sou · GNB310 · 2000-01-01 00:00:00 — NRP-ledningen har även vid ett flertal tillfällen anmält tidningar, radio och TV-inslag till pressens opinionsnämnd och radionämnden.66 Bland annat skrev partiledningen till olika nyhets- redaktioner med anledning av medias rapportering av de omfattan- de rättegångarna mot medlemmar och sympatisörer i i mitten av 1980-talet.67 Partiet har även vid ett flertal tillfällen skickat protestbrev till radio, TV och tidningar.68 Även företrädare för olika rasideologiska grupperingar har skickat protest- brev till tidningar, radio och TV.69 Många av de som fått sina namn och adressuppgifter utsatta i t.ex. har varit journalister. Det för- hållande att journalister som skriver för partiet misshagliga saker har fått sina namn- och adressuppgifter utsatta i partiets tidningar och blivit hotade och trakasserade, har i sin tur – naturligt nog – bidragit till att partiet fått ännu sämre press, vilket i sin tur med- fört flera namnpubliceringar osv. Om medias anklagelser om att NRP hetsar mot journalister skrev Nordisk Kamp följande 1974: 66Se t.ex. PL. anmälde Fib till PO, Nordisk Kamp nr 2-3 1977, s. 10-11 Fib Aktuellt for med grov osanning, intern cirkulär 1972. I detta cirkulär återges en artikel i , där en person som i artikeln beskrevs som sexklubbsinnehavare, ficktjuv, f.d. fängelsekund etc. uppgav att denne genom att utge sig för att vara nazist utan säkerhet lyckats låna en större summa pengar av en till NRP närstående person. Enligt NRP-cirkuläret och de till detta bifogade handlingarna hade pengarna – en betydligt mindre summa än den som uppgavs i tidningsartikeln – återbetalts, dock ej helt av den som lånat pengarna, utan delvis av dennes anhöriga. Genmälde till , Nordisk Kamp nr 6-7 1969, s. 7. 67Göran A , Hårda Tider – håll samman, NRP-Bulletin nr 4 1987, s. 6-7. 68Se t.ex. NRP-Bulletin nr 1 1985, s. 9. 69Lööw 1998, s. 115. Det är, avslutningsvis sagt i detta ämne, närmast löjligt att höra gråta om hetskampanjer, när tidningen själv, näst Lundahlaffär, tidningen och kollegan i , är obestridlig guldmedaljör på hetsgebitets område. I hat, hot och hets kan varken eller Nordisk Kamp överträffa den slags dagspress i allmänhet och i synnerhet.70 I ett annat sammanhang uppgavs orsaken till att en fotograf blivit trakasserad av NRP-medlemmar vara att denne, inte hört av sig till NRP med krav om ersättning för en bild som NRP publicerat, utan i stället polisanmält den ansvarige utgivaren. , som hävdade att han hade betalt om fotografen hört av sig dömdes i tingsrätten, men friades i hovrätten.71 Och i ett odaterat brev till partiledningen skrev en ilsken medlem om sina kontakter med media Om det finns ett helvete hoppas jag att alla journalister brinner där.72 Några av åtalen i samband med de tidigare berörda rättegångarna mot NRP-medlemmar och sympatisörer gällde hot och trakasserier mot journalister. Om varför en journalist hotats till livet svarade en av de åtalade: Han har skrivit en massa om NRP. Det kan ha varit något mordhot och sedan att han skulle ge fan i att skriva om NRP... Jag sade till honom, ditt djävla svin, jag ska döda dig, du ska ge fan i att skriva en massa skit om NRP. En annan medlem uppgav att en annan journalist, som denne hotat, uppträtt barnsligt när han polisanmält hoten och att han ansåg att journalister måste vara vana vid och härdade när det gäller sådant där.73 70Oredssons tal, nordisk Kamp nr 3 1974, s. 7. 71Partiledare referar rättegången mot NRP-ynglingarna i sthlm , samt ger kommentar och bakgrundgrundsbeskrivning om orsakerna till händelsen, Nordisk Kamp nr 4-5 1974, s. 6. 72Ärade NRP (odaterat brev, kopia i författarens ägo). 73Lööw 1998, s. 36. