sou · GNB384d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Ett mer konkret och praktikeranknutet resonemang om friluftslivets värden och pedagogiska användning ges i m.fl. (kommande). 7Eskilsson, Kommande. 8Se vidare t.ex. , 1994. 9Se vidare t.ex. , 1996. 10Se vidare t.ex. , 1997; och , 1998. 11Se vidare t.ex. , Kommande. 12Se t.ex. , 1998. 13Se t.ex. , 1996. VEM TILLHÖR LANDET ? 14Vogel, 1990; SCB, 1993. 15McIntyre, 1996. 16Olson, 1987:82, emfas i orginal. 17Se vidare i (1997) där också rikligt med referenser återfinns. 18En lite mer utförlig skrift är , 1999. 19Naturvårdsverket, 1993 och 1994. Se också (1991) förslag om att, inför EU-inträdet, begränsa allemansrätten till de boende i ; samt t.ex. diskussionerna om fritidshusköpare från , i , 1997. 20Daléus & , 1998. 21Se t.ex. , 1993. 22För en översikt se Segrell, 1995 23SOU, 1938 No. 45, s. 13 24Sandell, 1997. 25Wiktorsson, 1996. 26Sandell, 1997. 27Se t.ex. , 1995 och , 1996. 28I STFs årsskrift, 1932:207. 29I STFs årsskrift, 1886:84; emfas i orginal. 30Sandell & , 1994 31I STFs årsskrift, 1935:108. 32Hedin, 1912:4. 33Se även t.ex. , 1988 34I STFs årsskrift, 1929:268-269. 35Sandell & , 1994 36Sidebäck, 1992. 37Sidebäck, 1992:106. 38Se t.ex. Segrell, 1995; och , 1987. 39Se vidare i t.ex. Giddens, 1992; , 1992; och , 1991. 40Se vidare om aktuella friluftstrender i , Kommande. 41Se t.ex. , 1995a; , 1994; och , 1997. 42Norling, 1995. 43Norling (1996) menar att begreppet rekreation ibland är att föredra framför fritid, eftersom rekreation är den egentliga kvalitativa målsättningen. 44Aronsson, 1997; Frändberg, 1998; och mer generellt t.ex. Lidskog m.fl., 1997. 45Sandell, 1996b. 46För en bakgrund se t.ex. (1996c) och för dess applicering på friluftsliv och allemansrätt: , 1995b och 1997. 47Wiklund, 1995:130. 48Ahlström, 1982:7 och 76. 49Ledare i , 21/4 1997. 50För en rikare fritid, 1990:16. 51Landberg & förord i , 1993:5. , 1995; SOU 1996 No. 55; och Framtider, 1996. 53Sandell, Kommande. 54Se Herlitz´ kapitel i denna volym. 55Sandell & , 1994. 56Jfr , 1974. VEM TILLHÖR LANDET ? , (1982) Allemansrätt och friluftsvett: En bok för friluftsfolk om konsten att umgås med natur, markägare och annat friluftsfolk. , (1998) En plats i planeringen: En studie av områden av riksintresse för det rörliga friluftslivet. Geografiska regionstudier, No. , (1997) Turismens hållbara utveckling? Forsknings- rapport 97:8, Forskargruppen Turism & Fritid, , , (1999) Allemansrätten: Vad säger lagen? , , och (red.) Friluftslivets pedagogik: För kunskap, känsla och livskvalitet. , och (1991) Om tidens vidd och tingens ordning: Texter av . , och (1998) From A of Place to A of Marketplace: Outdoor Recreation and Public of Access to Nature in and . Paper presented at the international workshop Outdoor Recreation – Practice and Ideology from an International Comparative Perspective , , 1998 , (1974) Ett hus i . , (1997) Turism, friluftsliv, naturvård: Ett triangeldrama. Rapport 1997:1, Inst. f. Turismvetenskap, , , (1996) från fjäll till friluftsliv: Från den vetenskaplige vildmarksmannen till den cyklande husmodern. I Historiskt , . 2, s. 257-282 , (Kommande) Fritid, friluftsliv och demokratisering. I , , (red.) Friluftshistoria – från `härdande friluftslif´ till ekoturism och miljöpedagogik: Teman i det svenska friluftslivets historia. Framtider (1996) Temanummer: Mönster i förändring. I Framtider: , Vol. 15, No. Frändberg, (1998) Distance Matters: An inquiry into the relation between transport and environmental sustainability in tourism. För en rikare fritid (1990) Ett diskussionsunderlag. Turistråd, , , (1992; 1990) The Consequences of Modernity. , (1991) Om parkers betydelse: Parkers möjligheter att underlätta och berika föreningsverksamhet och arbete på daghem, skolor, och sjukhus. Stad land, No. 93/1991, MOVIUM/Inst. för landskapsplanering, lantbruks- universitet, , (1912) Scouterna och fosterlandet. I Scouten, tidskrift för scouter, No. 1, Vol. 1, s. 4 Lidskog, ; , ; , (1997) Samhälle, risk