sou · GNB349 · 2000-01-01 00:00:00 — Medlen bör dels användas för förstärkning av länsstyrelsernas resur- ser, dels för att fördelas till nya eller redan existerande organisationer för att öka företagandet bland personer med utländsk bakgrund. Fördelningen mellan länsstyrelserna bör göras i förhållande till andelen utrikes födda. Detta torde vara den enklaste och mest rättvisa fördelningsgrunden med tanke på att medlen skall användas till personer med utländsk bakgrund. I denna fördelning av medel bör hänsyn även kunna tas mot bakgrund av att det skiljer mycket mellan olika invandrargruppers benägenhet att starta företag. Statens kostnader för flyktingmottagningen och integrationsarbetet finns i budgetpropositionen under utgiftsområde 8, Invandrare och flyktingar. Av detta belopp har ca avsatts till Kommunersättningar vid flyktingmottagande (B 4). Utredningen föreslår en samordning av er- sättningarna till det kommunala introduktionsarbetet och det regional- politiska stödet (kapitel 6). Den nya inriktningen medför inte behov av ytterligare medel. Eftersom insatserna kommer kommunerna tillgodo föreslås att de sammanlagt som enligt utredningen bör ställas till länsstyrelsernas förfogande, även skall tas från ovannämnda anslag för flyktingmottagande. De sammanlagda insatserna för att underlätta kapi- talanskaffningen för invandrarföretagandet blir dock i verkligheten betydligt högre. Insatserna från länsarbetsnämnderna bör bestå och vid behov öka, och utredningen uttalar den förhoppningen, att näringslivets organisationer och enskilda företag även medverkar till att främja kapitalanskaffningen och nyföretagandet bland personer med utländsk bakgrund. Medel som kan erhållas från EU för detta ändamål skall givetvis även sökas. Utredningen vill peka på vikten av utbildning vid start av företag. De personer som har intresse och förutsättning att driva ett eget företag bör parallellt med utbildningen i svenska språket, ges möjlighet att skaffa sig nödvändiga baskunskaper för att kunna driva företag. Utbildningen kan dels omfatta kännedom om vissa lagar och andra grundläggande regler, dels omfatta utbildning i företagsekonomiska frågor. Därutöver finns även osynliga regelverk, sociala koder i affärslivet som är viktiga att bli medveten om. Svårigheter att starta och driva företag 129 Den företagsekonomiska utbildningen bör enligt utredningen riktas in på en konkret affärsplan. I affärsplanen bör bl.a. följande faktorer ha beaktats. Håller affärsidén, hur ser efterfrågan ut, hur mycket fasta och rörliga kostnader, vilken juridisk form skall företaget ha och hur skall verksamheten finansieras. Som en del av frågan om finansiering bör den blivande företagaren även ha information om hur goda bankkontakter skapas. En målinriktad, konkret utbildning och handledning är att föredra före generella utbildningsinsatser. Ett exempel på en sådan målinriktad utbildning är det projekt, som bedrivits i av Culturnet för att utbilda akademiker med en internationell bakgrund till exportkonsulter. Culturnet är ett samarbete mellan och i län, kommun, näringslivsorga- nisationer m.fl. Utredningen poängterar vikten av att personer med intresse och förutsättningar för att driva eget företag på ett tidigt stadium, para- llellt med undervisningen i svenska språket, ges möjlighet till målinrik- tad utbildning för företagare. I utbildningen bör ingå nödvändiga baskunskaper om de ramar inom vilka företagande får bedrivas. Detta kan gälla skatteregler, anställningsförhållanden och skilda säkerhets- bestämmelser. Kännedom om beteende och sociala koder i affärslivet är också nödvändiga att känna till. När någon söker starta-eget bidrag anlitar arbetsförmedlingen i regel en konsult. Konsulten träffar den blivande företagaren och diskuterar affärsidé, lönsamhet m.m. Konsulten lämnar därefter ett förslag till beslut till arbetsförmedlingen. I de flesta fall följer förmedlingen kon- sultens förslag. Efter beslutet om starta-eget bidrag har konsulten van- ligtvis