns endast i den tryckta upplagan. SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 83 Valet till kommunfullmäktige val till kommunfullmäktige valdes sammanlagt 13 388 ledamöter. Av dessa valdes 2 904 ledamöter på personröster, vilket motsvarar en andel på . Personrösterna ledde till en annan sammansättning av kommunfullmäktige än vad ett rent listsystem skulle ha gjort i 175 av landets 289 kommuner. Förändringen i varje enskild fullmäktigeförsamling är dock relativt liten. Det totala antalet avvikelser uppgår till 301. I denna siffra ingår dock inte enbart sådana fall där en kandidat gått förbi en högre placerad kandidat på grund av fler personröster, utan också avvikelser som uppstått som en följd av reglerna om indirekt effekt (64 fall) och dubbelvalsavveckling (8 fall). Antalet fall där avvikelsen innebär att en kandidat slagit ut en annan enbart i kraft av ett högre personligt röstetal uppgår till 229 vilket motsvarar en direkt effekt på . Detta kan jämföras med den direkta effekten i riksdagsvalet som uppgick till (12 av 349). I bilaga 3 tabell 16 finns en sammanställning över de kommuner där personrösterna lett till en förändrad sammansättning av fullmäktige. Dessutom framgår bl.a. för vilka partier förändringarna gäller. 5.3.2 Särskilt om de största valkretsarna Landets 29 riksdagsvalkretsar varierar sinsemellan mycket i fråga om antalet röstberättigade. De flesta valkretsarna hade års val ett antal röstberättigade som varierade mellan ca 110 000 och 340 000. Två valkretsar skilde ut sig tydligt på grund av sin storlek. och hade över 500 000 respektive 700 000 röstberättigade. Röstetalen för partierna i absoluta tal är också höga i förhållande till övriga valkretsar. Åttaprocentsspärren uttryckt i antal röster varierar således betydligt från valkrets till valkrets och från parti till parti. Ju högre röstetal ett parti har i en valkrets desto högre blir spärrnivån. Eftersom det finns ett samband mellan antalet röstberättigade i en valkrets och röstetalen för partierna i valkretsen återfinner man också de högsta personvalsspärrarna, i antalet röster räknat, i de stora valkretsarna. Landets fyra största valkretsar räknat efter antalet röstberättigade är , , och . Röstestetalen för de största partierna i dessa kretsar, och Socialdemokraterna, varierar mellan 6 180 och 15 920 röster. De två faktorer som kan leda till höga 84 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 spärrtal är alltså i första hand stort antal röstande i kretsen och partiets stöd bland väljarna i kretsen. Då dessa två faktorer samverkar kan det leda till mycket höga spärrtal som i t.ex. Stockholmskretsarna, där det för kandidaterna i de två största partierna, och Socialdemokraterna fordrades ett personligt röstetal på mellan ca 9 500 och 16 000 röster. Inte någon kandidat i något parti i hade över 16 000 röster. , kom närmast med 15 770 Redan före valet uttrycktes farhågor för att spärrnivån för vissa partier i de största kretsarna skulle bli så hög att möjligheten för en kandidat i ett sådant parti att bli personvald i praktiken var obefintlig. I riksdagsmotionerna 1996/97:K20 och K206, föreslogs av detta skäl att någon personvalsspärr överhuvud inte skulle gälla för kandidater i Stockholmskretsarna. Om ett parti vinner många mandat i en stor valkrets är det mycket osannolikt att partiets samtliga mandat skall kunna besättas med personröster med en spärrnivå på . Anledningen är huvudsakligen att det fordras ett så högt röstetal för att komma upp i spärrnivån att antalet personröster helt enkelt inte räcker till (jfr Ökat Personval SOU 1993:21 s. 126). Man kan därför säga att systemet i någon mån särbehandlar stora partier i stora valkretsar. Detta har dock tidigare inte ansetts utgöra något hinder för att ha samma spärregel i både stora och små valkretsar. Erfarenheterna från valet visar heller inte på någon påtaglig skillnad i antalet kandidater som har blivit valda på personröster i stora respektive