sou · GNB3121 · 2000-01-01 00:00:00 — Genomgående lågt ligger däremot idérörelser, religiösa sam- fund samt olika slag av aktivitetsorganisationer. Förutom detta allmänna mönster kan det vara intressant att mer i detalj studera anlitandet av konsulter. Vi ser då för det första att detta generellt sett sker sällan – vilket inte ska sammanblandas med att det är av marginell betydelse – och för det andra att variationen mellan olika organisationer trots allt är märkbar (mellan 0,2 och ). Vi kunde tidigare konstatera att just denna form av påverkan utmärkte storföretagen. Detta förhållande går igen även här. NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT tycks således vara näringslivet (branschorganisationer och arbetsgi- varorganisationer) som framför allt gör bruk av de politiska konsul- terna. En tankegång som ofta förs fram av informationskonsulterna själva är att deras verksamhet skulle komplettera de stora och resurs- starka företagens och organisationernas egen verksamhet rörande lobbying och opinionsbildning.87 Redan här kan vi nog konstatera att denna föreställning är felaktig. Det är i första hand de allra största och mest framträdande företagen och organisationerna som både är mest aktiva på egen hand och dessutom anlitar professionella konsul- ter. En helt annan djupdykning i materialet är att specialstudera de företag och organisationer som anger att de mycket ofta har kontakt med beslutsfattare. Här kan det vara intressant att faktiskt få veta de absoluta siffrorna. Förvånande många av organisationerna har egna kontakter åtminstone , hela 375 organisationer (42 pro- cent) är så pass aktiva (av branschorganen och av de övriga intresseorganisationerna). Det är en betydligt mer exklusiv skara som regelbundet vänder sig till konsultbranschen, i enkäten rör det sig om 43 stycken som gör så eller mer (). Och här är det arbetstagarorganisatio- nerna som dominerar (15 st) tätt följda av övriga intresseorganisatio- ner (12) och näringslivsorganisationer – bransch och arbetsgivare – som tillsammans är lika många.88 Dessa siffror är dock relativt svår- tolkade. Att ha en enda kontakt med informationskonsulter eller lob- byister kan å ena sidan betyda ett mycket stort åtagande och att man anger flera sådana möten är å andra sidan inte nödvändigtvis ett tecken på att man lägger ut många stora jobb på entreprenad. Men det tycks ändå vara så att det är de starka organisationerna på arbets- marknaden som ofta utnyttjar dessa så omskrivna konsultföretag. Generellt sett är det annars gruppen övriga intresseorganisatio- ner som är mest aktiv. Det är företrädare för den här gruppen som själv ofta tar kontakt, som (i den mån organisationerna överhuvudta- get gör det) regelbundet och ofta har kontakter via lobbyister, mycket ofta har kontakter med media samt deltar frekvent i den offentliga debatten. Genomgående aktiva, fast något mindre, är också branschorganisationerna, arbetsgivare och arbetstagare. Det är bland de här olika grupperna vi finner de professionella lobbyisterna. Övriga organisationstyper ligger lågt. Studerar vi gruppen intresse- organisationer närmare kan vi, utan att för den skull peka ut de enskilda organisationerna, göra ytterligare en uppdelning för att karakterisera vilka som är de mest aktiva. Av de som åtminstone en NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT gång tar egna kontakter med någon offentlig företrädare representerar så många som 19 st olika patient- och handikappgrup- per, här finns 16 boenderelaterade organisationer, 14 studentorgani- sationer och lika många utbildnings- och kulturorganisationer. Av de återstående sysslar 8 st med olika typer av internationellt arbete medan de övriga 30 utgör en sorts regnbågskoalition av skilda intres- sen, varav flera har sina rötter i de gamla folkrörelserna. Också bland företagen är det relativt många som tillhör gruppen av riktigt politiskt aktiva, det är en dryg fjärdedel av företagen (86 st) som åtminstone själva tar kontakt med offent- liga företrädare. Och