sou · GNB354 · 2000-01-01 00:00:00 — En gäldenär eller anmälningsskyldig får överklaga ett beslut som avses i första och andra styckena även om det inte gått honom emot. 4 § Om överklagandet inte avvisas såsom för sent inkommet, skall ompröva det överklagade beslutet. Ett överklagande förfaller, om beslutet vid omprövningen ändras så som klaganden begär. Om beslutet ändras på annat sätt än vad som begärts, skall överklagandet anses omfatta det nya beslutet. Finns skäl för det, får klaganden lämnas tillfälle att återkalla överklagandet. 5 § Ett överklagande som inte avvisas såsom för sent inkommet eller förfaller enligt 4 § skall tillsammans med handlingarna i ärendet överlämnas till den domstol som skall pröva överklagandet. Om det finns särskilda skäl, får överklagandet överlämnas utan föregående omprövning. 6 § Vad som sägs i 3-5 §§ gäller också överklagande av beslut om ränta, tulltillägg och förseningsavgift. Gäldenärens yrkande i fråga om tulltillägg skall, oavsett tidsfristerna i 3 §, prövas, om beslutet om den tull som tulltillägget avser inte har vunnit laga kraft. Detsamma gäller, om eller det allmänna ombudet framställt ett sådant yrkande till förmån för gäldenären. Om yrkandet framställs först i domstol, kan domstolen förordna att det skall tas upp och vidare handläggas av . Vad som sägs i andra stycket gäller även deklarants yrkande i fråga om förseningsavgift. 7 § Om en part har överklagat beslut i ett sådant ärende som avses i 3 eller 6 §§, får också motparten överklaga beslutet, även om den för motparten föreskrivna tiden för överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till från den dag då motparten fick del av den först ingivna skrivelsen med överklagande eller, om motparten inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av . Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet. 8 § I artiklarna 7 och 244 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om verkställighet av beslut som överklagas. Beslut om skönstulltaxering, tulltillägg och förseningsavgift samt beslut om annan skatt än tull skall gälla . Detsamma gäller annat beslut av som meddelats enligt tullagstiftningen och som inte innebär att målet eller ärendet avgörs. 9 § Länsrättens beslut avseende beslut att avvisa en begäran om omprövning såsom för sent inkommen får inte överklagas. 10 § Om det allmänna ombudet har överklagat ett tulltaxeringsbeslut, skall därav föranledd talan om särskild avgift föras . 11 § Det allmänna ombudet får överklaga ett beslut av länsrätten eller kammarrätten i frågor som avses i 3 och 6 §§ även om ombudet inte har fört det allmännas talan i målet. 12 § Om enskild överklagar länsrättens eller kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§, skall överklagandet ha kommit in från den dag då han fick del av beslutet. Om länsrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ överklagas av eller det allmänna ombudet, skall överklagandet ha kommit in från den dag då beslutet meddelades. Detsamma gäller det allmänna ombudets överklagande av kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§. 13 § Om någon har överklagat ett beslut av länsrätt eller kammarrätt i frågor som avses i 3 och 6 §§, får även annan som haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, även om den för honom gällande tiden för överklagande gått ut. Ett sådant överklagande skall ges in inom en månad från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet. 14 § Om enskild överklagar ett beslut, förs det allmännas talan i länsrätten och kammarrätten av . Överklagar det allmänna ombudet, skall det allmännas talan föras av ombudet. I mål som gäller beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ förs det allmännas talan i Regeringsrätten av det allmänna ombudet. 15 § Det allmänna ombudet får ta över uppgiften att i allmän förvaltningsdomstol föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden som gäller frågor som avses i 3 och 6 §§. Det allmänna ombudet får uppdra åt annan tjänsteman vid att företräda det allmänna i allmän förvaltningsdomstol. 16 § Det allmänna ombudet får inom den för ombudet gällande tiden för överklagande föra talan i frågor som avses i 3 och 6 §§ till förmån för enskild part. Ombudet har då samma behörighet som den enskilde. 17 § I mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får talan inte ändras i annat fall än som anges i 18 och 19 §§. Att klaganden inskränker sin talan eller åberopar en ny omständighet utan att frågan som är föremål för talan ändras, anses inte vara ändring av talan. 