mindre valkretsar. Däremot är andelen personvalda kandidater lägre i de största valkretsarna än i övriga. Det har också i diskussionerna runt personvalet gjorts gällande att de röstetal i stockholmskretsarna som svarar mot en spärr på är så höga att det i praktiken är omöjligt för andra än mycket välkända politiker, som t.ex. partiledare och motsvarande, att nå spärren i de större partierna. I motsvarade åttaprocentsspärren för 11 808 röster. Endast fick ett röstetal som var högre. De kandidater som kom därnäst i fråga om antalet personröster var med 2 609 röster och med 577. För Socialdemokraternas del motsvarade spärren 9 542 röster. Ingen kandidat fick så många personröster. Närmast var och med 5 479 respektive 4 896 röster. I uppgick spärren för kandidater i till 15 920 röster. Närmast var med 10 342 röster. För Socialdemokraternas del var spärren 14 406 röster. Närmast var med 12 230 röster. I debatten har den åsikten har framfört att det inte är rimligt att kandidater som samlat åtskilligt fler personröster än kandidater som klarat spärren i mindre valkretsar inte blir personvalda. En annan SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 85 synpunkt som framförts är att det är i det närmaste omöjligt för en person att nå till så stora väljargrupper som det blir fråga utan att behöva tillgripa mycket omfattande och kostsamma personvalskampanjer. Risken för att personvalsinslaget helt kommer att gå förlorat i de största valkretsarna har också framhållits. 5.4 Kandidategenskaper I detta avsnitt granskas ett antal faktorer som har antagits ha betydelse för hur många personröster en kandidat får. Erfarenheter från utländska valsystem med personvalsinslag som liknar vårt visar att kandidater som är placerade högt på partiernas valsedlar i regel får flest personröster. En av förklaringarna till detta är att partierna ofta placerar erfarna och därmed för väljarna mer bekanta politiker högt på listan. Undersökningar av riksdagsval visar att inte är något undantag i detta avseende. Listplacering är alltså en viktig faktor i sammanhanget. Andra faktorer som i varierande grad antagits ha betydelse är kandidatens grupptillhörighet som kön, ålder och etniska bakgrund. Härtill kommer, som konstaterats ovan att det har viss betydelse om kandidaten bedrivit personvalskampanj eller ej (jfr , Vilka kandidater vinner på personval?, ,, Kön och personröstning, , Ålder och personröstning, samt och , Invandrarkandidaterna i personvalet; alla i Premiär för Personval SOU 1999:92). 5.4.1 Listplacering Att en kandidat är placerad på valbar plats har brukat innebära att han eller hon får en sådan placering på en valsedel att kandidaten kommer att bli invald om partiet får i vart fall så många mandat som vid det föregående valet. Eftersom listplaceringens betydelse har blivit något mindre sedan möjligheten till personröstning infördes har också begreppet valbar plats kommit att bli mer tvetydigt. Allra tydligast är detta i de fall ett parti kan räkna med att få endast ett mandat. I det tidigare systemet innebar placering på valbar plats då att kandidaten placerades högst på partiets lista i den aktuella valkretsen. Förstahandskandidaten var garanterad inval under förutsättning att partiet tog minst ett mandat. I det nuvarande systemet kan förstanamnet inte på samma sätt vara säker på inval eftersom någon längre ner på listan kan gå före på grund av flest personröster. Detta är just vad som hänt i bl.a. de tolv 86 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 fall i riksdagsvalet där personrösterna kastat om partiernas nomineringsordning. Som framgår nedan av tabell 5:8 har i flertalet fall den valda kandidaten varit placerad som nr 2 på listan. I endast två fall har kandidater med en lägre placering kommit att slå ut en högre placerad kandidat. I samtliga fall utom V. har det aktuella partiet vunnit ett mandat i valkretsen. De kandidater som slagits ut har i 10 fall stått som nr 1 på listan, i