sou · GNB331 · 2000-01-01 00:00:00 — Härtill kommer att omständigheterna inte heller i öv- rigt synes ha varit sådana som enligt förarbetena har förutsatts för att åtal skall väckas. Förundersökning skall därför inte inledas. Något brott mot tystnadsplikt från advokaten B:s sida kan sålunda en- ligt min mening inte föreligga. De av åklagaren anmälda förhållandena är dock så allvarliga att ärendet bör underställas för dis- ciplinär prövning. Advokaten tillbakavisade anmärkningarna mot honom och förnekade att han lämnat ut information på det sätt som anmälande åklagare på- stått. beslutade att det som förekommit i ärendet inte skulle föranleda någon åtgärd. inkom till Justitiekanslern sammanlagt 357 advokatären- den. I ett fall överklagade ett beslut av disciplinnämnden hos (JK:s Dnr 762-1990). Omständigheterna i ärendet var följan- de. Vid huvudförhandling i tingsrätt företrädde advokaten svarandesi- dan. Svarandena åberopade vid huvudförhandlingen viss bevisning som ej tidigare åberopats i målet. Efter det att tingsrätten avvisat deras begä- ran att få åberopa ny bevisning lämnade advokaten tillsammans med sina huvudmän rättegången. Tingsrätten anmälde H till samfundet och ifrågasatte om dennes åtgärd att tillsammans med sina huvudmän av- bryta en rättegång var förenligt med god advokatsed. Advokaten till- bakavisade anmärkningen mot honom och anförde, dels att beslutet att icke fortsättningsvis inställa sig till huvudförhandlingen fattats enbart för att på bästa sätt tillvarata klienternas intressen, dels att syftet med att lämna huvudförhandlingen varit att åstadkomma tredskodom för att i återvinningsmålet åberopa den avvisade bevisningen. gjorde följande bedömning: Av handlingarna framgår att H:s åtgärd att tillsammans med klienterna avträda från huvudförhandlingen, sedan rätten beslutat att avvisa vissa av H åberopade skriftliga bevis, var processtaktiskt betingad. H spekulerade i att rätten skulle meddela tredskodom så att H:s klienter i ny rättegång ge- nom återvinningstalan skulle få tillfälle att åberopa den avvisade bevis- ningen. 116 Tillsynen över advokatverksamheten Domstolen hade att avgöra om målet rätteligen borde avgöras genom prövning i sak eller genom tredskodom. Huvudförhandlingen genomfördes men domstolen beslöt slutligen att avgöra målet genom tredskodom. Det tillkommer inte nämnden att bedöma om domstolens ståndpunkt var pro- cessrättsligt korrekt. Enligt vägledande regler om god advokatsed är det advokatens främsta plikt att inom ramen för vad lag och god advokatsed bjuder efter bästa förmåga tillvarata klientens intressen. stadgas i de vägledande reglerna att advokat som ombud eller biträde i rättegång är skyldig att i allt iaktta vad och andra författningar föreskriver. H:s agerande utspelar sig uppenbarligen i det svårbedömda konfliktområdet mellan tillvaratagande av klientens intressen och iakttagande av lag och god advokatsed. uttalar i God advokatsed att advokat bör avhålla sig från processuella oarter och missbruk, på vilka anför åtskilliga exempel som varit föremål för disciplinär prövning, dock inte något fall som påminner om det nu aktuella. Vid en samlad bedömning finner disciplinnämnden att H – även med beaktande av de motstridande plikter som åvilat honom – förfarit olämp- ligt genom att lämna domstolen under pågående rättegång. Nämnden låter emellertid vid detta uttalande bero. Två ledamöter i disciplinnämnden var skiljaktiga och ville meddela ad- vokaten H erinran. JK yrkade att skulle meddela advokaten varning eller erinran. Han gjorde gällande, att H genom sin åtgärd att tillsam- mans med sina huvudmän under pågående mål lämna huvudförhandling- en åsidosatt god advokatsed. biföll JK:s talan och meddelade advokaten erin- ran samt anförde följande: Av utredningen får anses framgå att H tagit initiativet till och ställt sig bakom svarandenas beslut att lämna huvudförhandlingen. Advokatens grundläggande skyldighet att på bästa sätt tillvarata kli- entens intressen begränsas inte