18 § I ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får klaganden framställa ett nytt yrkande om inte en ny fråga därigenom förs in i målet. I mål i länsrätten får klaganden dessutom, inom den tid som gäller för överklagande, föra in en ny fråga som har samband med den fråga som skall prövas, om länsrätten finner att frågan utan olägenhet kan prövas i målet. 19 § I ett mål om tulltaxering får klaganden föra in en fråga om tull- tillägg som har föranletts av den taxeringsfråga som är föremål för prövning, om domstolen finner att tulltilläggsfrågan utan olägenhet kan prövas i målet. 20 § Om domstolen i ett fall som avses i 18 § andra stycket och 19 § inte tar upp den nya frågan till prövning, får rätten överlämna den till för prövning. 21 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ finns flera frågor, får särskilt beslut meddelas i någon av dem trots att handläggningen i övrigt inte har avslutats. 22 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ är lämpligt med hänsyn till utredningen, får särskilt beslut ges över en av flera omständigheter som var för sig har omedelbar betydelse för utgången i målet eller över hur en viss uppkommen fråga, som främst angår rättstillämpningen, skall bedömas vid avgörandet av saken. När särskilt beslut meddelas bestämmer rätten med hänsyn till omständigheterna om talan mot beslutet skall föras särskilt eller endast i samband med talan mot rättens slutliga avgörande i målet. Om rätten bestämmer att talan skall föras särskilt, får den förordna att målet i övrigt skall vila till dess att det särskilda beslutet har vunnit laga kraft. 23 § Vid handläggningen i länsrätt och kammarrätt av mål om särskild avgift skall muntlig förhandling hållas, om den enskilda parten begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om det inte finns anledning att anta att avgift kommer att tas ut. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift i tullagstiftningen döms för tullförseelse till böter. Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet i artikel 2 i förordningen (EG) nr 3295/94 eller mot beslut som meddelat med stöd av tullagstiftningen 1.om skyldighet att föra anteckningar och lämna uppgifter om varor som förvaras i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager eller som är föremål för förenklat förfarande vid tillämpning av ett tullförfarande, 2.om skyldighet i övrigt att lämna uppgift eller ge in handling till eller 3.om användningen eller förbrukningen av en icke-gemenskapsvara. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 2 § Ansvar för tullförseelse inträder inte, om gärningen är belagd med straff i eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. 3 § Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av . 4 § När med stöd av tullagstiftningen förelägger någon att vidta åtgärd som behövs för förtullning eller annan tullklarering eller för kontrollverksamhet, kan vite föreläggas. Vite kan även föreläggas, om någon underlåtit att lämna uppgift eller inge handling enligt föreskrift i tullagstiftningen eller att fullgöra skyldighet som föreskrivs i 5 kap. 17, 18, 25, 32 och 34 §§. Finns det anledning att anta att den som skall föreläggas, eller, om denne är en juridisk person, dess ställföreträdare har begått brott, får han inte föreläggas vid vite att medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Vite får inte fastställas till lägre belopp än femhundra kronor eller högre än . Bestämmelserna i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om viten. 1 § Uppgifter, som någon lämnat om en vara enligt föreskrifter i förordningen (EEG) nr 2454/93 eller föreskrifter beträffande uppgifter som skall lämnas i tulldeklaration eller anmälan till annan godkänd tull- behandling som avses i 3 kap. 1 §, får användas även för statistiska ändamål. Regeringen får meddela föreskrifter om att den som för transport medel från eller till tredje land skall lämna särskilda uppgifter till för transportstatistiska ändamål. 2 § Belopp som enligt tullagstiftningen skall betalas till eller utbetalas från , skall avrundas till närmast lägre hela krontal. 3 § Av förordningen (EEG) nr 918/83 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse 1 framgår att tullfrihet skall medges för försändelse som avsänts från tredje land till en mottagare i gemenskapen och vars sammanlagda värde uppgår till högst 22 ecu, dock inte till den del försändelsen innehåller alkoholhaltiga produkter, parfym, luktvatten, tobak eller tobaksvaror. 1 EGT L 105, 23.04.1983, s. 1 (Celex 383R0918) Utöver vad som följer av första stycket skall tull och annan skatt inte tas ut för en varuförsändelse när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen sammanlagt inte uppgår till etthundra kronor. Detta gäller dock inte om försändelsen 1.innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror, eller 2.utgör ett led i en postorderförsäljning i andra fall än då försändelsen består av utländska periodiska publikationer. 