ett fall som nr 2 och i ett fall som nr 3. I övrigt visar de tolv fallen upp olika konkurrenssituationer . I fem fall slog utmanare utanför ut sittande riksdagsledamöter, i fyra fall fanns det inte någon sittande riksdagsledamot för partiet i valkretsen eller så kandiderade denne inte i valet och i tre fall försvarade riksdagsledamöter sin plats mot en annan riksdagsledamot som nominerats som partiets förstanamn. I dessa tre fall förlorade partiet ett av sina tidigare två mandat i valkretsen. har i rapporten kandidater vinner på personval? i Premiär för personval SOU 1999:92 kommenterat dessa fakta på följande sätt Det mest uppseendeväckande här är, i vart fall jämfört med förväntningarna på förhand att ett antal utmanare kunde ta sig in i . Det råder ingen tvekan om att listplaceringen är av utomordentligt stor betydelse, om inte den viktigaste, för en kandidats möjlighet att bli personvald. Det är i första hand de fem första platserna som ger utdelning och särskilt första platsen (jfr den nämnda uppsatsen av samt , Vem personröstar och varför? i Premiär för personval SOU 1999:92). SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 87 Tabell 5:8 Kandidater som inte skulle ha valts om listordningen varit avgörande Valkrets Namn Andel personröster (%) Placering J , m 11.91 2 A ,m 13,68 2 V. K ,s 17,94 6 kn E Flyborg, fp 11,37 2 R , fp 11,99 2 Y Ångsström, fp 13,39 2 A ,c 16,93 2 V.Götaland V. Å ,c 11.94 2 S ,c 16,48 2 L Värmby,v 16,03 2 M , mp 9,75 2 M ,kd 8,32 6 11 kretsar 2m, 1s, 3fp, 3c, 1v, 1mp, 1kd Källa: RSV. 5.4.2 Kön Det finns inte någon forskning som visar att införande av personvalssystem medför något avgörande inflytande på den könsmässiga sammansättningen i valda församlingar. Det är etablerad kunskap att de nordiska länderna oavsett valsystem är förhållandevis gynnsamma för kvinnor som vill göra politisk karriär. Inslaget av personval i valet till det norska är mycket begränsat medan har ett renodlat personvalssystem. I båda länderna är kvinnorepresentationen i respektive parlament att ur ett internationellt perspektiv mycket hög. års val uttrycktes från olika håll, inte minst i massmedia, farhågor för att inslaget av personval i valsystemet skulle komma att missgynna kvinnor. Män fick också sammanlagt betydligt fler personröster än kvinnor. Av de 1 533 705 personröster som avgavs riksdagval tillföll 955 563 män och 578 142 kvinnor. Fördelningen blev alltså att av rösterna 88 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 tillföll manliga kandidater och kvinnliga kandidater. I endast en valkrets, S., fick kvinnor sammanlagt fler personröster än män. Med tanke på vad som sagts ovan om listplaceringens betydelse bör i detta sammanhang framhållas att av samtliga valsedlar i riksdagsvalet toppades av kvinnor. Forskningsresultat visar att kvinnor får fler personröster i valkretsar där en kvinna toppar listan. Däremot är den positiva effekten av en hög listplacering inte lika markant för kvinnor som för män. Oaktat detta visar undersökningar att egenskapen kön generellt sett är av relativt underordnad betydelse för hur många personröster en kandidat erhåller. Ett visst samband antas finnas men detta är svagt. Dessutom var det fler män än kvinnor som placerats främst på partiernas valsedlar. Detta fick dock inte något för kvinnor negativt genomslag på fördelningen mellan män och kvinnor i val om man jämför med tidigare val. sammansättning efter valet var 149 kvinnor och 200 män. Den procentuella fördelningen blev därmed kvinnor och män. Detta innebär att kvinnorepresentationen ökat sen 1994 då andelen kvinnor uppgick till . Av de 87 ledamöter som personvaldes till är 57 män och 30 kvinnor, dvs. Inom partierna blev den könsmässiga fördelningen bland de personvalda följande: : 20 män och 3 kvinnor : 8 män och 10 kvinnor : 8 män och 5 kvinnor : 3 män. : 3 män och 2 kvinnor Socialdemokraterna: 8 män och 5 kvinnor : 7 män och 5 kvinnor Av de tolv kandidater som valdes in med frångående av listordningen var fem kvinnor och sju män. Om personval inte hade tillämpats hade fördelningen i stället varit fyra kvinnor och åtta män, dvs. om listordningen fått avgöra hade en kvinna mindre valts till . SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 89 Tabell 5. 