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ Journalister återfinns även bland dem som fått sina namn och adresser utsatta rasideologiska undergroundkulturs tidskrifter. Det sista numret av tidningen som utkom innehöll bl.a. namn, adresser, telefonnummer etc. till personer som utpekas som fiender till den vita rasen, bland dem några journa- lister. Publiceringen får juridiska konsekvenser. döms en ledande Stockholmsaktivist till fyra månaders fängelse för upp- vigling, för en av de artiklar som publicerades om fiender till rörelsen. En aktivist som sålt några exemplar av tidningen döms i , men slipper ytterligare påföljd eftersom han redan skall avtjäna ett fängelsestraff för andra brott. Detta är två av de fåtaliga domar som har avkunnats och som har anknytning till publiceringen av utpekade fienders namn och adresser.74 Det finns dock inga uppgifter om hur pass vanliga hot och trakasserier mot journalister verkligen är. Det är givetvis också så att långt ifrån alla hotbrev eller trakasserier som journalister drabbas av och som har ett rasistiskt, antisemitiskt eller främlingsfientligt innehåll kommer från organisationer. Konsten att själva skapa nyheter I vissa lägen har nationalsocialistiska och rasideologiska grupper försökt använda sig av medierna för att nå ut med sitt budskap eller göra organisationen känd. har givetvis t.ex. på olika sätt sökt uppmärksamhet. Inför valet uppmanades partiets anhängare att ringa till radio och TV:s telefonväkteriprogram och föra partiet på tal – dock ej i telefonslussen, eftersom de kalkylerade med att samtalen i så fall skulle sorteras bort.75 NRP:s medlemmar och anhängare har även varit flitiga insändarskribenter, dock refuserades deras insändare för det mesta. De som blivit införda noteras nogsamt i partiets 74Lööw 1998, s. 88. 75Viktig information till NRP:s medlemmar och sympatisörer med sikte på sommarens aktiviteter och valet , , stf pl. press och interna skrivelser.76 Under en lång rad år skickade partiet även ut varje till ett 60-tal dags- och veckotidningar – i förhoppningen om att dessa skulle skriva något om partiet eller tidningen. Detta upphörde dock av ekonomiska skäl.77 Även 90- talets rasideologiska smågrupper har skickat tidningar och pro- paganda material till tidningsredaktionerna i förhoppning om publicitet, samt försökt få in insändare och debattartiklar. Stund- tals har de dock tagit till mer drastiska metoder. I samband med firandet av födelsedag anordnade några aktivis- ter i en mindre stad ett lokalt firande. Då ingen lade märke till det, ringde en av aktivisterna till lokaltidningen och utgav sig för att vara en upprörd medborgare som råkat få syn på firandet. Tid- ningen ryckte ut och reportaget om firandet följdes av flera andra, då gruppen fortsatte att anonymt förse tidningens reportrar med uppgifter, experter på ämnet inklusive författaren till denna artikel intervjuades om aktiviterna. Några aktiviteter att tala om var det dock inte frågan om, men samtliga inklusive undertecknad föll för tilltaget. Hot mot kända personer, resulterar som tidigare nämnts ofta i omfattande publicitet. Detta är något som personer som vill etablera sig i den rasideologiska undergroundkulturen exploaterat – med mycket obehagliga konsekvenser för de utsatta. Så var t.ex. med visshet gränsande sannolikhet fallet med den upp- märksammade affären kring och hoten mot och . En intressant fråga i sammanhanget är vad som blir nyheter och varför? Detta är dock en komplicerad fråga som det här inte finns möjlighet att i detalj belysa annat än i form av några korta reflek- tioner. Något som är slående när man har bevakat dessa Rapporter från Nordiska verksamhet 1971 (i för- fattarens ägo), Censur på , Nordisk Kamp nr 6-6 1970, s. 26-28. 77 NRP och massmedia, NRP-Bulletin nr 2 1982, s. 2. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ frågor är att vissa typer av händelser får ett enormt genomslag. De refereras överallt och renderar stora textmängder, medan andra händelser, endast uppmärksammas lokalt eller inte alls. Brott som begås i storstäder eller visar sig ha en viktig principiell betydelse blir ofta mer uppmärksammade än de som sker på små orter. Även vem som är offer kan, som tidigare berörts vara avgörande, anonyma hot mot en artist eller en politiker blir ofta mer om- skrivet än våldsbrott riktade mot asylsökande eller homosexuella. Journalisten har studerat pressens rappor- tering . Totalt rör det sig om mellan 500 till 600 klipp . Den i särklass mest omskriva händelsen var en medlem av tidningen redaktions föredrag vid . publicerades minst 68 nyhetsartiklar och intervjuer, 26 ledare, 31 krönikor och 68 debattinlägg. Den största upp- märksamheten tilldrar sig annars demonstrationer av olika slag. – ägde en rad demonstrationer rum på olika håll i landet. Den som väckte störst intresse var en demonstration i på årsdagen av , i vilken några hundra aktivister deltog. Demonstrationen fick en principiell betydelse dels därför att den ägde rum på årsdagen av Kristall- natten. En betydligt våldsammare demonstration ägde rum i Lin- , då ett 30-tal aktivister attackerade ett hundratal personer. Tre personer fördes till sjukhus och fyra akti- vister greps, resulterade med undantag av en notis i inte i några artiklar i riksmedierna, däremot omfattande publicitet i de lokala tidningarna. Lodenius hävdar att om det inte finns några förväntningar på bråk, kan förhållandevis stora evenemang lämnas obevakade av medierna. Firandet av den svenske nationalsocialis- tiske ledaren födelsedag i uppmärksammades t.ex. bara av tidningar med Karls- krona som spridningsområde. En bidragande faktor var sannolikt att firandet ägt rum utan några motdemonstrationer eller andra incidenter. En stor mängd klipp rör brottslighet där gär- ningsmännen misstänks vara rasister. Det är inte alltid de grövsta brotten som väcker störst uppmärksamhet. (17 artiklar) handlar om att tidningen skickat ut brev med e-post där de berättar om sin oro för att den vita rasen håller på att dö ut. Avgörande för att denna nyhet fick så stor spridning var antagligen att hela 70 000 personer drabbats av dessa brev, samt att de skickats ut som vanligt- vis är fattig på nyheter. Möjligen bidrog också det faktum att händelsen ägde rum på Internet som uppenbarligen fortfarande uppfattas som en ny och attraktiv företeelse. Det finns ett flertal andra artiklar under perio- den som också handlar om Internet, t.ex. om hur antirasister och rasister registrerar varandra och hur en rasideologisk s.k. chatkanal drivits från . Vissa enstaka rättsprocesser följs av media under långa perioder, även om många av de enskilda artiklarna i sig inte innehåller någon särskilt dramatisk information. En sådan följetong är det brutala mordförsöket på en grekisk invandrare i . Rättsprocessen, som pågick , refererades av alla större tidningar, och även av många lokala media. Detta intresse kan inte enbart förklaras av brottets art, händelserna i var inte fullt så sällsynta som de framställts i media. Snarare handlar de många artiklarna om det faktum att läsarna förväntas känna till vad som hänt och därför vara in- tresserade av mer fakta. finns andra fall som inte får tillnärmelsevis samma publicitet som Ytterby-målet. När två 16-åriga killar i går upp i ett hyreshus och knivhugger två invandrare samt slår dem med batong blir det en notis i lokaltidningen (911219). En 18-årig flicka i misshandlas så svårt att hon tror att hon ska dö, händelsen videofilmas och finns doku- menterad. Ett enda klipp finns inhämtat, i lokaltidningen östran (971115). Det som skrivs minst om totalt sett är olaga diskriminering: endast 4 klipp . Även allmänhetens kännedom om vissa orter tycks öka upp- märksamheten i riksmedia. blev riksbekant i samband med en serie händelser , bl.a. en grov misshandel av en somalisk flykting och den s.k. moskébranden. Det gav ett segdraget rykte som ett starkt rasistfäste och har säkert bidragit till mängden av reportage i olika media. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ har de skånska kommunerna uppmärk- sammats på ett liknande sätt och fått ett rykte som rasistort.78 En bidragande orsak till att händelser på orter där det redan ägt rum uppmärksammade fall får mer publicitet är att journalisterna känner till orterna i fråga, det finns gott om bakgrundsmaterial att fylla ut med och orterna är även kända av läsare och inte minst debattörer som bidrar med krönikor och debattartiklar. Att föreläsningen vid uppmärksammades så stort kan te sig lite märkligt mot bakgrund av att national- socialister, rasideologer och antisemiter föreläst och deltagit i debatter i landets skolor utan att det väckt tillnärm- samma intresse eller upprördhet.79 anlitades t.ex. som föreläsare på folkhögskolor och vid flera gymnasier i . Det förekom även att elever deltog i hans sändningar på temat att förintelsen var en judisk bluff. Och i ett inlägg på DN-debatt försvarade en gymnasielärare medverkan i undervisningen och antydde att domen mot denne berodde på en judisk konspiration inom rättsväsendet.80 Det förhåller sig också så, vilket berörts när det gäller våldet mot homosexuella, att när offret eller gärningsmannen eller båda till en början synes falla utanför så dröjer det innan upp- märksamheten riktas mot det väsentliga. Så är faller med antisemitismen och ett typfall på detta är och dennes . Här har vi en antisemit som inte uppfyller den stereotypa karikatyren. inledde sina närradiosänd- ningar i . Radio stationen uppgavs vara anti-sionistisk och pro-palestinsk. 78Rasistiskt och främlingsfientligt våld: Rapport från Arbetsgruppen med uppgift att motverka och förebygga rasistiskt och annat etniskt relaterat våld, Ds 1998:35, s. 162-169. Partiledaren, , Nordisk Kamp nr 4 1961, s. 1, Nazistkampanj bland studenterna, 9/1 1960 utdelas, 20/1 1960, , brev till författaren 8/5 1996. 80Håkan , Bara rättsväsendet fungerade, i Det Eviga hatet: Om Nynazism, Antisemitism och , 1993, s. 59. hävdade, stationens ansvarige , att syftet med radio- stationen var att fördjupa vänskapen mellan svenskar och muslimer bosatta i , samt att fördjupa den politiska kunskapen om Palestinafrågan.81 Enligt , fick i denna uppfattning stöd av en rad debattörer, vilka hävdade att närradio- stationen företrädde en legitim ståndpunkt inom ramen för Mellan-österndebatten.82 Och Per , hävdar att avslöjandet om Radio Islams verksamhet 1987, präglades av likgiltighet. Få medier var intresserade av att belysa Radio Islams antisemitiska agitation. Han hävdar vidare att ointresset och likgiltigheten från ledande opinionsbildare, ledde till att svenska debattörer som visat förståelse för antisemitismen, nu ryckte ut till Ramis försvar samt att medierna, politikerna, partierna och forskarna med få undantag svek.83 1988 väckte dock Ramis deltagande i Bok och biblioteks- mässan i såväl uppseende som protester.84 fällde för hets mot folkgrupp. fastställde, med undantag för ett friat avsnitt, tingsrättens dom.85 I samband med rättegången skrev debattartiklar i såväl DN som SvD.86 Medias – framför allt dagspressens bevakning – rör av naturliga skäl oftast konkreta händelser, som t.ex. demonstrationer, vålds- dåd av olika slag, avslöjanden om exempelvis rasister inom för- svaret, etc. I artiklarna berörs enskilda individer, deras kontaktnät, 81Lodenius & , 1994, s. 276. 82Henrik , Från till : Antisemitisk propaganda i ett jämförande perspektiv, i Det Eviga hatet: Om Nynazism, Antisemitism och , 1993, s. 165-166. 83Per , Likgiltighet, i Det Eviga hatet: Om Nynazism, Anti- semitism och , 1993, s. 139-150. , Nynazism i rumsren förklädnad, GP 12/9 1988, Islamitisk förlag bannlysta på bokmässan, Arbetet 22/7 1988, stoppas anti-sionistisk bok, Dagen 27/7 1988. 85Henrik , Från till : Antisemitisk propaganda i ett jämförande perspektiv, i Det Eviga hatet: Om Nynazism, Antisemitism och , 1993, s. 165-166. 86Ahmed , Modern häxprocess, DN 1/11 1989, förintelsen är en bluff, SvD 10/10 1990. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ eventuella straffregister och kopplingar till olika organisationer. Ideologi, handlingsstrategier och bakgrundsteckningar vilka sätter händelsen eller avslöjandet i ett sammanhang återfinns sällan. Det är också det spektakulära som naturligt nog väcker det största intresset. Men det är inte alltid det spektakulära som är det avgörande för utvecklingen. Det finns t.ex. få artiklar om ideologi- producenterna och den förändring som har ägt rum när det gäller ideologi och handlingsstrategier. De händelser som väcker stor uppmärksamhet är i sin tur dels delar av lokala processer där vålds- dådet är slutpunkten eller en del av en serie händelser som egent- ligen bara blir begripliga om de sätts in i ett sammanhang, dels i vissa fall en konsekvens av förändrade strategier. Det finns också delar av den rasideologiska underground- kulturen som sällan eller aldrig uppmärksammas, som t.ex. de ockulta delarna, de traditionsbärarande mer intellektuella som t.ex. tidskriften och det ökande antalet hemsidor som fylls med ideologisk litteratur och framåt. Kopplingarna mellan nutid och dåtid har vi endast börjat att vidröra, liksom det ökande antalet kvinnliga aktivister och sympatisörer. Andra feno- men som sällan berörs, är antisemitismen utanför den rasideo- logiska världen, t.ex. antisemitiska strömningar inom delar av New Adge rörelsen. De djuplodande artiklarna finns, men de över- skuggas av många skäl av artiklarna om män i rånarhuvor. disputerade på avhandlingen vid , . Hon har varit verksam vid , och är knuten till Brå. utgav boken i 1980-1997 (). Svenska cybernazister och cyberrasister Åtskilliga forskningsrapporter, Säkerhetspolisens () rapporter samt artiklar i pressen visar att nationalsocialistiska och ras- ideologiska organisationer och grupperingar i nu utvecklar sina rekryteringsmetoder och aktiviteter mycket snabbt. Enligt består den hårda kärnan av nazister av sexhundra personer. Tjugo av de sexhundra betecknas som särskilt farliga.1 Den största enskilda gruppen är () som växer snabbast. Tre personer med nazistisk bakgrund är misstänkta för morden på de två poliserna i , och . För det senaste mordet på en syndikalist i har tre nynazister häktats på sannolika skäl. har således våldet trappats upp mot anti-rasister, journalister (t.ex. bil- bombattentat mot ett journalistpar i ), poliser m.fl. Anmäl- ningar om brott kopplade till Vit maktvärlden och extremnationa- lismen har ökat från 469 till 940 , enligt Säpos rapporter2. Av Säpos årsrapport framgår att 246 anmälningar gäller brottet hets mot folkgrupp3 jämfört med 153 Polisen hårdbevakar nazistgrupperingar. 3Enligt 16:e kapitlet § 8 i döms den som i uttalande eller annat meddelande som sprids, hotar eller uttrycker missaktning för folk- grupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, SVENSKA CYBERNAZISTER OCH CYBERRASISTER 17 av de 153 brotten hade skett via Internet, tio fall gäller en anmälan om propaganda som skickats med e-post4 till privata personer och sju anmälningar rör webbsidor. I de flesta fall var det Nordland som låg bakom utskicket av e-post samt de webbsidor på Internet som anmäldes, vilket framgår av rapporten. Bland de 1998 totalt anmälda 940 brotten med kopplingar till extremnationalism och Vit maktvärlden gäller 246 hets mot folk- grupp. Bland dem som begicks via Internet kan nämnas Nordlands massutskick av sitt elektroniska nyhetsbrev , en länk från till en fil där Nordland-medarbetaren beryktade föreläsning på om nationalsocialismen lagts ut. Andra anmälda brott på Internet har begåtts av Kreativistens kyrka – den svenska avdelningen av World Church of Creator, Alternativ media, webbplatsen Operation Nordisk kvinnofrid, och Alternativ medias tidning Anmälningarna gäller hets mot folkgrupp. En artikel i hävdar att det finns 1 500 organiserade nazister och tunga rasister i landet. av dessa bedöms vara beredda att använda fysiskt våld5. Flera konserter har arrange- rats av Nordland med rockband som spelar Vit maktmusik, där även utländska rockband deltagit (exempelvis i , ). Flera lagliga och olagliga demonstrationer har organiserats av (). Inte minst har aktivisterna (personer som aktivt deltar i verk- samheten och är medlemmar i gruppen/organisationen) snabbt tillägnat sig Internet, vilket ger dem möjlighet att i större ut- sträckning än tidigare nå ut med sina budskap till den svenska befolkningen i allmänhet och till svenska ungdomar i synnerhet. Nätet utnyttjas allt mer av olika grupper och enskilda individer för att sprida rasistisk och antisemitisk propaganda. Dagens aktivister behöver inte förlita sig på att endast åka runt till olika platser och hålla möten eller sätta upp affischer för att hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, för hets mot folkgrupp till fängelse i högst . 