sou · GNB3130d3 · 2000-01-01 00:00:00 — kap06.fm 109 Friday, , 1999 7:59 AM 6 Närporträtt av demo- kratins trotjänare Vi har kunnat konstatera att antalet partipolitiskt aktiva medborgare minskar på ett dramatiskt sätt. Men trots att partiernas rekryterings- problem tilltar finns det alltså faktiskt ännu tillräckligt många aktiva för att systemet skall fungera. I detta kapitel skall vi granska vad som kännetecknar dessa allt färre partiaktiva medborgare, demokratins trotjänare, som ser till att det politiska systemet håller sig flytande. I fokus för framställningen står dels motiven och drivkrafterna bakom deras engagemang, dels deras föreställningar om de problem parti- erna står inför. Vi skall också titta närmare på de passiva partimed- lemmarna. Medlemskap i ett parti har förvisso inte samma betydelse för alla medlemmar. menar att man i detta avseende kan skilja mellan grad, typ och kvalitet (1994). Vissa medlemmar deltar över huvud taget aldrig i de arrangemang partiet anordnar, medan andra lägger ned enormt mycket tid på att engagera sig. Engage- manget tar sig också olika uttryck och former beroende på vilka motiv som är styrande för den enskilde medlemmen. Kvalitetsmäs- sigt är slutligen också skillnaderna stora mellan medlemmar: medan vissa med självklar auktoritet tar för sig på partiernas möten är andra av olika skäl lyssnare. Att mäta aktivitetsgrad är således inte alldeles oproblematiskt ur metodisk synvinkel. Icke desto mindre har detta med förhållandevis jämna intervaller skett. I SCB:s levnadsnivåundersökningar har akti- vitetsnivån i de politiska partierna kartlagts , och i Makt- utredningens medborgarundersökning 1987 gjordes, liksom rapport av SNS demokratiråd, en liknande kartläggning. En analys av utvecklingen bekräftar den bild som finns i denna undersökning: såväl medlemsanslutning som aktivitetsnivå minskar. 1997 är det av befolkningen som besökt kap06.fm 110 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE något politiskt möte. av befolkningen är politiskt engagerad i den mer formella meningen att de innehar förtroende- uppdrag.1 Partiaktivitet 1968–1997 (procent) Är medlem i politiskt parti Har varit på politiskt möte politisk förening eller organi- Kommentar: Resultaten , 1974, 1981 och 1991 är baserade på SCB:s lev- nadsnivåundersökningar, medan resultaten 1987 och 1997 är baserade på Maktutred- ningens respektive SNS:s demokratiråds medborgarundersökning. Källa: m.fl. 1998, s. 58. I vår enkät till ordförandena i kommunorganisationerna frågade vi efter hur många medlemmar som, enligt deras bedömning, var aktiva. Någon aktivitetsdefinition tillhandahölls inte, vilket kan innebära att respondenterna lägger olika innebörd i sina svar. Som framgår av frå- geformuleringen är det inte heller möjligt att jämföra svaren med de resultat som redovisats ovan. De partivisa skillnaderna är som framgår betydande. Högst aktivi- tet (i förhållande till medlemsantalet) finns inom , där Andelen aktiva medlemmar i partierna 1998 (skatt- ningar av kommunorganisationernas ordförande). Medelvärden (n=303) Andelen aktiva av andelen medlemmar (procent) Kommentar: 53-urvalet inkl. storstäder. kap06.fm 111 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE nästan hälften av medlemmarna uppskattas vara aktiva. Även inom är aktivitetsnivån anmärkningsvärt hög. Lägst aktivi- tetsnivå (enligt detta sätt att mäta) finns i de stora partierna, med många medlemmar. De aktiva partimedlemmarna i det intervjuurval som ligger till grund för den kvalitativa analysen kännetecknas av att de har förtroende- uppdrag antingen inom partiorganisationen eller i kommun- och landstingspolitiken, samt att de regelbundet deltar i de olika aktivite- ter som partiet anordnar. Motiv till det partipolitiska engagemanget Varför blir man medlem i ett politiskt parti? I litteraturen kretsar denna diskussion i regel runt olika typer av rationalitetsantaganden. Detta sker i termer av individens motivstruktur, där man framför