sou · GNB382 · 2000-01-01 00:00:00 — banken lämna ut sin information till dotterföretaget om detta krävs för att banken skall kunna uppfylla de nämnda kraven. Se närmare härom avsnitt 2.6.3.3. Till avsnitten 2.6.3.3 och 2.6.5 hänvisas också när det gäller sekretessregelns tillämpning i vissa särskilda situationer, nämligen bl.a. vid förvärv av andra banker, värdepapperisering, och kreditgivning till kredit-marknadsföretag. Överträdelse av regeln om banksekretess kan utlösa sanktioner enligt 7 kap. BRL gentemot banken. Överträdelse av sekretessregeln är också sanktionerad med skadestånd. Endast ekonomiskt uppskattbara skador är ersättningsgilla. När det närmare gäller ansvarsfrågor hänvisas till den relativt fylliga framställningen i avsnitt 2.6.4. En stiftare, huvudman, styrelseledamot eller delegat som när han full- gör sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar en sparbank eller en medlemsbank, skall ersätta skadan. Detsamma gäller när skadan tillfogas en medlem eller någon annan genom överträdelse av denna lag, lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag, tillämplig lag om årsredovisning, sparbankslagen (1987:619) eller lagen (1995:1570) om medlemsbanker eller bankens stadgar. Paragrafen gäller endast för sparbanker och medlemsbanker. Avsikten är att regleringen i sak skall vara densamma (med nedan nämnt undan-tag) för sparbanker och medlemsbanker genom den här bestämmelsen och för bankaktiebolag genom 15 kap. 1 § ABL och den föreslagna bestämmelsen i 9 kap. 28 b § BRL. Den sakliga skillnaden mellan bestämmelserna består i att verkställande direktör inte regleras i den här kommenterade paragrafen eftersom verkställande direktör inte utgör ett självständigt organ i sparbanker och medlemsbanker. Paragrafen har ändrats på så sätt att en hänvisning även till kapital- täckningslagen har förts in. Paragrafens språkdräkt har anpassats till lydelsen i aktiebolagslagen. Därmed blir lydelsen relativt enhetlig för allmänna aktiebolag och alla de tre associationsformer som bank kan bedrivas i. Däremot uppstår en viss språklig skillnad till motsvarande bestämmelse i lagen om ekonomiska föreningar. Kommittén finner denna ordning mer ända-målsenlig än den nuvarande ordningen att bestämmelserna för sparbanker, medlemsbanker och ekonomiska föreningar är språkligt likartade men att det därmed föreligger en skillnad i språklig dräkt i förhållande till allmänna aktiebolag och bankaktiebolag. överensstämmelse med tankarna bakom förslaget i prop. 1998/99:129 om att samma regler i fråga om preskriptionsfrister skall gälla för de tre associationsformerna. En revisor eller en lekmannarevisor i en sparbank eller i en medlemsbank är ersättningsskyldig enligt de grunder som anges i 1 §. Han skall även ersätta skada som uppsåtligen eller av oaktsamhet vållas av hans medhjälpare. Om ett registrerat revisionsbolag är revisor, är det detta bolag och den för revisionen huvudansvarige som är ersättningsskyldiga. Paragrafens språkdräkt har, av samma skäl som nämnts i kommentaren till 5 kap. 1 § BRL, anpassats till lydelsen av motsvarande paragraf i aktiebolagslagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. En medlem i en medlemsbank eller en röstberättigad som inte är medlem är skyldig att ersätta den skada som han genom att medverka till överträdelse av denna lag, lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag, tillämplig lag om årsredovisning, lagen (1995:1570) om medlems-banker eller stadgarna uppsåtligen eller av grov oaktsamhet tillfogar medlemsbanken, en medlem eller någon annan. De föreslagna ändringarna föranleds av att en hänvisning till kapitaltäckningslagen genomgående förs in samt att hänvisning nu sker till tillämplig lag om årsredovisning. I övrigt finns inte anledning att anpassa paragrafens lydelse till aktiebolagslagen språkdräkt eftersom paragrafen är unik för medlemsbanker. Vad som i 15 kap. 1–3 §§ aktiebolagslagen (1975:1385) föreskrivs om ansvar vid överträdelse av den lagen, tillämplig lag om årsredovisning och bolagsordningen gäller beträffande bankaktiebolag även vid överträdelse av denna lag och lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. Paragrafen är ny och föreslås för att förtydliga lagstiftningen. Enligt 15 kap. 1 § andra meningen ABL är stiftare, styrelseledamot och verk- ställande direktör skadeståndsskyldig enligt vissa villkor gentemot aktieägare eller någon annan vid överträdelse av aktiebolagslagen, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen. Genom före- varande paragraf utökas ansvaret till att avse överträdelser även av bankrörelselagen och kapitaltäckningslagen. I 15 kap. 2 § ABL be- handlas olika kategorier av revisorers ansvar. Eftersom 2 § hänvisar till 1 § är det samma förutsättningar för revisors skadeståndsansvar gentemot aktieägare och annan som för de kategorier som nämns i 1 §. Genom här behandlade paragraf utökas revisors ansvar på samma sätt som stiftares, styrelseledamots och verkställande direktörs. Slutligen stadgas i 15 kap. 3 § ABL att aktieägare skall ersätta skada som han uppsåtligen eller av grov oaktsamhet tillfogar bolaget, en aktieägare eller någon annan genom att medverka till överträdelse av aktie-bolagslagen, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen. Även här skall för bankaktiebolagens del hänvisning också ske till bankrörelselagen och kapitaltäckningslagen, vilket sker genom den här aktuella paragrafen. Avsikten är att regleringen skall vara densamma för bankaktiebolag och för allmänna aktiebolag med undantag av att även en hänvisning till bankrörelselagen och kapitaltäckningslagen skall göras för de först- nämnda. Avsikten är vidare att regleringen skall vara densamma för såväl bankaktiebolag som sparbanker och medlemsbanker, med det undantag för verkställande direktör som nämns i författningskommen- taren till 5 kap. 1 § BRL. De skilda uppsåtsrekvisiten enligt de olika paragraferna i skall gälla även för bankaktiebolag; sålunda är t.ex. aktieägare ersättnings- skyldig endast vid uppsåt och grov oaktsamhet enligt 15 kap. 3 § ABL. Dispositionen av 9 kap. BRL torde komma att ändras i och med att dispositionen av ABL kommer att ändras när aktie- bolagskommittén avslutar sitt arbete. I väntan på detta väljer kommittén att föreslå att paragrafen placeras på en plats som motsvaras av den nuvarande ordningen i ABL. Kommittén har i sitt huvudbetänkande satt ikraftträdandetidpunkten för de däri föreslagna ändringarna i bankrörelselagen till . Ikraftträdandet av de nu föreslagna ändringarna bör lämpligen samordnas därmed. Kommittén har därför föreslagit samma ikraftträdandedatum. Någon anledning att föreslå särskilda övergångsbestämmelser föreligger inte. 3.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet Uppgift om kreditmarknadsföretags kunder får inte röjas, såvida det inte är behörigt. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. Regleringen av tystnadsplikt för kreditmarknadsföretag är uppbyggd på samma sätt som för banker. Samma intressen måste vägas mot varandra på detta område som när det gäller banksekretess. Självfallet står även här integritetsintresset hos kreditmarknadsföretagets kunder i för- grunden. Paragrafens nya första stycke har i alla delar samma innebörd för kreditmarknadsföretag som för banker (se ovan andra–fjärde styckena i författningskommentaren till 1 kap. 10 § BRL). Ett kreditmarknadsföretag har rätt att genombryta sekretessen när det krävs för att företaget skall kunna fullgöra kundens uppdrag, när kunden lämnat sitt samtycke därtill eller när företaget har en författningsreglerad uppgiftsskyldighet. Detta gäller såväl inom själva kreditmarknadsföretaget som inom en koncern eller ett koncern-liknande förhållande där företaget ingår. Angående vad som avses med koncern och koncernlikande förhållanden hänvisas till avsnitt 