4Se avsnitt om begrepp och definition. 5 Nazistbrotten blir allt grövre; Sörbring, ; ; . sprida sitt hatbudskap eller informera om planerade möten och demonstrationer. Alla dessa funktioner uppfyller Internet. I tryckt form kan framförda hatbudskap leda till rättsliga åtgärder. Internet ger däremot möjlighet att sprida nationalsocialistisk och rasideologisk propaganda utan att de ansvariga blir identifierade. Man kan ange falska person- och adressuppgifter (vilket i och för sig även gäller tidningar och tidskrifter). Det går att spåra de an- svariga rent tekniskt, men det är fråga om resurser, kunskap och internationellt samarbete hos rättsliga myndigheter, eftersom nästintill alla skapar webbplatser på utlandsbaserade servrar, för att kringgå bestämmelsen om hets mot folkgrupp – lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor6. Följande exempel illustrerar hur aktivisterna utnyttjar möjlig- heterna: fanns en svenskspråkig nazistisk webbplats som låg på . På webbplatsen kunde man hitta artiklar på engelska. Webbmästarens namn var: Swede88 & . Av allt att döma var webbplatsen upprättad och ägd av en svensk person. På samma domänadress hade den engelskspråkiga webb- sidan Patriot plats. Denna domän fungerade som webbhotell under namnet Propatria. På startsidan kunde man läsa: 6 Lag (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor se på . Lagen trädde i kraft och lyder på följande sätt: 1 § Denna lag gäller elektroniska anslagstavlor. Med elektroniska anslagstavlor avses i denna lag en tjänst för elektronisk förmedling av meddelanden. I lagen avses med meddelande text, bild, ljud eller information i övrigt. Angåen- de skyldighet att ta bort vissa meddelanden läser man i 5 §: Om en an- vändare sänder in ett meddelande till en elektronisk anslagstavla skall den som tillhandahåller tjänsten ta bort meddelandet från tjänsten eller på annat sätt förhindra vidare spridning av meddelandet om meddelandet innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna i 16 kap. 5 § om uppvigling, 16 kap. 8 § om hets mot folk- grupp, 16 kap. 10 a § om barnpornografibrott eller 16 kap. 10 b § om olaga våldsskildring. SVENSKA CYBERNAZISTER OCH CYBERRASISTER Denna domän fungerar också som Webhotel för dom som inte har möjlighet att få plats på dom vanliga domänerna, utan att bli censurerade och utkastade. [citeras ordagrant, alltså med stavfel- förf. anm.] kan vi konstatera att webbplatsen ns88.bayside.net upphört . I stället expanderar Propatria. Enligt de uppgifter som finns om dem som ligger bakom domänen är en av dem svensk med adress i och med ett angivet tele- fonnummer i . När jag ringde dit fick jag veta att num- ret har ändrats och egentligen går numret till . Den andra adressen var en norsk adress som i likhet med numret i kan ifrågasättas. En av de svenska rasistiska webb- platserna presenterade även som ett norskt webbhotell. Propatria utökas ständigt med nya gäster. hade 15 webbplatser fått på Propatria, uppgick antalet till 25. Ett annat exempel på att kringgå lagen är den svenska webb- platsen Motstånd som ligger på . När man klickar på den angivna adressen på swipnet (Tele2) kommer man till Motstånd, som redan på ingångssidan länkar direkt till sin egentliga webb- plats på . Detta presenteras så här: Välkommen till Motstånd! V.g. välj länk nedan: . Frågan är vem som är ansvarig för innehållet på webbplatsen: den företagsägda domänen swipnet (Tele 2) eller den rasistägda domä- nen Propatria.