det har ett mycket tydligt samband med stor- lek. I gruppen företag med upp till 1 000 anställda är det som tillhör de mest aktiva. Bland de företag med mellan 5 000 och 10 000 anställda stiger andelen till och bland de allra största (över 10 000 anställda) är mycket aktiva. Precis som bland organisationerna är gruppen som anlitar lobbykonsulter mycket exklusiv. Det är totalt 29 företag i vårt urval som gör så eller fler . Professionaliseringen av samhälls- kontakter Vi har redan stött på en sorts professionalisering av företagens och organisationernas samhällskontakter, nämligen framväxten av en sär- skild konsultverksamhet. En annan yttring av denna professionalise- ring är att företagen och organisationerna själva anställer sådana kon- sulter, dvs att man bygger upp en särskild enhet eller avdelning med uppgift att svara för samhällskontakterna. Företag med avdelning för samhällskontakter (procent) 500–1 000 1 000–5 000 > 5 000 anst Ja – Speciell avdelning Om Ja eller annan avd – Antal anställda (medel) NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Av vår undersökning framgår att tre av tio storföretag har en speciell avdelning som ansvarar för företagets samhällskontakter. Ungefär lika många storföretag låter en annan avdelning svara för detta. Näs- tan av storföretagen identifierar således detta som en speciell uppgift. Här finns en tydlig skillnad mellan de stora (över 1 000) och de inte fullt så stora företagen. Skillnaden förstärks ännu mer om man skiljer ut de riktigt stora storföretagen (mer än 5 000 anställda). Här är det ungefär två tredjedelar av företagen som har en speciell avdelning inom företaget med ansvar för samhällskontak- terna. Det är sammanlagt 128 företag som uppger att de har personer anställda för att ansvara för dessa kontakter och 96 av dessa har en särskild avdelning för samhällskontakter. Precis som man kan för- moda är storleken på den avdelningen beroende av företagets storlek. Det är dock ingen stor skillnad, både de små och stora företagen har en avdelning för samhällskontakter med i medeltal cirka 2 anställda. I de allra största företagen är emellertid avdelningen dubbelt så stor, nästan 4 anställda. Som man kunde misstänka har även många organisationer en rela- tivt väl utbyggd funktion för samhällskontakter. Så pass många som 310 organisationer har egna avdelningar för sådana syften och ytterli- gare 239 har personal med sådana uppgifter (sammanlagt ). Det vanligaste är att man har en person som är anställd för att sköta dessa uppgifter. Men 153 organisationer har mellan 2 och 5 anställda och så många som 30 organisationer har mer än fem anställda som ska syssla med samhällskontakterna. Lägger vi samman antalet anställda på storföretagens avdelningar för samhällskontakter med motsvarande personer inom organisationerna skulle vi således få en grupp professionella lobbyister och opinionsbildare som åtmins- tone uppgår till mellan 1 250 och 1 300 personer.89 Till en del kan ju mönstret ha att göra med vilken typ av organisa- tioner dessa är. I vårt urval ingår såväl riksorganisationer som lokala föreningar. Om vi därför skiljer på olika nivåer framträder följande samband: NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Kontaktavdelningar i organisationer på skilda nivåer Nej (+ej svar) Vi ser här att förekomsten av avdelningar för samhällskontakter mest är förbehållet riksorganisationerna. Här har av orga- nisationerna åtminstone någon som är anställd eller ansvarar för att sköta organisationens samhällskontakter, vilket kan jämföras av de lokala organisationerna. Inte alls oväntat visar det sig att även de olika typerna av organisa- tioner skiljer sig åt. Kontaktavdelningar i olika typer av organisationer (%) Om ja – antal Det finns som vi ser tydliga skillnader mellan de olika organisations- typerna. Yrkesorganisationer, gruppen som omfattar idérörelser och religiösa organisationer samt i viss mån aktivitetsorganisationer lig- ger lågt i förhållande till de övriga. Av dessa mer är det grup- pen