sou · GNB384d2 · 2000-01-01 00:00:00 — De flesta verksamheter har imponerats av argumentet om stordrift vare sig det handlar om fack, kooperation, kommuner eller vägunderhåll. Allt färre är direkt involverade i politiskt beslutsfattande. formas samhället allt mer av andra krafter än demokratiskt beslutsfattande – ett skäl är globaliseringen, som ökat marknadens makt på bekostnad av politikens, när inget demo- kratiskt beslutsfattande finns som kan hantera en global världs- marknad.76 Ett annat skäl är att man även genom demokratiska beslut reducerat politikens makt – via privatiseringar, införandet av kommunala pseudomarknader och genom att överlämna centrala delar av makten över den nationella ekonomin till enväldiga experter. Man skulle kunna säga att det civila samhällets makt och möjlig- heter helt enkelt reducerats genom att det finns allt mindre ut- rymme för påverkan genom demokratiskt beslutsfattande på kollek- tiv nivå. En tanke som fått förnyad uppmärksamhet är kopplingen av politiken till den personliga sfären – jämställdheten handlar om familjelivet också och miljömedvetenhet handlar om vardagshand- lingar. Detta är inget nytt fenomen. Folkrörelserna siktade på denna förändring också och välfärdssamhällets effekter handlar i princip om vardagslivets förändringar med ökad frihet och jämlikhet på det personliga planet. När det gäller denna sfär kan man föreställa sig att det sker en del, som inte på ett synligt sätt är relaterat till kollektivt beslutsfattande – där åsiktsbildning mynnar ut i handling i denna sfär. Här saknar vi en klar bild av hur samhället formas i vardagens s.k. intima sfär och vilken roll studiecirkeldeltagande spelar för detta. Åter till studiecirklar. Konklusionen blir att cirklarnas problem när det gäller att forma samhället måste sökas i bristen på samspel med andra verksamheter som är inriktade på att söka forma sam- hället. Problemet med bristen på handling i cirkelverksamheten tror jag måste sökas här – det är inte cirklarna som har misslyckats utan det är urgröpningen av det civila samhällets maktbas och betydelse som är huvudproblemet. Studiecirkelverksamheten är ju kvantitativt en succé. Studieförbunden kan säkert göra mycket mer, men proble- met med ett allt mer vanmäktigt civilt samhälle står kvar. Studie- cirklarna har säkert en påverkan på den personliga sfären – cirklarna är utomordentliga, när det gäller att bygga identitet på olika sätt. Det är dock svårt att fånga in vilka konsekvenser detta får. Lös- ningen är knappast att koppla studiecirklarna hårdare till rörelser och organisationer – det skulle förmodligen bara leda till en kris i deltagandet i cirkelverksamheten. Snarare kanske man måste ta ståndpunkten att cirkelverksam- heten har så många värden att vi får acceptera begränsningarna. I själva verket är de värden som cirkelverksamheten tycks ha sådana som i allt högre grad marginaliseras i andra utbildningar av det eko- nomistiska tänkandet: Bildning, jämlikhet, gemenskap, demokrati, identitetsuppbyggnad och personlig utveckling är alla värden som blir allt sällsyntare i den allmänna argumentationen för utbildning. I stället dominerar tanken om utbildning som konkurrensmedel i en tävlan mellan länder – där satsning på elit, teknik, naturvetenskap och språk motiveras av sin ekonomiska nytta. Detta är svävt både i sin ensidigt ekonomiska utgångspunkt och i sina föreställningar om samhälleliga behov av utbildning och lärande – det svarar inte mot många av vår tids utmaningar. Kanske cirkelns värden gör att verksamheten blir ett mänskligt – humanistiskt vattenhål som bör finnas i ett demokratiskt samhälle. I cirklarna dominerar den mänskliga livsvärldens perspektiv – man deltar inte för att man tjänar på det utan för att man är intresserad av innehållet och människorna. Man kan argumentera för värdet av att ha denna potential, som finns där att tas i anspråk för det civila sam- hället och som förändras, när det civila samhället utvecklas. Men man måste vårda denna potential – för att den skall fungera måste den vara en del av hela folkets vardag och då sticker bristen på del- tagande från de som är politiskt marginaliserade i ögonen – här bör stora insatser göras för att realisera potentialen. 