och miljö. , (1997) Makten över marken: En politisk geografi. (ed.) (1993) Views of Nature: Report from two seminars in and , , October 22-23, 1991. Massey, (1993) Power-geometry and a progressive sense of place. I , J. et al. ), Mapping Futures: Local Cultures, Global Change. Routledge, , pp. , (1996) Perspective on Access to Nature. I , (red. ), Naturkontakt och Allemansrätt: Om alla människors rätt till naturkontakt. Friluftsforum, , , s. 27-42 , , K. (1997) nya tyskar: och konflikter på den svenska landsbygden. I , , K. ), i & i . , , , s. 81-98 VEM TILLHÖR LANDET ? (1993) Allemansrätten: En enkätundersökning. (1994) Allemansrätten och turisterna: 1994. Rapport 4380, förlag, , (1995) Livskvalitet och välbefinnande: Nya forskningsrön om folkhälsa och fritid-rekreation. , nr 46, , (1996) Fritid och rekreation ur ett kvinnoperspektiv. I SOU, 1996 No. 3, s. 169-208 , (1987) Staten, turismen och rekreationen. Fritidspolitiska studier, No. 2, , förvaltningshögskolan, , (red.) (1998) Människans natur: Det grönas betydelse för vårt välbefinnande. Urry, (1997; 1995) Consuming Places. , (1994) Med snøscooter som livsform. I , L. (red.) Nordiskt seminarium om friluftslivsforskning: Nordplan 22/4- 24/4 1992. Nordplan, Rapport . 1994:3, , s. 47-60 , (1993) Perceptions of Landscapes: Perspectives on Nature. I , L.J. ), Views of Nature: Report from two seminars in and , , October 22-23, 1991. and , , pp. , (1995a) Access to the `North´ – But to What and for Whom? Public Access in the Swedish Countryside and the Case of a in the Mountains. I , C.M. & , M.E. ), : Tourism in the Arctic and Antarctic Regions. and Sons, Chichester, pp. , (1995b) Ekostrategier, humanekologi och friluftsliv. Humanekologi: Meddelande från för humanekologi, Vol. 14, No. 3/4, s. 11-22 (red.) (1996a) Naturkontakt och Allemansrätt – Om alla människors rätt till naturkontakt: Rapport från ett seminarium vid Kjesäters folkhögskola och ledarutbildningsinstitut, . -Friluftsforum, , , (1996b) Själens friluftsskog: Naturkontakt och miljöperspektiv bland friluftsengagerade i . I Nordisk Samhällgeografisk , . 22, April, s. 99-112 , (1996c) Sustainability in Theory and Practice: A Conceptual Framework of Eco-strategies and a Case-study of Low- resource Agriculture in the Dry of . , A (ed. ), Approaching Nature from Local Communities: Security Perceived and Achieved. EPOS, Research Programme on Environmental Policy and Society, , , , , pp. , (1997) Naturkontakt och allemansrätt: Om friluftslivets naturmöte och friluftslandskapets tillgänglighet i 1880- 2000. I Svensk Geografisk 1997, Vol. 73, s. 31-65 , (Kommande) Fritidskultur i natur. I , (red.) , och (1994) Naturen som fostrare: Friluftsliv och ideologi . I Historisk , . 1, s. 4-43 , och (red.) (Kommande) Friluftshistoria – från `härdande friluftslif´ till ekoturism och miljöpedagogik: Teman i det svenska friluftslivets historia. SCB (1993) Fritid 1976-1991: Levnadsförhållanden, rapport nr. Segrell, (1995) Den attraktiva kusten: Synsätt, konflikter och landskapsnyttjande. Studies in Arts and Science, No. Sidebäck, (1992) Kampen om barnets själ. SOU (1938) No. Betänkande med förslag angående reglering av strandbebyggelsen m.m. avgivet av fritidsutredningen. SOU (1996) No. Vägar in i : Bilaga till invandrarpolitiska kommitténs slutbetänkande. , (1996) Naturens betydelse för barns utveckling. I , (red. ), Naturkontakt och Allemansrätt: Om alla människors rätt till naturkontakt. Friluftsforum, , , s. 81-94 VEM TILLHÖR LANDET ? , (1998) Att gripa för att begripa: En studie av en särskola och dess inriktning på fysisk aktivitet och friluftsliv. -C- uppsats, . f. pedagogik, , Svenska Turistföreningens årsskrift (1886-): . 1886: Råd för vandringslystna ungdomar, . 