4 § kan medge att en icke-gemenskapsvara överlåts till staten, om överlåtelsen inte medför olägenhet eller kostnad för . skall inte tas ut för en vara som överlåts till staten enligt första stycket. Att varan skall anses ha blivit upplagd på tullager framgår av artikel 867a i förordningen (EEG) nr 2454/93. 5 § Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddela föreskrifter om hur varor skall hänföras till en godkänd tullbehandling i vissa fall, när varor importeras till eller exporteras från det svenska tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg. 6 § På tullplats sker tullförrättning utan kostnad för allmänheten inom de områden och på de tider som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva att tullförrättning även i andra fall skall ske utan kostnad för allmänheten. 7 § Den som föranleder tullförrättning som inte är avgiftsfri skall betala avgift för förrättningen (förrättningsavgift) enligt taxa som regeringen föreskriver. Bestämmelsen i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om förrättnings- avgift. 8 § Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för tillstånd till betalningsanstånd och utfärdande av särskild tullräkning. Bestämmelsen i 4 kap. 22 § tillämpas även i fråga om avgifter enligt första stycket. 9 § skall på begäran tillhandahålla Riksbank, Riks- skatteverket, , , Kommers- kollegium, skattemyndighet, , Kemikalie- inspektionen och uppgifter som förekommer hos Tull- verket och som rör import eller export av varor. I tullregisterlagen (1990:137) finns bestämmelser om utlämnande till vissa myndigheter av uppgifter ur tullregistret på medium för automatisk databehandling. 10 § Tulltjänsteman som får kännedom om ett brott enligt författning, vars efterlevnad har att övervaka, skall anmäla detta till sin förman så snart det kan ske. En tulltjänsteman får lämna rapporteftergift om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter. 11 § I artikel 56 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om förstöring av varor som har visats upp. Vid tillämpning av de bestämmelserna får varorna förstöras, om de inte kan säljas och 1.det finns en risk för att varorna förstörs eller minskar väsentligt i värde, eller 2.kostnaden för förvaringen av varorna är orimligt hög. Regeringen får meddela föreskrifter till komplettering av dessa bestämmelser. 12 § En vara får, om inte annat särskilt föreskrivs, utan hinder av införselförbud eller särskilt föreskrivet införselvillkor 1.transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter och villkor som gäller för tullförfarandet extern transitering, 2.förvaras i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager, 3.förstöras under kontroll av eller annan som verket god- känner eller Vid försäljning av vara genom försorg skall, om varan inte återutförs, föreskrivna införselvillkor iakttas. Kan försäljning inte ske, bestämmer tillsynsmyndigheten, hur det skall förfaras med varan. 13 § Vad som sägs i 12 § gäller inte införselrestriktion som följer av EG- rätten. 14 § Innan en vara förstörs enligt 11 eller 12 § skall om möjligt bestämmelserna om särskild underrättelse i 4 kap. 27 § andra stycket tillämpas. 1 § Regeringen får bemyndiga att meddela föreskrifter i de ämnen som anges i 2 kap. 1, 2 och 3 §§, 3 kap. 1, 3, 4, 9, 11, 14 och 16 §§, 4 kap. 8, 9, 12 och 22 §§, 5 kap. 6, 18 och 21-23 §§, 6 kap. 6 § 2-6 samt 10 kap. 1, 5-8 och 11 §§. Denna lag träder i kraft den... Vid lagens ikraftträdande upphör tullagen (1994:1550), lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor samt lagen (1994:1552) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. att gälla. Den upphävda tullagen skall dock fortfarande tillämpas i fråga om varor som anmälts eller borde ha anmälts till förtullning före ikraftträdandet. 2 Förslag till tullförordning (0000:0000) Härigenom föreskrivs följande. 1 § Vad som föreskrivs i denna förordning om tull gäller även annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import, om inte annat uttryckligen anges. 2 § Uttryck i denna förordning har samma innebörd som i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättande av en tullkodex för gemenskapen 1 och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen2 samt i tullagen (0000:0000). Bindande klassificerings- eller ursprungsbesked 3 § Bindande besked om en varas klassificering enligt en tullnomenklatur som ingår i EG-rätten ( klassificeringsbesked) och bindande besked om en varas ursprung som avses i artiklarna 22 och 27 i förordningen (EEG) nr 2913/92 (ursprungsbesked) meddelas av . 