1Ehnmark, 1994. 2Folkbildning är ett begrepp som visar sig ha många innebörder (Se , 1995). 3Pateman, 1970, s. 27. 5Pateman, 1970, s. 29. 6Petersson m.fl. (1998). 7Arvidsson, 1996. 8Jfr moderna teorier om lärande genom deltagande – , 1991 9Arvidsson, L (1985). 10Gustavsson, 1991. 11Ambjörnsson, 1988. 12Rydbeck, 1995. 13Nordberg, 1998, , 1998 14Elias, 1989. 15Rothstein, 1998. 16Gustavsson, 1996, som hänvisar till en definition av och s. 196. 17Arvidsson, 1985. 18Johnsson & Gähler, 1996. 19Statsbidraget motsvarar en tredjedel av kostnaderna 20Assarsson och , 1997. 21Lindgren, 1996. 22Johansson, 1954 rapporterar 30 919 cirklar med 315 857 deltagare (s. 239). 23Svensson, 1996, rapporterar 342 387 cirklar med 2 887 976 deltagare (s. 91) 24Johnsson & Gähler, 1995, s. 13 anger 1,2–1,3 miljoner medan , 1996, s. 95 anger 1,5–1,6 miljoner. 25Korsgaard, 1997. i (, 1997) och (Welton, 1997). 27Larsson, 1997. 28Svensson, 1996, s. 62. 29Kant, 1989: 30Petersson, O. m.fl. (1998). 1997/98:115. 32Jonsson & Gähler, 1995. 33Svensson, A., 1996, s 58. 34Dewey, 1966 (1916) s. 86, 87. 35Putnam, 1996. 36I en fotnot hävdas att termen myntats av . 37Ett exempel är i , formellt sett en demokrati, där majoriteten helt domineras av patriarkala kriminella strukturer, som behärskar den framväxande serviceindustrin. (Personlig kommunikation Patel, 1999) 38Andersson m.fl., 1996. 39Svensson, 1996, s. 62. 40Svensson, 1996, s. 63. 41Andersson m.fl. (1996) s. 185–191. 42Putnams bok heter faktiskt på svenska Den fungerande demokratin. 43Petersson m.fl., 1998. 44Andersson m.fl, 1996, s. 226. 45Ahlberg, (1935) s. 174. 46Lindgren, s. 33. 47Foucault, 1993. 48Petersson m.fl. 1998, s. 96 ff. 49Andersson, 1998. De tre formerna har urskiljts genom en explorativ faktoranalys. 50Samlad redovisning av en rad delstudier i , 1994. 51Waldén, 1994, s. 111. 52Habermas, 1991, tillhör en upplysningstradition där rationaliteten är poängen med samtalet. Andra, t.ex. kommunitarister ser åsiktsbildningen som en grupps uppbärande av en tradition. 53Andersson m.fl. 1996. 54Hartman, 1996. 55Larsson, 1996. 56Kan härledas till i en text : et ipsa scientia postestas est (, 1976). 57Ahlberg, 1935. 58Kant, 1989 s. 27. 59Arvidsson, 1996, s. 10. 60OECD & Stastistics , 1996. 61Petersson m.fl., 1998. 62Andersson m fl. 1996 s. 68 ff. 63Svensson, 1996 s. 62. t.ex. anger Bättre allmänna kunskaper och Kunskaper inom ett specialområde. Därtill kommer troligen ytterligare som döljs under rubriken för arbete/yrkesplaner. 64Svensson, 1996 s. 78: 53,7 och har angett instämmer helt respektive instämmer nästan i påståendet Cirkeln har gett mig användbara kunskaper. 65Oftedal-Telhaug, 1990, , 1997. 66Johnston, 1998. 67Larsson, 1998. 68Andersson m.fl., 1996, s. 69Sandler, 1937. 70Arvidsson, 1996, s. 10. 71Larsson, 1993. 72Hartman (1998) pekar på detta förhållande i sin preliminära analys av två studieförbunds verksamhet. 73Denna kunskapsform – fronesis – formulerades . 74Andersson m.fl., 1996. 75Arvidsson, 1996, s. 23. 76Korsgaard, 1997. , (1998) Cirkelledarskapet. En fallstudie och en enkätstudie med cirkelledare. Paper presenterat vid för folkbildningsforskning, Bosön, 10– , , , , , och (1996) Cirkelsamhället – Studiecirklars betydelse för individ och lokalsamhälle. , (1935) Tankelivets frigörelse. : Kooperativa förbundets förlag , (1988) Den skötsamme arbetaren. , (1985) Folkbildning i rörelse. Pedagogisk syn i folk- bildning inom svensk arbetarrörelse och frikyrkorörelse under 1900- talet – en jämförelse. : Studies in Education and Psychology 16 , (1996) Cirklar i rörelse. Mimers småskriftserie nr 1. , och , (1996) Hur formas vuxen- utbildningen på det lokala planet. Paper presenterat på i , Mars, 1996 , och , (red.) (1995) Folkbildningens innebörder. : Skapande vetande: , (1966) (1916) Democracy