sou · GNB34 · 2000-01-01 00:00:00 — Andra erfarenheter av avgörande betydelse för allmänhetens inställning till vetenskap och teknik var upplevelsen av de problem som är förknippade med användningen av kemiska be- kämpningsmedel inom jordbruket som diskuterade i sin bok (1963).15 Atombomben och miljöfrågorna visade att kunskaper inte bara kan ge människorna fler möjligheter, större frihet och ökat välstånd utan också tillfällen att förgöra sig själva. Vetenskapen kan både vara frälsare och vägvisare till undergången. sista decennier har tek- nikkritiken engagerat många ledande filosofer. I har norrmannen och finländaren va- rit särskilt inflytelserika.16 För båda dessa tänkare har miljöfrågorna stått i centrum. Men diskussionen om kunskapens värde och veten- skapens berättigande har nått långt utanför filosofiinstitutionernas se- minarierum. 14Marsh, Gerorge Perkins: Man and Nature or Physical Geography as Modified by Human Action. Sampson Low, Son and Marston, 1864. 15Carson, : Silent Spring (1963) På svenska Tyst vår. Bokförlaget , 1964. 16Se t. ex. , : Anklagelser mot vetenskapen. AWE / Gebers, 1982. Se även , : Vetenskapen och förnuftet. , 1986 eller av samme författare om framsteget. Öppenhet och insyn i forskningsprocessen 243 Den internationella miljöetiska litteraturen anklagar ofta oansvariga forskare för miljöproblemen.17 Många naturprogram i TV innehåller avsnitt där människans girighet och teknik - ibland med rätta, ibland med mindre rätt - framställes som ett hot mot andra levande varelser. En del så kallat ekofeministiska tänkare har förknippat förtingligandet och exploateringen av naturen med en patriarkal tradition som förval- tas av ett maskulint dominerat vetenskapssamhälle.18 Förtrycket av naturen knyts samman med förtrycket av kvinnan. I denna typ av analyser framstår vetenskapen snarare som ett destruktivt maktmedel än som ett sätt att skapa bättre förutsättningar för vanliga medborgare. Så långt historieskrivning. Den visar upp en rad intres- santa facetter i det prisma varigenom vi betraktar mötet mellan veten- skapen, beslutsfattare och allmänheten. En del frågor kring oredlighet, etisk prövning av forskning och hanterande av intressekonflikter diskute- ras utförligt av Kommittén i andra kapitel av detta betänkande. För att komma tillrätta med den gradvis ökande förtroendekris som Uddenberg beskriver behövs en fokusering dels på vetenskapens aktörer i samhället, dels på det sätt på vilket olika media presenterar forskning och forskare för allmänheten. Vi börjar med frågan om expertrollens förpliktelser och begränsningar. Kommittén har i uppdrag att analysera forskarnas medvetenhet om ex- pertrollens begränsningar och förpliktelser, t.ex. vid utvärdering av forskning och bedömning av samhällsproblem. Forskare agerar som ex- perter i en mängd olika sammanhang. Det kan vara som sakkunniga vid rättegångar, experter i utredningar, inom förvaltningar, i politiska de- batter eller som representanter för forskningen i en specifik fråga i me- dia. Att vara expert innebär att denna person är innehavare av en speci- fik kunskap som de andra aktiva i utredningen/processen/debatten inte har tillgång till. En forskare kan även indirekt medverka som expert i en 17Ett inflytelserikt arbete är , : Ekologi, samhälle och livsstil. Utkast till en ekosofi (1973). Svensk utgåva Lts förlag, 1981. Av samme författare finns även Anklagelser mot vetenskapen. AWE / Gebers, 1982. Ekosofins idéinnehåll diskuterar jag i Uddenberg, : Ett djur bland alla andra? Biologin och människans uppfattning av sin plats i naturen. Nya Doxa, 1993. 18Merchant, : The Death of Nature. Women, Ecology and the Scientific Revolution (1980). 