sou · GNB327d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Mer än två tredjedelar av dem är inlåsta i arbetsscheman som i praktiken inte låter sig kombineras med annat arbete. Dessutom vill de ofta stanna inom sitt yrke och deras omställningsbenägenhet förefaller vara jämförelsevis låg. Det finns också en grupp anställda med arbeten som anses vara för tunga för heltidsarbete, vilket är skälet till att de arbetar deltid. Inom exempelvis vården kan detta vara ett resultat av de kraftiga nedskär- ningarna. Utredningen har funnit att det i stort sett saknas fakta om dessa förhållanden. Det kan därför finnas anledning att fördjupa kun- skapen på området. Flertalet av de tidsbegränsat anställda skulle hellre vilja ha en fast tjänst. För de flesta är dock det tidsbegränsade arbetet det enda alterna- tivet till arbetslöshet. Tillfälligt anställda i t.ex. vikariat och vissa pro- jektanställningar har en relativt stark ställning på arbetsmarknaden medan de som har en behovsanställning inte känner lika stor trygghet. Det beror framför allt på den osäkerhet anställningsformen för med sig. De anställs dag för dag och deras anställning upphör när arbetet är slutfört. Denna grupp, som domineras av kvinnor, är den snabbast växande gruppen. Andelen behovsanställda har ökat kraftigt i åldrarna 25- , medan andelen i vikariat har minskat. Det innebär att den mest osäkra typen av anställning har flyttat upp i åldrarna. Ungdomar som inte studerar är i 282 Grupper med svag ställning hög grad hänvisade till tidsbegränsade arbeten och de är dessutom ofta deltidsarbetslösa och har varit så . Varken de deltidsarbetande eller de tillfälligt anställda får kompe- tensutveckling i samma utsträckning som fast heltidsanställda. De har också ett mindre inflytande över arbetet än de fast anställda. Många av de atypiskt anställda som har en svag ställning på arbets- marknaden, drabbas också av andra negativa effekter på grund av sin anställning. Vissa är av rent privatekonomisk karaktär. Om man inte kan bevisa att man har en tillräckligt hög framtida betalningsförmåga kan det t.ex. vara svårt att få banklån, hyra bostad eller teckna telefon- abonnemang. Skatte- och transfereringssystemets uppbyggnad i gör dess- utom att marginaleffekter (och tröskeleffekter) kan innebära att det inte alltid är privatekonomiskt lönsamt att öka arbetstiden. 13.1Positiva och negativa konsekvenser av utvecklingen av atypiska anställningar Det finns utan tvivel många fördelar med den utveckling som ägt rum på arbetsmarknaden de senaste 20- 25 åren vad gäller atypiska anställ- ningar. För arbetsgivarna har utvecklingen bl.a. inneburit att kostna- derna för arbetskraften bättre har kunnat anpassas till efterfrågan av varor och tjänster . Härigenom har verksamheten kunnat effektiviseras och utvecklas. För arbetstagarna har den ökade flexibiliteten på arbetsmarknaden inneburit större möjligheter än tidigare att kombinera förvärvsarbete med familjeliv, hushållsarbete och studier. För många, framför allt tillfälligt anställda har den tillfälliga anställningen varit det enda alternativet till arbetslöshet. Utvecklingen av atypiska anställningar har också inneburit nackdelar för vissa grupper. Bland de två grupper som denna utredning har kartlagt, deltidsarbetande och tillfälligt anställda, finns delgrupper vars ställning, både på arbetsmarknaden och i samhället som helhet, är rela- tivt svag. Grupper med svag ställning 283 13.2Deltidsanställda/-arbetslösa Ungefär 900 000 deltidsarbetar i , de allra flesta inom vård, omsorg och utbildning i kommuner och landsting, men många också i privat tjänstesektor särskilt handel samt hotell- och restaurangverksam- het. Nästan alla är kvinnor. Deltidsarbetar gör man främst av arbetsmarknadsskäl, dvs. för att man inte lyckats få ett arbete med den önskade arbetstiden () och därnäst för att vårda barn (). Bland de yngsta deltidsarbetande är kombinationen med studier vanligast och bland de äldsta dominerar önskemål om mer fritid samt hälsoskäl. De flesta