1929: Reselivet i och turistföreningen. Föredrag vid av , s. 258-274 1932: Att gå av , s. 198-207 1935: : Om svenskt landskap och natursinne, s. 107-120 , (1988) Framtidslandet: Debatten om och naturresurserna under det industriella genombrottet. Skytteanska Samfundets Handlingar, No. , Gellert (1995) , , fosterland: Om ungdom, identitet och främlingsskap. , (1996) Friluftslivets mytologiska rötter. I , (red. ), Naturkontakt och Allemansrätt: Om alla människors rätt till naturkontakt. Friluftsforum, , , s. 9- 25 , (1992) Dagligt resande: Utveckling, gränser, påverkbarhet. I , L.J. ), Livsstil och miljö: på väg mot ett miljövänligt beteende? Rapport från konferens på . , m.fl., , s. 51- 64 , (1990) Leva i , levnadsnivå och ojämlikhet . Nordisk statistisk skriftserie, . 54, Nordiska statistiska sekretariatet, , (1991) ur svenskt perspektiv. , (1995) Det tillgjorda landskapet: En undersökning av förutsättningarna för urban kultur i . , (1996) Den grundlagsskyddade myten: Om alle- mansrättens lansering i . , (1996) Naturens betydelse för livslång hälsa. I , (red. ), Naturkontakt och Allemansrätt: Om alla människors rätt till naturkontakt. Friluftsforum, , , s. 61-79 Våra medeltida socknar består medan kommungränserna ständigt förändras Dold under de gamla äppelträdens knotiga grenar ligger brunnen. var det liv och rörelse runt . måste man veta var man ska leta i snåren bakom för att finna den. Brunnen försåg invånarna på Styrsö-Tången med det nödvändiga dagliga vattnet. Tillsammans hade man byggt brunnen och tillsammans skötte man den. Brunnen var en naturlig mötesplats i det vardagliga livet. Tiderna blev bättre. De familjer som bodde närmast drog vattnet till huset. Man satte upp handpump och tappkran på husväggen. ordnades avlopp inom- hus och vattnet togs in. Andra familjer längre bort borrade egen brunn på gården och gjorde på samma sätt. Tiderna blev ännu bättre. grävdes vägarna upp och alla hus anslöts till kommunala vatten- och avloppssystem. kunde man bekvämt tappa kommunalt vatten ur kranen inne i huset. Samma vatten som tagits in i vattenintag i , pumpats upp och filtre- rats genom , transporterats i underjordiska ledningar miltals ut till öns vattenreservoar för att sedan vid behov när som helst rinna ut ur kranen. Från att har varit en kollektiv angelägenhet på ön hade hanteringen av vattnet utvecklats till ett bekvämt individuellt kontrakt med en avlägsen och anonym leverantör. Varje samhälle har präglats och utvecklats av sin tids möjligheter och begränsningar. Jordbrukssamhället ersattes av industrisamhället och är vi i början av informationssamhället. Det är en beskrivning av utvecklingen som de flesta anammat. Mest tänker man på det i termer av arbete och försörjning, att det är näringsbasen som för- ändrats. Lika gärna skulle man kunna tänka demokrati, att formerna för demokrati har förändrats under de olika epokerna. Har också demokrati utvecklats från en kollektiv angelägenhet i bygden till vars och ens bekväma individuella kontrakt med en avlägsen och anonym leverantör? Detta bidrag syftar till att stimulera och fördjupa debatten om folkstyrets tillstånd och framtid. Det handlar om Bygderörelsen i , om hur människor på allt fler platser går samman för att åter arbeta med sin bygds förvaltning och utveckling. För att bryta det individuella kontraktet. Bygderörelsen är en företeelse som växt fram i glesbygd, skärgård, landsbygd och småorter, men rörelsen skulle lika väl kunna verka i en stads stadsdelar eller kvarter. Efter förebild från Bygderörelsen har () bildat Rådet för lokal utveckling i . Oavsett plats, så gäller det lokal förvaltning och utveckling beslutad och genomförd av bygdens invånare utifrån bygdens möjligheter och förutsättningar. Det är där på den lokala nivån i den dagliga vardags- verkligheten som Bygderörelsens s.k. lokala utvecklingsgrupper verkar.1 I min forskning har jag kartlagt Bygderörelsen i . är över 70 000 medborgare aktivt engagerade i lokalt utvecklingsarbete i mer än 3 700 grupper. Nätverket hålls samman av Hela ska Leva. De lokala utvecklingsgrupperna har till- kommit , arbetar på liknande sätt och med ganska likartade frågor.2 När jag betraktar detta på avstånd syns ett mönster, en ny form av demokrati. Det intressanta är dock att