and education. , (1994) Den döda vinkeln. Problemet med demokratin. , (1989) Sedernas historia. , (1993) Diskursens ordning. , (1991) Bildningens väg: tre bildningsideal i svensk arbetarrörelse 1880–1930. , (1996) Bildning . Om bildningens möjligheter och villkor i det moderna samhället. Habermas, (1991) The Theory of Communicative Action. Reason and rationalisation of society. : Beacon Press och : , Per (1996) Studier i förening. Några medlemmars tankar om demokrati och cirkelstudier i folkrörelser. , Per (1998) Arbetsmanus för delrapport: Studiecirklar. Projektet med vuxna i studier , (1976) Bevingade ord. , (1997) , and the Economy: Adult Eduaction in . In: , (Ed) Globalization, Adult Education & Training. Impact & Issues. , Rennie (1998) Adult Learning for Citizenship: shaping a framework for action within civil society. , och , (1995) Folkbildning och vuxenstudier. Rekrytering, omfattning, erfarenheter. , (1954) Folkrörelserna. : Ehlins, Folkbildningsförlaget , (1989) Svar på frågan: Vad är upplysning? I: , (Red) Vad är upplysning? , , Habermas, Mendelsohn, Heidegren. , (1997) The Impact of Globalization on Adult Education. In: , (Ed) Globalization, Adult Education & Training. Impact & Issues. (1993) Initial encounters in formal adult education. Qualitative Studies in Education, 1993, Vol. 6, No 1, pp 49–65 (1996) Vardagslärande och vuxenstudier. I: , , , , , (red) (1996) Livslångt lärande. , (1997) Livslångt och livsvitt lärande. I: , och , (red) Vuxenpedagogik i teori och praktik. En antologi från Kommittén om ett nationellt kunskapslyft för vuxna. SOU 1997:158. s. , (1998) Defining the Study Circle Tradition. In: Bron, A., Field, J. Kurantowicz (eds.) Adult Education and Democratic Citizenship II. : Impuls Publisher. , och , E. (1991) Situated learning. , (1998) från dragspelsmusik upp till musikens högsta tinnar Radiotjänst programpolitik och folkbildande program om musik 1925 – 1940. Paper presenterat på Mimers forskar- konferens på , (1996) Kan en filthatt stärka demokratin? Om mål och medel i folkbildning. , (1998) en ny kraft över våra sinnen. Paper presenterat på Mimers forskarkonferens på den 10– & Statistics (1995) Literacy, Economy and Society. Oftedal Telhaug, A (1990) Den nye utdanningspolitiske retorikken. Pateman, (1970) Participation and Democratic theory. , , , , , , och (1998) Demokrati och medborgarskap. 1997/98:115. , , D. (1996) Den fungerande demokratin. Med- borgarandans rötter i . , Bo (1998) Demokratins vidd. I: , . , (1995) Nykter läsning. Den svenska godtemplar- rörelsen och litteraturen 1896–1925. Skrifter utgivna av Avdel- ningen för litteratursociologi vid Litteraturvetenskapliga institu- tionen, nr 32. , (1937) Mångfald eller enfald. Tal och artiklar utgivna till Arbetarnes Bildningsförbunds 25-årshögtid. , (1996) Vilka deltar i studiecirklar? Rapport från en undersökning av deltagare i studieförbundens cirkelverksamhet . , (1994) Handen och Anden. De textila studiecirklarnas hemligheter. Wellton, , (1997) In Defence of : Canadian Adult Education in neo-conservative Times. , S (Ed) Globalization, Adult Education & Training. Impact & Issues. Folkbildning – från jämlikhet till frihet? Begreppen demokrati, frihet och jämlikhet, liksom folkbildning och bildning, och de bakomliggande fenomen de betecknar växlar inne- börd och karaktär från en historisk tid till en annan. Olika samhälls- skikt införlivar begreppen i sina praktiker liksom de lägger under sig redan existerande sociala institutioner. Att därför i bestämd form entydigt uttala sig om innebörden av demokratibegreppet eller av folkbildningen blir strängt taget både att göra våld på en historiskt skiftande verklighet och att ansluta sig till ett bestämt samhällsskikts sätt att tolka omvärlden på – att utöva en bestämd diskursiv praktik och makt, som det heter på forskarspråk. En sådan avbrottens och skiftenas historia återstår ännu att skriva. Mångtydigheten i de företeelser vi här talar om, demokrati och folkbildning, uppstår