deltidsarbetande är nöjda med sin arbetstid, men fyra av tio vill arbeta mer, dvs. Generellt kan man inte säga att deltidsarbetande är en missgynnad grupp. Undersökningar visar att de t.ex. äger sin bostad i större utsträckning än andra grupper.1 Fördubbling av antalet deltidsarbetslösa De deltidsarbetandes antal har varit och inte påverkats nämnvärt av konjunkturer, varken av den starka högkon- junkturen eller av den djupa nedgången under 1990- talet. De deltidsarbetslösa, de som vill arbeta mer tid har däremot blivit alltfler och dubblerats . Till synes beror ökningen både på de allt generösare reglerna för att få fyllnadsersättning från a-kassan och på den minskade rörligheten på arbetsmarknaden under konjunkturnedgången 1991 till 1994. Antalet deltidsarbetslösa med kassaersättning som utfyllnad till sin deltidslön har ökat särskilt mycket. Den som är fast anställd och deltidsarbetslös kan med nuvarande regler få ersättning . Det innebär för den som arbetar ersättning av och för den som arbetar en period . För den som är tillfälligt deltidsanställd kan fyllnads- ersättning erhållas . För de flesta som får ersättning blir summan av deltidslön och kassaersättning i stort sett lika med heltidslön. Den som är heltidsarbetslös får aldrig kompensation från a-kassan för mer än högst av full lön, många får betydligt lägre kompensationsnivå på grund av det s.k. taket i försäkringen. 1 Samhällsbarometer 1998. 284 Grupper med svag ställning De flesta deltidsarbetslösa trivs på sina arbetsplatser och vill vara kvar där och i yrket.2 Knappt var tionde kan tänka sig utbildning mot nytt yrke för att få önskad arbetstid. För de flesta deltidsarbetslösa () utgör deltidsarbetets varierande förläggning i tiden ett hin- der för att kunna utbilda sig eller komplettera med annat arbete. För den enskilde kan det också finnas ekonomiska marginaleffekter om man går från deltid till heltid. Heltidslönen är i stort sett lika med tidigare deltidslön tillsammans med fyllnadsersättningen, man riskerar dock t.ex. högre barnomsorgsavgifter när man går över till en längre arbetsdag. Arbetsförmedlingen har stora svårigheter att erbjuda omställnings- aktiviteter för deltidsarbetslösa. Det avspeglas i att dessa i liten grad deltar i olika arbetsmarknadsprogram utöver de som är förlagda hos deltidsarbetsgivaren. Orsakerna står att finna i de deltidsarbetslösas arbetsscheman som inte ger möjlighet därtill, samt i små incitament för omställning i gruppen. De aktiviteter och projekt som ändå genomförs har gemensamt att de kräver betydande resurser, ofta ger goda resultat för enskilda deltidsarbetslösa men inga bestående effekter på deltids- arbetslösheten. De deltidsarbetslösa, i huvudsak lågutbildade kvinnor, blir således kvar i deltidsarbetslöshet . Eftersom deltidsarbetande relativt sett får mindre kompetensutveckling och karriärmöjligheter, har mindre inflytande på sin arbetsplats, får sämre information och får reda på mindre om arbetsmiljöfrågor innebär situationen att berörda alltmer fjärmas från de förutsättningar och förhållanden som gäller heltids- arbetande kollegor. För den som är heltidsarbetslös utgör för unga och sex kalendermånader för vuxna den gräns varefter man betraktas som lång- tidsarbetslös. Man tillhör då en av regeringen prioriterad grupp och ska erbjudas omställningsprogram från arbetsförmedlingen. innebär tidsgränsen ett tydligt krav där individens förutsätts delta i sådana program för att kunna erhålla fortsatt ersättning från arbets- löshetsförsäkringen. För deltidsarbetslösa finns ingen motsvarande tidsgräns då omställningsprogram ska erbjudas och därmed heller inte någon ordning där krav ställs på den deltidsarbetslöses deltagande. 