allt skiljer mellan materiella och icke-materiella motiv för medlemskap (1973, 1990). Bland personer som hyser stark misstro mot politiker är det van- ligt förekommande att motiven till engagemanget ifrågasätts. Många som misstror politiker i allmänhet är övertygade om att de styrande i första hand drivs av en snäv egennytta, och att deras primära intresse är att tillskansa sig olika typer av förmåner (1999c). Det är uppenbart att motiv av detta slag förekommer. Flera inter- vjuade menar att de arvoden som erhålls underlättar engagemanget och bidrar till att öka motivationen. Ingen säger dock att arvode- ringen utgör den huvudsakliga orsaken till det politiska engage- manget. Man kan naturligtvis inte heller förvänta sig att någon skulle medge detta, om så verkligen vore fallet. För de allra flesta är det främst det politiska intresset som står i fokus, när de ombeds förklara varför de engagerat sig. Antingen nämns någon sakfråga eller också utvecklas ett mer eller mindre ideologiskt baserat resonemang. Utan att i detta sammanhang gå in närmare på de svårigheter som finns när det gäller att i praktiken särskilja egoistiska motiv från altruistiska kan vi konstatera att det finns en principiellt betydelsefull skillnad mellan sådana motiv där universella värden eftersträvas och sådana motiv där det på olika sätt handlar om självtillfredsställelse. Med utgångspunkt i denna fundamentala distinktion är det möjligt kap06.fm 112 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE att urskilja två huvudtyper av motiv bakom partiaktivisternas engage- mang: Här handlar det om politiska och/eller ideolo- giska motiv där den personliga vinningen inte är det centrala utan där det i stället handlar om en strävan efter mer eller mindre höga ideal. Här är det den personliga vinningen som spelar en framträdande roll. Det kan gälla en strävan att göra politisk karriär, men också att man i olika avseenden finner det givande och personlighetsutvecklande att delta i det politiska arbetet. Dessa båda motivtyper utesluter nu inte varandra. Man kan självfallet vara intresserad av att göra politisk karriär som man har ett starkt idealistiskt engagemang. Till de idealistiska motiven hör alltså framför allt den typen av drivkrafter som är av politisk och ideologisk karaktär, men det finns också inslag av en sorts plikttänkande. Flera av de intervjuade menar att det är en medborgerlig skyldighet att engagera sig (nr. Alla intervjuade uppger som sagt någon form av politiska eller ideologiska skäl till varför de valt att engagera sig. Det är naturligtvis föga förvånande att aktiva politiker anger politiska orsaker till sitt politiska engagemang. Men det är slående att se hur olika de intervju- ade ändå uttrycker detta. Medan några med iver och intensitet börjar tala om sina politiska värderingar, och motiverar sitt engagemang i ideologiska termer, framhåller andra vikten av att kunna påverka i den egna närmiljön, i det lokala territoriet. Inte minst miljöfrågorna spelar här en central roll. Partipolitik och de låsningar som anses höra denna till ses av dessa pragmatiker som någonting onödigt. Ideolo- gier behövs kanske på riksplanet, men i en så här liten kommun gäller det att se till kommunmedlemmarnas bästa , säger en intervjuperson (nr 6). De mer ideologiskt orienterade personerna delar dock inte denna syn. En kristdemokrat (nr 1) återkommer exempelvis genomgående till grundläggande värderingsfrågor i intervjun, och på frågan hur han själv förklarar sitt engagemang svarar han: Jag led av att se hur landet misskötts . En vänsterpartist (nr 14) säger sig känna ilska över orättvisorna i samhället. För honom är engage- manget det enda meningsfulla handlingsalternativet: att som överty- gad feminist och socialist passivt och stillatigande åse det köns- och klassförtryck som finns vore otänkbart, menar han. kap06.fm 113 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE Det är framför allt personer med vänsteråsikter som anger