inga nya kontakter med den nye företagaren. Ett begränsat mentorskap skulle kunna kopplas till, i första hand, den konsult som utrett företagsidén men även en annan konsult kan komma i fråga. Utredningen föreslår att företagaren - mot en betal- ning av av det normala konsultarvodet - efter företagets start får disponera högst . Detta system skulle få den positiva effekten och ge en extra skjuts för konsulten att föreslå bifall till starta-eget bidrag när goda förutsättningar föreligger och avslag när icke bärkraftiga affärsidéer förs fram. Vid ett konsultarvode på , skulle statens kostnad för subvention av konsultarvodet uppgå till högst per företag. 130 Svårigheter att starta och driva företag Starta-eget bidrag utgår med ett belopp motsvarande det som en person är berättigad till från A-kassa. Ersättningen från A-kassa varierar mellan 240- per dag. (t.o.m. oktober månad) uppgick starta-eget bidraget för medlemmar i till i genomsnitt och till icke-medlemmar i per dag. Invandrare - och andra, huvudsakligen ungdomar - som är nytill- trädande på arbetsmarknaden är inte berättigade till A-kassa. Den som inte uppfyller villkoren för A-kassa får minimibeloppet per dag. Sänkning av bidraget till denna nivå har motiverats av stats- finansiella skäl. Det lägsta starta-eget bidraget torde därvid ofta vara lägre än minimiersättningen för socialbidrag. Beloppet per dag är enligt utredningen så lågt att detta knappast gör det möjligt att ens på 6- 12 månader ge en rimlig försörjning. Nuvarande ersättningsregler för starta- eget bidrag missgynnar starkt invandrare och övriga som ännu inte kommit in på den svenska arbetsmarknaden. Genom anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder (utgiftsområde 14, A2) finansieras arbetsmarknadsutbildning, arbetsplatsintroduktion, datortek, arbetslivsutveckling (ALU), starta-eget bidrag samt ersättning till dem som deltar i yrkesinriktad rehabilitering vid arbetsmarknads- institut. Ersättningarnas nivå har samordnats för att deltagare inte enbart på grund av ersättningarnas storlek skall välja en viss utbildning. AMS har dock i skrivelse till regeringen bl.a. föreslagit att den lägsta ersättningen vid arbetsmarknadsutbildning skulle höjas per dag. Denna åtgärd skulle öka statens utgifter med . Om höjningen skulle omfatta samtliga ovan nämnda utbildningsåtgärder har utgiftsökningen beräknats till . Av samtliga de viktiga utbildningsinsatser som samhället svarar för utgör starta-eget bidraget inte enbart en möjlighet för en person att få sin försörjning, utan även en möjlighet för det nya företaget att växa och ge anställning till andra. Detta talar för en generell höjning av starta-eget bidraget till per dag. Ur de aspekter utredningen har att företräda, nämligen invandrar- företagandet, är en sådan höjning viktigare än att samordna ersätt- ningarna totalt sett. Däremot finns enligt utredningens generella syn på att undvika särbehandling inget skäl att enbart föreslå höjning av starta-eget bidraget till enbart invandrarföretagande. Utredningens förslag medför en utgiftsökning av starta-eget bidraget med 115- . 8Finansiering och andra finansiella tjänster Utredningen noterar med tillfredsställelse att bankerna redan genom- fört vissa åtgärder för förbättrade kontakter med personer som har utländsk bakgrund. Utredningen anser dock att bankerna kan förändra sitt arbetssätt ytterligare för att möta behoven från den stora målgrupp som dessa personer utgör. Förändringar är enligt utred- ningen både möjliga och önskvärda. Bankerna fyller en nödvändig funktion med inlåning, kreditgivning och betalningsförmedling. I denna verksamhet har bankerna enligt utredningen ett kollektivt samhällsansvar som de har ett krav på lönsamhet. Denna konflikt - eller snarare avvägning mellan olika intressen - måste enligt utredningen ständigt uppmärksammas av staten. Det finns uppgifter om att bankerna är återhållsamma med att lämna mindre krediter till företag. Små lån till nystartade företag uppges inte vara