2 Deltidsarbetslösa uppvisar låg omställningsbenägenhet i AKU:s tilläggs- frågor, intervjuundersökningen Bilder ur verkligheten samt i Sam- hällsbarometer 1998. Grupper med svag ställning 285 Deltidsarbetet fungerar uppenbarligen som en inkörsport till arbets- marknaden för många yngre kvinnor. Problemet är bara att många av dem blir kvar där, mot sin vilja. Som utredningen visat har missnöjet med arbetstiden ökat kraftigt i alla åldersgrupper. Men det är mest uttalat bland yngre kvinnor. var två tredjedelar av de deltidsarbetande kvinnorna i åldersgruppen deltidsarbetslösa, att jämföra med knappt hälften 1987. I nästa åldersgrupp, 25- , var av de deltidsarbetande kvinnorna deltidsarbetslösa 1997, vilket är mer än en fördubbling jämfört med . De deltidsarbetslösa som är anmälda vid Arbetsförmedlingen har också väsentligt längre inskrivningstider än övriga sökandegrupper. I åldersgruppen har av kvinnorna varit inskrivna , medan motsvarande tal för heltidsarbetslösa kvinnor är . De riktigt långa inskrivningstiderna återfinner man emellertid, av naturliga skäl, bland något äldre kvinnor. I åldersgruppen är det av de deltidsarbetslösa kvinnorna som har varit inskrivna . För heltidsarbetslösa är siffran betydligt lägre, , vilket bl.a. förklaras av att de fått del av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Sammantaget kan nuvarande situation beskrivas som en kvinnofälla där lågutbildade kvinnor lockas in med hjälp av jämförelsevis förmånliga villkor, särskilt i den utsträckning som utfyllnadsersättning från arbetslöshetsförsäkringen finns att tillgå. De blir sedan förhållandevis missgynnade av både arbetsgivare och Arbetsförmedling. Sämre utvecklingsmöjligheter än heltidsarbetande, lägre delaktighet i företagets kompetensutveckling och lägre pension. Det viktigaste är emellertid, som utredningen visat, att det är mycket svårt, i många fall omöjligt, för dem att få heltidsarbete inom den bransch och det yrke de valt, när de så önskar. Utöver de hinder för omställning som utredningen redovisat ovan tycks det i en del fall finnas andra hinder för att arbeta heltid. Vissa befatt- ningar inom vård- och omsorgssektorn förefaller ha utvecklats på ett sådant sätt, att en person helt enkelt inte orkar ta sig an dem på heltid. 286 Grupper med svag ställning I Bilder ur verkligheten är alla intervjuade inom vård- och om- sorgssektorn, arbetsgivare och arbetstagare, samt arbetsförmedlare inom sektorn, överens om att vårdarbetet i många fall har blivit alltför tungt för att man ska orka att sköta det på heltid. Enligt en arbetsgivare är det få som verkligen orkar arbeta heltid inom vården och omsorgen. Jobbet är tungt och man borde kanske se över veckoarbetsmåttet. Samma tendens framträder i AKU-undersökningens tilläggsfråga om de deltidsanställdas skäl till att arbeta deltid. Bakom svaret övriga skäl visar det sig att en mycket stor del har svarat att de helt enkelt inte orkar arbeta mera. I Arbetarskyddsstyrelsens genomförda undersökning om arbetsmiljön i Sverige3 kan man utläsa samma sak. Bland vårdpersonal och personal inom hotell- och restaurangverksamhet var mer än hälften fysiskt uttröttade efter arbetsdagen, trots att en mycket stor del av personalen arbetar deltid. Den enda övriga yrkes- grupp som uppvisade tal i samma storleksordning var byggnadsarbetare och de arbetar i stort sett genomgående heltid. Samma mönster åter- kommer i flera frågor i Arbetarskyddsstyrelsens undersökning. Ett rimligt antagande är att många deltidsarbetande kvinnor gradvis drivit upp arbetsprestationen på sitt deltidsarbete, ungefär som vid en generell arbetstidsförkortning. har sedan vård- och omsorgssektorn utsatts för kraftiga rationaliseringar. Detta kan ha resulterat i den situation som beskrivs i Bilder ur verkligheten. I en del av de deltidsarbeten som utförs inom vård- och omsorgssektorn har arbetsprestationen drivits upp så pass, att det i praktiken är ett hel- tidsarbete som utförs. Detta tar sig uttryck i att det inte finns någon per- son som orkar prestera mer under en arbetsdag, och därför inte heller någon person som kan ta sig an det aktuella arbetet på heltid. Drygt en halv miljon människor har en tidsbegränsad anställning och de arbetar framför allt inom hotell- och restaurangverksamheten, turist- näringen, vård och omsorg inom den kommunala , utbildning och forskning samt handel. av de tidsbegränsat anställda är kvinnor och en tredjedel är ungdomar. Andelen tidsbegränsat anställda har ökat från 10- . Ökningen av andelen beror på att antalet fasta jobb har minskat drastiskt och bara delvis ersatts och då i stor utsträckning med tidsbegränsat anställda. Det är både konjunkturella och strukturella fak- torer som ligger bakom denna förändring. 