ren- odlat ideologiska motiv till sitt engagemang. Här är några andra exempel: (I): Vad fyller engagemanget för syfte för Dig? –Ja, alltså, anledningen till att jag är politiskt aktiv är att jag tycker att samhället har vissa grundläggande fel som jag gärna vill vara med och försöka förändra. [] Jag tycker det finns ett ekonomiskt förtryck och ett könsförtryck och som också samverkar på olika sätt (nr 2). –Mycket här i samhället är organiserat på ett felaktigt vis. Jag tycker man organiserar efter en väldigt liten grupp människor som norm, att man har ett egentligen ganska odemokratiskt samhälle, och att det är någonting jag vill jobba med och förändra. en liten del av att vara med att förändra (nr 14). –Ja, framför allt är det ett sätt att bekämpa orättvisor. [] Det skulle kännas otänkbart att se dom och ändå inte kunna göra någonting åt dom (nr 16). Vänsterperspektivet handlar om att bekämpa orättvisor och förtryck. Utöver den rent substantiella dimensionen finns dock hos de indivi- der med vänstersympatier också en instrumentell. Att just själva for- men för det politiska engagemanget uppskattas är värt att notera: att i gemenskap tillsammans med andra, ideologiskt likasinnade, få vara en (liten) del av ett samhällsförändringsprojekt, framstår som eftersträ- vansvärt. Politisk verksamhet beskrivs som någonting i grunden kol- lektivistiskt; politik handlar om att förlösa och kanalisera den inne- boende altruism som finns inom varje individ. I så måtto syftar det politiska engagemanget även ur formmässig synvinkel om självför- verkligande; en känsla av meningsfullhet. Även bland borgerliga intervjupersoner finns dock en ideologiba- serad drivkraft bakom engagemanget. Man har någonstans att ta vägen med sin frustration , säger en folkpartist med en stark föränd- ringsvilja framför allt när det gäller könsrelaterade orättvisor (nr 10). Ett annat uttryck för ett självförverkligande finner vi hos den tidi- gare citerade kristdemokraten, för vilken politiskt engagemang också är en medborgerlig plikt: – Jag skulle vilja säga som amerikanarna: fråga inte vad ditt land kan göra för Dig utan fråga vad Du kan göra för ditt land. Jag kände det lite som en skyldighet att ställa upp. är dåligt skött och jag har breda erfa- renheter från näringslivet (nr 1). kap06.fm 114 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE Denne person säger sig vara ointresserad av att göra politisk karriär. Någon position lockar inte. Han menar själv att just den typen av per- soner som han själv representerar behövs i det politiska livet, efter- som det finns alldeles för många maktmänniskor som är inriktade på att göra karriär. Han döljer inte att han ser sig själv som en tillgång inte bara för sitt parti utan för det politiska systemet i stort: – Ja, jag har bred erfarenhet och kompetens. Jag är respekterad, har erfa- renhet och kompetens från näringslivet. Det är inte så många från näringslivet som ställer upp och engagerar sig politiskt. Det är rätt få politiker som kan någonting om näringslivet så jag tror jag kan göra rätt mycket nytta, i den utsträckning jag hinner med (nr 1). Det är ingen falsk blygsamhet som präglar denna intervjuperson: hans drivkraft är att göra nytta, och berika politiken med ett närings- livsperspektiv. Belöningsmotiven är av tre slag. För det första handlar det i något fall om att göra karriär. För det andra om att själva umgänget, den sociala interaktionen, i det politiska arbetet värdesätts. Arbetet anses också, för det tredje, vara personlighetsutvecklande. En ung socialdemokrat talar öppet om att han är intresserad av en politisk karriär och att detta var av avgörande betydelse för att han började med politiskt arbete. Jag fick ett erbjudande om att bli ordfö- rande om jag gick med , förklarar han. Det var en väldigt avgörande faktor. Annars hade jag nog kanske inte gått med, faktiskt (nr 15). – Jag kan inte se en tillvaro där jag skulle vara passiv, sitta hemma och titta på Bingolotto och sedan gå