sou · GNB38 · 2000-01-01 00:00:00 — – dokumentation från ett seminarium arrangerade ett offent- ligt seminarium om Invandrarskap och medborgarskap på Arbetets museum i . Det var det femte seminariet i den serie av regionala hearings som utredningen genomför för att få in olika syn- punkter i sitt arbete. I den här småskriften har vi sammanställt seminariedagens alla föreläsningar för att göra dem tillgängliga för ännu fler medborgare. Först presenterades en rad aktuella fakta över invandrarnas ställ- ning i det svenska samhället. Forskare inom framför allt kulturgeo- grafi, sociologi/feminism och statsvetenskap gav en gemensam grund för att diskutera problemen. Därefter preciserades fyra olika politiska förslag till lösning. I korthet bestod de av positiv särbehandling, för- stärkta individuella rättigheter gentemot kollektiven, en starkare autonomi för minoriteter respektive en fortsatt utbyggnad av den integrerade välfärdsstaten. Boken innehåller också den text som författaren var ombedd att ta fram kring sina, mycket nedslående erfarenheter av att integrera invandrare på den svenska arbetsmarknaden. Inom ramen för seminariet redovisade slutligen det nya statsrådet med ansvar för demokrati och förvaltningspolitik offentligt sin syn på den svenska folkstyrelsens utveck- ling. Hon angav också några konkreta förslag till politiska reformer inom området. Vi hoppas skriften ska berika samtalen om folkstyrelsens utveck- ling. Ledamöterna i har inte tagit ställning till skriftens innehåll. I n l e d n i n g S e g r e g a t i o n e n s S v e r i g e I n v a n d r a r n a s d e l t a g a n d e i d e t p o l i t i s k a l i v e t I n v a n d r a r k v i n n a n s m e d b o r g a r s k a p D e m o k r a t i n i n f ö r 2 0 0 0 - t a l e t P o s i t i v s ä r b e h a n d l i n g S t ä r k i n d i v i d e n s f r i h e t g e n t e m o t k o l l e k t i v e n B y g g e n i n t e g r e r a d v ä l f ä r d s s t a t S t ä r k m i n o r i t e t e r n a s a u t o n o m i P å t v i n g a d d e l a k t i g h e t , ledamot (mp) av Jag vill hälsa er alla hjärtligt välkomna till museum för att delta i dagens seminarium: Invandrarskap och medborgarskap. Jag måste erkänna att jag är väldigt frestad att göra flera, och långa, inlägg med anledning av dagens tema men avstår efersom något sådant inte är min uppgift . Det var för mig överhuvud- taget tveksamt att medverka här och jag ska försöka att för- klara varför. Som invandrare i ordets politiska, sociala och kultur- ella bemärkelse (alltså inte i den faktiska bemärkelsen att man skulle ha vandrat in) så har jag kanske haft mer anledning än andra, dvs. ursvenskar, att reflektera över vad invandrarstatus kan betyda i olika sammanhang i samhället. Det kan ofta betyda att man blir sedd som en enda grupp och även om avsikterna kan vara välmenta och relativt fördomsfria, så kan det ibland ge lite under- liga resultat. Till exempel kan jag nämna den riksdagsman som under en kulturpolitisk debatt i ut- talade att man bör stödja invandrarkulturen. Jag fick aldrig något svar på frågan vad som specifikt avsågs med denna invandrarkultur som skulle stödjas, men en fingervisning om vad det skulle kunna tänkas innebära fick jag när jag i ett samtal med några av arrangörerna till 96 delgavs förslaget att man skulle bereda särskilt utrymme för invandrarkonstnärer och deras invandrar- konst. de sågs i första hand som invandrare, i andra hand som konstnärer. De här ganska så harmlösa exemplen tror jag visar något om vad många människor – många invandrare – råkar ut för i olika sammanhang. Det är här viktigt att påpeka att det inte alls finns skäl att tro att det rör sig om illvilja eller liknande. Även om de här exemplen inte diskuterar de djupare, allvarliga konflikterna i samhället mellan invandrare och andra medborgare, så tror jag att det ändå visar på någonting som är angeläget att diskutera. När man diskuterar valdeltagande – det är just nu väldigt aktu- ellt med tanke på det låga valdeltagandet i