sou · GNB388d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Hon utvecklade detta genom att lämna följande upp- gifter. Mordkvällen hade hon sökt och ringt på dennes porttelefon på . Hon visste inte exakt när detta hade ägt rum, men hon hade åkt in till stan med tunnelbana mellan . (Resan tog enligt vad som utreddes ungefär en halv- timme; hon borde alltså ha varit hos mellan 20.30 och 21.30.) Ingen svarade på porttelefonen. När hon gick därifrån hade hon vid på mött en obehaglig man som frågade om hon kom från . På detta svarade hon att inte var hemma och att han nog hade gått på bio. Hon sa så för att bli av med mannen, som hade viftat och vinkat samt uppträtt hotfullt. Han hade efter hennes besked sprungit över till andra sida. Hon såg sedan hans ryggtavla när han stod utanför biografen vänd in mot biografen. Det var då fullt med folk utanför biografen. Hon hade tidigare stött på , men visste inte närmare vem han var eller vad han hette. Under rekonstruktionen kallar hon återkommande mannen för dåren. hade hon tittat på TV där framträdde och då tyckt sig känna igen honom. Hon var numera rätt säker – nittio på hundra, väldigt likt det är det, väldigt likt. Hon uppgav sig inte ha diskuterat sin iakttagelse med någon. Som förklaring till varför hon inte tidigare lämnat dessa uppgifter till polisen uppgav hon för det första att hon inte ville bli inblandad, för det andra att och hennes farbror figurerade i utredningen. Tillfrågad hur hon kunde vara säker på att hon gjorde iakttagelsen just mordkvällen sade hon sig minnas att hon dagen efteråt blivit väckt av sin far med orden nu har dom mördat , därför var hon absolut säker . åberopades i resningsansökan (D), till styrkande av att befann sig vid Grand omkring och att egna uppgifter om vad han gjorde mordkvällen är osanna. Inga Å uppgav i förhör att hon varit på samma bioföreställning som makarna . I kön in till salongen hade hon sett en man som betedde sig underligt. Han hade stått långt fram i kön, men plötsligt avvikit. deltog hon i en konfronta- tion, med samma konfrontationsgrupp som förevisades m.fl. Hon kände då inte igen som den man hon hade sett på Grand. Knappt senare, , när hade fällts till ansvar i tingsrätten och hans bild hade publicerats i media, inkom Inga Å med ett brev till PU. Hon bifogade två bilder av ur . Den ena bilden var ett spaningsfoto, som enligt vad Inga Å uppfattade var från tiden kring mordet. var på denna bild som hon uppfattade det smalare än han var på den andra bilden och på konfrontationsvideon. Hon var nu helt säker på att den man hon sett på Grand var identisk med mannen på spaningsfotot, dvs. I anledning av brevet hölls ett förhör med Inga Å . Hon uppgav där att hon numera var helt säker på att det var som hon hade iakttagit i kön in till biosalongen, strax före . Inga Å:s uppgifter inkom före rättegången i hovrätten, men hon åberopades inte som vittne. Brevet och det följande förhöret är intaget i resningsmaterialet. I resningsmaterialet finns därutöver en tjänsteanteckning från PU. Enligt anteckningen hade en person ringt chefsåklagaren och påmint om Inga Å:s uppgifter samt att hon var säker på att hon hade sett på Grand. Inga Å var enligt mannen som ringde mycket vederhäftig. Mannen hade uppgivit att Inga Å varit i kontakt med polisen om sina iakttagelser, men att polisen inte varit intresserad. Inga Å åberopades inte i resningsansökan . tog kontakt med PU för att informera om att han hade sett på mordkvällen. jobbade på en pizzeria, , på i . Mordkvällen vid 22- tiden eller något senare – dock med bestämdhet före – kom till . Det blev bråk med garderobiären, eftersom inte ville lämna ifrån sig sin överrock. Han fick behålla rocken på. Han beställde mat, men avvek sedan för att återkomma 35- och upprört fråga efter sin beställning. När han fick sin mat åt han den inte utan försvann hastigt. kände till , eftersom han brukade vara på spelklubben Oxen, där han sett . mindes kvällen väl, eftersom han kom ihåg att han när