244 Öppenhet och insyn i forskningsprocessen rådgivningsprocess, genom att hans/hennes forskningsresultat används som expertrådgivande utan att forskaren själv är direkt medverkande som person. Sociologen vid avdelningen för teknik- och vetenskaps- studier i delar upp expertrollen i tre aspekter. En expert är en person som har en särskild förtrogenhet med en viss kunskap. Den- na kunskap är specialiserad och svåråtkomlig för den vanlige medborga- ren. Expertens kunskaper efterfrågas av samhället.19 Även om en rätt stark teknikkritik vuxit fram präglas det moderna samhället som helhet av en stark tilltro till vetenskapen och de lösningar och framsteg som den kan erbjuda. Forskningen täcker en stor del av den värld människor erfar, allt från användning av kärnfysik till omvårdnadsvetenskap. När forskningen utvecklas och specialiseras blir den även alltmer fragmentarisk. I Diskussionen av samhällsfrågor som är föremål för politiska beslut förlitar man sig därför i allt högre grad på specifik vetenskaplig kunskap och på forskaren som expert. Den generella kunskapsmassan räcker inte till som underlag för besluts- fattandet. Det har blivit allt svårare för lekmän att kunna tillgodogöra sig den kunskap som behövs för att kunna vara insatt i de frågor som berör både stora politiska beslut och aspekter av det vardagliga livet, offentligt och privat. Man kan mot denna bakgrund befara att eftersom politikerna blivit alltmer beroende av forskarnas specialiserade kunskap finns risk att gapet mellan politiker och allmänhet vidgas. Dialogen mellan de poli- tiska beslutsfattarna och allmänheten försvåras när varken politikerna eller allmänheten har direkt tillgång till kunskapens många källor. Den tyske filosofen/sociologen , tillhörande den kritiska skolan 20 menar att vetenskapen inte alltid samverkar med det omgivande samhället på ett gynnsamt sätt. De politiska beslutsfattarna blir alltför beroende av experter som uttalar sig i frågor som inte längre bara avser några avgränsade sammanhang i det mänskliga livet utan på ett mycket 19Sundqvist, : Miljöexperterna - om vetenskapens auktoritet i miljöarbetet, i , , (red. ), Att veta och att göra. Om kunskap och handling inom miljövården. förlag; 1996, s. 108. 20Med den kritiska skolan menas den inriktning inom samhällsvetenskaplig och filosofisk forskning som har sitt utrsprung i i Frank- furt. Traditionen benämns därför ofta som Frankfurtskolan. Denna hade som grundläggande tes att samhällsvetenskaplig forskning skulle präglas av en kritisk hållning och aktivt påverka samhället. Öppenhet och insyn i forskningsprocessen 245 direkt sätt griper in i människors vardagsverklighet.21 Ett belysande ex- empel är hur hela det område som har med barnuppfostran och barnens utveckling att göra, från att ha varit något som tillhört den privata sfären i samhället på ett helt nytt sätt blivit föremål för utomstående experters råd; expertråd och rön som omsätts i olika politiska beslut. som den ökade tilltron till och beroendet av vetenskaplig kun- skap kan te sig oroande, erbjuder den ökade specialiseringen och forsk- ningsbetoningen även en stor mängd fördelar för både den enskilde och kollektivet. För individen innebär den ökade kontakten med forskningen och forskaren som expert att vetenskapen inte alltid förblir den slutna kunskap som den historiskt varit. Forskning innebär inte bara framsteg utan erbjuder även en möjlighet att förstå det sammanhang man lever i. På samma gång som allmänheten på detta sätt sökt sig till vetenskapen för råd har forskarsamhället i allt högre grad sökt sig till allmänheten för legitimering av sin verksamhet. Den finansiella situationen för forsk- ningen har blivit hårdare vilket har lett till en ökad önskan om massme- dial uppmärksamhet. Detta gäller inte bara den vetenskapliga pressen utan även så kallade "populära" eller allmänna media. Forskare är nu mer intresserade av att uttala sig som experter om det innebär en ökad uppmärksamhet som i sin tur kan leda till ökade anslag.22 Uddenbergs historieskrivning visar att samhällets beroende av och tilltro till vetenskapen förändrats radikalt under loppet av den moderna epoken. En delaspekt har att göra med frågan om forskningens och forskarnas status. Denna fråga har blivit föremål för ingående och aktuell debatt. Enligt vetenskapssociologen har forskare som är nobel- pristagare alltid fått en speciell status på grund av att denna utmärkelse har mycket högt anseende i allmänhetens ögon.23 Dessa personer be- skrivs i allmänhet av pressen som forskare vilkas arbete kan lik- nas vid en livsuppgift eller kallelse, de porträtteras som olympiska me- daljörer.Total hängivenhet och offrande av privatlivet för "sanningen". Deras forskning blir en livsuppgift vilken de ställer i samhällets tjänst.24 21Habermas, : Kommunikativt handlande: texter om språk, rationalitet och samhälle. Daidalos, 1990, s. 374. 