höstens val – diskri- minering och arbetslöshet, så är det förstås lätt att enas kring att det är viktigt att uppnå ett demokratiskt deltagande från alla sam- hällets medlemmar, men hur ska det här deltagandet ske, och på vems villkor? Hur ska representativiteten se ut? När jag blev uppringd och tillfrågad om att hålla i första halvan av det här seminariet så sa jag: Nja, jag är inte riktigt säker på det ärligt talat, för jag har ingen lust att ställa upp som det lilla korrekt politiska inslaget, en invandrarmaskot. Då kontrade personen jag talade med med att säga: Ja, men vi vill å andra sidan inte bli be- skyllda för att diskutera invandrarfrågor och invandrares deltagan- det i samhället över huvudet på invandrare. Det låg ju onekligen någonting i det, och därför står jag här och är det något fel med det så tar jag det fulla ansvaret. Men det gör inte att jag anser min första reaktion, med tanke på tidigare erfarenheter, vara helt ogrundad. Det finns många reflektioner att göra kring invandrares deltagande, valdeltagande, deltagande i arbetslivet och det civila samhället osv. och jag har blivit ombedd att nämna den text som skrivit på Demokratiutredninges uppdrag, vars rubrik är Påtvingad delaktighet. Jag tror att flera av er har fått den utsänd och jag ska därför inte vidare kommentera just den texten, men jag vill understryka att det är ett debattinlägg bland många och ett bidrag till att föra debatten framåt. Det är sedan upp till var och en att läsa artikeln och bilda sig en egen uppfattning om inne- hållet, men just rubriken delaktighet anser jag person- ligen vara intressant. När man diskuterar invandrarskap så framgår det att det underförstått är en klyfta mellan människor i samhället som diskuteras. Men det uttrycks inte alltid direkt. Jag skulle här vilja ta upp några exempel från en händelse som med all respekt kan vara lite känslig att ta upp. Det gäller den tragiska branden i . Jag följde mycket uppmärksamt nyhetsrapporte- ringen och där kunde jag konstatera att invandrarskap är en aktuell fråga, och den genomsyrar mycket mer än vad vi först ser och förstår. I nyhetssändning morgonen efter branden fick statsminister en direkt fråga av journalisten på invandrartemat: Att det är mest invandrarungdomar som drabbats, skapar det några särskilda associationer hos dig? Vidare kunde jag notera att i Rapports nyhetssändning så talade man om , medan man i nyhetssänd- ning talade om . Med andra ord: När man ska förmedla en nyhet finns olika alternativ till tolkning, be- roende på vem eller vilka nyheten gäller. Det är intressant att se vilken tolkning man väljer, på vilka olika sätt den kan vara. Dagarna efter branden kunde vi läsa och höra i nästan alla nyhets- media att anledningen till att så många invandrare uttryckt skepsis gentemot polisen, inblandade myndigheter och deras arbete, var att de hade dåliga erfarenheter från hemlandet i och med att invandra- re ofta flydde från länder där det råder dålig rättssäkerhet. Det intressanta är att den här förklaringen framfördes antingen av journalisterna själva, eller av poliser eller andra myndighetsrepre- sentanter på direkt fråga från journalisten – utan att en endaste invandrare någonstans fick komma till tals och bekräfta eller för- kasta förklaringen. Den enda som lyckades sätta fingret på den ömma punkten var tv-journalisten som, när hon var inbjuden som tidningskrönikör i radions P1, menade att en av anledningarna till misstro gentemot polis och andra myndigheter från invandrares sida i hög grad berodde på dåliga erfarenheter, men inte nödvändigtvis från hemlandet, utan ifrån mötet med myndigheter och poliser i . Den här fruktansvärda händelsen i har i dess olika konsekvenser tydliggjort många av de glapp som finns i samhället mellan olika grupper, där etnisk grupptillhörighet (dvs. svenskar mot resten) får en allt större politisk betydelse. I stora delar av är starkt främlingsfientliga partier och rörelser på frammarsch. Det finns några få undantag, t.ex. där