bl.a. ur dessa avbrott och skiften. De blir till ännu verksamma historiska avlagringar i vårt sätt att tänka om dem men också i vårt sätt att utöva dem. Varje entydig framställning av demokratin och folkbildningen och än mer av dessa skiftande fenomens förhållande till varandra blir en fiktion. I den här artikeln inleder jag med att i några korta stycken illustrera vilka dessa tänkbara historiska avlagringar kan tänkas vara. Syftet är att undersöka vilken betydelse de kan ha för vår nu- varande förståelse av förhållandet mellan folkbildning och demo- krati. Men jag söker också skapa en egen berättelse, berättelsen om jämlikhetens successiva förvandling. Mot detta ställer jag sedan de nuvarande praktikerna, främst studiecirklarna och folkhögskole- kurserna.1 I ett deltagarperspektiv går de att förstå som erbjudanden till enskilda individer att förverkliga något av demokratins frihets- värde, hävdar jag. Frågan kvarstår emellertid, är den friheten en fri- het för alla? I ett samhällsperspektiv bidrar folkbildningens verk- samheter dessutom till att vidmakthålla och vidareutveckla ett antal medborgerliga dygder. FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? Folket, bildningen och jämlikheten Ser vi till svensk folkbildnings tidiga historia, dess födelse2 hänförs den ömsevis till tiden efter den svenska reformationen när staten övertar kyrkan eller andra halva när först liberaler senare de stora folkrörelserna, , nykterhetsrörelse och arbetarrörelse tar sig an frågan om folkets bildning. I det tidiga skedet var det gudsmän ute i som och Comenius som ville bilda folket. Syftet var framförallt att närma det till . Det radikala i deras budskap var att de talade för att de breda folklagren, i Comenius tankevärld även kvinnorna, skulle bildas. Det är rimligt att tro att dessa idéer skulle fått begränsad genomslagskraft om det inte varit för att de sammanföll med ett skede i när grunden lades till sammanhållna nationalstater. En viktig förutsättning för detta var att folket fostrades till ett nationellt medborgarskap. Så kallades Comenius till av Drottning för att lägga fram sina tankar om folkets bildning. Dessa fick då, , ingen större genomslagskraft men utgör, liksom det faktum att ända fram i vårt århundrade var den främsta läroboken i folkundervisningen, indikationer på vilka krafter som verkade för att hålla samman nationen, inte minst genom att söka bibringa folket kristet-medborgerliga dygder. Jämlikhetstanken i folkbildningens allra tidigaste skede, när den ännu var ett redskap för den kristna nationalstaten, var en tanke om hela folkets rätt till det kristna budskapet. Avsikten var emeller- tid knappast att avskaffa hierarkien. Över Folket rådde alltjämt Monark och . Jämlikheten var en jämlikhet för och mellan undersåtar. När en andra våg av folkbildningstankar når är de inspirerade av engelsk liberalism, amerikansk republikanism och franskt upplysningstänkande. Frihet, medborgarrätt och jämlikhet är värden som lägger grunden för den moderna västerländska demo- kratin. I skakas nationerna av de växande medelklassernas anspråk och av folkliga uppror. I är nationen relativt sett stabil, men de styrande och de högre samhällsskikten är oroade. De mest konservativa talar för vikten av att disciplinera folket, hålla det nere. De mer liberala menar att folket bör bildas, i varje fall så att de kan läsa och bibel och därigenom civiliseras, förädlas till goda medborgare. bildas spridande och startas dess skriftserie Läsning för folket. Innehållet är både sedelärande och folkupplysande. Liberala krafter startar arbetar- cirklar och föreläsningsföreningar med liknande bildningsambitioner för folket. inrättas den svenska folkskolan med en rad skilda motiveringar: behovet av att disciplinera folket i orostider, men också att förse det med elementära medborgerliga dygder och, , att kvalificera det för det nya arbetslivet, fabriks- arbetet.3 Framförallt är det en fråga om att lära folket ordning och disciplin. Hierarkin i samhället