han lämnade arbetet tillsammans med några andra i bil, på bilradion hörde om mordet. De begav sig för övrigt till Oxen, men gick aldrig in, eftersom det pågick en polisrazzia. Det framgår att dagen efter mordet besöktes av polisen, som ställde frågor om eventuella iakttagelser. hade då inte tyckt sig ha något att berätta om incidenterna kvällen innan. hördes i anslutning till det att han först lämnade sina uppgifter. Även vissa kontrollförhör hölls med andra personer med anknytning till . hölls ett nytt, ingående förhör med , där även medverkade. Ytterligare kontrollförhör hölls också. Av kontrollförhören framgår att ingen kunnat bekräfta uppgift om att skulle ha besökt mordkvällen, bl.a. har den tjänstgörande garderobiären hörts och han mindes inte de händelser berättat om. Ingen av de hörda har dock heller ansett sig kunna dementera uppgifter. Om trovärdighet rådde delade meningar bland dem som tillfrågades. åberopades inte i resningsansökan . Hace G missbrukade vid tiden för mordet narkotika. Vid förhörstill- fället satt han i fängelse. Hace G var ofta på Oxen, så även morddagen och mordkvällen. Han såg där omkring . Denne hade frågat efter och stannat . Själv var han pundig. Hace G tillfrågades även om iakttagelser på mordplatsen, som han passerade , och om förekomsten av vapen på Oxen. Han uppgav i övrigt att någon försökt förgifta efter mordet samt framförde egna teorier om mordet. Hace G åberopades inte i resningsansökan . hade ett förflutet som missbrukare och kriminell. drev han, till synes framgångsrikt, städfirmor. 1988 greps och häktades han emellertid för bedrägeribrott. Det var han satt häktad som han via ombud vände sig till PU med sin berättelse om hur han iakttagit under mordkvällen. kom att uppge följande. Han hade under mordkvällen varit i med sin egen bil för att köra s.k. svarttaxi. Därvid hade han vid fyra tillfällen under bilfärd observerat , som han kände väl till och igen från den tid då han levde i kriminella missbrukskretsar. Den första observationen gjordes på , vid en antikaffär mellan och . Denna observation gjorde han mellan 22.15 och 22.30. Han hade ögonkontakt med , enligt vad han uppgav vid senare förhör. Det andra tillfället var vid – en fastighet han kände till eftersom han hade städuppdrag där. Klockan var då 22.40-22.45. Den tredje observationen av gjorde han utanför biografen ungefär . Han gjorde där vissa iakttagelser om beteende, se vidare nedan. Vid det fjärde tillfället körde , då han såg stå vid Dekorima, i hörnan (dvs. vid mordplatsen). stod vänd med ansiktet in mot butiksfönstret. När hade passerat förbi hörde han två smällar. Han vred sig om och förstod att det var som sköt skarpt. Han var helt övertygad om att skotten var ämnade för honom, varför han gasade på och for raka vägen hem. – Tillfrågad om skälet till varför skulle skjuta på honom gav han något oklara svar. Han hänvisade till händelser i den kriminella världen och att han skulle ha vittnat mot andra kriminella, men också till sin fru, de låg i skilsmässa och hon spred ut uppgifter som kunde leda till att folk fattade agg till honom. Vid hade han återfallit i missbruk och han hade den aktuella kvällen tagit en del amfetamin. – Han sade sig inte ha haft något otalt med . Hans berättelse innebar att han förstått att det var som begått mordet på statsministern. Tillfrågad om varför han inte sagt något om detta när han hördes , svarade han att det hade att göra med en rädsla för att bli inblandad och att detta kunde skada hans son, som han månade mycket om. Några anmärkningar rörande uppgifter. Ett antal upp- gifter framstår som oklara i det samlade materialet. Det gäller huruvida han såg makarna eller ej i samband med sin observation vid Dekorima. Det första förhörstillfället sade han sig inte ha sett någon person falla efter skotten; han nämnde heller inget om andra personer än på platsen. Vid nästa förhör uppgav han om paret : Jag kan inte säga att dom gick arm i arm inte, men jag har två människor som gick