de främlingsfientliga gått tillbaka något i de senaste lokalvalen. I , , , och faktiskt även med sitt väl och Sverigedemokrater, som tar plats i kommunfullmäktige i , är rörelserna inte bara på fram- marsch, de håller även på att etablera sig och bli rumsrena. Från att i nyhetsrapporteringen och samhällsdebatten kallats främlings- fientliga har man i allt större utsträckning numera i stället valt att tala om invandringskritiska. Det är dock samma grupper man talar om. Men i och med att dessa grupper nått ökade terräng- vinningar kan vi även se att frågorna faktiskt diskuteras öppet, till exempel här och . Integrationsfrågor har faktiskt blivit ett etablerat politiskt område och ett tecken på det är till exempel att ansvaret för integrationsfrågor etablerats på ministernivå i rege- ringen. Det är, mot bakgrund av nämnda omständigheter, en framtidsutmaning menar jag att kunna diskutera integrations- frågor, solidaritet, demokrati och etnicitet på ett konstruktivt sätt och jag hoppas att vi kan fortsätta i den andan . Dagens konferens skall handla om segregationens betydelse för demokratin och för den demokratiska praktiken. Det låter för mig som något som berör oss alla som medborgare men som forsk- ningsmässigt primärt är en statsvetenskaplig frågeställning. Efter- som jag inte är statsvetare utan kulturgeograf och eftersom jag knappast är inbjuden i egenskap av min medborgarroll, har jag tolkat min uppgift här som att jag på kulturgeografisk grund och på ett någorlunda begripligt sätt skall teckna en bild av segrega- tionen i och gärna göra det på ett sätt som kan erbjuda en god utgångspunkt för demokratidiskussionerna. Jag genomför denna bakgrundsteckning i fyra steg, där steg 1 är kort och består av några inledande kommentarer kring själva segregationsbegreppet. Steg 2 är längre och består av en empirisk översikt av 1990- talets svenska segregation med tyngdpunkt på dess etniska aspekt. Steg 3 ägnas frågan varför vi har den segregering vi har, dvs. jag vill i detta avsnitt skissa en förklaringsram. Steg 4 ägnas slutligen det som kanske primärt intresserar denna församling, dvs. Det bör sägas redan nu att av all den mång- tusensidiga litteratur som ägnats segregationsbegrepp och segrega- tionsförlopp berör endast en mycket liten del just konsekvenssidan av frågan, trots att det är just effekterna av segregeringen som intresserar folk i allmänhet och också politikerna. Jag har dock just slutfört en första analys av vissa konsekvensaspekter av segregationen i och vill gärna förmedla en del av dessa resultat och några teoretiska reflexioner i anslutning till dessa. Den empiri som jag uttnyttjar i det följande kommer från olika register som sammanställts av () och som utgjort grundmaterial för fyra större forskningsprojekt som jag lett eller medverkat i . Ett projekt om Integrering och segregering i kommuner (1991-94) behandlade dels integrationsaspekter som kunde kopplas till hela Sverigestrategin för flyktingmottagning, dels behandlade det etnisk boendesegregering i urban miljö. Detta projekt bekostades av Svenska kommunförbundets forskningsråd. Nästan parallellt (1993-96) bedrevs projektet rörlighet – hela Sverige-strategins effekter i ett socialgeografiskt perspektiv, finansierat av Stiftelsen . Här låg fokus på den invandrade befolkningens sociala och geografiska rörlighet. I ett tredje och ännu pågående projekt analyseras utvecklingen i tre storstadsregioner. Det heter Tjänstesamhällets geografi och handlar både om näringslivsförändring och social förändring i , och (finansierat av 1997-99). Detta är också kopplat till ett europeiskt forskarsamarbete i form av en s.k. COST-aktion (Transformation of European Cities and /COST A9). Forskarsamarbetet är mång- disciplinärt och inkluderar bl.a. ett par statsvetare, även om det domineras av kulturgeografer och urbansociologer. Slutligen be- driver jag och mina kollegor ett samarbete med sociologerna i i form av ett mindre konventionellt projekt kallat skap för