3 Arbetsmiljön 1997, Am 68 . Grupper med svag ställning 287 Behovsanställda har svagt skydd De tidsbegränsat anställda består av en mängd olika typer av anställ- ningsformer. Generellt kan man inte säga att tidsbegränsat anställda är en missgynnad grupp även om föredrar en fast an- ställning. Många som har en projektanställning har högskoleutbildning eller är i forskarkarriären. Provanställda är en liten andel av de tidsbe- gränsat anställda men en anställningsform som uppmuntras i lagstift- ningen. Vikariaten är en traditionell form av tidsbegränsad anställning och är oftast kopplade till de olika ledighetssystem som finns exempelvis semester, studier, föräldraledighet m.m. Personer som är anställda på ett vikariat har ett starkt skydd i anställningsskyddslagen. För dem som är anställda på ett vikariat under exempelvis kan arbetsgivaren normalt inte utan grund bryta anställningsavtalet. De behovsanställda saknar däremot i princip skydd i anställningsskyddslagen. De anställs dag för dag och anställningen upphör när arbetet är klart vid dagens slut. Behovsanställda kan bara i undantagsfall åberopa företrädesrätt till en fast anställning eller fler arbetstimmar hos någon av de arbetsgivare där de vanligen arbetar. Denna anställningsform är också en av de två snabbast växande. En fjärdedel av de tillfälligt anställda är deltidsarbetslösa av de tidsbegränsat anställda arbetar deltid men det är endast en fjärdedel av de tidsbegränsat anställda som är deltidsarbets- lösa, dvs. de arbetar <35 timmar på grund av arbetsmarknadsskäl (figur 13.1). har andelen deltidsarbetslösa bland de tids- begränsat anställda fördubblats. Det mest framträdande är ökningen bland vikariats- och behovsanställda. 288 Grupper med svag ställning Andel av tidsbegränsat anställda fördelade på heltids- arbetande respektive deltidsarbetande, samt därav deltidsarbetslösa. En tredjedel av de deltidsarbetslösa är ungdomar och den över- vägande delen av dem, , studerar inte vid sidan om. De flesta deltidsarbetslösa är antingen anställda på ett vikariat eller har en behovsanställning. Ungdomarnas andel av de behovsanställda är jämfört av de vikariatanställda. Ungdomarna är således i stor utsträckning hänvisad till den otryggare anställningsformen behovsanställning, medan de utgör en mindre andel av de vikariatanställda. De är dessutom deltidsarbetslösa vilket påverkar bl.a. deras försörjningsförmåga negativt. Deltidsarbetslösa som har en tidsbegränsad anställning har också i större utsträckning än de som har en fast anställning ett veckoschema som antingen innebär kortare dag och kortare vecka, varierande tider eller annan förläggning av arbetstiden. Grupper med svag ställning 289 Kvinnornas ställning har försvagats Männen står för en större andel, , av det ökade antalet tids- begränsat anställda . har det skett för- skjutningar mellan olika typer av anställningsformer till kvinnornas nackdel. Vikariat är den till antalet största typen av tidsbegränsade anställningar och är en relativt trygg anställningsform, så länge den varar. Antalet anställda har dock minskat kraftigt och det är kvinnorna som till svarar för minskningen. Ökningen av antalet behovsanställningar, som är en av de två arbetsformer som har ökat mest, har till två tredjedelar berört kvinnorna. Det tycks som om den tryggare anställningsformen vikariat har fått vika för den otryggare behovsanställningen, särskilt för kvinnorna. Inte minst gäller det i åldrarna 25- . Hög omställningsbenägenhet - behovsanställda mest positiva Omställningsbenägenheten för att få en fast anställning varierar med typ av anställningsform