där och att han efter skotten sett någon ligga på trottoaren med stående bakom, på samma plats där denne hade stått. Vid förhör tillkom ytterligare information. Han uppgav då att vid hade han och sett varandra i ögonen. Beträffande observationen vid Grand hade han redan tidigare nämnt att han sett en ljus bil stående utanför biografen med motorn på. 1997 uppgav han att han dels fått uppfattningen att stod och tittade in i biografen, dels att känt igen honom på nytt, eftersom denne tittade in i hans bil. I samband med att senare fick förhöret uppläst för sig tillade han följande. Han erinrade sig att han kan ha stannat till jämte den bil som stått med motorn på. Han stängde själv inte av motorn, men såg som tittade in mot biografen. vände sig då om och tittade in i bil. kunde då konstatera att det var . Beträffande klädsel kunde han vid förhör inte erinra sig något alls om denna, medan han lämnade uppgifter om en mörk jacka, som slutade en bit ned på låret utan att för den skull gå till knävecken. Hade det varit på det senare sättet, uppgav , skulle han ha reagerat, eftersom det skulle ha sett löjligt ut. På en punkt föreligger en direkt motsägelse. Det gäller beteende vid Grand. I det första förhöret 1989 uppgav att han fått uppfattningen att var rejält påtänd; han svängde med armarna och fladdrade med huvudet. förhör uppgav att utanför Grand såg samlad ut, inte fladdrig. Han upp- gav då vidare att verkat lite annorlunda. Han stod och spana- de samt såg arg ut. Hur uppgifterna kom till PU:s kännedom. fick PU kännedom om att kunde ha information av intresse angående ; en häktesvakt vidarebefordrade ett brev han fått från en intagen under julhelgen 1988. I brevet, som var av galghumoristisk karaktär, stod att inte var den förste hade dödat. (var häktad som misstänkt för mordet). hölls förhör med . Det gav inte särskilt mycket. uppgav att han kört svarttaxi i stan under mordkvällen. Han hade kört förbi mordplatsen efter , varvid han hörde två smällar i samband med att han stod och väntade på grönt ljus för att svänga söderut på från . Han uppgav sig inte veta vem var och aldrig ha hört talas om denne tidigare. Det han hade skrivit i brevet om var grundat på uppgifter han fått av en person, som han inte ville namnge, varvid han även hänvisade till rädsla för att hans son eller han själv skulle råka illa ut. Han lämnade sedan en del andra uppgifter om sådant han uppfattat rörande . inkom ett brev från , ställt till en utredningsman vid PU, där det bl.a. hette kan bara säga att är rätt man. I ett senare brev med en anonym men som identifierad avsändare, uppgav att han sett vid Dekorima, att han hört skotten och varit övertygad om att de varit avsedda för honom. Brevet är ankomststämplat . hölls så det förhör där läm- nade de uppgifter som sedermera kom att åberopas i resningsansökan, bl.a. om alla fyra observationerna av samt om skottloss- ningen. Förhöret hölls enligt resningsansökan på avlägsen ort; av protokollet att döma var denna ort en där angiven stad i . därefter, , hölls ett nytt förhör, där alltså lämnade i huvudsak samma uppgifter. Chefsåklagaren , som då hade avslutat rättegången i hovrätten, med- verkade. Sista dag för att överklaga dom var , dvs. dagen efter detta förhör och efter det förhör då uppgifterna första gången lämnades muntligt (jfr även det en månad tidigare inkomna brevet). Vid förhöret förklarade sig beredd att vittna. – inkom med vissa kompletterande upplysningar per brev. Därefter finns inga dokumenterade kontakter mellan PU och förrän , då PU antecknat att man varit i kon- takt med och att denne var villig att låta sig förhöras igen. inkom sedan med två utförliga brev. Bägge avslutades med att inte ville medverka vidare, av skäl som närmast kan sammanfattas som hänsyn till familjens integritet och säkerhet. skrev bl.a: Jag har sagt mitt, det gick inte hem då – varför skulle det gå hem ? Det framgår inte hur, men synes på något sätt ha gått att övertala, eftersom ett förhör med honom