22Nelkin, Dorothy:Selling Science: how the press covers science and technology WH , 1995, s. 125 ff. 23Ibid., s. 20 ff. 24De finns en tydligt skillnad i hur kvinnliga pristagare beskrivs till skillnad från manliga. Till exempel beskrev Family Health , Nobelpristagare i medicin 1977, på följande sätt: "She cooks, She Cleans, She Wins the 246 Öppenhet och insyn i forskningsprocessen Det oproblematiska mötet? En stor del av den forskning som bedrivs om forskaren som expert, be- drivs inom forskning om kontroverser eller uppmärksammade samhälls- frågor. Det är vid tydliga vetenskapsbaserade samhällsdebatter som ex- pertrollerna blir tydligast och där forskarna får den mest aktiva rollen. har frågat sig om det i dessa debatter och möten är harmoni eller konflikt och missuppfattning som råder.25 Vissa discipliner gör nästan automatiskt forskarna till mäktiga experter på sådana frågor som direkt påverkar politiska beslut, till exempel ekonomi eller miljö. Enligt befinner sig experterna i en gråzon mellan vetenskap och politik. Forskaren är där både som kunskapsinnehavare och i kraft av sin status som forskare med en särskild titel. Dock finns det ingen som kan ha expertrollen som profession då denna för forskaren ligger i forskningen som sådan. Ingen är expert på att vara expert.26 Samman- hanget där forskarna i expertrollen rör sig är inte det sammanhang man kallar forskarvärlden. Att vara expert är inte heller någon permanent verksamhet. Eftersom experten har sin professionella verksamhet någon annanstans, företrädesvis i forskningen, kan man hävda den till synes paradoxala situationen att experten är lekman i sin roll som expert.27 definierar relationen mellan vetenskap och politik genom en distinktion mellan två olika nivåer. På den principiella nivån skiljer forskaren och politikern sig åt därför att den ena talar om hur något för- håller sig och den andra hur det bör förhålla sig. Vetenskapen och politi- ken skiljer sig dessutom på en kompetensnivå där respektive yrkes- roll/profession med sina specifika avgränsningsområden och arbetsupp- gifter får betydelse. Expertrollen är inte oproblematisk ur vare sig forskarperspektiv eller samhällsperspektiv. Risken är att man alltför ofta vetenskapliggör var- dagsfrågor, lockas till att göra alltför grova förenklingar, tror att forsk- ningen skall ge entydiga svar på politiskt definierade frågor eller att forskarna som experter övertolkar vetenskapliga resultat.28 Det finns hos allmänheten ett tydligt samband mellan hög tilltro till beslutsfattare och Manliga Nobelpristagare har överlag fått mer uppmärksamhet vad gäller deras forskning och i princip inget om deras privatliv. 25Sundqvist, : Varför är miljöforskarna oense?, Rapport från , 1990, s. 23. 26Ibid., s.11. 27Ibid., s.107. 28Ibid., s. 108 ff. Öppenhet och insyn i forskningsprocessen 247 hög tilltro till experterna. Om beslutsfattarna inte har något förtroende kommer även experterna att ifrågasättas och förväntas representera olika partsintressen snarare än allmänintresset. Vad händer då när forskaren kliver ur sitt akademiska rum för att vara en så kallad expert eller rådgivare i det offentliga rummet? Vad ledde till att forskaren tog steget överhuvudtaget? Hur skall mötet mellan dessa två rum ske? Hur medveten är forskaren om sin egen forskarkulturs ut- formning och i hur pass stor grad påverkar denna medvetenhet forska- rens möjligheter i det andra "rummet"? Med hjälp av tre exempel ur verkligheten som bearbetats inom aktuell forskning på området exper- troller och forskning kring vetenskapliga kontroverser, kan man få en bild av forskarnas uppfattningar om sina roller i det offentliga rummet. Forskarna som experter – kontroverser som exempel beskriver i sin avhandling jöproblemen – en expertsociologisk studie29 hur problem kan uppstå när den vetenskapliga sfärern möter den "ovetenskapliga". Fokus för av- handlingen ligger på forskarnas engagemang i miljödebatten. gör en femdelad kategorisering avseende forskarens strategier i denna debatt. 