och tillfredsställelse med yrket. kan tänka sig någon form av omställning för att få ett fast jobb. Den mest attraktiva omställningsformen är utbildning för att få en bredare kompetens inom nuvarande yrke medan utbildning till ett helt nytt yrke endast är tänkbart för var tionde person . Ungdomar är, inte oväntat, mer inställda på omställning än äldre. Mest intresserade av att göra något för att få en fast anställning är de säsong- och behovs- anställda. Personer som är missnöjda med sitt nuvarande yrke är också mer positiv till förändringar än de som enbart är missnöjda med anställningsformen. Deltidsarbetslösa med en tidsbegränsad anställning är mer positiva till förändringar än de som har heltidsarbete eller arbetar önskat antal timmar. Endast hälften av de tidsbegränsat anställda har det yrke de skulle vilja ha . Särskilt påtagligt är det bland behovs- och säsong- anställda där är i önskat yrke. Bland dem som är mest nöjda finns de som arbetar inom jord- och skogsbruk, , hälso- och sjukvård samt service och hemtjänst. Det är sektorer där andelen tidsbegränsat anställda är hög. Största missnöjet finns inom restaurang- och hotellverksamheten. Det finns också en liten grupp som föredrar en tidsbegränsad anställning därför att de är missnöjda med sitt nuvarande yrke. En förklaring kan vara att om man inte har det yrke man helst vill ha spelar anställningsformen mindre roll. 290 Grupper med svag ställning Fast anställda rekryteras bland tillfälligt anställda Omställningsbenägenheten hänger troligen delvis samman med utvecklingen i stort på arbetsmarknaden men också med hur individerna bedömer sina möjligheter att få fortsatt arbete eller en fast anställning. Det är inte oväsentligt för individen att kunna bevaka sin plats i turordningen för återanställning eller en fast anställning. En av anledningarna till att över huvud taget acceptera en tidsbegränsad anställning är föreställningen om att denna leder till en fast anställning. Till av de fasta tjänsterna sker rekrytering bland dem som har en tidsbegränsad anställning. Problemet är att antalet fasta tjänster är få. Av ca en miljon nyanställningar utgjorde de bara en fjärdedel. De flesta nyanställningarna är således tillfälliga jobb och så många som av de arbetslösa återanställs hos en tidi- gare arbetsgivare. Möjligheterna att få en fast anställning varierar mellan branscherna. Största möjligheterna till en fast anställning har de som arbetar inom den finansiella sektorn och industrin medan de sämsta möjligheterna finns inom den största sektorn vård- och omsorg. Möjligheterna till fast anställning varierar också med anställningsformerna. Största chansen finns för de provanställda och minsta för behovsanställda. En stor andel av dem som fått ett tillfälligt arbete återkommer till ett annat tillfälligt arbete. Denna andel är högre bland dem som återanställs hos samma arbetsgivare, och det gäller för nära hälften av gruppen. Det medför att man växlar mellan upprepad arbetslöshet och tidsbegränsade anställningar. Kontroll och inflytande över arbetet har minskat Kontrollen och inflytandet över arbetet har minskat . Det är vanligast med bristande inflytande bland deltidsarbetande och tidsbegränsat anställda, med undantag av projektanställda vilka ligger i nivå med fast anställda. Arbetstakten har ökat bland de fast anställda som arbetsuppgifterna blivit fler. Grupper med svag ställning 291 Vägen till kompetensutveckling går via fast anställning En femtedel av de tidsbegränsat anställda får tillgång till kompetens- utveckling jämfört med av de fast anställda. Det är också stora skillnader mellan dem som arbetar heltid respektive deltid, men det avgörande för att få en personalutbildning har med anställ- ningsformen att göra även om veckoarbetstiden är densamma. Pro- jektanställda och anställda på vikariat får mest utbildning medan det bland övriga tidsbegränsat anställda var en mycket låg andel som fick utbildning. Om man räknar hur stor andel av arbetstiden som avsätts till