till mitt arbete [] Jag har all- tid varit aktiv. På skolan var jag med och diskuterade elevrådets roll, så hamnade jag själv där. Det brukar ju bli så. Så var jag med och diskute- rade universitets roll och betydelse och relation till studenterna, och så blev jag kårordförande (nr 15). I citatet framgår att det politiska arbetet också handlar om självför- verkligande. Intervjupersonen säger sig visserligen sakna en samhälls- utopi men har ändå en vilja att vara med och påverka samhällsutveck- lingen. Detta är en stark drivkraft, menar han, vilken man som politi- ker knappast kan klara sig utan. Då blir engagemanget meningslöst. För egen del anser han att han kan påverka, men han tror inte att detta gäller partimedlemmar i allmänhet – ej heller alla aktiva sådana. På den punkten gör emellertid övriga intervjupersoner en annor- lunda bedömning. De allra flesta anser sig kunna påverka och upple- ver därmed det politiska engagemanget som meningsfullt. kap06.fm 115 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE Många av de intervjuade lyfter alltså även fram de sociala fakto- rerna som betydelsefulla drivkrafter, både vad gäller själva inträdet i partiet och det förhållandet att de vill fortsätta med sitt engagemang. En centerveteran, som gick med i SLU (Svensk Landsbygdsungdom) berättar nostalgiskt om den gemenskap som fanns inom det största ungdomsförbundet. De sociala aspekterna var avgörande för hans politiska engage- mang: det fanns en väldigt trevlig ungdomsverksamhet, med dans och sådant (nr 8). Här är andra exempel: –Det är väldigt kul i vår förening. Det ger mig mycket personligen att vara med. Jag lär mig mycket och träffar andra människor att diskutera med och så (nr 2). –Det sociala är definitivt viktigt. Rent formellt är vi ju inte en social för- ening men det går ju inte att komma ifrån att ens vänner blir ju mycket dom som ingår i föreningen (nr 15). –Jag har i och för sig alltid varit socialist, men jag hade kompisar som var med. Så man halkade in på ett bananskal (nr 16). En vänsterpartist (nr 4) berättar om hur den sociala delen av verk- samheten har blivit en alltmer betydelsefull drivkraft vid sidan av den ideologiska övertygelsen. Vi tycker det är roligt att umgås, vi som är aktiva i föreningen har lärt känna varandra väl . Han sticker inte under stol med att den sociala kretsen i lokalavdelningen, i vilken han själv alltså ingår, utgör en gängbildning. På frågan om han tror att det är svårt för människor som kommer utifrån att komma in i denna gemenskap svarar han: – Ja, det är väl en svårighet och det är ett problem. Det blir som en ond cirkel. Folk vill inte bli aktiva, vi [i detta gäng] ställer upp för att ingen annan gör det, sedan blir man beskylld för att man inte släpper in någon. Men när man försöker släppa in någon så är det faktiskt ingen som vill (nr 4). För samtliga aktiva i urvalet gäller att engagemanget känns menings- fullt och detta ses som en självklar förutsättning i samman- hanget. De anser sig kunna påverka, upplever att de lärt sig mycket och rent allmänt utvecklats som individer och att det politiska enga- gemanget därigenom befrämjat deras personlighetsutveckling. För en del framstår verksamhetsformerna som tråkiga och meningslösa, men för andra gäller motsatsen. Det är svårt att frigöra sig från intrycket av att partipolitikens traditionella arbetsformer trots allt uppskattas kap06.fm 116 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE av de allra flesta partiaktiva. När en del av de intervjuade (t.ex. nr 8 och 15) talar om det politiska arbetet såsom tålamodskrävande ( demokrati måste få ta tid ), framskymtar en slags glädje inför sam- manträdet som verksamhetsform. I detta avseende finns tydliga skill- nader mellan de aktiva och passiva i urvalet. De senare är mer kritiska inför partipolitikens traditionella verksamhetsformer; i några fall har, som vi senare skall se, denna inställning bidragit till passiviteten. En av de passiva intervjupersonerna