bara av lag utan även av de krav som god advokatsed ställer. Såsom ombud i rättegång är advokaten skyldig att i allt iaktta vad och andra författningar rörande processen fö- reskriver. Han skall medverka till en god processordning och till att av rätten meddelade föreskrifter och förelägganden efterkoms. Som uttalar i "God advokatsed" bör en advokat avhålla sig från pro- cessuella oarter och missbruk. Det finns alltså inte något utrymme för en advokat att åsidosätta god advokatsed i avsikt att tillvara ta klientens in- tressen. Tillsynen över advokatverksamheten 117 H:s åtgärd var processtaktiskt betingad och kan inte anses förenlig med den processordning som är förutsatt i . Tingsrättens be- slut att avvisa den av svarandena erbjudna bevisningen hade kunnat över- klagas till hovrätten i samband med talan mot tingsrättens dom i målet. H:s agerande medförde väsentliga olägenheter både för domstolen och för motparten. På grund av det anförda finner att H:s handlande strider mot god advokatsed. Han har härigenom åsidosatt sina plikter som advokat på sådant sätt att erinran bör meddelas honom. Justitiekanslern gjorde inspektion av . Vid granskningen av tvistemål uppmärksammades att advokaten un- der hade underlåtit att inkomma med begärd komplettering till tingsrätten trots flera påminnelser härom från rättens sida. N hade vidare utan att anmäla förhinder underlåtit att inställa sig till utsatt muntlig för- handling i målet. Justitiekanslern gjorde den bedömningen att N genom sitt agerande allvarligt åsidosatt sina skyldigheter som advokat i förhål- lande till domstolen och överlämnade ärendet till samfundet för gransk- ning och för den vidare åtgärd som kunde finnas påkallad (JK:s Dnr 1565-90). hänsköt i sin tur ärendet till dis- ciplinnämnden, som tilldelade advokaten erinran med följande motive- ring: Av utredningen i ärendet framgår att N varit i dröjsmål med att efter- komma det föreläggande som delgivits honom samt att han vidare utan att anmäla förhinder underlåtit att inställa sig till muntlig förberedelse i målet . Härigenom har N åsido- satt sina plikter som advokat. Av JK:s arbetsredogörelse för (s. 13) framgår att han uppmärksammade att handläggningstiderna för disciplinärenden hos samfundet ofta var mycket långa. Med anledning därav tog JK under hand kontakt med samfundet, varvid samfundets generalsekreterare in- formerade honom om hur man från samfundet avsåg att komma tillrätta med dessa problem. Efter det att JK tagit del av en skriftlig redogörelse från samfundet fann han inte anledning att ytterligare uppehålla sig vid denna fråga. inkom till JK sammanlagt 501 advokatärenden. Han på- kallade inte i något fall åtgärd mot advokat hos samfundet. 118 Tillsynen över advokatverksamheten Av JK:s arbetsredogörelse för framgår att han sammanträffat med samfundets ordförande och generalsekreterare och diskuterat sam- fundets arbete med disciplinnämnden. inkom till JK sammanlagt 474 advokatärenden. Beträf- fande ett fall fann JK att ärendet borde underställas samfundets styrelse för disciplinär prövning. I ett annat fall begärde kanslern att disciplin- nämnden skulle besluta om disciplinär åtgärd mot en advokat. Slutligen yrkade JK i ett fall att skulle förordna om uteslutning av en advokat ur samfundet. Det första ärendet (JK:s Dnr 4401-91-7) gällde misstanke mot en advokat för brott mot tystnadsplikt. Omständigheterna var följande. Ad- vokaten E var förordnad som offentlig försvarare för G. Häktningsför- handling hölls inom stängda dörrar. Vid förhör som polispersonal däref- ter höll med N uppgav hon att advokaten för henne hade uppgett att G hade erkänt grovt narkotikabrott genom innehav av amfe- tamin. Vidare hade advokaten för henne uppgett att narkotikan inte var avsedd för G:s eget bruk, varför man kunde förstå vad den skulle använ- das till. Enligt polisens uppfattning omfattades de uppgifter som advo- katen således lämnat till N av advokatens tystnadsplikt eftersom de läm- nats vid förhandling inom