övriga intresseorganisationer och arbetsgivarorganisationer som ligger i topp, om man avser förekomst av särskilda avdelningar. Ser vi till antalet anställda med uppgift att sköta samhällskontakterna så är det bransch- och arbetsgivarorganisationerna som utgör en grupp för sig. Här finns i medeltal 3–4 anställda. Mönstret där yrkessam- manslutningar, idé- och religiösa organisationer ligger lågt vad gäller professionaliseringen av samhällskontakterna är således tydlig. Och det är framför allt arbetsgivarorganisationerna som har gott om egna lobbyister. Gör vi en direkt jämförelse mellan näringslivets elit och NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT den för svenska förhållanden förekommande löntagareliten har här näringslivet ett visst försteg. Är det då nivå eller typ av organisation som bäst förklarar den variation som kan observeras? Tittar vi närmare på näringslivets och arbetets organisationer, arbetsgivare och branschorganisationer res- pektive arbetstagare, samt de stora intresseorganisationerna och sam- tidigt kontrollerar för organisationsnivå ser vi att sambandet i stort sett håller för branschorganisationerna (som dock är väldigt få), arbetstagarna och intresseorganisationerna medan det motsatta gäller för arbetsgivarna. Det betyder att arbetsgivarorganisationerna tycks vara bättre utrustade, och kanske mer aktiva, lokalt, medan intresse- organisationerna är mer fokuserade på rikspolitiken. Att man har en särskild avdelning med ansvar för samhällskontak- ter är av stor betydelse. Det kommer att framgå längre fram. De särskilda avdelningarna för samhällskontakter är i likhet med den politiska konsultverksamheten ett fenomen på tillväxt. Vi kan kon- statera att dessa avdelningar är ett relativt nytt fenomen i företags- världen. Det är endast ett företag av tio som hade en sådan avdelning (den undre kurvan i nedanstående figur). I tre företag (av tio) etablerades avdelningen (den vänstra stapeln når upp till 30) och i hela sex företag av tio har avdelningen tillkom- mit så sent som . Tidpunkt för inrättande av särskilda kontaktavdelningar. Bilden ser något annorlunda ut om vi i stället granskar organisatio- nerna. De flesta kontaktavdelningarna har tillkommit sent även här. Hälften är så unga att de tillkommit under det allra senaste decen- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT niet (den högra stapeln når upp till 50). Men före- kom ett betydande antal sådana avdelningar särskilt inom vissa typer organisationer (den övre kurvan startar på en nivå som motsvarar ). I nedanstående tabell kan vi urskilja ytterligare detaljer i detta mönster. Inrättande av kontaktavdelningar i olika typer av orga- nisationer Vissa av de gamla folkrörelserna var tidigt ute med att professionali- sera sitt politiska engagemang. I det gamla organisations- och folk- rörelse-Sverige förekom således avdelningar för samhällskontakter och i vissa fall också långt före dess. Förvisso bland de fåtaliga branschorganisationerna, men även fackföreningar och andra intresseorganisationer, och faktiskt till en del också hos religiösa sammanslutningar, förekom sådana avdelningar före det att samhällskontaktverksamhet fick ett mer gene- rellt och rejält uppsving. Men när den nya utvecklingen tog fart var det arbetsgivarorganisationerna som tog ledningen tätt följda av övriga intresseorganisationer. Kulmen i deras uppbyggnad av avdelningar för samhällskontakter låg . För återstoden av organisationsvärlden ser vi, i likhet med företags- världen, en rejäl tillväxt först under det innevarande decenniet. På det här viset kan man säga att näringslivet och dess organisationer har stärkt sin ställning . Det är tydligt att organisationerna generellt sett har mer samhälls- kontakter än vad företagen har – organisationerna kontaktar oftare beslutsfattare och media respektive deltar i den politiska debatten. Undantaget är emellertid kontakterna med informations- och lobby- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT konsulter där företagen