2.6.3. I likhet med vad som föreslagits för banker har kommittén i anslutning till sitt förslag till ändring av sekretessregeln föreslagit vissa riktlinjer för tillämpningen av denna regel. Se härom sjätte–åttonde styckena i författningskommentaren till 1 kap. 10 § BRL. Soliditets- regeln i 2 kap. 1 § lagen om finansieringsrörelse är emellertid inte lika långtgående för kreditmarknadsföretag som för banker. För kredit- marknadsföretagens del bör därför färre situationer uppstå där det kan bli aktuellt att genombryta sekretessen med hänsyn till soliditetsregeln. När det gäller sekretessfrågor i samband med att kreditmarknads- företag finansierar sig hos banker hänvisas till avsnitt 2.6.5. Av avsnitt 2.6.5 framgår att det inte finns någon lagfäst regel som innebär att överträdelse av lagen om finansieringsverksamhet sanktioneras med skadestånd. Det innebär att skadeståndsansvaret för överträdelse av sekretessregeln enbart kan vila på kontraktuell grund. Ansvaret gentemot kunden drabbar därför endast den som är avtalspart i förhållande till denne dvs. Kommittén har i sitt huvudbetänkande satt ikraftträdandetidpunkten för de däri föreslagna ändringarna i lagen om finansieringsverksamhet till . Ikraftträdandet av de nu föreslagna ändringarna bör lämpligen samordnas därmed. Kommittén har därför föreslagit samma ikraftträdandedatum. Någon anledning att föreslå särskilda övergångsbestämmelser föreligger inte. Översyn av vissa rörelse- och tillsynsregler på bankområdet m.m. Beslut vid regeringssammanträde . En kommitté skall utreda behovet av ändringar i det regelverk som styr framför allt bankers och andra kreditinstituts verksamhet, men även andra institut på det finansiella området, t.ex. värdepappersbolag och försäkringsbolag. Kommittén skall även utreda behovet av ändringar i tillsynens innehåll och inriktning på detta område. Om det är lämpligt skall kommittén föreslå ändringar av regelverket. -överväga behovet av ändrade regler för hantering av ekonomiska risker och för intern kontroll i banker, kreditmarknadsbolag och värdepappersbolag, -överväga behovet av ändrade regler för beslutsdelegation och besluts fattande inom instituten, innefattande arbetet inom styrelse och ledning, -analysera de mål som bör styra tillsynsverksamheten, värdera hur angelägna olika tillsynsuppgifter är samt bedöma hur riktlinjerna för verksamheten skall läggas fast, -överväga vissa frågor om revisorernas roll, -överväga behovet av ändrade regler för ingrip- anden och sanktioner, -överväga behovet av särskilda regler för situationer då ett enskilt kreditinstitut har finansiella svårigheter, samt -analysera det nuvarande straffrättsliga systemets sätt att verka på området och överväga reformer. De svenska bankernas finansiella situation försvagades allvarligt i sam- band med att den långvariga högkonjunkturen bröts mot slutet av 1980- talet. Den svenska ekonomin gick in i en osedvanligt djup lågkonjunktur med fallande tillgångspriser och stigande realräntor. över- hettning med starka inslag av prisspekulation på fastighetsmarknaden hade lett till långsiktigt ohållbara prisstegringar. Avregleringar av kre- ditmarknaden ledde i det rådande ekonomiska klimatet till en kraftig utlåningsexpansion och jakt på marknadsandelar. Kreditgivningen kom i många fall att ske på alltför lösa grunder. När prisbubblan på fastig- hetsmarknaden sprack och konjunkturläget allvarligt försvagades, tvingades först ett antal finansbolag och senare banker att redovisa så stora kreditförluster att staten i syfte att säkra stabiliteten i betalnings- systemet såg sig tvungen att göra ett temporärt åtagande om stöd till bankerna och vissa andra kreditinstitut. Den finansiella kris som drabbade i synnerhet bankerna ger anledning till en översyn av statens system för kontroll av dessa. Även försäkringsområdet har berörts av den finansiella krisen. försattes ett par kreditförsäkringsbolag i konkurs. Även