stängda dörrar. Justitiekanslern redogjorde för gällande bestämmelser om advokaters tystnadsplikt samt anförde: Av de citerade förarbetsuttalandena framgår att den straffsanktione- rade tystnadsplikten för advokater i enskild verksamhet inte avsetts sträcka sig utöver vad som gäller för offentliganställda advokater enligt sekretesslagen. De uppgifter som enligt som vad framgår av handlingarna i ärendet skall ha lämnats ut av E är uppenbarligen inte sådana att de skulle ha omfattats av tystnadsplikten för advokater i allmän verksamhet enligt sekretesslagen. Med den tolkning av bestämmelse som förarbetena gett uttryck för kan därför enligt min mening inte göras gällande att utlämnandet är straffbart. Redan på grund av vad jag har sagt nu är åtal enligt min mening i detta fall uteslutet. Härtill kommer att omständigheterna inte heller i öv- rigt synes ha varit sådana som enligt förarbetena har förutsatts för att åtal skall väckas. Förundersökning skall därför inte inledas. Såvitt framgår av polisens uppgifter har emellertid E för annan person avslöjat vad han erfarit vid förhandling inom stängda dörrar. Detta för- hållande är enligt Justitiekanslerns uppfattning så allvarligt att ärendet bör underställas för disciplinär prövning. Tillsynen över advokatverksamheten 119 fann, att vad som förekommit i ärendet inte skulle föranleda någon åtgärd. Det andra ärendet gällde en begäran till disciplinnämnden från JK om åtgärd mot en advokat (4003-92) där samfundets styrelse hade funnit att vad som förekommit i ett disciplinärende inte skulle för- anleda någon åtgärd. Bakgrunden var att advokat i egenskap av för- valtare i ett aktiebolags konkurs på konkursboets vägnar väckt talan i tvistemål mot S. Denne hade haft ett helt dominerande inflytande i bola- get. B yrkade skadestånd av S på grund av brott, alternativt på den grund att S som styrelseledamot tillfogat bolaget skada. Advokaten hade därvid i stämningsansökan anfört att S före konkursutbrottet sökt upp honom för att få rådgöra om i vad mån bolaget var på obestånd eller ej. Advokaten hade vidare anfört att S vid besöket ställt vissa frågor och fått vissa svar. JK anförde följande i sitt beslut: Enskilda bör med fullt förtroende kunna vända sig till advokater i förviss- ning om att uppgifter som de lämnar till advokaten inte kommer att an- vändas mot dem. Det som har förekommit i det nu aktuella fallet är inte ägnat att inge enskilda en sådan tillit. Att S i detta fall inte hade lämnat något uppdrag till advokaten synes från den utgångspunkt som jag har anfört vara utan betydelse. Advokatens handlingssätt kan inte heller för- svaras med att han var skyldig att iaktta konkursborgenärernas intresse. Det kan inte godtas att lösningen på advokatens dilemma blev att vad S hade sagt till honom som rådgivande advokat av advokaten vändes mot S själv. Enligt min mening är det från allmän synpunkt påkallat att det görs klart att advokatens handlingssätt i detta fall inte är förenligt med god ad- vokatsed. Jag begär därför att disciplinnämnden beslutar om disciplinär åtgärd mot advokaten. Advokaten tillbakavisade anmärkningen mot honom och anförde att hans tystnadsplikt som advokat torde gälla endast i förhållande till kli- enter och att han inte betraktat sig som rådgivande advokat till S eller bolaget. Han anförde också att han inte varit jävig som konkursförvalta- re därför att han gjort en bedömning av obeståndsfrågan. JK hemställde att advokaten skulle tilldelas en varning eller erinran och anförde följande: Enligt min mening anlägger B ett alltför snävt synsätt på frågan om vad god advokatsed kräver i fråga om skyldigheten att förtiga vad advokaten erfar i sin yrkesutövning. Möjligheten att i förtroliga former söka vägled- ning hos och rådgöra med advokater är allmänt sett en betydelsefull förut- sättning för rättsvården i dess helhet. Det är från denna synpunkt ovid- 120 Tillsynen över advokatverksamheten kommande om S lämnat B något uppdrag och om S skall betraktas som klient