sou · GNB313 · 2000-01-01 00:00:00 — Det ena förbjuder sexuella relationer mellan bröder och systrar och det andra mellan föräldrar och barn. Få eller inga sociala normer överträffar dem i styrka och allmängiltighet. Sociologer och antropologer har sökt förklaringen och funnit att dessa normer utgör överlevnadsvillkor för alla samhällen i vilka släktrelationer definierar rättigheter och skyldigheter. Om syskon tilläts sexuella relationer med varandra skulle rivalitet uppstå mellan bröder och mellan systrar. Särskilt gäller detta om könsfördelningen mellan barnen är ojämn, till exempel om det finns två bröder och en syster i familjen. Eftersom man inte kan förutsäga fördelningen mellan flickor och pojkar i en barnskara kan man inte hitta på någon allmän regel som förhindrar att svartsjuka förstör syskonsolidariteten. Om det blir barn i en ETIK OCH DEMOKRATISK STATSKONST relation mellan bror och syster är brodern inte bara barnets far utan också dess morbror och systern är inte bara barnets mor utan också dess faster. Konventionella släktrelationer som lär oss att bete oss olika mot far och morbror och mot mor och faster blir då omöjliga. Om sexuella relationer mellan föräldrar och barn vore tillåtna skulle sexuell rivalitet mellan mor och dotter och mellan far och son uppmuntras och familjesolidariteten skulle lida. De barn som föds i sådana förhållanden skulle riva upp alla normala relationer. En son i en union mellan fader och dotter skulle bli bror till sin mor och son till sin syster, en styvson till sin farmor, och en son- son till sin far. Förvirringen inom familjen och mellan generationer skulle bli total och omöjliggöra att man byggde samhället på släkt- känsla och organiserade någon del av det som en serie släktrela- tioner i vilka man tar ansvar för varandra enligt sin plats i släkt- kedjan. Vårt nuvarande samhälle är inte byggt på släktrelationer i samma utsträckning som tidigare och i samma utsträckning som i andra kulturer. De två incestförbuden upprätthålls hos oss därför mest som uttryck för humanitet mot barn och ungdomar – de beivras som andra övergrepp och integritetskränkningar. försvaras de med genetiska argument. Endast i en släkt- baserad social struktur utgör de ett system of survival. Det eventuellt universella i all världens tänkbara samhällen finns, åtminstone , mest på begreppens nivå. Sam- hällsforskningens och samhällsfilosofins förslag till dimensioner enligt vilka olika civilisationers system för normer, värderingar och dygder varierar. (1942) fann till exempel att de stora världsreligionernas system varierade i tre dimensioner: Promethean, Dionysian, och Buddhist. Det var en värdefull reduk- tion av ett komplext ämne som visat sig användbart i värderings- forskningen. Men försök att ur detta destillera konturerna till en världsreligion med universella dygder är ett misslyckande och är nu bortglömt. menade att har givit världen och männi- skorna två uppsättningar av lagar. Den ena är naturens eviga lagar som inplanterades vid världens skapelse. Den andra är lagar som överlämnades från till vår civilisation inte vid skapelsen utan . På tid fick mänsklig- heten tio bud och på tid reglerna att älska vår nästa som oss själva och att allt vad vi vill att andra skall göra oss skall vi göra dem. Föreställningar om en natur- och gudagiven rätts- och moral- ordning är ett ledmotiv i västerländsk idéhistoria. Enormt mycket skarpsinne och lärdom har utvecklats kring detta tema av , , och många andra. Genom Montesquieus stora in- flytande på moderna författningar lever av naturrätten inspirerade institutioner, lagar och rättspraxis vidare. Den moderna natur- rättens axiom att mänsklig värdighet är överordnad all social ord- ning. (1958) menar att fem teser specificerar axiomet: (1)ett samhälle måste erkänna hos varje individ en sfär i vilken man handlar som en fri och ansvarig person; (2)lagen måste skydda och garantera denna personliga frihet; (3)myndighetsutövning måste begränsas; (4)denna begränsning måste garanteras i lag; (5)människor vars värdighet kränks av lagstiftning eller myn- digheter behöver inte lyda de kränkande lagarna eller direktiven. Det finns många normativa utsagor som dessa om vad som upp- hovsmännen anser borde vara allmänmänskliga normer, värderingar och dygder. Men de empiriska bevisen att de är universella saknas. Från teoretiska utgångspunkter har filosofer och rättslärda dis- krediterat de naturrättsliga