andra bolag drabbades av stora förluster inom området för kredit- försäkring. Det utveckling på kreditmarknaden har präglats av avvecklingen av kvantitativa regleringar. Kreditregleringarna av- skaffades gradvis under mitten och slutet av . Detta ändrade radikalt arbetsvillkoren för bankerna. Vidare togs hinder för utländsk konkurrens bort. Från att ha verkat på en marknad som närmast kan beskrivas som skyddad arbetar bankerna nu på en friare och mer kon- kurrensutsatt marknad. Även om de regler som ger ramarna för bank- ernas verksamhet (rörelsereglerna) i viss mån förändrades skedde det knappast i lika hög grad som villkoren för verksamheten. Även detta förhållande bidrar till behovet av en översyn av vissa regler. Kreditmarknadsbolagens och värdepappersbolagens förhållanden är intimt förknippade med villkoren för bankernas verksamhet. Regleringen av dessa institut stämmer i viktiga avseenden överens med vad som gäller för bankerna. Regelverket bör därför ses över i samband med översynen av regelverket för bankerna. Motsvarande gäller i vissa avseenden försäkringsområdet. arbetsvillkor har också förändrats. har nya uppgifter förts till tillsynsmyndigheten. Detta i kombination med den snabba utvecklingen av produkter och institutens användning av ny teknik har ställt krav på förändringar i tillsynens utövande och inriktning. De nämnda förändringarna, i kom- bination med i det närmaste oförändrade resurser , fick till följd att de traditionella och grundläggande till- synsverksamheterna fick mindre utrymme. Bankinspektionen, som tidigare ansvarade för tillsynen av bankerna och motsvarigheterna till dagens kreditmarknadsbolag, slogs samman med till . Ett arbete pågår inom för att förändra verksamhetens inriktning. Den nybildade myndigheten har genomgått flera organisationsförändringar. Genom en omorganisation har inspektionen specialiserat verksamheten för att uppnå en ef- fektivare tillsyn. Speciella enheter för finansiell analys och för operativ tillsyn har skapats. Tillsynen har ändrats från att tidigare ha varit insti- tutsinriktad till att bli funktionsinriktad. Tonvikten har allt mer lagts på institutens risktagande. Ett led i förändringsarbetet har varit att utveckla former för tillsyn av institutens interna styrning, information och kontroll. Till ledning för instituten har inspektionen utfärdat allmänna råd om styrning, intern information och intern kontroll inom kredit- och värdepappersinstitut samt försäkringsbolag. I anslutning till arbetet med de allmänna råden har inspektionen skrivit till regeringen och hemställt att en lagreglering med motsvarande inriktning övervägs. Det fortsatta förändringsarbetet inom inspektionen inriktas nu på de risker som finns i instituten, såsom kreditrisker, marknadsrisker, motpartsrisker etc. Inom ramen för de medel som tilldelas genom den sedvanliga budgetprocessen har den tämligen fria händer att själv bestämma hur resurserna skall användas. I viss mån styrs Finansin- spektionens verksamhet och prioriteringar av anvisningar i reglerings- brev och särskilda uppdrag. Omfattande lärdomar om hur banksystemet och tillsynen fungerat har dragits, dels i arbetet med krishanteringen, dels genom efterföljande utredningar av olika slag. Statens finansiella stöd till bankerna har främst hanterats av (jfr regeringens skrivelse 1993/94:61). Under detta arbete har mycket omfattande undersökningar av de stödsökande bankerna vidtagits. har statens ägande av Nordbanken och utövats genom . Värdefull kunskap om här aktuella frågor har erhållits under arbetet. I rapporten, "Erfarenheter av bankkrisen, en rapport till regeringen", daterad , ger uttryck för sin syn på vissa aspekter av bankkrisen. Rapporten behandlar främst brister i bankernas styrning, kontroll och informationssystem samt behovet av förändringar i regelverket och ramarna för tillsynen. Regeringen tillkallade en kommitté (, Fi 1993:02). I kommitténs