eller inte. Det är inte heller av avgörande betydelse huruvida S:s be- sök skulle ha lett till jäv för B att vara konkursförvaltare. Vad som är vik- tigt är att B:s handlingssätt innebär uppenbara påfrestningar på det förtro- ende hos allmänheten som är nödvändigt för att advokaterna skall kunna fylla sin roll i rättslivet i stort. Enligt min mening är det som B har låtit komma sig till last inte nå- gon småsak. Jag har å andra sidan inte grund för att göra gällande att B skulle ha gjort orätt eller förfarit oredligt. tilldelade advokaten erinran och anförde följande: En advokat har tystnadsplikt inte blott mot sina klienter utan även mot den som inför ett eventuellt klientuppdrag anförtrott sig åt advokaten. Av utredningen i ärendet framgår att S någon tid före konkursutbrottet sökt upp B för att rådgöra med honom om i vad mån – (konkursbolaget) var på obestånd eller ej. S har vid besöket ställt vissa frågor och fått vissa svar. B har senare i stämningsansökning till hänvi- sat till vad som förekommit vid mötet. Genom vad som sålunda förekommit i ärendet har B åsidosatt sina plikter som advokat. I det tredje ärendet yrkade JK att skulle förordna om uteslutning av en advokat ur samfundet (JK:s Dnr 4108-1992). Omständigheterna i ärendet var följande. Advokaten hade av hovrätten dömts för grovt bedrägeri. Påföljden hade bestämts till vill- korlig dom jämte dagsböter. Brottet bestod i att advokaten genom vilse- ledande förmått att utfärda en kreditgaranti för ett aktie- bolags förpliktelser och att lämna en bank medgivande att betala ut ett lån om till bolaget. O ansökte om revision men beviljades inte prövningstillstånd i . konstaterade att advokaten hade gjort orätt. Nämnden konstaterade också att han genom att på ett otillåtet sätt engagera sig i en klients affärer och genom att åsidosätta föreskrif- terna i samfundets bokföringsreglemente allvarligt hade åsidosatt sina plikter som advokat. Nämnden fann emellertid att den disciplinära på- följden kunde stanna vid en varning jämte dåvarande högsta straff- avgift, . JK gjorde följande bedömning i sitt överklagande: Jag delar disciplinnämndens mening att advokaten genom att engagera sig i en klients affärer och genom att inte iaktta bokföringsreglementet allvar- ligt har åsidosatt sina plikter som advokat. Tillsynen över advokatverksamheten 121 brottet gör enligt min mening omständigheterna synnerligen försvårande, i vart fall såvitt gäller det bristande iakttagandet av bokföringsreglementet. Det bedrägeri för vilket advokaten har fällts till ansvar har begåtts i ett sådant samband med hans advokatverksamhet att det måste anses ha skett i verksamheten. Enligt min bedömning innebär advokatens handlingssätt att han uppsåtligen har gjort orätt i sin verksamhet som advokat. Jag delar alltså även i detta hänseende den uppfattning som har uttalat. Advokatens orätta handlande har visserligen inte riktat sig mot någon som anförtrott honom något i hans egenskap av advokat. Inte desto mindre innefattar det enligt min mening en allvarlig oredlighet. Vad som i hov- rättens dom har lagts advokaten till last som brott är av sådan art att det från allmän synpunkt inte bör accepteras att advokaten förblir ledamot av . Till detta kommer att advokaten i enlighet med vad som framgår av det förut anförda allvarligt har åsidosatt sina plikter som advokat. Advokaten begärde under målets handläggning i utträde ur samfundet och denna begäran beviljades av samfundets styrel- se. JK återkallade härefter sitt överklagande och av- skrev ärendet. inkom till JK sammanlagt 521 advokatärenden. I ett fall överlämnade JK till samfundet material för prövning av om någon dis- ciplinär åtgärd borde vidtas. De förhållanden som JK anförde i sin fram- ställning till samfundet hade uppmärksammats hos honom i ett ärende enligt lagen (1985:400) om behörighet för justitiekanslern att överklaga vissa beslut enligt . Omständigheterna var följande (JK:s Dnr 2106-93). Advokaten var förordnad som offentlig