Multietnisk Integration. Detta bekostas av f.d. Inrikes- departementet (1997-99) via anslaget om särskilt stöd till utsatta bostadsområden. I samarbete med ett par kommuner och särskilt några berörda stadsdelar (i kommun samt tre stadsdelar i ; , , ) följer vi utvecklingen och det statliga och kom- munala s.k. integrationsarbetet i stadsdelarna. Också detta projekt har internationella kopplingar (kan komma att beröra sammanlagt 18 större städer i ) och delfinansieras av bl.a. . Flertalet av de datamaterial vi investerat i är dels kompletta individmaterial, dvs. de är vanligtvis inte ett resultat av statistiska urval, dels är de longitudinella så att individer och hushåll kan följas över tiden. Det senare erbjuder andra möjligheter än kart- läggningar av situationer för grupper av individer vid en (eller flera) tidpunkt(er). Framför allt kan vi ställa mer dynamiska frågor: Vilka flyttar in och ut ur skilda typer av områden? Hur länge stannar folk? Vilka stannar och vilka flyttar? Hur går det för dem som stannar respek- tive flyttar? Vad händer med bosättningsmönstret för hushåll som får ökade/minskade inkomster? I de databaser som avser finns god geografisk in- formation och varje individ kan knytas till arbetsplatsens och bostadens geografiska läge. I kunskapsteoretiska sammanhang är det vanligt att man skiljer på två aspekter av ett begrepp, dess intention och dess extension. Intentionsaspekten handlar om begreppets kärna, dess kärn- betydelse, medan extensionsaspekten handlar om begreppets av- gränsning. På vad är det tillämpligt, i vilka sammanhang är det tillämpligt och hur gränsar det eller går upp i en vidare begreppslig kategori? Kärnbetydelsen av segregation är åtskillnad, primärt geografisk åtskillnad. Centralt i föreställningen finns också uppfattningen att segregation är en åtskillnad av kategorier av människor som in- bördes delar vissa egenskaper men där egenskapsskillnader råder mellan de åtskilda befolkningskategorierna, t.ex. rika/fattiga människor, unga/gamla, eller infödda/utlandsfödda. Den segrega- tion som främst intresserat samhällsforskarna kan knytas till boendet, dvs. det är befolkningens bosättningsmönster som fram- för allt står i fokus. Om detta är segregationsbegreppets intention är dess extension något mindre entydig. Närmast gränsar kanske begreppet till segmentationsbegreppet, dvs. föreställningen att framför allt olika marknader är delade/segmenterade. Arbetsmarknaden är exempel- vis segmenterad efter kvalifikationskrav, men också efter kön, ålder och andra egenskaper. Bostadsmarknaden är primärt segmenterad efter upplåtelse- former (hyresrätt, bostadsrätt, äganderätt) men också efter geo- grafiskt läge (centralt/perifert) och hustyp (höghus/låghus; fler- familjshus/enfamiljshus). Bostadsmarknadens segmentering har stor betydelse för segregationen men segmenteringsbegreppet som sådant saknar en geografisk dimension. I segregationslitteraturen finns också en rad kopplingar till andra begrepp: t.ex. marginalise- ring och polarisering. Utan att gå in på definitionen av dessa be- grepp kan vi konstatera att de är sociologiska och inte social- geografiska, dvs. de rymmer inte i sig föreställningen om geogra- fisk åtskillnad. Dessa begreppsliga skillnader upprätthålls inte alltid, ett faktum som kanske inte är mycket att orda om. Det händer alla begrepp som får stor massmedial och folklig spridning. En annan aspekt av segregationsbegreppets extension rör dess orsaks- och konsekvensaspekt. Det finns en som jag uppfattar vitt spridd föreställning att många samhällsfenomen kan knytas till segregationen, inte minst till den etniska segregationen. Det räcker att läsa reportagen om Stureplansmorden (gängbildning i förorter), morden på unga invandrade kvinnor (kulturellt baserat förtryck av kvinnor till följd av bevarande av patriarkala traditioner), arbetslöshet bland utlandsfödda, svaga svenskkunskaper bland invandrade personer, lågt valdeltagande etc. Ett begrepp kommer därmed att laddas med betydelse