särskilt lönsamma. har föresla- git att tillstånd inte längre skall krävas av företag som bedriver finansieringsverksamhet i liten skala. Detta ökar möjligheterna till att nya kreditgivare kommer in på marknaden för lån till småföretag och gynnar därigenom också invandrarföretagare. Utredningen stöder kommitténs förslag. För att inte brist på krediter till goda affärsidéer för verksamhet i liten skala skall saknas föreslås, i avvaktan på ett ökat utbud av mindre krediter till småföretag, att ALMI:s utlå- ningskapacitet vid behov utökas. Någon legal skyldighet för bankerna att utföra betaltjänster eller stå till tjänst med transaktionstillbehör till inlåningskonton föreligger inte. Utredningen föreslår att regeringen ger i uppdrag att undersöka hur bankernas praxis är för att öppna konton och därtill hörande tjänster för att utföra betalningar. Vid behov bör inspektionen föreslå ändrad lagstiftning. Ett problem för invandrare är att det i saknas historiska data såväl hos banken som i offentliga register. Därför är det viktigt att bankkontakter skapas. får invandrare under intro- 132 Finansiering och andra finansiella tjänster duktionsperioden regelmässigt sina ersättningar genom avier som endast är inlösningsbara på posten. För att ge förutsättningar till tidi- ga bankkontakter, bör ersättningar enligt utredningen också kunna betalas in på inlåningskonto i bank. Invandrare bör också i sin intro- duktionsutbildning uppmärksammas på att betalningsanmärkningar klart försämrar framtida lånemöjligheter. Några banker planerar att i sin internutbildning särskilt uppmärk- samma frågor om kreditgivning till invandrare. Sådan utbildning bör enligt utredningen införas i samtliga banker. Även de bankanställdas största fackliga organisation, , har gjort ett uttalande om värdet av en ökad utbildning . Krediter kan beredas med hjälp av s.k. credit scoring, en på sta- tistiska analyser byggd metod för kreditprövning, Tekniken är relativt vanligt förekommande vid bedömning av konsumentkrediter. I vilken utsträckning tekniken används vid kreditbedömning av företag är inte känt för utredningen. Det är dock troligt att användningen kommer att öka. Med tanke på att scoringtekniken innebär potentiella risker för diskriminering bör skyndsamt en särskild analys göras av detta område. Utredningen bedömer detta som en angelägen uppgift som bör ges prioritet för ett framtida utredningsuppdrag. Ett bra sätt att förbättra servicen till personer med utländsk bak- grund är enligt utredningen också att bankerna ökar antalet anställda med en sådan bakgrund. Utredningen rekommenderar också att ban- kerna upprättar s.k. mångfaldsplaner. utfärdade efter samråd med utredningen ett nytt allmänt råd om riktlinjer för hantering av etiska frågor, bl.a. innehållande råd om likabehandling oavsett t.ex. etnisk bakgrund. De enskilda bankernas etiska råd är inte tillgängliga för allmänheten. Utredningen anser att etiska regler av en generell natur är viktiga ställningstaganden i ett samhälle som eftersträvar öppenhet. Utredningen anser att bankerna skall hålla sina etiska råd tillgängliga för allmänheten. Svenska Bankföreningens arbetsutskott - koncerncheferna i lan- dets fyra största banker ingår som medlemmar i arbetsutskottet - har efter kontakter med utredningen offentligt uttalat att man strävar mot ökade kontakter med personer med utländsk bakgrund. Ett ut- talande av motsvarande innebörd har gjorts av . Dessa viljeinriktningar hälsar utredningen med stor tillfredsställelse. Vid oenighet mellan en bank och andra institut under Finans- inspektionens tillsyn och deras företagskunder har kunden inte några andra alternativ - om en obligatorisk skiljedom inte avtalats - än att föra process vid allmän domstol. Den obalans i ekonomiska resurser som finns mellan banken och de mindre och Finansiering och andra finansiella tjänster 133 medelstora företagen, medför i realiteten att en prövning av en neutral instans ofta uteblir. Här är företagare med utländsk bakgrund