försvara- re för U. anmälde allmän åklagare till tingsrätten att det framkommit uppgifter som enligt hans åsikt utgjorde hinder för M att vara försvarare för U. Tingsrätten fann inte tillräckliga skäl att återkalla förordnandet för M att vara offentlig försvarare för U. JK beslutade att inte fullfölja talan mot beslutet, men fann däremot skäl att göra fram- ställning till samfundet enligt 8 kap. 6 § tredje stycket RB. Han anförde sammanfattningsvis i sin framställning att advokaten som han hade någon uppgift att utföra för E:s (medmisstänkt i målet mot U) räkning lämnat ut ett lån till denne. Enligt JK talade detta för att advo- katen M inlåtit sig i ekonomiska mellanhavanden med en person för vil- 122 Tillsynen över advokatverksamheten ken han hade uppdrag som advokat på ett sätt som äventyrat den obero- ende ställning M bort inta gentemot uppdragsgivaren. Innan JK:s framställning om disciplinär åtgärd mot advokaten in- kom till samfundet hade styrelsen på eget initiativ redan tagit upp ären- det till behandling. Ärendet behandlades av disciplinnämnden . Advo- katen M tillbakavisade anmärkningarna mot honom och anförde att han inte behandlat sin medverkan i lånetransaktionen som något uppdrag och inte vid tiden för transaktionen hade något uppdrag vare sig från lånta- garen eller långivaren. Det som framkom i ärendet föranledde ingen åtgärd från disciplin- nämnden. JK överklagade disciplinnämndens beslut och yrkade att Högsta dom- stolen skulle meddela advokaten varning. Som grund för sitt yrkande angav han följande: M har åsidosatt sina plikter som advokat genom att han, som på grund av den påtalade lånetransaktionen haft en ekonomisk relation till E, under lånets löptid åtagit sig ett advokatuppdrag för denne. Ett särskilt skäl att avböja uppdraget har varit vissa diskutabla villkor för lånet. Till stöd för yrkandet om varning åberopas 22 § i vägledande reg- ler om god advokatsed. Advokaten förnekade att han genom lånetransaktionen blivit involve- rad i någon ekonomisk relation med E och bestred, att det förelegat något uppdrag från E i egentlig mening. lämnade i beslut överklagandet utan bifall och anförde (HD:s mål Ö 3326/94): Genom förhöret med M har ytterligare uppgifter framkommit rörande den påtalade lånetransaktionen ävensom kontakterna i övrigt mellan honom och E, dock utan att någon fullständig klarhet vunnits rörande förhållan- den av betydelse för prövningen. Av utredningen kan inte anses framgå att M har företagit någon sådan ekonomisk transaktion med en klient som avses i den åberopade bestäm- melsen i de vägledande reglerna om god advokatsed. En ledamot var skiljaktig och ville meddela advokaten en erinran. Två ärenden slutligen gällde frågor om brott mot tyst- nadsplikt och handlades med stöd av 8 kap. 7 § sista stycket RB (JK:s Dnr och 3149-93-31. JK inledde inte förundersökning i nå- got av fallen. Det ena fallet togs upp efter anmälan av allmän åklagare och det andra på eget initiativ på grund av uppgifter som framkommit i massmedia. Tillsynen över advokatverksamheten 123 inkom till JK sammanlagt 64 advokatärenden. De kontakter som JK tog med samfundet gällde formerna för samfundets handläggning av disciplinärenden och ledde till samtal mel- lan honom och företrädare för samfundet. Ärendet avslutades med att tjänsteanteckningar från samtalet lades till handlingarna hos JK. överklagade två beslut av disciplinnämnden hos . Det ena fallet har redogjorts för ovan (se JK:s Dnr 2106-93). I det andra fallet förordnade på talan av JK om uteslutning av en advokat ur . Advokaten hade vid tingsrätt åtalats för osant intygande samt bokföringsbrott. Tingsrät- ten ogillade åtalet genom dom . tilldelade advokaten varning med straffavgift . uttala- de följande i sitt beslut : Nämnden finner att det mäklaruppdrag som S erhållit från bolaget C be- träffande fastigheten S liksom det efterföljande uppdraget att anskaffa hy- resgäster till fastigheten varit uppdrag i advokatverksamheten. S har vidgått att han genom