uppdrag ingick att kartlägga och beskriva utvecklingen på kreditmarknaden samt att ana- lysera orsakerna till de problem som uppstått. Vidare ingick en översyn av tillsynens innehåll och inriktning i uppdraget. Översynen skulle göras mot bakgrund av en analys av det regelverk som omgärdar bankernas verksamhet. Kommitténs arbete har resulterat i ett antal rapporter, författade av kommitténs ordförande och av personer knutna till kom- mittén. Rapporterna har publicerats. arbete har avslutats utan att något betänkande har avlämnats. har gjort omfattande undersökningar av banker- nas kreditgivning som föregick krisen. Av dessa under- sökningar torde en hel del slutsatser om arbetsformerna inom bankerna ha dragits. En genomgång av kreditgivningen i Nordbanken, och Första har gjorts för att undersöka möjligheterna att föra skadestånds talan mot ledande befattningshavare i dessa banker. Dessa undersökningar, som finns publicerade, har lett till att skadeståndspro- cesser inletts mot vissa styrelseledamöter. I betänkandet kreditförsäkring – Några aktuella problem (SOU 1992:30) redovisas en analys av orsakerna till Försäkringsaktiebolaget konkurs samt vissa frågor om tillsyn vad gäller kreditförsäkring samt revisorernas uppgift. Som inledningsvis angetts ger den djupa bankkrisen anledning till en översyn av statens tillsyn över – framför allt – banker och kredit- mark- nadsbolag. Det finns nu omfattande kunskaper om vilka skeenden som lett fram till krisen i banksystemet. Det är angeläget att ta till vara dessa erfarenheter i utredningsarbetet. Den särskilda regleringen av banker, andra kreditinstitut och värde- pappersbolag som ställer större krav på dessas verksamhet än på annan näringsverksamhet, motiveras med att det finns särskilda skyddsintressen på området. Ett sådant skyddsintresse är att stabiliteten i betalnings- systemet hotas om banksystemets solvens sätts i fråga. Omfattande störningar i den finansiellasektorn riskerar att sprida sig till resten av ekonomin vilket medför negativa konsekvenser för den ekonomiska utvecklingen. Ett viktigt syfte med regleringen av instituten är att för- hindra sådana förlopp. Det finns därutöver ett direkt konsument- skyddsintresse att beakta. Inte minst har bankernas inlåning stor bety- delse för den enskildes möjligheter att hantera sin egen ekonomi på ett effektivt och säkert sätt. Kommittén bör redovisa sin uppfattning om skyddsintressena som en grund för kommitténs överväganden inom ramen för detta uppdrag. har i betänkandet Försäkringsrörelse i för- ändring 1 (SOU 1991:89) analyserat de särskilda skyddsintressena på försäkringsområdet. I de delar kommittén har att bedöma frågor som rör försäkringsverksamhet bör de uppfattningar som framförts i det be- tänkandet ligga till grund för övervägandena. Med utgångspunkt från en kartläggning av de erfarenheter som dragits av finanskrisen och kommitténs syn på skyddsintressena är det naturligt att se över rörelsereglerna för banker och andra kreditinstitut och för värdepappersbolag. Främst bör behovet av kompletterande regler om riskhantering av olika slag övervägas. Intimt förknippad med denna fråga är, som bl.a. framhållit i sin skrivelse till re- geringen, behovet av regler om den interna kontrollens innehåll och utformning. Kommitténs arbete bör i första hand inriktas på de nu nämnda frågorna och på styrelsens och ledningens ansvar för det interna regelverkets utformning och efterlevnad. I den delen bör kommitténs överväganden också inbegripa försäkringsbolag. Kommittén bör också ägna uppmärksamhet åt reglerna om s.k. jävskrediter. Om kommittén anser att det finns skäl för det, kan den också se över andra rörelseregler. Regler om ledning och delegering I krisens efterdyningar har styrelse- och ledningsfrågor liksom olika ansvarsfrågor fått stor uppmärksamhet. En översyn av de särskilda regler som finns om styrning och ansvarsfördelning inom banker bör