varje enskild lokal utvecklingsgrupp handlat utifrån sin egen rationalitet, man har gjort det som behöver göras. Det primära syftet har inte varit att utveckla nya demokratiska former, det är något som kom- mit på köpet när man arbetat praktiskt med bygdens utveckling. Sammantaget utgör alltså detta engagemang ett nytt folkligt del- tagande i samhällslivet. Bygderörelsen är ett uttryck för människors vilja till engagemang för kollektiva värden samt förmåga att hitta nya lösningar; att återta initiativet. Kollektivt och organiserat i demokratiska föreningsformer värnar man sin bygd, man har helt enkelt tagit sig makten att företräda bygden. Min slutsats är att de lokala utvecklingsgrupperna arbetar utifrån en ny form av lokal demokrati vars värdebas förändrats från partipolitisk ideologi till platsideologi. Denna förändring av värdebasen har skett utan en ut- talad strategi, genom en upplevd brist på förståelse för behoven på den subkommunala nivån. som forskningsresultat är Bygderörelsen summan av alla lokala utvecklingsgrupper, lyfta ur sitt lokala och historiska sam- manhang. Analyserna grundar sig på gruppernas egna uppgifter om sig själva. För att kunna diskutera bygdens organisering och Bygde- rörelsens roll i den pågående förändringsprocessen krävs att resulta- ten förs tillbaka till verkligheten, till sitt rätta sammanhang. Genom att mer i detalj studera ett sammanhängande geografiskt områdes utveckling och nuläge kan relevansen av påståendet ovan bedömas. På så sätt förankras Bygderörelsens utveckling och betydelse i en historisk och nutida verklighet. Detta inlägg i demokratidebatten har följande upplägg. Först kommer en inledande beskrivning av Bygderörelsen i och ett avsnitt som berör några viktiga processer som påverkat de lokala utvecklingsgruppernas existens och verksamhet. Därefter återförs Bygderörelsen till ett sammanhang genom en geografisk studie. Som referensområde har jag valt en kommun, nämligen kommun.3 Inlägget avslutas med en diskussion om påståendet att platsideologi ersätter partipolitisk ideologi när medborgarna tar till- baks makten över bygden samt Bygderörelsens roll och betydelse. Som kulturgeograf anlägger jag ett kulturgeografiskt perspektiv, men även historiska och statsvetenskapliga perspektiv är betydelse- fulla i sammanhanget. För en kulturgeograf har kartor en viktig ställning som analysredskap, men också för att beskriva rumslig spridning och förändring. Det kommer ni att märka. Däremot har jag inga ambitioner att granska Bygderörelsen ur ett sociologiskt eller individinriktat perspektiv. Jag håller mig snarare på en över- gripande nivå med ett instrumentellt betraktelsesätt. De över 3.700 lokala utvecklingsgrupperna på landsbygden runt om i hela utgör den nya Bygderörelsen (Figur 1). Utmärkande för en lokal utvecklingsgrupp är att den tar ett kollektivt ansvar för hela bygdens utveckling. Det kan gälla att engagera sig för att bevara affären eller skapa nya jobb, likväl som att jobba med en lokal revy eller starta kooperativ för äldreboende. Bygderörelsen har sitt ur- sprung i flykten från landsbygden. Den började som en protest- rörelse mot landsbygdens fortgående avfolkning och nedrustning. Det är en idéburen rörelse som skapat ett stort antal nya grupper men även slagit rot i befintliga föreningar som Hembygdsföre- ningar, Folkets Hus föreningar och Bygdegårdsföreningar. Ett van- ligt exempel på hur en lokal utvecklingsgrupp formulerar syftet med verksamheten är Föreningen är en ideell förening som är religiöst och politiskt obunden, med syfte att verka för bygdens utveckling, samt att genom olika arrangemang och aktiviteter främja den sociala gemenskapen. 