i en särskilt svår position. Fyra olika alternativa lösningar har övervägts. Utredningen före- slår att ett Banketikråd inrättas. Rådet föreslås, efter förfrågan från klaganden, kunna lämna en rekommendation till lösning för parterna. Detta bör dock bara vara möjligt efter det att bankens klagomåls- ansvarige prövat tvisten. föreslås kunna bevilja nyföretagarlån av kapitalbehovet till en subventionerad ränta . Vidare föreslår utredningen att skattefri avsättning av vinstmedel (periodiseringsfonder) med efter företagets start skall tillåtas. Att driva rörelse medför att många olika betaltransaktioner måste före- komma. Detta kan ske kontant, men för samtliga företag gäller att även transaktioner genom post och bank är ofrånkomliga. Genom postlagen (1993:1684) har staten påtagit sig ansvar för att säkerställa en riks- täckande kassaservice. Postlagens bestämmelser innebär att privat- personer, företag, m.fl. skall erbjudas möjlighet att göra inbetalningar och att ta ut kontanter på postkontor. Samtliga företag - nystartade eller igångvarande - har ett kapital- behov. Medel behövs för att betala löner, för inköp av råvaror m.m. Ett kapitalbehov uppstår också när investeringar i maskiner och annan utrustning skall göras. Kapital anskaffas dels genom ägares insatser - dvs. bolagets eget kapital - och dels genom långivare. Kapitalanskaffningen är generellt sett svårare inför ett företags start än för det redan igångvarande företaget. Den eller de personer som pla- nerar att starta en verksamhet har inför starten endast planer och visioner om hur verksamheten och lönsamheten kommer att gestalta sig. Det kan vara svårt att göra det troligt för kreditgivaren att planerna kommer att uppfyllas. Kapitalanskaffningen är svår för flertalet personer som planerar att starta företag. För personer med utländsk bakgrund är det särskilt svårt. Genom avsaknaden av tidigare stabila bankkontakter, genom svårigheten att kunna peka på tidigare bra ekonomiska förhållanden och ofta bristen på realsäkerheter, har dessa personer i en betydande utsträckning varit 134 Finansiering och andra finansiella tjänster tvingade att vid företagets start finansiera verksamheten på annat sätt än genom krediter. Som tidigare nämnts har staten genom avtal med posten säkerställt att det finns en rikstäckande kassaservice. För banker gäller att - om det inte finns anledning att misstänka att penningtvätt kommer att ske - de är skyldiga att öppna inlåningskonto till privatpersoner och företag. har föreslagit (SOU 1998:160) att institut som till- handahåller kontoformer som omfattas av insättningsgarantin skall vara skyldiga att ta emot insättningar på sådana konton. Däremot finns ingen skyldighet - och inte heller för- slag därom - att erbjuda olika betaltjänster, t.ex. att möjliggöra utbetal- ningar till andra konton eller ansluta till bankgirot. Andra betaltjänster än de nämnda utgör tillhandahållande av checkar och olika bank-, betal- och kreditkort samt telefontjänster. För företagen är det dock viktigt att ha tillgång till transaktionskonton och betaltjänster. Förutom att det nära nog är en praktisk nödvändighet, ger detta även företaget en viss kvalitetsstämpel. Utredningen har endast i några fåtal fall uppmärksammat svårigheter för företagare med utländsk bakgrund att i bank öppna trans- aktionskonton. Men möjligheten att ha tillgång till bankernas betal- tjänster är dock så central för varje företag, att frågan måste följas från statens sida. En uppdelning av företagets kapitalbehov kan göras efter behov av ägarkapital (riskkapital) och av lånekapital. Med ägarkapital avses eget kapital som i första hand skall stå för den ekonomiska risken för verksamheten. Ägarkapital kan tillskjutas av fysiska eller juridiska personer och är till sin natur ett kapital som är förenat med större risk än lånekapitalet, eftersom ägarkapitalet oftast är det första som tas i anspråk vid en konkurs. Den som tillskjutit ägarkapital garanteras i regel inte heller någon