därför att det förknippas med olika samhällsföreteelser som ibland men inte alltid står i samband med varandra. När vi hör ordet segregation leds tanken mot platser som och , inte mot eller . I leds tanken till och men sällan till eller . I till eller Mölle- vången men inte till eller . I själva verket repre- senterar kanske , och bättre den svenska segregationen än , och . De senare är socialt och etniskt mer heterogena än de förstnämnda. Att sedan ingen av de nämnda platserna särskilt väl representerar de svenska storstädernas normalitet behöver knappast sägas. begreppet är inte längre bara ett beskrivande och ett analytiskt redskap; det har laddats med politisk betydelse. I praktiken finns få fall av absolut åtskillnad mellan de be- folkningskategorier som behandlas i segregationslitteraturen. Även med en betydande grad av åtskillnad mellan t.ex. rika och fattiga eller svarta och vita återfinns vissa rika bland fattigare och vissa svarta bland vita etc. Inte minst kan ju sådana skillnader existera inom ett hushåll. Vad vi således har att hantera är normalt sett inte klara fall av apartheid utan fördelningsvariationer, kanske 80/20-, 70/30-, eller 60/40- situationer, om vi ser segregationen som ett två-gruppsproblem (vilket det dock sällan är). Den svenska segregationen: social klass och etnicitet, några slutsatser slutsats var att den svenska segregationen var ett klassfenomen. Givetvis konstaterade man att segregationen var dubbel – klassmässig och etnisk – men deklarerade att klass- positionen var det centrala. Jag har egentligen inte så mycket att invända mot analysen i sin helhet, men jag har riktat kritik mot att man alltför enkelt avfärdat etnicitets- och ras-faktorn. Empiriska analyser visar att de s.k. utsatta bostadsområdena förvisso bebos av många arbetslösa och att genomsnittsinkomsterna är mycket låga, men de har också visat att klassposition inte förklarar hela bilden. Min kritik av kommitténs analys har tre ingredienser (1997d). àFrågan om varför många invandrade personer är fattiga ställs aldrig, men analyser visar att man är avsevärt fattigare än vad man borde vara mot bakgrund av t.ex. utbildningsnivån och andra humankapitalmått. àFrågan om var de mer välbeställda personerna bland olika in- vandrarkategorier bor analyseras inte. Sådana analyser visar att inkomstnivån betyder mindre för vissa invandrade nationali- teters boende än för t.ex. Sverigefödda. àFrågan om invandrarspecifika hinder för boendekarriärer undersöks knappast alls, t.ex. institutionella aspekter (möjlighet att ta banklån, diskriminering m.m.). Tiden medger inte en längre empirisk utläggning om den svenska etniska segregationen och jag har därför valt att i punktform summariskt sammanfatta de slutsatser som kan dras av våra analyser. (Den som vill ta del av empiriska prövningar och resone- mang kring nedanstående punkter hänvisas till de arbeten jag förtecknar i referenslistan.) 1.Etnisk boendesegregering finns i både stora och små orter. Det finns visserligen ett svagt samband mellan orters storlek och graden av segregering, men den avgörande skillnaden mellan orter handlar mindre om segregeringens förekomst som sådan än om effekterna. Åtskillnaden i mindre orter påverkar inte på samma avgörande sätt som i stora orter barns fördelning på förskolor och skolor, barns och vuxnas fritidsliv, var man handlar, går på café etc. Kort sagt, det sker ingen socialgeografisk separation av mötes- platser och interaktionsrum. 2.I alla undersökta större orter är den etniska segregeringen av hierarkisk karaktär, vilket innebär att skillnaderna mellan den sverigefödda befolkningens bosättningsmönster och skilda in- vandrarkategoriers varierar. Mest åtskilt från den svenska befolkningen bor personer födda i och i västra (, , , , , ) medan perso- ner från och bor mer likt, dvs. när- mare, den infödda befolkningen. 