resonemangen. Uppsalaskolan i filo- sofi, dvs. främst Axel (1868-1939) och hans kollega, (1884-1931), formulerade en teori om moraliska och juridiska utsagors innehåll. Kort och gott menar de att moraliska ETIK OCH DEMOKRATISK STATSKONST och rättsliga utsagor ingenting säger om verkligheten och därför inte kan vara sanna eller falska. De är närmast känsloutsagor. (1882-1955) hävdade i anda att det inte finns några juridiska rättigheter och skyldigheter som ligger utanför den samtida tillämpningen av gällande lag. Han kom till ungefär samma slutsats som i framfördes av (1841-1945): lagen är vad domstolarna dömer, punkt och slut. Ja, han gick längre och hävdade att dit rättsväsen- dets sanktioner inte når där finns ingen lag. Sålunda avvisade han tanken på existensen i hans tid av en mellanstatlig eller internatio- nell rätt. Det rättsmedvetande som finns utanför domstolars utslag är irrelevant. Idén att människor har rättigheter har bara lett dem till fanatism och olycka, menade . Uppsalaskolan rensade upp i ett träsk av tysk romantik och grumlig konservatism i svenskt rättsväsende. Det var bra. Men kuren blev för stark för patienten. Avklädda och nakna förlorade svenska rättslärda självförtroendet. Om Justitsias ideal var vid- skepelse och metafysik, fanns det då någon fast mark för jurister? Träsket hade inte rensats och torrlagts, det hade rensats och över- sköljts av en sjö utan botten för juristerna att stå på. Visst kunde man som förr tjäna staten eller kapitalet. Men man hade efter inga egna värderingar att försvara – de var ju meta- fysik – och därför återstod endast att vara teknisk konsult. Så blev rätten i reducerad till ett instrument för beslutsfattare. Det går en ganska rak linje från skrivningar välartikulerade socialdemokratiska formuleringar av att lagen rätt och slätt är ett politiskt verktyg. I i och i i fanns liksom i filosofer som punkterade de etiska omdömenas preten- tioner och nationalromantisk och naturrättslig juridik. Men där- med förlorade inte de rättslärda självförtroendet och traditionen att upprätthålla rätten som en helt självständig kraft i samhälls- utvecklingen. , som vi använt som exempel, hade inga filosofiska svårigheter att hävda att ett samhälle måste er- känna hos varje individ en sfär i vilken man handlar som en fri och ansvarig person. Jag skulle gärna se att rätten återupprättas som en självständig kraft i den svenska samhällsutvecklingen. Vi behöver en själv- ständig, mer kämpande juridik. Den behövs för skyddet av med- borgarnas frihet och rättigheter. Vi behöver den i värnet om miljön. Vi behöver den när skattemyndigheter överväldigar med- borgare. Vi behöver den för att mänsklig värdighet skall styra vår behandling av varandra, inte minst av barn, sjuka, äldre, och in- vandrare. Men den intellektuella basen för en sådan renässans kan inte bara vara teologi eller spekulation utan måste också vara empirisk forskning. Vad som är väsentligt för forskaren är huruvida den allmänna omfattningen av vissa normer, värderingar, dygder kan beläggas. Bara forskning, inte spekulation, kan svara på frågorna: Finns det spelregler för samhällelig överlevnad? Om det finns spelregler för överlevnad, på vilken nivå finns i så fall dessa? Är de universella? Eller enbart giltiga inom en civilisation? Giltiga inom ett samhälle? Eller giltiga inom ett livsområde? Och kan vi belägga att de inte enbart är fagert tal av etiska talesmän utan verkligen gäller när vanligt folk agerar? Empirisk normforskning: Tio Bud Omkring 1970 gick opinionsforskare ut till representativa urval av befolkningen i olika länder i och läste upp tio bud. Ett och ett läste intervjuare upp buden och frågade, efter var och ett, om man tyckte att budet gällde. I tabellen redovisas endast de som säger att budet gäller helt och fullt . De tre första buden har religiöst innehåll. De handlar om monoteism, besvärjelse och sabbat. De har mycket låg acceptans utanför katolska och . Siffrorna bekräftar att och är mest avkristnade länder. Fjärde, sjätte, nionde och tionde buden har familjemoraliskt innehåll. De handlar om relationer till föräldrar, make/maka och om begärelse till andras hustrur – och tjänstefolk. Dessa moralbud accepteras av en majoritet som giltiga men är kontroversiella hos ETIK OCH DEMOKRATISK STATSKONST en stor minoritet. Aquinos skulle nog bli förskräckt över att var tredje europé inte anser dem helt giltiga. Acceptans av Tio Bud i (1970) Du