genomgående har mer av sådana än vad orga- nisationerna har, något som gäller oavsett hur de själva har organise- rat sig. Det är också så att den organisation eller det företag som har en egen avdelning för samhällskontakter påverkar mer än de som inte har någon sådan – de tar själva kontakt med politiska företrädare och media i högre grad, deltar livligare i debatten och är också de som mest använder sig av professionella informatörer och lobbykonsulter. Det här illustreras tydligt i följande figur: Samhällskontakternas omfattning och professionalisering För både organisationerna och företagen gäller således att det främsta medlet för politisk påverkan är de egna kontakterna följda av, och med avtagande betydelse, mediakontakt, debattdeltagande och lob- bykontakter. Men det är också uppenbart att det finns ett samband mellan de olika aktörernas förmåga eller vilja att ta kontakt med det offentliga livet och om man har egna avdelningar för samhällskontak- ter eller inte. Det här kan antingen tolkas som att de företag och organisationer som har en egen sådan avdelning helt enkelt kan öka insatsen rejält på alla områden eller att de som är aktiva påverkare också skaffar sig egna avdelningar. Oavsett vad som leder till vad finns tydliga skillnader. Allra mest syns skillnaderna när det gäller företagens förmåga att ta mediakontakter, men det är en skillnad som också gäller alla andra sätt att påverka. Det gäller också huruvida man anlitar konsulter eller inte. Det är således inte alls den svage som tar hjälp utifrån, det är den redan professionelle som har möjlighet till det – åt den som har skall varda givet. Det visar sig också att skillnaden mellan de som har och de som inte har egen avdelning är NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT något större bland företagen än bland organisationerna, tydligast gäl- ler det just mediakontakterna. Vad engagerar företagen och organisationerna? Föga överraskande finner vi att storföretagens samhällskontakter i första hand syftar till att värna om den egna verksamheten. av företagen angav att deras samhällsbevakning hade just detta syfte. pekade också ut miljön. Av de åtta ämnen som var givna på förhand är det tillståndsfrågor, arbetsrätten och arbetsmiljön som engagerar storföretagen minst. Innehållet i företagens samhällskontakter (andel som svarar ja) Finns det någon skillnad mellan stora och små storföretag? Svaret framgår av nedanstående figur. För att bringa ordning i all informa- tion har vi genomfört en faktoranalys som visar att de sju ämnesom- rådena (egen verksamhet har uteslutits) kan hänföras till tre olika grupper. Arbetsrätt och arbetsmiljö hör samman – kallas här för Arbete – och det visar sig att dessa frågor främst intresserar de mindre storföretagen, åtminstone är intresset svagt från de riktigt stora före- tagen (över 5 000 anställda). Förhållandet är det motsatta för kon- kurrensfrågor samt skatter och subventioner, vilka bildar en egen faktor – Marknadsvillkor. Här finns ett klart positivt samband mellan företagsstorlek och intresse för frågan. Det är i den här frågan de rik- tigt stora koncernerna lägger ner sin kraft. Utöver detta finns tre ämnesområden (miljö, transporter och tillstånds & patentärenden) som handlar om näringsfrågor mer allmänt, här kallade för Näringfrå- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT gor, som visar sig vara intressanta för storföretagen oavsett storlek.90 Om vi ser närmare i figuren ser vi att effekterna inte ska överdrivas (det rör sig om några tiondelars förändring på en skala mellan 0 och 1) men att de trots allt existerar. Storleken spelar roll för vad man intresserar sig för. Samhällskontakternas inriktning på olika ämnesområden91 Näring (F1) Arbete (F2) Företagsstorlek (anställda i tusental) Frågan om vilka ämnen som engagerar har i undersökningen en påtaglig slagsida åt arbetsmarknad och näringsliv. Det finns ett flertal ämnesområden som vore relevanta för organisationsvärlden men som inte täcks in av de svarsalternativ som