3 700 lokala utvecklingsgrupper En ny folkrörelse har växt fram. Bygderörelsen startade på 1970- talet, men fick det stora genombrottet först . av grupperna har startat . Bygderörelsens framväxt över landet präglas av regionala variationer men har växt sig stark i alla län. Det finns i genomsnitt 3 grupper per 1 000 invånare i norra och andra glesbefolkade delar av landet jämfört med 0,9 grupper per 1 000 invånare i övriga områden. Lokala utvecklingsgrupper finns i mer än 3 000 byar/bygder med omkring 3 miljoner invånare. Det betyder att en stor del av landets byar har en lokal utvecklingsgrupp. Det vanligaste är att en lokal utvecklingsgrupp omfattar en by med omgivande landsbygd, men ibland kan det vara en hel bygd bestående av ett större landsbygds- område med ett flertal byar. *Siffrorna anger att x% av grupperna har haft aktiviteter inom verksamheten i fråga. Ex: av grupperna har genomfört kulturella aktiviteter. Oavsett var i landet grupperna finns arbetar de i stort med samma typ av frågor (Figur 2), organiserar sig på ett likartat sätt och enga- gerar både kvinnor och män. Utan särskilda jämställdhetsinsatser deltar nästan lika många kvinnor som män i det aktiva arbetet. På många håll har kvinnorna varit initiativtagare och eldsjälar. Bygde- rörelsens verksamhetsprofil visar också att grupperna är engagerade i alla slags frågor. Såväl traditionellt kvinnliga som manliga eller med andra ord både mjuka och hårda verksamheter. Av de många 10 000-tals aktiviteter som genomförts är sådana som skapar eller förstärker den lokala identiteten, den s.k. vi- andan. Hit räknas alltifrån årliga fester i byn till studiecirklar och lokala nyhetsblad. En stor del av aktiviteterna handlar alltså om att ha trevligt tillsammans, men de fyller också en annan viktig funk- tion. Genom att umgås bygger man upp relationer och förtroende för varandra som gör samarbete möjligt också i andra sammanhang. Man kanske börjar samåka till jobbet, startar ett gemensamt företag eller kommer på en ny idé. Det kan bli ringar på vattnet som gör att fler engagerar sig i arbetet för bygdens utveckling. Denna förankring sker både direkt i dessa aktiviteter, men också indirekt genom att människor samarbetar kring andra konkreta frågor i bygden. Den andra stora gruppen omfattar av aktiviteterna och här handlar det om olika samarbetsformer med den offentliga sektorn. Det är bevakning, planering och service som samhället traditionellt ansvarar för, men där lokala utvecklingsgrupper i många fall har gått in och tryckt på, startat upp, medverkat i eller tagit över. är det typiska kommunala frågor som den lilla kommunen skulle haft ansvar för om den funnits, t.ex. barnomsorg, äldre- boende, bostadsbyggande och näringslivsutveckling. På många håll i landet har det också utvecklats ett arbetssätt för plane- ring med bygdeplaner eller framtidsplaner. Mot en mindre ersätt- ning, en så kallad Bygde-peng som kan vara eller mer, utarbetar den lokala utvecklingsgruppen en plan för byns framtid. Tillsammans försöker kommunen och gruppen hitta lösningar för att förverkliga planen. De återstående berör aktiviteter för att skapa nya ekono- miska resurser eller frigöra befintliga ekonomiska resurser. Grupperna arbetar t.ex. för att förbättra företagsklimat, skapa nya jobb och stimulera inflyttning till bygden. En del har också egna ekonomiska verksamheter i form av olika arrangemang som mark- nader eller kultur- och turistsatsningar. De stora ideella arbets- insatserna som görs kan räknas som en frigjord ekonomisk resurs likväl som de egna medel som grupperna bidrar med. och satsningar på olika utvecklingsprojekt har också medfört att annat offentligt kapital styrts till bygden. Sammanlagt satsar grupperna i eget kapital medan samhället bidrar med till gruppernas verksamheter. Det ideella arbetet värderas till . (Siffrorna avser verksamheten . Det ideella arbetet har värderats till per ideell arbetstimme.) Med en stor insats av ideellt arbete och även eget kapital utvecklar grupperna den lokala infrastrukturen, t.ex. inom sektorerna kultur, service, jobb och bostäder (Figur 3). Grupperna omsätter tillsammans mer än . –4,4 miljoner ideella arbetstimmar/år (motsvarar /år) –/år satsas i eget kapital –år i bidrag från stat, kommun m.fl. –26 000 genomförda aktiviteter * –9 000 förbättrade