9 Kvinnor och män i val Kvinnor Män Parti Antal % Antal % Tot. antal s 65 49,6 66 50,4 131 m 25 30,5 57 69,5 82 c 10 55,6 8 44,4 18 fp 6 35,3 11 64,7 17 v 18 41,9 25 58,1 43 mp 8 50,0 8 50,0 16 kd 17 40,5 25 59,5 42 Totalt 149 42,7 200 57,3 349 Källa: . Vad så gäller väljarnas val mellan kvinnor och män visar undersökningar att kvinnor och män personröstar i ungefär samma omfattning och att såväl kvinnor som män röstar mer på män än på kvinnor. Det är dock en högre andel kvinnor som röstar på kvinnor än vad män gör. Den grupp som i störst utsträckning röstar på kvinnor är unga kvinnliga väljare som är välutbildade, politiskt kunniga och intresserade. Den grupp som i minst utsträckning röstar på kvinnor är välutbildade män. Då manliga och kvinnliga väljare i undersökningar fått motivera sitt beslut att personrösta är kandidatens kön det som oftast nämns av kvinnliga väljare medan män prioriterar region/ort. De män som har motiverat sitt val med kön har i regel personröstat på en kvinna. De nu antydda resultaten har tolkats som att det finns ett visst stöd för antagandet att kvinnliga väljare gjort ett medvetet val då de kryssat en kvinna men att det inte finns motsvarande belägg för att män medvetet satsat på att rösta in män (jfr , Kön och personröstning samt , Vem personröstar och varför? i Premiär för personval, SOU 1999: 92). 5.4.3 Ålder Medelåldern bland riksdagsledamöterna ökade något val och ligger nu . Den genomsnittliga åldern på dem som valdes in på personröster är något högre eller . 90 Personvalets genomslag val SOU 1999:136 liten att det sannolikt inte låter sig sägas att den ökade genomsnittsåldern är en följd av att personvalssystemet tillämpats. Tabell 5:10 Medelåldern i 1994 1998 s 48,4 47,4 m 51,5 50,9 c 50,6 50,9 fp 52,7 51,7 v 46,4 45,0 mp 48,9 43,2 kd 48,8 45,9 Medel 49,3 48,7 Källa: . Det finns inte heller någon större skillnad mellan 1994 och 1998 års riksdagar om man ser på den åldersmässiga spridningen bland ledamöterna. Se tabell 5.11 Tabell 5.11 Åldersmässig fördelning bland ledamöter och 1998 Ålder 1994 1998 18-24 5 1 25-29 11 12 30-34 17 20 35-39 18 24 40-44 38 36 45-49 78 55 50-54 77 93 55-59 72 69 60-64 29 29 65-69 4 7 70-74 - 3 75 - - 349 349 Källa: . SOU 1999:136 Personvalets genomslag val 91 har det varit klarlagt att det finns samband mellan väljarnas ålder och politiska åsikter och beteenden. Det aktiva och engagerade politiska deltagandet växer med ökande ålder. Äldre väljare har hunnit samla på sig mer rutin och politisk erfarenhet och har oftast större kunskaper att grunda sina röstningbeslut på än yngre. Yngre väljare är mer självständiga , rörliga och trendkänsliga och bestämmer sig senare för hur de skall rösta. val har särskilt sambandet mellan ålder och personröstning undersökts närmare i de forskningsprojekt som rådet har låtit genomföra. Yngre väljare visade sig vara mer positivt inställda till personval än äldre. Detta återspeglade sig dock inte på något tydligt sätt då det gäller röstningsbeteendet. Andelen personröstande i olika åldersgrupper skilde sig inte nämnvärt åt. Vad gäller riksdagskandidaterna visar undersökningsresultaten att kandidater i har varit något mer aktiva än andra åldersgrupper då det gäller att delta i de vanligaste kampanjaktiviteterna som t.ex. att hålla anföranden, delta i debatter eller författa insändare och artiklar. Denna åldersgrupp var också flitigare än andra åldersgrupper vad gäller att använda personligt utformat kampanjmaterial. Arbetsplatsbesök däremot var vanligare bland de äldre kandidaterna. Det finns skäl att framhålla att skillnaderna i kampanjaktiviteter mellan de olika åldersgrupperna inte är särskilt stora.