avkastning. Finansiering och andra finansiella tjänster 135 Invandrare startar och driver ofta rörelse i kompanjonskap med vänner eller släktingar eller att dessa är med som medfinansiärer. En sådan form av finansiering bör närmast räknas som eget kapital och inte som lånekapital om inte direkta låneavtal tecknas och ränta utgår. Vid direktlån från bekanta och släktingar undertecknas oftast inte några reverser eller skuldebrev. lämnas dock säkerheter, t.ex. rätten att överta en bil eller pantsäkerhet i smycken. I aktiebolag består ägarkapitalet främst av det egna kapitalet. I han- delsbolag och enskild firma är ansvaret för verksamhetens skulder inte begränsat till eget kapital, utan ägarna eller ägaren svarar med hela sin förmögenhet. Ägarkapitalets storlek är av betydelse för företagets soli- ditet, dvs. förmåga att klara verksamheten även i svackor av dålig lön- samhet. Av skilda skäl har bankerna inte - annat än i en begränsad utsträck- ning varvid bankens ägarandel maximerats - getts möjlighet att satsa riskkapital i företag. Bankerna har endast i mindre utsträckning använt möjligheten att bli delägare i företag. Detta uppges bero på risken med att sitta på två stolar, dvs. att vara både ägare och långivare. Däremot finns det ett antal - omkring 80 stycken - riskkapitalbolag (venture-capitalbolag), vilkas verksamhet är inriktad på att lämna riskkapital. Den grundläggande affärsidén i dessa bolag är att av ett antal riskfyllda placeringar kan ett mindre antal av dessa ge en mycket hög avkastning och värdetillväxt som kompenserar det höga risktagandet och förlusterna i de övriga placeringarna. Med lånekapital avses krediter och annan utlåning som inte är förenad med äganderätt eller särskilda åtaganden. Möjligheten att lämna lån baseras bl.a. på bedömd framtida lönsamhets- och volymutveckling i företaget. Kreditförsörjningen i samhället sker främst genom banker och kredit- marknadsföretag. Dessa företags verksamhet regleras bl.a. genom bankrörelselagen (1987:617) och lagen om finansieringsverksamhet (1992:1610). I bankrörelselagens 2 kap. 13 § anges att Kredit får beviljas endast om låntagaren på goda grunder kan förväntas fullgöra låneförbindelsen. 136 Finansiering och andra finansiella tjänster Dessutom krävs betryggande säkerhet i fast eller lös egendom eller i form av borgen. Banken får dock avstå från sådan säkerhet om den kan anses vara obehövlig eller om det annars föreligger särskilda skäl att avstå från säkerhet. En liknande bestämmelse - dock utan krav på säkerhet - finns i lagen om finansieringsverksamhet (3 kap. 8 §). De närmare förutsättningarna för kreditgivningen regleras i bankens respektive kreditmarknadsföretagets kreditinstruktioner. Dessa är inte offentliga. Bankerna svarar för den helt dominerande delen av kreditgivningen till nyetablerade småföretag och bankernas långivning är således av en avgörande betydelse för nyföretagandet i landet. Enligt nuvarande bestämmelser har bankerna inte rätt att låna ut pengar om de inte på goda grunder kan anta att kredittagaren kommer att kunna fullgöra sina låneåtaganden. föreslår att denna form av detaljreglering skall upphöra. I stället kommer det, om förslag följs, att stå bankerna fritt att lämna krediter till vem som helst - så länge bankernas förmåga att fullgöra sina förpliktelser inte äventyras. Ovan angivna bestämmelse om ett krav på att varje låntagare till banken skall kunna fullgöra sina förpliktelser föreslås utgå. Bankernas verksamhet är central i samhället. Detta gäller främst som en nödvändig del av betalningssystemet och som mottagare och långivare av medel från/till allmänheten. För att få driva bankverksamhet fordras tillstånd, s.k. oktroj. För bankverksamheten finns också ett omfattande regelsystem. Inom detta regelsystem arbetar bankerna i en fri konkurrens. De en- skilda bankerna väljer själva sina målgrupper, formerna för kund- kontakter, centraliserade eller decentraliserade arbetsformer osv. Bankerna bedriver således affärsverksamhet i konkurrens