skall inga andra gudar Du skall inte missbruka Tänk på sabbatsdagen, så Du skall hedra Din fader Du skall icke dräpa Du skall icke begå Du skall icke stjäla Du skall icke bära falskt vittnesbörd mot Din nästa Du skall icke ha begärelse till Din nästas hustru Du skall icke hava begär- else till Din nästas hus, ej heller hans tjänare eller tjänarinna eller till något annat som tillhör Din nästa Religiösa budord (1,2,3) (4,6,9,10) (5,7,8) Källa: First European Values Survey. Databasen finns bl.a. på avdelningen för religions- beteendevetenskap på vid . Femte, sjunde och åttonde buden uttrycker både moral och rätts- ordning. Du skall icke dräpa, stjäla eller bära falskt vittnesbörd. Här är acceptansen störst. Även i det sekulariserade säger i snitt nio av tio () att de är helt och hållet tillämpliga. I praktiken finns det alltså åtminstone tre budord som över- väldigande majoriteter i vår civilisation accepterar som bindande. Och de har funnits formulerade i många årtusenden. I femte, sjunde och åttonde buden finns med andra ord ett etiskt funda- ment som bevisligen är praktiskt taget allmängiltigt. Det ger rätts- ordningen och den rättsliga argumenteringen en utgångspunkt bortom politikens lagstiftare, affärslivets uppdragsgivare, klasser- nas maktförhållanden, nationens intressen, de filosofiska diskus- sionerna och vanligt tyckande. De empiriska beläggen om ett antal bindande, allmängiltiga lagbud gör det möjligt att se rätten som en självständig kraft i samhällsutvecklingen. Oavsett om de är valda ombud eller ej, får de som ger röst åt sådana lagbud förankrade i allmänhetens moraluppfattning en speciell auktoritet i samhällsdebatten. Måttlighetens dygd i det liberala samhället Som vi sett finns det mycket som är prekärt i det moderna liberala samhället. Detta samhälle som uppstod i är knappt mer än . Det har utvecklats och utbrett sig med ojämförlig snabbhet. Resultaten är så imponerande att man blir benägen att förbise varje tecken på att denna typ av samhälle, lika litet som andra samhällen, är byggt på orubbliga grundvalar. Få människor inser vilka samhällets fundamentala normer egentligen är. Få förstår hur nära vi vandrar anomien, hur snabbt moralpanikens kastvindar kan blåsa upp, hur litet spelrum det finns i den balans mellan olika livsområden som fått detta samhälle att växa och frodas. Genom att inte bevaka den ömtåliga kraft- balansen har några av dagens överflödssamhällen, bland dem , troligen kommit farligt nära en stagnation och står fak- tiskt inför hotet om en nedgång (1979, s 60-61). ETIK OCH DEMOKRATISK STATSKONST Etiken innehåller en motvikt till obalanserna. Den finns i återhållsamhetens dygd. Det grekiska begreppet återhållsamhet, sophrosyne, används av att beskriva personer som håller igen mot lockelser att i övermod slåss mot gudar, lockelser till oförsiktighet och frivolite- ter. Vid oraklet i predikades att man aldrig skulle gå till över- drift i någonting. De stora grekiska tragedierna hade ofta som tema den katastrof som drabbar den hjälte som vägrar sätta gränser för ambition och livslust. En bärande del av allmänna opinion var återhållsamhet. De lockelser som pengar, konst, filosofi, makt etcetera utövade var fullt godtagbara i , så länge man inte gick till överdrift och blev fanatiker. En medborgare förväntades att inte tappa omdömet genom sin framgång dithän att han kunde anklagas för övermod, hybris. Då blev han olidlig i gemenskapen. Han kunde då tas ned på jorden, i extrema fall genom en omröstning om (tillfällig) landsförvisning. berättar att , sedan han diskuterat med Faidros invid ett Pan-tempel, uppstämmer denna bön: Ärade och alla andra gudar i detta tempel! Låt min själ få sin inre skönhet, och låt alla mina ägodelar underordna sig min inre människa. Må jag anse den visa människan vara rik, och må jag endast äga det livets goda som en människa med självbehärskning kan bära eller uthärda. praktiserade så vitt vi vet inte ofta religiösa riter. Detta är den enda bevarade bön som tillskrivs honom. Bönen uttrycker den måttlighet och balans som ansågs krävas för att bibehålla samman- hållningen i det atenska samhället med dess många möjligheter i de egenrådiga livsområdenas mångfald. I dialog Staten (Fjärde boken) blir måttlighet en av de fyra stora dygderna. De övriga är vishet, rättrådighet och mod. Måttlighet är den enda av dessa klassiska dygder som jag tror är oundgänglig i det liberala samhället. Det är en