4 § Görs laboratorieundersökning eller anlitas sakkunnig för att utreda en varas beskaffenhet vid handläggningen av ett ärende om bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked, skall sökanden enligt beslut av ersätta kostnaden för detta, om inte verket i särskilt ärende beslutar annat. En ansökan om bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked skall avvisas, om med hänsyn till innehållet i ansökningen, utredningens beskaffenhet eller andra omständigheter finner att besked inte bör meddelas. 1EGT L 302, 19.10.1992, s. 1 (Celex 392R2913) 2EGT L 253, 11.10.1993, s. 1 (Celex 393R2454) Införsel av varor m.m. 5 § Anmälan enligt artikel 40 i förordningen (EEG) nr 2913/92 får göras muntligt eller på annat lämpligt sätt. 6 § får meddela föreskrifter om lämnande av summarisk deklaration. 7 § får meddela föreskrifter till utfyllnad och verkställighet av de bestämmelser om export och annan utförsel av varor från EG:s tullområde som anges i 3 kap. 14 § tullagen (0000:0000). 8 § får, i den utsträckning EG-rätten medger det, meddela föreskrifter om 1.vilka uppgifter som skall lämnas i en tulldeklaration för ett tull- förfarande och därvid medge lättnader i uppgiftsplikten i fråga om varor vars värde understiger visst tröskelvärde eller om det finns andra särskilda skäl, 2.vilka uppgifter en deklarant skall lämna för kontroll av att en vara får föras in eller ut, 3.användningen och tryckningen av enhetsdokumentet, 4.vilka handlingar deklaranten skall lämna med tull- deklarationen, 5.i vilken mån handlingar som lämnats för att styrka uppgifterna i en tulldeklaration skall behållas av , 6.det tekniska förfarandet för uppgiftslämnandet och om förfarandet i övrigt när uppgifter lämnas genom ett elektroniskt dokument till tulldata- systemet eller på annat sätt med hjälp av automatisk databehandling och 7.villkor och inskränkningar i fråga om användning av ombud. Förenklade förfaranden vid övergång till fri omsättning 9 § Tillstånd att använda det förenklade deklarationsförfarandet eller det lokala klareringsförfarandet vid övergång till fri omsättning får efter ansökan ges till importör som har tillstånd att betala tull enligt 4 kap. 8 § tullagen (0000:0000). Tillståndet får lämnas eller tills vidare. Tillstånd att använda det förenklade deklarationsförfarandet får också ges till företag som är ombud för importör. För detta krävs att ombudet enligt 4 kap. 8 § tullagen åtagit sig att fullgöra gäldenärens betalnings- skyldighet. 10 § får meddela föreskrifter om inlämnande av kom- pletterande tulldeklaration enligt artikel 76.2 i förordningen (EEG) nr 2913/92. får meddela närmare föreskrifter om importörs rätt att förfoga över varor vid användning av det lokala klarerings- förfarandet. 11 § meddelar föreskrifter om utfärdande av särskild tullräkning och tidsfrister för betalning av tull. får föreskriva att säkerhet skall ställas för betalning av annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import. får även meddela föreskrifter till utfyllnad och verkställighet av bestämmelserna om säkerhet för betalning av tull i förordningarna (EEG) nr 2913/92 och 2454/93. 12 § Kungörelse om tullauktion skall införas i en eller flera ortstidningar enligt vad bestämmer. Införandet skall ske senast före auktionsdagen, om det inte finns särskilda skäl för ett senare införande. Tullauktion bör kungöras även i en eller flera riks- eller facktidningar eller i annan ordning, om det är lämpligt med hänsyn till varans beskaffenhet eller någon annan omständighet. 13 § Underrättelse enligt 4 kap. 27 § andra stycket tullagen (0000:0000) skall innehålla uppgifter om tid och plats för auktionen och sändas senast före auktionsdagen. Om den som kan antas vara ägare eller ha särskild rätt till varan blir känd först därefter, skall underrättelse sändas genast. 14 § Tillstånd att inrätta tillfälligt lager får efter ansökan lämnas den som bedriver sin verksamhet så att kan utöva tillsyn över verksamheten. Tillstånd enligt första stycket lämnas , tills vidare eller för särskilt fall. Innan avgör ett ärende om tillstånd att inrätta ett tillfälligt lager, bör verket i förekommande fall bereda hamn- eller flygplats- innehavare tillfälle att yttra sig. 15 § får ställa som villkor för tillstånd att inrätta tillfälligt lager att innehavaren ställer de lokaler och anordningar som behövs för tullförrättning på lagret till förfogande utan kostnad för verket. På tillfälligt lager där tullpersonal tjänstgör stadigvarande får dock innehavaren ta ut skälig hyra för lokaler som är avsedda enbart för tullpersonalen. 16 § får föreskriva att gemenskapsvaror som står under tullkontroll skall förvaras på tillfälligt lager och att gemenskaps- varor även i övrigt får förvaras på tillfälligt lager. 