kom att hållas . Från RÅ medverkade biträdande chefsåklagaren . Det är det senaste förhöret med . Vid dess slut informerade Skarp om att han eventuellt skulle bli skyldig att vittna i domstol. Till detta svarade han att han tänkt på detta och även tagit i beräkning att han kunde få sitta i häkte om han vägrade yttra sig. Till kontroll av uppgifter hölls ytter- ligare förhör. hänvisade själv bl.a. till en advokat, för vilken han skulle ha berättat vad han visste om . I ett samtal den 19 eller , då satt på rättspsykiatriska kliniken i , hade nämnt att han visste vem som satt för mordet på . Detta hade förvånat som frågat hur kunde veta detta. Han fick till svar sånt sprider sig. hade på fråga sagt att han kände till , men att de inte var personligen bekanta. Detta var allt sade om Frågan om vad själv gjort på mord- kvällen var aldrig aktuell. Om trovärdighet sade , att han aldrig under sina samtal med kommit på denne med att ljuga medvetet. Däremot målade han ut sina upplevelser på ett lite dramatiskt sätt. Vidare hördes den pensionerade kriminalkommissarie, , som förmedlat kontakt med PU. Förhöret ägde rum . Han berättade att under gångna år hade varit behjälplig med upplysningar som hade varit mycket värdefulla i verksamhet som polis. hade i det sammanhanget utsatts för hot och bytt namn. Detta var eller möjligen . Vid inget tillfälle hade informationen visat sig felaktig. hade sedan kommit att fungera som övervakare åt . Kring 1974-75 hade blivit kryssad och hamnat på . hade dock inte uppfattat som sjuk, utan trott att kryssningen berodde på mycket om- fattande kriminalitet. hade rett upp sin till- varo. hade då hjälpt honom på olika sätt, bl.a. genom att gå i borgen för honom. hade startat flera städfirmor och fått stora inkomster, men hade bortsett från den skattemässiga biten. Det blev konkurser, återfall i missbruk och deras kontakt hade brutits. hade åter tagit kontakt med när denne hamnade på rättspsyket och sedan på . hade i det sammanhanget inte sagt att han visste något om mordet på . kom i stället med dessa uppgifter , sedan han flyttat söderöver. Det var dessa uppgifter som förmådde att med som mellanhand föra vidare till PU. Det berättat för hade han sedan vidhållit. ansåg sig för sin del inte ha någon som helst anledning att misstro de av lämnade uppgifterna. – åberopades i resningsansökan (B) till styrkande av trovärdighet , således rätt långt efter det att domen mot vunnit laga kraft, hördes förra fru. Det hon uppgav bekräftade den tidsmässiga ramen för uppgifter, dvs. att han begett sig in till stan för att köra svarttaxi denna kväll etc. Vissa enskildheter i de uppgifter hon lämnade gav visst stöd för att varit med om något dramatiskt under mordkvällen. Hon berättade vidare att , i samband med att 33-åringen var misstänkt, skulle ha sagt att det är inte han, det var som mördat . i förhöret tog hon delvis tillbaka detta och hävdade att hon var osäker på om kanske bara hade sagt att han visste vem mördaren var. Hon uppgav avslutningsvis att hade en mycket livlig fantasi. Den sista dokumenterade åtgärd som återspeglas i materialet är vissa upplysningar från kriminalinspektören . De är dokumente- rade i en promemoria från , då PU samman- träffade med . hade haft en hel del att göra med . hade lätt att komma till tals med busarna och erhöll ganska enkelt uppgifter från dessa. hade kommit till den uppfattningen att kände alla busar inne i stan. Han mindes vidare att gick hårt på narkotika och att det var stökigt kring denne. Vad i övrigt uppgav är motsägelse- fullt. Han sade å ena sidan att han aldrig trott sig kunna beslå med att ljuga. Å andra sidan sades han enligt promemorian ha uppgivit att han brukat tala om för , att nu ljuger du, varvid alltid återgått till att berätta vad som varit riktigt. Det var vidare så, att när man kom på med någon lögn kände han sig av- maskerad. Allmänt uttalade han att gärna målade ut saker. – åberopades i resningsansökan (C) till styrkande av trovärdighet. åberopades