1Den expanderande strategin - Denna strategi innebär som namnet indikerar att man vill expandera vetenskapens domäner och influen- sområden. Många politiska frågor anses vara angripbara från ett ve- tenskapligt perspektiv. 2Den samarbetande strategin - Forskning och politik har en samar- betande karaktär där forskaren rör sig fritt mellan de olika kontexter- na. Dock är områdena klart avgränsade från varandra. 3Den begränsande strategin - Denna strategi ser forskaren som inne- havare av en passiv expertroll. Han/hon är i första hand forskare men lämnar resultat till den som är intresserad utan att ha egna intressen av tillämpningen. Många politiska frågor anses inte vara angripbara från ett vetenskapligt perspektiv. 4Tvårollsstrategin - Inom tvårollsstrategin anser man att forskaren som forskare har samma begränsning som inom strategi 3 (dvs pas- siv). Men forskaren kan ha en aktiv roll i det offentliga sammanhang- 29 , : Vetenskapen och miljöproblemen – en expertsociologisk studie. 248 Öppenhet och insyn i forskningsprocessen et fast i så fall som politiker. (Anspråket blir, såsom i nr 1, en expan- sion när det gäller deltagandet men inte i anspråken på det.) 5Den katalytiska strategin - Vetenskapens roll ses som begränsad men den kan få en katalytisk effekt inom vissa ämnesområden. inte ersätta politiken men däremot "få fart på politikerna". Påverkan ses som indirekt.30 intervjuade 45 personer vilka alla är aktiva i miljöfrå- gan på olika sätt. Av dessa var 17 forskare inom de discipliner som di- rekt eller indirekt är förknippade med miljöfrågor.31 Det som var gemen- samt för dem var att de har forskningen som yrke. Det bör sägas att den- na undersökning inte är tillräckligt omfattande för att ligga till grund för några generaliseringar. Den är snarare en närgående kvalitativ analys och ger en bild av de frågor och skillnader som kan finnas i just denna debatt. delar in intervjumaterialet i olika kategorier som är grundläg- gande för hur de intervjuade uppfattar själva debattämnet, vetenskapens ideal och experternas funktion. Dessa är natursyn, kunskapsosäkerhet och vetenskapsideal. De tre kategorierna styr forskningen och styr dess- utom vilken syn man har på vad dessa forskare kan bidra med i debatten om miljöproblem och lösningar av dem. Natursynen blir den kategori i undersökning där man ställer frågan vad naturen tål. Är den skör, robust, välvillig eller nyckfull?32 En natursyn kan enligt författaren aldrig grunda sig på endast vetenskaplig kunskap. Osäkerheten är den kategori som berör hur man ser på kun- skapen om naturen. Är den säker eller osäker? Grundforskning ses över lag som mer säker än den tillämpade forskningen och laboratoriet upp- levs som säkrare än verkligheten.33 Vetenskapsidealet handlar som nam- net anger om vilken status eller plats den vetenskapliga kunskapen har i relation till den vardagliga eller praktiska kunskapen. Detta påverkar forskarens inställning till den miljörelaterade forskningen han/hon bedri- ver och vilken roll expertkunskapen intar i debatten. Vetenskaplig kun- skap och vardaglig kunskap kan till exempel ses som starkt skilda åt, vilket leder till en stark tilltro till forskningens expertfunktion vid defini- tionen av miljöproblemen.34 30Ibid., s. 35 ff. 31Ibid., s. 194. 32Ibid., s. 201. 