som känner sig avtänd inför arbets- formerna tror att det är en speciell typ av människor som blir parti- politiskt aktiva: det är människor som gillar föreningsarbetet, att sitta i styrelser och sådant (nr 9). Det är svårt att värja sig från intrycket att hon åtminstone delvis har rätt: när de partiaktiva passionerat talar om att demokrati måste få ta tid, och om att det krävs tålamod i det poli- tiska arbetet, är det naturligtvis ett uttryck för just att det krävs en speciell typ av personlighet i politiken, och att dessa aktiva represen- terar denna personlighet. Vidare: när de partiaktiva förklarar varför politiska partier, som i motsats till enfrågegrupperna har att ta hänsyn till hela samhällets gemensamma intresse, är en förutsättning för en fungerande demo- krati, då framskymtar också en stolthet över det egna värvet. Den av vissa så bespottade politiken blir härigenom meningsfull. Demokra- tins trotjänare är medvetna om att de utför en för demokratin full- ständigt fundamental funktion. Avsnittet sammanfattas i tablå 6.1. Motiv till politiskt engagemang Medborgerlig plikt att ställa upp Politiska och ideologiska motiv (vill påverka) Nästa kategori som skall utsättas för en närmare granskning i detta kapitel är passiva partimedlemmar. Liksom i avsnittet om de partiak- tiva intresserar vi oss för deras motiv. Det handlar om två aspekter: varför väljer dessa personer att (1) vara medlemmar, och (2) vara pas- siva sådana? Med passiva medlemmar avses i detta sammanhang sådana med- kap06.fm 117 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE lemmar som dels inte har några förtroendeuppdrag, varken inom par- tiorganisationen eller i någon nämnd eller styrelse, dels på ett ytterst sparsmakat (eller inte alls) sätt deltar i mötesverksamhe- ten. I kategorin ryms således såväl lågaktiva partimedlemmar som mer renodlat passiva – s.k. postgiromedlemmar. Motiv till passivt medlemskap I urvalet finns fem passiva partimedlemmar. Fyra av dessa är helt pas- siva i den meningen att de inte alls deltar i verksamheten, den femte har varit aktiv men deltar tillbaka endast i blyg- sam utsträckning. Samtliga fem har stark partiidentifikation: de kän- ner en emotionell samhörighet med det egna partiet. Föga överras- kande är detta det mest framträdande motivet bakom medlemskapet. Genom sitt medlemskap vill man helt enkelt stödja det parti man sympatiserar med. Att de däremot nöjer sig med att vara passiva har, som vi skall se, en rad olika skäl. Den mest passive bland de passiva är en medelålders man, verksam inom reklambranschen (nr 12). Han har varit medlem i men har aldrig bevistat ett partimöte. Tanken på ett förtroende- uppdrag känns, menar han, mycket avlägsen. Han säger sig ha mycket lågt förtroende för politikerna, främst på grund av att det i allra högsta grad är en speciell sorts människor som blir politiker : per- soner som är ute efter att göra politisk karriär. Inte sällan handlar det, enligt intervjupersonen, om personer som misslyckats i den civila karriären. Häri finns, anser han, det verkligt stora problemet i dagens politik: det är alldeles för många inkompenta och misslyckade indivi- der som söker sig till partierna. Denne intervjuperson har dock någon slags känslomässig anknyt- ning till , han håller defintivt inte med om allt men sympatiserar med partiets ideologiska inriktning. Framför allt menar han att det inte finns något alternativ, de andra borgerliga partierna ses som bleka kopior. För honom känns det därför naturligt att stödja genom att dels vara registrerad medlem, dels ge ekonomiskt stöd till verksamheten. Till detta kommer familjeskäl: sedan var ju min far med i partiet, så det är väl ärftligt kan man säga . Motiven till att vara med i ett parti hos denne politikermisstro- ende partimedlem är alltså främst av stödjande karaktär, och han kän- ner också att han genom detta stöd är lojal med familjetraditionen. Motivet till passiviteten är uppenbar: han har låga tankar om alla