servicefunktioner * –8 000 temporära jobb * –4 000 nya eller bevarade jobb * –4 000 nya bostäder * –1.500 grupper har tagit emot studiebesök * –1 000 andra föreningar, kooperativ m.m. har skapats * * Avser /6 De flesta lokala utvecklingsgrupper är organiserade som ideella föreningar. Den valda föreningsformen gör det lätt för alla att delta, även för dem som normalt inte är föreningsvana. Ofta arbetar man med öppna arbetsgrupper dit alla är välkomna, det vill säga en form av direktdemokrati. Människor ses som en viktig resurs med sina olika färdigheter, erfarenheter, kunskaper och kontakter. Det ideella arbetet tas tillvara. Föreningsformen innebär också att föreningarna är juridiska personer med rätt att teckna avtal, äga tillgångar, ta lån, vara arbetsgivare och part inför myndigheter och domstol. Före- ningarna bygger på demokratiska principer; en medlem – en röst. De har också antagna stadgar som är deras lag och reglerar före- ningens syfte och organisation, medlemskap, styrelse, medlemmars inflytande, revision osv. Ideella föreningar har årsmöte en gång . Alla medlemmar har möjlighet att lämna motioner till årsmötet. Där beslutar också medlemmarna om ansvarsfrihet för styrelsen för det gångna årets verksamhet efter att revisorerna har avlämnat sin Dessutom väljs nya styrelseledamöter. Den ideella före- ningsformen medger ett stort inflytande för dess medlemmar. Mobiliseringsprocessen på landsbygden har pågått sedan 1970- talet och Bygderörelsen har mer och mer kommit in i en konsolide- ringsfas. I alla län finns så kallade Länsbygderåd och i mer än 100 kommuner har grupperna gått samman i kommunvisa bygderåd. Nationellt hålls rörelsen samman av Hela ska leva som har till uppgift att stimulera lokal utveckling och lokal demokrati. Närmare 50-tal folkrörelseorganisationer medverkar i . hålls Landsbygdsriksdagar där gemensamma frågor avhandlas. har numer statlig finansiering via det regionalpolitiska anslaget och skall särskilt inrikta arbetet på att utveckla länsorganisationen. De stora dagsaktuella frågorna är hur man kan skapa flera jobb och hur demokratin på den lokala nivån skall utformas . Det kan finnas många tänkbara förklaringar till varför Bygderörelsen existerar, både i nationellt och globalt perspektiv. Framställningen här koncentreras på två förklaringar som jag funnit haft stor betydelse för tillkomsten och utvecklingen av Bygderörelsen. Den första är en stödjande process för lokal utveckling inom den statliga glesbygdspolitikens ram samt Folkrörelsernas engagemang för en levande landsbygd. Från början hade glesbygdspolitiken ett socialt och näringspolitiskt syfte. Några demokratimål har inte funnits. Det sätt på vilket glesbygdspolitiken utvecklades ledde fram till ett intimt samarbete med Folkrörelserna om landsbygdens utveckling. Resultatet blev som vi sett Bygderörelsen. Den andra viktiga processen bestod av en rad förändringar av den kommunala organisationen, också de beslutade av . Allt större kom- muner innebar längre väg för medborgarna till beslutsfattare och förvaltning, både mentalt och fysiskt. Genom engagemang i lokala utvecklingsgrupper sökte medborgarna en lösning på ett i många fall oartikulerat, men tydligen viktigt behov. Tillsammans kom dessa processer att samverka. Man brukar tala om morot och piska eller att ge med den ena handen och ta med den andra. Ge med ena handen För att motverka den dramatiska minskningen av befolkning och sysselsättning i skogslänen i norra beslutade 1965 om en aktiv regionalpolitik. Som ett led i denna utsåg regeringen en särskild arbetsgrupp för glesbygdsfrågor. Det handlade mest om att hålla liv i glesbygden med socialt inriktade åtgärder. Arbetsgruppen avlöstes senare av en parlamentariskt sammansatt Glesbygdsdelegation. Glesbygdsproblem fanns i hela landet, men åt- gärderna inriktades enbart på områden inom det utpekade regional- politiska stödområdet. infördes ett landsbygdsstöd till före- tagsutveckling och infrastrukturutbyggnad inom detta geografiska område.