anges i vår enkät. Trots detta kan det vara intressant att se hur svarsmönstret ser ut även för orga- nisationerna som åtminstone till vissa delar är tydligt inriktade på just de typer av frågor som faktiskt ställs. Innehållet i organisationernas samhällskontakter (andel ja) NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Om vi bortser från den egna verksamheten tycks skatter och subven- tioner vara det enda ämnesområde som både företag och organisatio- ner lägger ner mycket arbete på. I övrigt ser prioriteringarna ganska olika ut. För organisationerna är det faktiskt arbetsrättsfrågor som ligger i topp. av organisationerna har kontakter som handlar om sådana frågor, motsvarande för storföretagen är . I av svaren lyfts också arbetsmiljön fram. De två frågor som tillhör de minst intressanta för företagen är således de viktigaste i organisationernas samhällskontakter. Miljön som är en viktig fråga för företagen är däremot ingen central fråga för organisationerna. Möjligen avspeglar detta också de olika gruppernas fokusering på den egna verksamheten. Arbetsmarknadens organisa- tioner är välrepresenterade i urvalet och förklarar rimligen dessa frå- gors centrala plats här. Och flertalet företag som tillhör tillverknings- industrin tvingas hantera myndigheternas krav på produkterna i mil- jöhänseende. På det här sättet kan det tidigare specifikt svenska mönstret med två skilda politiska eliter, en mer traditionell elit nära förbunden med näringslivet och en socialdemokratisk löntagarelit som framför allt baserats på fackföreningsrörelsen, reproducerats när de nya typerna av påverkansformer fått ökad tyngd.92 En sådan slutsats kräver dock ett närmare studium av hur olika typer av organisationer agerar. En första slutsats av en sådan mer ingående analys är det enkla konstaterandet att organisationerna har lite olika profiler sinsemel- lan. Bryter vi upp resultatet på de olika typerna av organisationer ser vi således att de fokuserar på olika sakområden. I följande tabell ser vi hur stor Ja-andel det finns inom respektive grupp (För att under- lätta tolkningen har de enskilda värden som ligger över medelvärdet markerats med fetlagd stil): NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Inriktningen på olika organisationers samhälls- kontakter (andel ja) Branschorganisationer, arbetsgivare och fackliga organisationer ligger över medelvärdet inom flertalet områden, det är således dessa typer av organisationer – de som tidigare också dominerade det korporativa samtalet – som dominerar organisationsvärldens samhällskontakter, åtminstone när det gäller just dessa frågor. Och aktivitetsorganisatio- ner, yrkessammanslutningar, de idéburna och religiösa organisatio- nerna samt övriga intresseorganisationerna ligger under medelvärdet inom flertalet områden. Men har de också olika profiler? Om vi undantar det som här kallas den egna verksamheten (som mycket väl kan innefatta några av de ämnen som räknas upp) så foku- serar branschorganisationerna på skattefrågor följda av konkurrens- respektive miljöfrågor. Arbetsgivarorganisationerna ligger relativt högt inom flertalet områden men pekar speciellt ut arbetsrättsfrågor och frågor om skatter och subventioner och i viss mån miljö, trans- port och konkurrensfrågor. Däremot ligger man anmärkningsvärt lågt vad gäller arbetsmiljö. Det är i stället ett av de fackliga organisa- tionernas mycket starka ämnen, tillsammans med arbetsrätts- och anställningsfrågor. I övrigt har de fackliga organisationerna en rela- tivt låg profil (även om man inom flera ämnesområden ligger över medelvärdet för alla organisationerna). I den mån yrkesorganisatio- nerna agerar så rör det sig om arbetsrätts- och anställningsfrågor, de idéburna och de religiösa organisationernas huvudområden tycks vara skatter och subventioner liksom patent- och tillståndsfrågor. Också för aktivitetsorganisationer och de övriga intresseorganisatio- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT nerna är det (fast på jämförelsevis låg nivå) skatter