utbildning finns det stora skillnader mellan branscherna. Lägsta andelen avsatt tid finns inom branscher med en hög andel tidsbegränsat anställda, nämligen handel och kommunikationer samt hotell och restaurang. Det här visar att de som har en fast anställning i alla avseenden är gynnade jämfört med dem som har en tidsbegränsad anställning, möjli- gen med undantag av projektanställda och anställda på vikariat. Efter- som de fast anställda utgör kärnan i företaget har de fått fler arbets- uppgifter och behovet av kompetensutveckling ökar således. Det medför att vissa grupper av tidsbegränsat anställda allt mer marginaliseras genom att de får utföra enklare arbetsuppgifter, dvs. sådana uppgifter där kompetensutveckling inte behövs, eller yrken med kort upp- lärningstid. I förlängningen blir det svårare att komma ifråga för mer kvalificerade jobb, karriärmöjligheterna försämras därmed och för de tillfälligt anställda blir det också svårare att få en fast anställning. Personer som har tillfälliga anställningar stöter ofta på problem som är av rent privatekonomisk karaktär. Ett exempel gäller banklån. När en person ansöker om banklån, gör banken en kreditbedömning. I bedöm- ningen är den framtida betalningsförmågan en viktig del, eftersom låntagaren dels skall betala ränta, dels skall återbetala lånet. Av betydelse för den framtida betalningsförmågan är givetvis att den som ansöker om lån har en fast anställning med en viss lön. Banken anser i de flesta fall att risken att man blir uppsagd eller säger upp sig och förlorar sin betalningsförmåga är relativt liten, och baserar istället sin bedömning på lönens storlek, andra eventuella åtaganden etc. För den som är tillfälligt anställd ter sig situationen annorlunda. Banken ser här en större risk för att den som ansöker om lån inte kom- 292 Grupper med svag ställning mer att ha en säker framtida inkomst. Bankens kreditbedömning är dock individuell, vilket innebär att man gör en uppskattning av sannolikheten att den som ansöker om lån kommer att ha en framtida inkomst och kunna betala räntor och amorteringar på lånet. Här kan frågor som huruvida den som ansöker om lån arbetar tillfälligt på frivillig basis eller om det är det enda alternativet till arbetslöshet spela viss roll.4 Liknande resonemang hos fastighetsägare torde gälla för personer som vill hyra en bostad, hos teleoperatörer för den som vill teckna ett telefonabonnemang m.fl. Många kvinnor arbetar deltid medan barnen är små. När barnen blivit större vill man återgå till heltid. Man räknar då på hur mycket mer barnomsorg eller fritidsverksamhet kostar genom att man får högre inkomster och att barnen måste vara inom omsorgen, hur mycket bostadsbidraget sjunker och vad som bortfaller i form av skatter och avgifter. har man undersökt hur margi- naleffekterna5 slår för olika inkomsttagare6. Man har bl.a. kommit fram till att för en ensamstående undersköterska som arbetar och vill gå upp till heltid, har marginaleffekterna ökat från 1998. Detta innebär att undersköterskan får kvar av en löneökning med . Därtill kommer kostnader för- knippade med arbetet, t.ex. resor. Det är med andra ord inte alls säkert att hon gör bedömningen att det är privatekonomiskt lönsamt att öka sin arbetstid. Om en arbetslös inte får en bättre ekonomi när han eller hon börjar arbeta brukar man tala om att skatte- och transfereringssystemen har skapat en arbetslöshetsfälla. I en ESO-rapport7 visar man att nuvarande system i varken ger upphov till utbredda arbetslös- hetsfällor eller mycket höga marginaleffekter. 4Detta resonemang har stämts av med . 5Marginaleffekten visar hur mycket det lönar sig för den enskilde att arbeta mer, söka ett bättre avlönat arbete eller utbilda sig för att få en högre lön. Marginaleffekten är den procent av en bruttoinkomstökning på som man får betala i skatt, minskade inkomstberoende bidrag och höjda avgifter för barnomsorg. 6Svenska , enheten för ekonomi och välfärd, 1999. 7Lönar sig arbete? , Ds 1997:73. Grupper med svag ställning 293