skulle inte heller nu upplösas, bara fås att vila på stadigare grund. Till de tidigare huvudsakligen religiösa och nationsgrundade föreställningarna om behovet av folkets bildning kommer också tankar om folkets rätt till och möjlighet att ta del av bildning och kultur. Folkupplysning – kultur och vetenskap åt folket bildas av läkaren 1880 och får snart efterföljare på andra håll i landet. Däremot inleds en mer omfattande folkbildande verksamhet. En stark tro på upplys- ningens möjligheter och på kulturens folkförädlande inverkan bär upp den. Kulturpersoner som , men också många av tidens vetenskapsmän, håller föreläsningar om kulturarvet, om vad konst, musik och vetenskapliga resultat kunde tillföra livet. Föreläsningar och folkkonserter skulle bidra till folkets själsliga resning och bildning.4 I en Kantiansk tolkning av upplysningstanken är det centrala att människan skall lita till sitt eget förnuft och våga tänka själv- ständigt.5 I detta tidiga, och mestadels liberala skede, är det inte folkbildningens huvudsakliga innebörd. Snarare vilar den på idén att kulturarv och vetenskap genom pedagogisk förmedling skall bidra till folkets växt och förädling, men också att de tillägnar sig vett och vetande, hut och hållning6. Tron på vetenskapernas möjlighet att lyckliggöra människorna är stark. formule- ringar speglar den liberala framstegstron. Genom att sprida den vetenskapliga upplysningen till alla samhällslager och att tillegna oss en levande religion utan vidskepelser och utan onaturliga föreställningar som draga menniskan från lifvets verklig- heter... ... skola vår tids arbetare, lärda, köpmän, industriidkare m.fl. snart ha fört kulturen in i ett nytt, normalt, lyckligt skede.7 FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? Långt ifrån Kants ursprungliga svar på frågan om vad upplysning är, har tilltron till vetenskaperna hos blivit till en levande religion.8 I detta, den moderna folkbildningens andra, huvudsakligen liberala skede, fanns tanken om rättvisa och jämlikhet, men då främst som en fråga om folkets möjligheter att ta del av kulturarv och vetenskaplig kunskap för att det den vägen skulle bli värdigt ett fullödigare medborgarskap. Ännu är inte, annat än undantagsvis, den bärande tanken hos folkbildningens företrädare att folket på basis av egen erfarenhet och handling skall kunna erövra politisk makt och jämlikt medborgarskap. Dock förenas i budskap, i hennes på en gång socialistiska och starkt individualistiska bildningsprogram, tankar om folkförädling med ett humanistiskt och medborgerligt självbildningsideal.9 Självbildning – både medel och mål I tog självbildningstanken stadig form med motion till där han före- språkar inrättandet av studiecirklar.10 I själva verket blåser han där- med liv i ett bortglömt begrepp för att skilja den nya verksamhet han föreslår från de redan existerande studiekurserna. I de nya studiecirklarna skulle 5-30 deltagare mötas minst en gång kring gemensam litteratur, men de skulle också erbjudas att lyssna till inbjudna föreläsare. Temana skulle ha bredd: De inköpta böckerna böra representera så många bildningsgrenar som möjligt, vara gedigna arbeten i populärvetenskap, religionsfilosofi, stats- och samhällslära, historia och sist men inte minst skönlitteratur.11 Det är viktigt, säger vidare med stor frihet och en anpass- ning till lokala förhållanden. Arbetsformerna får inte blir för tunga. Cirkeln kan gärna kombinera studiearbete med deklamation och sång och att äta kvällsvarden tillsammans.12 är starkt optimistisk om studiecirkelarbetets möjligheter att bidra till sam- hällets förändring, men betonar också att de behöver sin klassbas: Att arbetet utgår från arbetarklassen själv lämnar ytterligare garanti för dess framgång; det lönar sig väl knappast att vidare förneka, att om något ordentligt skall göras för denna klass, måste det också göras genom den...13 Här läggs alltså grunden till det som kommit att bli svensk folkbild- nings stora succé, studiecirkeln som en krets av