33Ibid., s. 209 ff. 34Ibid., s. 211 f. Öppenhet och insyn i forskningsprocessen 249 Det intervjumaterial presenterar och diskuterar ger en tydlig bild av att vetenskapens gränser och uppgifter inte alltid är helt lätta att definiera. Man kan finna skillnader i natursyn mellan forskarna, i synen på den vetenskapliga kunskapens säkerhet och dess status i förhållande till vardagskunskapen. Detta innebär att dessa forskare som experter skiljer sig åt i vissa ganska grundläggande frågor som alltså inte har att göra med deras forskningsresultat, utan mer ligger på värderings- och livsåskådningsplanet. Sociologen undersökning i Den fängslande markna- den analyserar nationalekonomkårens agerande som experter i debatten om den svenska välfärden.35 menar att ekonomkåren lyck- ades nå expertstatus i välfärdsdebatten och påverkade många beslutande instansers hållning. Följden av detta blev att vissa andra expertgrupper fick ett minskat utrymme, till exempel rådgivande myndigheter.36 Enligt kan ekonomernas deltagande i debatten ses som ett professio- naliseringsprojekt där syftet var att uppnå status, monopol på kunskap eller praktisk kompetens.37 En av anledningarna till att man lyckades uppnå sin expertstatus var att man lyckades koppla välfärdssektorns funktionssätt till ekonomisk teori (jämviktsteorin). Man kom överens inom kåren om hur problemen skulle definieras och man lyckades över- tyga omgivningen om sin professionella kompetens i välfärdsfrågorna.38 Projektet har lett till att den ekonomiska expertisen är vad Huge- mark kallar politiskt institutionaliserad bland annat genom tillkomsten av sådana instanser som Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, knuten till Finansdepartementet.39 skriver: Vad ekonomer har erhållit är således en betydande grad av autonomi att definiera de grundläggande problemen i välfärdssektorn, utan inblandning och ifråga- sättande av icke-experter- i det här fallet alla som vill definiera effek- tivitet på ett annat sätt.40 35Hugemark, : Den fängslande marknaden. Studies in Social Welfare, Arkiv 1994. 36Hugemark ger som exempel den bildade Expertgruppen för studier inom offentlig ekonomi, Ibid., s. 160. 37Ibid., s. 52. 38Ibid., s. 175. 39Ibid., s. 170 ff. 40Ibid., s. 172. 250 Öppenhet och insyn i forskningsprocessen Rapporten eller reell risk? författad av sociolo- gerna och , är en studie av kontroversen kring elöverkänslighet och ett exempel på en större kontroversfråga där forskare som experter deltagit. Denna kontrovers karaktäriseras av stora skillander i uppfattningar mellan olika forskningsläger och det faktum att forskning inom detta område är relativt nytt. är det en fråga som fått stor uppmärksamhet. Debatten förs ofta i media och är därmed tillgänglig för en större publik. Ofta är det så att man inte endast behöver den kunskap experten kan bidra med utan efterfrågar också dennes rekommendationer. I debatten om elöverkänslighet var en av intressenterna en verklig grupp av patien- ter som direkt berördes av frågan. Mötet med intressegrupper kan inne- bära kritik av det slag som innebär att forskaren hamnar mellan sin yr- kesroll som forskare och sin roll som expert.41 Vid större vetenskapsba- serade konflikter är det även så att experterna, forskarna, tillhör olika forskningsinriktningar. Precis som inom forskarvärlden debatteras forskningsresultat, man granskar varandras undersökningar och kritise- rar slutsatser. Skillnaden är att ämnet engagerar en samhällelig publik, producenter, konsumenter och beslutsfattare.42 Välfärdsdebatten, miljödebatten och debatten kring elöverkänslighet är alla frågor som är mycket aktuella och viktiga för forskningen, för poli- tiska beslut och för allmänheten. Debatterna karaktäriseras av att det är en mängd olika forskningsdiscipliner involverade och därmed också ett flertal olika experter från forskarvärlden. Dialogen sker inte endast med allmänheten eller med beslutsfattare utan även mellan forskare som re- presenterar olika vetenskapsområden. För dem som anlitar forskarna som experter eller sakkunniga behövs en medvetenhet om att informationen blir fragmentarisk