med andra banker och andra kreditgivare och - vad gäller aktiviteter utanför den primära banksektorn, som fastighetsförmedling och juridisk rådgivning - i konkurrens med andra företag. Generellt sett kan bankernas policy vad gäller lönsamheten uttryckas som en god lönsamhet på lång sikt. Detta innebär att de enskilda banker- na blir återhållsamma med att gå in i engagemang med alltför hög risk. Ökade kostnader på grund av förluster i kreditgivningen medför ett tryck för t.ex. ökade utlåningsräntor eller minskade räntor till insättare. Finansiering och andra finansiella tjänster 137 Hur görs kreditbedömningen? Kreditansökan görs skriftligt. I ansökan anges bl.a. ändamålet med kre- diten och förslag till säkerheter samt beskrivning av företagsledaren och andra i rörelsen ledande personer. Om ansökan gäller kredit för att starta ett nytt företag, presenteras affärsidén tillsammans med ekonomiska kalkyler. Till en ansökan om en kredit för ett igångvarande företag presenteras årsredovisning, budget m.m. Banken gör sedan en bedömning av affärsidén, investeringens lön- samhet etc. Bedömningen sker med utgångspunkt i marknadsförutsätt- ningar, konkurrensläget, bedömningar av företagsledningen, förväntat ekonomiskt utfall m.m. Vid krediter till nyetablerade småföretag kommer också frågan in om låntagarens familj är beredd att ställa upp på de ekonomiska åtagandena och andra uppoffringar som finns. Ett krav för att lån skall beviljas är att tillräckligt stort ägarkapital är insatt i verksamheten. Vad som är tillräckligt stort ägarkapital är be- roende av verksamhetens art och bedöms i det enskilda fallet. För litet eget kapital i förhållande till det totala kapitalbehovet, uppges vara ett vanligt skäl för att avslå en ansökan om kredit. Det centrala i kreditbedömningen är om låntagaren på goda grunder kan väntas fullgöra låneförbindelsen. Vid utlåning till företag måste banken ha en klar uppfattning om möjligheterna för företaget att klara räntebetalningar, amorteringar och kreditens slutliga återbetalning. Resultat- och likviditetsbudget måste upprättas. För litet eget kapital, i förhållande till det totala lånebehovet, uppges vara ett vanligt skäl till avslag på en kreditansökan. Utöver förväntad återbetalningsförmåga krävs i regel säkerheter - realsäkerheter eller borgen - för krediten. Endast om det bedöms vara obehövligt att ta in betryggande säkerheter, eller om det finns särskilda skäl att avstå från säkerhet, kan banken ändå ge kredit. Den svenska lagstiftningen med kravet på säkerheter i omfattande utsträckning, har inte sin motsvarighet överallt i andra länder. I vissa länder bygger kre- ditgivningen främst på en grundlig prövning av företagets lönsamhet och framtidsmöjligheter. Vidare förekommer ibland förbindelser från företagets sida att inte pantsätta säkerheter till annan långivare, att upp- fylla vissa krav på soliditet och likviditet etc. Näringslivet präglas alltmer av snabba förändringar i efterfrågan på ett företags produkter eller tjänster och därvid även företagens kon- kurrenssituation. Bedömningen av företagets överlevnadsmöjligheter och förtroendet för företagets ägare och ledning är därför ett mycket viktigare inslag i kreditbedömningen än vilka säkerheter som kan ställas. I samma riktning verkar uppkomsten av alltfler tjänsteföretag. De största värdena i sådana företag ligger oftast i en kunnig personal, företagets 138 Finansiering och andra finansiella tjänster goodwill och andra immateriella värden och inte i värden som kan pantsättas hos en långivare. Genom den utveckling mot ett ökat antal företag inom tjänstesektorn - där humankapitalet är helt avgörande för ett företags utveckling - och en minskad andel företag inom tillverkningsindustrin där ofta betydande realsäkerheter finns, blir ägarnas och företagsledningens person av en ännu mer central betydelse i bankernas kredit- och säkerhetsbedömning. I sin bedömning av sökandens kreditvärdighet får bankerna genom låneansökan in en del uppgifter.