poli- tiker och partier och finner helt enkelt tanken på en mer aktiv roll kap06.fm 118 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE En mindre kategoriskt avvisande inställning till ett politiskt enga- gemang finns i detta avseende hos en kvinna som är medlem i social- demokraterna (nr 9), och vars passivitet enbart kommer sig av tids- brist. Man orkar inte , säger hon. Skall man vara politiskt aktiv måste man vara beredd att bråka och hålla på och då blir livet så jäkla trist . Jag vill liksom dricka vin och ha trevligt , säger hon.Och man skall inte förringa betydelsen av passiva stödmedlemmar, anser hon: – Jag sympatiserar med socialdemokraternas grundpolitik Det handlar alltså om att jag vill stödja det som jag tror på och då gör jag det genom att vara medlem. Det är i alla fall någonting, det är bättre än att bara ligga på sofflocket (nr 9). Behovet av att stödja den politiska inriktning man sympatiserar med är gemensamt för alla passiva. En av dessa har emellertid en ännu mer övergripande motivering till sitt medlemskap: det demokratiska sys- temet förutsätter att människor är med i partier. Det handlar alltså återigen om en medborgerlig plikt. På frågan varför han blev medlem i socialdemokraterna svarar en statstjänsteman att det nog var lite av en principfråga. Det kändes på något sätt rätt att vara med i ett parti (nr 11). – Det har inte handlat om att få en sysselsättning, för det har jag inte haft tid med. Jag har haft nog med familj och arbete. Så det har inte varit att jag sökt sysselsättning vid sidan om, utan det har mera varit att det känts rätt. Vi lever ju i en demokrati. Bidragande har nog också varit att jag haft en känsla att det funnits ett hot mot demokratin, på så vis att män- niskor blir mindre engagerade. Då tyckte jag att det på något vis är ens plikt att åtminstone vara med och göra något litet. Men jag har inte haft tid att lägga ned något större engagemang. Fast det känns bra ändå, att vara med. (I): Varför känns det så viktigt att vara med i ett parti? – Därför att det är en förutsättning för att systemet skall fungera, och då måste ju någon vara det (nr 11). Här ser vi ett typiskt motiv för ett passivt partimedlemskap: det känns bra ändå, att ha varit med . Det handlar i de allra flesta fall om att man vill ge sitt stöd till det parti man sympatiserar med. Men i detta fall är det inte riktigt så. Intervjupersonen är kritisk till det parti han tillhör (s). Han har till och med övervägt att utträda. Han moti- verar i stället sitt passiva medlemskap med att det politiska systemet, kap06.fm 119 Friday, , 1999 7:59 AM 6 NÄRPORTRÄTT AV DEMOKRATINS TROTJÄNARE för att kunna åtnjuta legitimitet, förutsätter att det finns medlemmar i partierna. Därför skulle han, om han utträder ur partiet, kunna tänka sig att bli medlem i något annat parti. Om det nu är betydelsefullt att stödja ett parti kan man tycka att det är naturligt att också mera aktivt göra detta. Det främsta skälet till att de passiva medlemmarna väljer att vara passiva är dock att de saknar tid. Dagens generation har förmodligen mer ont om tid än någon annan, tror många. Många aktiviteter och åtaganden konkur- rerar om uppmärksamheten, inte minst om man har barn. Det gäller naturligtvis också de aktiva. Så här säger två av dessa: –Jag tycker det är viktigt att man har ett liv utanför den här organisatio- nen. Om man är mer aktiv än två kvällar då blir det här en för stor del av ens liv (nr 2). –Det är främst av praktiska skäl som jag inte är mer aktiv. Dels att vi fått barn, dels att jag håller på och söker jobb, det är svårt att ha en massa uppdrag då (nr 4). Desse personer är alltså aktiva, den senare skulle vilja vara mer aktiv. Men hinner inte. För samtliga passiva gäller samma argument. Tiden räcker inte. Ett exempel kan räcka för att illustrera detta: – Jag har inte tid. Det är helt enkelt en prioritering i mitt liv, att jag inte hinner. Jag har en vilja att vara politiskt aktiv, men klarar jag inte det (nr 9).