17 § Innehavaren av ett tillfälligt lager skall 1.svara för att icke-gemenskapsvaror inte tas ut från lagret i strid mot någon inskränkning i rätten att förfoga över sådana varor eller att varorna annars behandlas i strid mot någon sådan inskränkning, 2.föra de anteckningar och lämna de uppgifter om näringsverksam heten som föreskriver samt 3.lämna den hjälp som behövs för tillsynen över verksam- heten på lagret och för undersökning av varor som förvaras där. 18 § Tillfälligt lager kan inrättas av . Den som lägger upp en vara på tillfälligt lager som inrättats av skall betala en avgift till verket enligt en taxa som fastställs av . Fastställelse eller ändring av taxan träder i kraft tidigast efter det att den har kungjorts. får föreskriva att varan skall utgöra säkerhet för avgift som avses i första stycket. Tullager, frizoner och frilager 19 § får meddela de föreskrifter som behövs till utfyllnad och verkställighet av de bestämmelser om tullager som anges i 3 kap. 4 § andra stycket tullagen (0000:0000). Bestämmelserna i 18 § tillämpas även i fråga om tullager som har inrättats av . skall fullgöra den skyldighet att informera EG-kommissio- nen om tillämpningen av tullförfarandet lagring i tullager som föreskrivs i artikel 548 i förordningen (EEG) nr 2454/93. 20 § Gränser för frizonsområde bestäms av . Detsamma gäller belägenheten av infarter och utfarter och andra övergångar till eller från en frizon. Innehavaren av en frizon skall utan kostnad för staten uppföra och underhålla stängsel och andra avspärrningar som enligt bedömning behövs för bevakningen. 21 § får bestämma vid vilka övergångar och frizonsgränsen får passeras i olika slags trafik. Den som för en vara till eller från en frizon skall anmäla detta till och lämna uppgifter till verket i enlighet med vad verket föreskriver. Därvid kan föreskrivas att förare av fordon som anländer till en frizonsutgång skall utan anmaning stanna och invänta medgivande av tulltjänsteman eller befattningshavare hos frizons- förvaltningen att fortsätta färden. 22 § I en frizon får inte förekomma detaljhandel med icke-gemen- skapsvaror eller sådana gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b i förordningen (EEG) nr 2913/92. Detaljhandel med andra varor får ske endast efter medgivande av . 23 § Innehavaren av en frizon skall lämna den hjälp som behövs för tillsynen över verksamheten i frizonen och för undersökning av de varor som förvaras där. 24 § Innehavaren av en frizon skall utse en föreståndare för frizonen. Föreståndaren skall vara godkänd av . Föreståndaren för en frizon får handla på frizonens vägnar i förhållande till tredje man och företräda frizonen inför domstolar och andra myndigheter. Föreståndaren är skyldig att se till att de föreskrifter som gäller för frizonen efterlevs. 25 § Vad som i 21-24 §§ föreskrivs om frizon gäller även beträffande frilager. 26 § skall fullgöra den skyldighet att informera EG- kommissionen om vissa förhållanden rörande frizoner och frilager som föreskrivs i artikel 840 i förordningen (EEG) nr 2454/93. 27 § får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för tillämpningen av bestämmelserna om frizoner och frilager som anges i 3 kap. 4 § fjärde stycket tullagen (0000:0000). 28 § får föreskriva att transitering med fordon eller container får ske endast om fordonet eller containern har godkänts för interna- tionell godsbefordran under tullförsegling och alltjämt är i behörigt skick. 29 § Av artikel 55 i förordningen (EEG) nr 2913/92 framgår att den som transiterar en icke-gemenskapsvara skall, sedan transiteringen avslutats, lägga upp varan på tillfälligt lager. Härvid tillämpas 3 kap. 6 § tullagen (0000:0000). 30 § får meddela de föreskrifter som behövs till utfyllnad och verkställighet av de bestämmelser om transitering som anges i 3 kap. 4 § tredje stycket tullagen (0000:0000). 31 § får föreskriva om förenklade förfaranden för transitering rörande vissa typer av trafik eller vissa företag enligt överenskommelser som ingåtts med en eller flera andra medlemsstater i Europeiska unionen eller med ett eller flera länder som biträtt konventionen om ett gemensamt transiterings- förfarande. Detsamma gäller i fråga om transitering som inte berör annan medlemsstats område. 32 § Grundbestämmelserna i tullkonventionen om internationell transport av gods upptaget i TIR-carnet (TIR- konventionen) är publicerade i överenskommelser med främmande makter (SÖ) 1976:133. En ändring av artikel 18 i konven- tionen har publicerats i SÖ 1989:76. Konventionens bilagor samt andra ändringar i konventionen finns publicerade i författnings- samling (TFS).