bildningstörstande jämlikar som läser, diskuterar och lyssnar till tidens vetenskapsmän och författare. Läsning, samtal och föreläsning blir idealet. Det är ett brett bildningsprogram som och många med honom före- språkar i den tidiga självbildningens barndom. Inspirerade av folk- högskoleläraren och filosofiprofessorn i , , och av är det utvecklandet av vilja, känsla och förnuft i förening som är bildningens mål.14 Syftet är varken ensidigt klasskamps- betonat, ensidigt intellektuellt eller kulturellt. Tanken är för den skull inte opolitisk. Tvärtom, även arbetarklassen, skall bli bildade medborgare i en demokratisk stat. Bildningens värden ska inte vara förbehållet de högre samhällsskikten. Självbildningstanken är därför både humanistisk och medborger- lig, människan skall förverkliga sig själv, utveckla sin inneboende potential och erövra kulturarvet för att just därigenom bli en bildad och fullvärdig medborgare. Medborgarideal går inte att skilja från humanistisk bildningssträvan. Självbildningstanken är också både individuell och kollektiv. Det är genom de enskilda själarnas bild- ning som kollektivet skall kunna resa sig, organisera sig och kräva sin plats i samhället. Nytta och nöje, humanism och medborgarskap, individ och kollektiv, erfarenhet och kulturarv förenas i dessa själv- bildningssträvanden. Styrkan hos dessa tidiga folkbildningsrörelser är just förmågan att kombinera skilda storheter inom ett och samma bildnings- program. Att på en gång sträva efter att uppnå jämlikhet och ett gott liv, kunna ta del i samhällets styre, erövra kulturarvet och utveckla den egna personligheten. Bara analytiskt kan vi skilja medborgarbildning, självbildning och humanistisk bildning från varandra. Åtskiljandet av denna treenighet kommer först med folkrörelsernas relativa framgångar, successiva insititutionalisering, professionalisering och korporativa införlivande i statsapparaten. Det moderna medborgarskapet formeras Statens successiva reglering av folkbildningsarbetet tar sig åren kring 1920 mer påtagliga uttryck. inkorporeras folkbildningen alltmer i det statliga intressefältet och den breda bildningssynen snävas efter hand in. Målet är ett mer bestämt och väldefinierat medborgarskap. Folkbildningsarbetet blir en statlig intressesfär om än med vida ramar. Det sägs vara: FOLKBILDNING – FRÅN JÄMLIKHET TILL FRIHET ? ...åtgärder som av stat, kommun eller enskilda vidtagas för att i allt vidare kretsar väcka intresse för och befrämja de vuxnas fria självverk- samhet i och för utvecklingen av deras andliga förmögenheter i olika avseenden, vare sig huvudvikten därvid ligger på förvärvandet av kun- skaper eller på känslolivets förädlande och sedernas förfinande.15 Än mer uttalat är betoningen på ett nytt medborgarskap inom den svenska folkhögskolan som får en egen stadga. Folkhögskolan startade som bondeklassens egen skolform 1868. Med dess hjälp skapade de självägande bönderna en plattform både för inträde i riks- och lokalpolitik, för att kunna effektivisera jord- bruket med moderna metoder och för en gemensam kulturbas. utgjorde folkhögskolan ett relativt entydigt redskap för detta samhällsskikts väg till politisk makt.16 Situationen förändras emellertid efter hand. Den första statliga folkhögskole- stadgan får vi 1919, när tillträdet till skolformen har breddats och det statliga stödet ökats. Allmän och medborgerlig bildning är där de centrala begreppen. Det gäller att lägga vikt vid en väckande, till personligt tankeliv och sedlig styrka fostrande undervisning, sär- skilt ska eleverna lära känna sin bygd och sitt land. Därjämte ska undervisningen ge eleverna praktiska kunskaper och färdigheter för ett kommande levnadsyrke. fastställer staten också i grova drag vad kurserna ska innehålla och, i samband med ökat anslag till folkhögskolorna, tillsätts den första folkhögskoleinspektören.17 Det som startade som ett tydligt redskap för en bestämd samhällsklass uppåtstigande har inlemmats i ett mer omfattande medborgarpolitiskt tänkande.