bolaget F utställt fyra fakturor i vilka angivits fel objekt för den avtalade provisionen. Genom att upprätta fakturor med oriktigt innehåll har S allvarligt åsi- dosatt sina plikter som advokat. I ärendet har å andra sidan ej framkommit annat än vad S uppgivit, nämligen att fakturorna avfattats efter anvisning från C:s verkställande di- rektör eller ekonomichef och att i dess helhet varit införstådd med innehållet i fakturorna och godkänt detta. Nämnden finner att omständigheterna är sådana att påföljden kan stanna vid varning i förening med högsta straffavgift. På grund av vad som förevarit tilldelar således nämnden S varning jämlikt 8 kap. 7 § andra och tredje styckena och förplik- tar honom att till utge straffavgift med femtontusen (15 000) kronor. Det som i övrigt förekommit i ärendet föranleder ingen åtgärd. Tre av disciplinnämndens ledamöter var av skiljaktig mening och ville utesluta S. De anförde följande: Enligt vår mening är S:s förehavande handlande att hänföra till advokat- verksamhet. Vi gör följande bedömning. S har för sitt bolag F utställt fyra fakturor avseende mäklarprovision till bolaget C om tillhopa 1.500.000 kronor för förmedling respektive för- säljning av ett antal fastigheter och ett fastighetsbolag. 124 Tillsynen över advokatverksamheten S har vidgått att han inte medverkat vid dessa transaktioner och att fakturorna således är oriktiga. Han har härtill upplyst att han inte intresse- rat sig för syftet med faktureringen, som tillkommit på begäran av VD för bolaget C. Vi finner att S genom utställandet av de oriktiga fakturorna förfarit oredligt. Omständigheterna därvidlag är försvårande då det rör sig om betydande belopp och S inte kunnat lämna någon nöjaktig förklaring till faktureringen. S har utanför sin advokatverksamhet handlagt förevarande fastighets- förmedling. Detta har varit ägnat att undandraga honom samfundets dis- ciplinära tillsyn och arvodesprövning. Vi finner även detta förhållande ut- göra en försvårande omständighet. På grund av det anförda skall S uteslutas ur . anförde följande i sitt beslut (HD:s mål Ö 3143/94): I 8 kap 7 § första stycket föreskrivs att en advokat, som i sin verksamhet gör orätt eller som annars förfar oredligt, skall uteslutas ur . Är omständigheterna mildrande, får i stället varning tilldelas honom. Om en advokat annars åsidosätter sina plikter som advo- kat, får enligt andra stycket i samma paragraf varning eller erinran med- delas honom. Är omständigheterna synnerligen försvårande, får han även i detta fall uteslutas ur samfundet. Som grund för sitt yrkande att advokaten skall uteslutas ur har Justitiekanslern gjort gällande att S har förfarit oredligt i den mening som avses i 8 kap. 7 § första stycket och att omständigheterna inte är mildrande. Vad som avses med oredligt förfarande har kommenterats endast kortfattat i lagstiftningens förarbeten. Det framhålls där (NJA II 1943 s 86 f) att förfarandet i vissa fall kan vara sådant att straffrättsligt ansvar inträ- der men att ett ingripande i disciplinär väg kan vara påkallat även då straff inte kan ådömas. Oredlighet kan påtalas, sägs det vidare, även om den faller utanför advokatverksamheten, såsom då advokaten i egna an- gelägenheter gör sig skyldig till bedrägligt eller svikligt förfarande. Viss ledning kan hämtas i förarbetenas uttalanden beträffande de fall som omfattas av 8 kap 7 § andra stycket, dvs. fall då en advokat "annars" åsidosätter sina plikter som advokat. Härunder faller enligt förarbetena varje förhållande från advokatens sida som inte kan anses överensstämma med god advokatsed, såsom vårdslöshet eller försummelse som ombud i rättegång eller debitering av oskäligt arvode. För att ett förfarande skall kunna bedömas som oredligt måste det alltså vara av mer graverande ka- raktär. Tillsynen över advokatverksamheten 125 Av intresse är också de vägledande regler om god advokatsed som har utfärdats av . Reglerna innehåller i 1 § en be- stämmelse om att en advokat inte får främja orätt.