och subventioner som är huvudämnet. De starka intresseorganisationerna är nästan uteslutande inriktade på den egna verksamheten och dominerar denna typ av ämnen (som innehållsmässigt kan betyda det mesta) tillsammans med religiösa organisationer och branschorgan. Frågan om tillstånd och patent är framför allt en fråga för de religiösa organi- sationerna och har troligen att göra med kontakter inför olika arrang- emang o dyl. Med hjälp av faktoranalys kan man urskilja hur de olika ämnesom- rådena hör samman. Även här får man då fram tre distinkta fråge- komplex – Arbete (arbetsrätt & anställning och arbetsmiljöfrågor), Näringspolitik (skatter & subventioner, infrastruktur & transport, konkurrensfrågor samt miljö) och Tillståndsfrågor (tillstånd & patent).93 Om vi också grupperar de olika organisationerna i några större huvudtyper – en löntagarelit (fack- och yrkesorganisationer), en näringslivselit (bransch och arbetsgivare) samt övriga – erhåller vi följande ganska tydliga resultat: Figur 3.10 Eliternas sakfrågeprofiler (indexmedelvärde 0 – 100) Det är alldeles tydligt att de två traditionella arbetsmarknadseliterna har distinkt olika fokusering i sitt politiska påverkansarbete. Lönta- gareliten är inriktad på att påverka de offentliga företrädarna i frågor som rör just arbetsmarknadssektorn. Skillnaden mellan de fackliga organisationerna och de övriga är mycket markant härvidlag. Näringslivets elit å andra sidan, dvs arbetsgivare och branschorgani- sationer, fokuserar i första hand på näringslivfrågorna. Skillnaden är dock i detta fall mindre markerad gentemot de andra eliterna. Här bör emellertid noteras att denna inriktning från näringslivselitens sida förstärks av att de stora företagen också är inriktade på just dessa frågor. Intresset för tillståndsfrågor är genomgående svagt – det rör NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT frågeställningar som trots allt ganska få av organisationerna priorite- rar och som också har marginell politisk betydelse. Kontakterna handlar troligen främst om att legalisera den egna verksamheten och de egna arrangemangen. Löntagarorganisationerna och näringslivets intressesammanslutningar fokuserar således sin lobbyverksamhet gentemot det offentliga livet på helt olikartade frågor – problemom- råden som är direkt knutna till deras centrala intresseområden. Den svenska modellen med två distinkta makteliter tycks bestå. Att man övergivit korporativa arrangemang tycks inte förändra detta grundläggande förhållande. De två elitgrupperna fokuserar på två skilda frågekomplex – arbetsmarknadsfrågor respektive näringslivs- frågor – och bildar i sitt lobbyarbete på det viset två olika politiska kontaktnät.94 Den slutsatsen leder oss naturligen över till frågan om vilka beslutsfattare företagen och organisationerna försöker påverka. Vilka offentliga företrädare kontaktar man? Nästa steg är att fråga efter vilka offentliga beslutsfattare företagen och organisationerna vänder sig till. Låt oss börja med att se på hur företagen riktar in sina påverkansförsök. Vilka vänder sig företagen till? Resultatet för storföretagens del framgår av nedanstående tabell: NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Företagens kontakt med olika offentliga beslutsfattare kommer ggr/år Statsråd/-sekr. Mönstret är tydligt. Storföretagens politiska agerande är främst riktat mot det lokala planet. Därnäst kommer de centrala ämbetsmännen och riksdagsledamöterna. Regeringen, både politiker och tjänstemän i kanslihuset, bildar en tredje grupp. Det är slutligen en ganska liten uppmärksamhet som riktas mot den europeiska scenen. Ett annat generellt drag är att det inom alla arenor förutom är så att tjänstemännen har ett något större påverkanstryck på sig än vad poli- tikerna har. Vänder man sig till departementet är det departements- tjänstemannen man vänder sig till, på lokal nivå och på EU-nivå är det också tjänstemännen som är första prioritet. Vänder man sig till är det däremot i första hand de folkvalda man vill påverka.