och inte kan vara heltäckande eller djupgående. Det måste även finnas en medvetenhet om att användandet av publicerat forskningsmaterial i princip innebär sam- ma sak. Det är svårt för en enskild forskare att redogöra för den debatt som ständigt pågår inom forskarvärlden. Det behövs också en kontinuitet 41Brante, , , : Epidemisk masspsykos eller reell risk?. Symposium, 1995, s. 39 ff. 42Ibid., s. 99 ff. Öppenhet och insyn i forskningsprocessen 251 som gör forskningen rättvisa. Experter används oftast vid enskilda till- fällen (som till exempel vid nyhetsrapportering) och uppföljning är säll- synt. En medvetenhet bör dessutom finnas om varför man väljer just des- sa forskare att ge den vetenskapliga rådgivningen. När samhället och de politiska besluten blir mer beroende av forskningen bör det finnas en försiktighet inför att ett fåtal forskare blir kända och får agera som ex- perter också på områden där de inte har en professionell kompetens. Forskarnas medvetenhet om vad det innebär att stiga utanför det veten- skapliga rummet måste öka. Språkhanteringen och kunskapsuppfattning- en är inte densamma i forskarens seminarierum som i det offentliga rummet. Det skulle gagna forskarna själva om det fanns en ökad med- vetenhet om hur själva kommunikationen och förutsättningarna för den- na ser ut. Att agera som expert är inte detsamma som att tillhandahålla forskningsinformation. Det borde vara naturligt att forskarutbildningen innehåller moment och diskussioner om expertrollen och om det ansvar den medför. Förmåga att uttrycka forskning populärvetenskapligt är dessutom något som skulle underlätta för forskaren i expertrollssituatio- nen och som borde vara meriterande. Det är omöjligt för den enskilde forskaren att vara representant för hela forskarvärlden. När en expert tillfrågas kan vissa delar av den efterfrågade kunskapen falla utanför forskarens kompetensområde. Det är forskarens ansvar att upplysa om begränsningar i den egna disciplinens metodanspråk och räckvidden av den egna kunskapen och kompetensen. När forskaren agerar som expert i frågor där hon/han inte har någon vetenskaplig kompetens rubbas förtroendet. Ser man på förtroendekrisen med utgångspunkt från journalister och mediasamhället som aktörer framträder en mer komplicerad bild. När forskare klagar över att förtroendet för deras arbete minskar säger journalister ibland att ni har det förtroende ni förtjänar." Hittar man på tokiga saker i sin forskning får man ett minskat förtroende hos allmänhet och beslutsfattare. Forskarna svarar då ofta att man tyvärr inte alls har det förtroende man förtjänar eftersom det är media av olika slag som vinklar, överdriver och på annat sätt förvränger presentationen och dis- kussionen av forskarnas arbete. Det är vanligt att forskarna i sin kritik hävdar att många journalister saknar den för all vetenskapsjournalistik nödvändiga känslan för nyanser. har i sin rapport beskrivit 252 Öppenhet och insyn i forskningsprocessen förtroendeklyftan som den ter sig när en vetenskapsjournalist försöker blicka in . Hans rapport återges här i redigerad form. Det finns en väl formulerad kritik inom journalistkåren mot att nyhets- och samhällsjournalistiken har fokuserat alldeles för mycket på person i stället för funktion, på skandalfrågor istället för på sakfrågor och på maktspelet i stället för maktutövningen.43 Och om det nu är sakfrågor- na, maktutövningen och samhällsutvecklingens krafter och mekanis- mer som är de framtida journalistiska slagfälten och jaktmarkerna så kommer det att påverka vetenskapssamhället av många olika orsaker. En är att en alltmer kvalificerad samhällsjournalistik kräver alltmer so- fistikerade kunskaper som verktyg. Journalistikens metoder kommer troligen därmed alltmer att likna vetenskapens. Den grävande och un- dersökande journalistiken utnyttjar också i växande grad vetenskapen som källa. Antingen genom att hämta alltmer material från kunskap som redan finns, eller helt enkelt genom att man beställer ny kunskap.