i resningsansökan (A) till styrkande av att befann sig utanför Grand mordkvällen omkring och att befann sig på utanför Dekorima i samband med skottlossningen. lämnade med början följan- de uppgifter till PU. Mordkvällen skulle han in till för att roa sig med några vänner. De for i en bil som han körde. De parkerade på , nära , promenerade sedan upp , sedan vänster och vidare till restaurangen/diskoteket , som ligger på Malmskill- nadsgatan (söder om ). De passerade den plats på där trappor kommer upp från Svea- vägen. Just på det stället avvek från sitt sällskap för att kissa. Medan han gjorde det hörde han två smällar nedifrån . När han var klar och skulle ansluta till de övriga, som gått före, kolliderade han med en man som kom upp från trapporna. De stötte ihop axel mot axel. blev irriterad på mannen och gav ifrån sig någon före- brående kommentar. Mannen försvann mot , där såg honom försvinna runt hörnet efter brandstationen. anslöt sedan till sitt sällskap. efter denna händelse hade han varit vid tillsammans med sin bror, som var missbrukare. kände då igen en person som den man som sprungit på honom Han frågade brodern vem detta var och fick veta att det var . Detta var innan blev känd som misstänkt för mordet. Hur uppgifterna kom till PU:s kännedom. uppgifter kom till PU:s kännedom i samband med en husrannsakan hos honom , då polisen sökte hans bror. hade fört ett samtal om stats- ministermordet med de poliser som då var hemma hos honom och börjat berätta om sina iakttagelser. Polismännen rapporterade till PU, som tog kontakt med och sedan höll flera förhör där berättel- sen ovan framkom. uppgav att han hade kontaktat polisen efter mordet och att hans uppgifter hade noterats, men att han sedan inte hade hört något. Han hade inte själv gjort något förnyat försök att kontakta polisen, således inte heller efter det att han känt igen . hade lämnat en del detaljuppgifter som lät sig kontrolleras. Han hade bl.a. berättat om den bil han använt och att han hade fått parkeringsböter. Han uppgav sig vara säker på var han hade parkerat, dvs. (Vid vall- ning pekade han mer exakt ut en plats på , invid .) En kontroll visade att parkeringsboten hade utfärdats på , ett kvarter söder om /. Eftersom det ställe sällskap skulle till var beläget söder om , framstod det som osannolikt att de skulle ha passerat den plats där uppgav sig ha kissat, eftersom den platsen låg norrut. (En möjlighet var att han förväxlat platsen med det ställe där trappor kommer upp till .) hade vidare med stor säkerhet uppgivit att sällskapet under bilresan plockat upp ett par personer på en tunnelbanestation och att därvid använt en viss angiven uppgång. Det kunde visas att denna uppgång (korsningen /, dvs. invid mord- platsen) var stängd som var aktuell. Det är av förhörs- protokollen uppenbart att PU efter dessa kontroller starkt betvivlade berättelse. Förhörsledarna pressade honom därför på om uppgiften angående den uppgivna kollisionen med verkligen var riktig. vidhöll dock det han sagt i den delen. Han återkom sedan till var han parkerat. Han hade kunnat dra sig till minnes, att han först parkerat på det sätt han berättat, men att han sedan, kort efter det att sällskapet anlänt till diskotektet, vänt tillbaka för att fara hem. Anledningen var att han hade blivit besviken på en flicka i sällskapet. Han hade dock upptäckt att han hade de andras ytterkläder i bilen och han kom därför bara att köra en kort bit innan han beslöt att återvända till diskoteket. Vid det tillfället parkerade han fick i det sammanhanget flera frågor om han då iakttagit poliser, trafik osv i kvarteren eftersom detta måste ha varit kort efter mordet, då det rimligen rörde sig poliser i området. Han sade sig inte ha sett något av detta. bror bekräftade tilldragelsen på , men förlade den i tiden till , i vart fall efter det att blivit känd som misstänkt för mordet. mor uppgav att redan den efter mordet berättat om incidenten med mannen som kommit uppför trapporna vid . De