nödvändig dygd för ett allsidigt, differentierat samhälle, totalt öppet för alla lockelser. Sophrosyne på latin – i retorik och filosofi – uttrycktes som temperantia och fick färg av en romersk, närbesläktad värde- ring, modestia. Till de klassiska fyra dygderna lade kristendomen de tre paulinska: tro, hopp och kärlek. Man kan lätt följa de sju dygderna genom medeltidens och den nyare tidens konst- och idé- historia. De uttrycks ofta i skrift och bild. I boken skriven 1279 för kung av avbildas Temperantia som en gestalt som avråder en kvinna att dricka det glas vin hon serveras. Under renässansen blev det vanligare att Temperantia avbildades med tyglar i handen. Återhållsamhetens livshållning hade sitt fokus i gränsdragning och självbehärskning, vilka inte var de mest framträdande dragen hos renässans- människan. Finns den klassiska måttlighetens dygd i dagens svenska sam- hälle? Förvisso är idén om lagom väl etablerad i det vardagliga värderingsklimatet. Vi ser inte enbart med uppskattning på dem som och natt satsar allt på att bli rikast, eller bli mäk- tigast, eller bli konstnärlig virtuos, eller fanatisk gudsman. En svensk som försummar allt annat för sin stora ambition anses inte alltid som riktigt klok. Vår nuvarande grundlag sätter inga gränser för de politiska institutionernas styrning av näringslivet, vetenskapen och skolan, konsten, och välfärden. I stor partipolitisk enighet har staten fått växa sig stor (1993). Den offentliga sektorn har blivit vad kritikerna kallar den offantliga sektorn. Därför är bilden ambivalent. Ett folk som håller på lagom har en demokratiskt tillsatt överhet med en makt och en offentlig sektor som är allt annat än lagom. kommer dock måttlighetens dygd oväntat till ytan. Så i ett uppmärksammat rättsfall i . hade blivit omåttligt rik på sina aktieaffärer. Det figurerar en märklig episod i inledningspläderingen i hans stämning av Nordbanken för att få tillbaka övervärdet i de aktier i han lämnat i borgen för lån som han inte kunnat återbetala under fastighetskrisen . Vid en middag med prominenta industri- och bankmän, bland andra , skulle den allmänna mening ha varit att rena ETIK OCH DEMOKRATISK STATSKONST kapitalister, som utan hämningar tjänar stort på finanstransak- tioner snarare än produktion, bör man näpsa om man kan. Nord- banken skulle därmed ha fått moraliskt kurage att sätta i konkurs. tyckte naturligtvis att detta var orättfärdigt, ja en illvillig konspiration. Men såvitt jag kan se stödde middagssällskapet den måttlighetens dygd som ligger som en lysande ränning i den västerländska traditionen och är en förutsättning för att det öppna, allsidiga, liberala samhället skall bli drägligt. Författaren, professor (född ), har under- visat i sociologi vid in the och vid . Han har varit direktör i , chef för , chefredaktör för . Hans senaste större forskningsprojekt har gällt den svenska socialstaten och skett i det privata City-universitetets regi. , K (1996), Det civila samhället i socialstaten: inkomstkällor, privata transfereringar, omsorgsvård. Cooley, Ch H (1909), Social organization. , É (1893), De la division du travail social, : . , É (1897), Le Suicide: étude de sociologie, : . , P B, Rueschemeyer, D & Skocpol, Th, editors, (1985) Bringing the state back in, : . , (1994), Moral panics: The social construction of deviance, : Blackwell. , J (1992), Systems of survival, : . , Ch (1942), Paths of life. Preface to a world religion, : . , R D (1993), Making democracy work. traditions in modern . Schumpeter, J A (1942), Capitalism, socialism and democracy, : . Sterzel, F (1998), Författning i utveckling. Rättsfondens skriftserie nr 23, : . , H (1945), Demokratins problem, : Aldus/ . de Tocqueville, A (1835-1840), La democratice en (många upplagor och översättningar). , F (1887), Gemeinschaft und Gesellschaft, : . , E (1993), Partierna och den stora staten, : . , M (1956), Wirtschaft und Gesellschaft, 1.Halbband, : J.C.B. Verdross, A (1958), Abendländische Rechtsphilosophie, : , H L (1979), 80-talets politiska värderingar i , Vägval i svensk politik, : SNS, s. 45-61. , H L (1994), Samhällssfärerna i historiens ljus, Sociologisk forskning, vol 31, no 2, s. 63-85. SOU och Ds som ingår nummerserie kan köpas från Fakta Info Direkt. För remissutsändningar av SOU och Ds som ingår nummerserie svarar Fakta Info Direkt på uppdrag av . Fakta Info Direkt, Kundservice Box 6430, 113 82 Tel: , Fax: Grafisk formgivning: ,