göras. I det sammanhanget bör även motsvarande regler för försäk- ringsbolag ses över. I samband härmed bör övervägas om det är moti- verat att ha andra regler i dessa avseenden för - som är fallet - bank- aktiebolag och försäkringsbolag än för allmänna aktiebolag. I detta sammanhang bör beaktas att kreditmarknadsbolagen och värdepap- persbolagen omfattas av aktiebolagslagen och att därmed delvis andra regler om styrning och ansvarfördelningen mellan bolagsorganen gäller för dessa bolag. (Ju 1990:08) har sett över ak- tiebolagslagens överlämnat ett delbetänkande (SOU 1995:44) som be- handlar dessa frågor. överväganden och förslag är av intresse även för regleringen av instituten på det finansiella områ- det. Kommitténs närmare överväganden av dessa frågor bör ske i ljuset av de förslag som presenterats i aktiebolagskommitténs betänkande. Det har uppmärksammats att reglerna om sekretess, såsom de tolkats, har gett upphov till svårigheter bl.a. vid förvärv av banker och vid kredit givning till kreditmarknadsbolag. En översyn av sekretessreglerna för banker och kreditmarknadsbolag kan därför vara aktuell. Ett starkt samband råder mellan utformningen av rörelsereglerna och utformningen av tillsynsverksamheten. Det är önskvärt att kommittén med utgångspunkt från de övergripande målen för tillsynen – att den skall bidra till det finansiella systemets stabilitet och effektivitet och ett gott konsumentskydd – värderar hur angelägna olika tillsynsuppgifter är. Kommittén bör i det sammanhanget uppmärksamma de synpunkter som förts fram i tidigare nämnda rapport, i Riks- revisionsverkets rapport tillsyn över de finansiella marknaderna (RRV 1994:15) och i skrivelse till Riksrevi- sionsverket med anledning av rapporten (dnr 119- 2958/94). Kommitténs överväganden i dessa frågor bör göras mot bakgrund av en analys av vilka resurser som fordras för att ett tillsynsarbete i enlighet med kommitténs förslag skall kunna utföras. Kommittén bör i det sammanhanget inte bara ange en önskvärd ambitionsnivå utan också uttala sig om tillsynsarbetets inriktning vid en oförändrad resursnivå för inspektionen. I det sammanhanget bör kommittén även beakta de krav som medlemskapet i EU ställer, såväl i form av inspektionens deltagande i utvecklingen av det gemensamma regelverket på området som inspektionens samarbete med utländska myndigheter. Kommittén bör också överväga i vilken form riktlinjerna för inrikt- ningen på själva tillsynsarbetet skall läggas fast. Styrningen av inspek- tionen kan ske på olika sätt och med olika metoder. Det är naturligt att bestämmelser i lag identifierar inspektionens grundläggande uppgifter. Det bör dock övervägas vilken grad av flexibilitet dessa regler skall ge. Vidare bör övervägas hur övriga riktlinjer för inspektionens arbete bör vara utformade, exempelvis i myndighetens instruktion och i dess reg- leringsbrev. Vissa frågor om revision Enligt nu gällande regler skall enligt huvudregeln i banker och försäkringsbolag utse en eller flera revisorer att tillsammans med de revisorer som valts på bolagsstämman eller motsvarande delta i revisionen. För övriga institut som står under tillsyn finns en möjlighet för inspektionen att utse revisorer. Inspektionen har i en skrivelse till regeringen föreslagit att systemet med förordnande av revisorer i institut under tillsyn reformeras. Sedan remitterat skrivelsen har efter att ha tagit del av remissyn- punkterna utarbetat en promemoria. I den föreslås att det inte skall före- ligga någon skyldighet för att tillsätta revisorer men att inspektionen alltjämt skall ha en möjlighet till det. Vidare föreslås att den lagstadgade revisionsplikten i institut som står under inspektionens tillsyn på visst sätt skall utvidgas och de av bolagsstämman valda revisorerna skall vara skyldiga att dels utföra de revisionsinsatser som initierats av inspektionen, dels rapportera vissa iakttagelser till inspek- tionen.