hade diskuterat om han borde gå till polisen, men hon och fadern hade avrått honom från det, eftersom han då kunde hamna i klistret; de tänkte mera på sonen och ansåg att polisen kunde sköta det andra. Över huvud taget lämnade modern, som hördes efter det att trovärdighet tämligen öppet ifrågasatts av dennes förhörsledare, uppgifter som stödde sonens berättelse. Ramen runt uppgifter bekräftades i huvudsak av de per- soner som varit med den aktuella kvällen, dvs. att det rört sig om mord- kvällen samt att man åkt bil till stan och sedan gått på lokal. Samtliga hade dock vaga minnesbilder. Ingen kunde t.ex. minnas var man hade parkerat eller att sagt något om mannen han uppgivit sig ha kolliderat med. I materialet finns också ett inkommet tips från taxichauffören . Han uppgav att han en månad tidigare kört en person som berättat om vad han erfarit vid tiden för stats- ministermordet. Han lämnade uppgift om vart körningen gått och angav var passageraren bodde. Av uppgifterna kan man numera lätt dra slutsatsen att passageraren måste ha varit . Zenon P hördes den per telefon av PU. När han något halvår senare söktes för kompletterande förhör lyckades PU inte få tag på honom, det uppgavs att han hade flyttat till för att studera juridik. PU gav därmed upp försöken att identifiera passageraren, enligt vad som framgår av en utredningsanteckning. åberopades inte i resningsansökan . berättade i huvudsak följande. hade hans hustru, tillsammans med deras dotter, rest bort för att besöka sin mor. var således ensam . Han hade tagit bilen och farit in till från den förort där han bodde. Inne i hade han åkt norrut, tagit av västerut och fortsatt i sydlig riktning vidare mot . Efter , vid brandstationen,26 fick göra en kraftig inbromsning framför en man som sprang ut i gatan framför bilen. Mannen halkade till och blev stående framför bil. De tittade på varandra . kunde se mannens ansikte väl. uppfattade vidare att mannen i sin högra hand höll ett pistolliknande föremål. Han uppgav sig vara rätt säker på att det var fråga om en revolver. 27 Beträffande klockslaget för sin egen iakttagelse kunde han inte ange det närmare än till ungefär 23- 24 . Den man iakttagit fortsatte därefter springande över gatan, med en lätt hälta på vänster ben, vidare på trottoaren i färdriktning och sedan till vänster ned i vad genom- gående beskrev som gränden. Efter incidenten hade rullat framåt en bit, sett mannen springa österut mitt i gränden och sedan kört raka vägen hem. såg ingen annan på platsen. Beträffande mannens utseende hade särskilt fäst sig vid dennes stirrande blick när de tittade på varandra; han hade fått för sig att mannen var knarkare. Ansiktet i övrigt beskrev han som uthugget i trä, med kraftiga drag och en ganska fyrkantig haka. Mannen bar inte glasögon och hade inget minne av någon mustasch. Mannen var eller något däröver och . Överkroppen hade gett ett kraftigt intryck, men inte underkropppen. visste dock inte om detta berodde på den jacka mannen bar. Han beskrev denna som någon form av täckjacka, mörkblå till färgen. Den var knäppt. Mannen hade även haft en mörkblå, stickad mössa. 26 övergår, via en s-kurva, i just efter , sett från den riktning vari färdades. Där Malmskill- nadsgatan börjar ligger en brandstation. Direkt efter detta kvarter ansluter trappor och till från västlig respektive ostlig riktning. – Det är något oklart exakt var fick bromsa in; brandstationen ligger en bit från . 27 RÅ skrev i resningsansökan att E (dvs. ) sade sig ha sett en revolver, medan HD i resningsbeslutet refererade motsvarande iakttagelse så att E sett ett pistolliknande föremål. Det senare synes av dokumentationen att döma vara mer korrekt; vad sade sig ha sett var just ett pistol- liknande föremål. Att det rörde sig om en pistol/revolver var ett antagande från sida. – gjorde under förhören inte någon åtskillnad mellan termerna pistol och revolver, men väl mellan begreppen och därvid framgår att det han trodde sig ha sett var en revolver.