3.Den etniska hierarkin är nästan identisk i de undersökta städerna/stadsregionerna. Nivån på boendesegregeringen kan variera, men ordningen kategorier emellan är densamma. Detta betyder att antingen generellt svenska rambetingelser eller generella etniska bakgrundsfaktorer förklarar hierarkin, och inte specifikt lokala. Samhällsgeografen söker alltid svar på frågan: varför så just här? När det gäller svaret på den etniska hierarkin kan skalan för detta problem således inte vara lokal. 4.Segregeringsprocessen utspelas primärt mellan äganderätts- och hyresrättssegmenten på bostadsmarknaden. Bostadsrätten har en social mellanställning men också en etnisk. Det innebär att vissa städer kan ha en ganska hög andel invandrade hushåll i bostads- rättsbeståndet och att områden präglade av bostadsrätter likt hyresrätter relativt snabbt kan omvandlas från att vara helt svenskdominerade till att få betydande inslag av utlandsfödda. Denna process gäller dock inte bostadsrätter i höga prislägen men väl större bostadsrättsföreningar tillkomna under eller efter miljonprogrammet (1965-). 5.Den etniska hierarkin på bostadsmarkanden avspeglar relativt väl motsvarande hierarki på arbetsmarknaden, t.ex. mätt i termer av arbetsmarknadsdeltagande. 6.Rörligheten på bostadsmarknaden är betydande. I en nyligen genomförd studie av geografisk rörlighet i 1990-95 fann vi att av de sverigefödda och av de ut- landsfödda bytte bostadsområde (andelarna gäller och endast dem som vid bägge tidpunk- terna bodde i ). Om inflyttare till regionen och utflyttare från den också räknas med är rörligheten givetvis än större. I många miljonprogramområden flyttar mer än hälften ut . Uttryckt på ett annat sett kan man bedöma att mellan av den röstberättigade befolkningen lämnar ett större hyreshusområde . Att analysera varför röstdeltagandet går upp eller ned från ett val till ett annat är mot denna bakgrund inte lätt. Att bedriva ett långsiktigt integra- tions- och förnyelsearbete i områdena kan också vara proble- matiskt. 7.Rörligheten är etniskt selektiv. Personer födda i lämnar hyreshus-/låginkomstområden i större utsträckning än andra kategorier men den stora skillnaden finns mellan olika kategorier av invandrare. Generellt kan sägas att också rörligheten avspeglar den etniska hierarkin, så att personer från och västra har lägre rörlighet, särskilt i miljonprogramområdena, och de som ändå flyttar gör detta i högre utsträckning mellan olika miljon- programområden. Sådan flyttning är ovanlig för Sverigefödda. 8.Rörligheten har ett visst samband med etniska klusterbildningar. Om en viss nationalitet är välrepresenterad i ett miljonprogram- område talar detta för en något lägre utflyttningsgrad än om det omvända gäller. Detta beror inte på att en viss nationalitet har en formellt sett starkare ekonomisk ställning i sådana kluster, tvärt- om finns ett svagt negativt samband mellan t.ex. lönenivå och etnisk koncentration (dvs. ju högre andel en viss etnisk kategori utgör av befolkningen i ett område desto lägre lönenivå har kate- gorin i detta område jämfört med annorstädes). Orsakerna till den lägre rörligheten kan förstås trots detta vara materiella, dvs. att etniska nätverk ger en starkare position för medlemmarna av nätverket (samarbete, lån, byten etc.). 9.Förutom att sverigefödda personer generellt sett har en högre utflyttningsbenägenhet än utlandsfödda finns också andra egen- skaper som talar för utflyttning just från miljonprogramområdena. Häribland är ålder det allra viktigaste. Personer i åldern 20-30 har klart större benägenhet än andra att lämna miljonprogramom- råden. Vidare är familjeposition av stor betydelse. Ensamboende, inklusive dem vars hushållssituation förändras från ensam- till sammanboende, har klar högre benägenhet än sammanboende att lämna områdena. Inom varje sådan mer utflyttningsbenägen grupp finns dock fortfarande etniska skillnader, dvs. det är inte ålders- eller hushållssammansättningen som förklarar högre utflyttningsgrad. Minst benägenhet att flytta har utlandsfödda flerbarnsfamiljer och sambos utan barn. Jag har särskilt studerat perioden och främst .