sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Varken skeptikernas värsta farhågor eller tillskyndarnas tänkta förtjäns- ter om vad det nya valsystemet kan komma att innebära för svensk politik kan sägas ha besannats i särskilt stor utsträckning i person- valspremiären. Men politiska kulturer tar tid att förändra, och den politiska kulturen är fortfarande i hög grad particentrerad. Vilka bedömningar gör då ombudsmännen om framtiden? Vad kan personvalssystemet, om/när det får sätta sig och det i högre grad än blir en etablerad institution i det politiska systemet, leda till? Om alltfler ledamöter blir invalda på personröster minskar kanske i längden deras lojalitet gentemot den egna partigruppen. En starkare lojalitet än den med den egna partiledningen kan uppkomma till väljarna i den egna valkretsen. 100 Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Kommer kandidater som blivit invalda på personröster att bli mindre partilojala? Kandidater invalda på personröster blir mindre partilojala? De flesta finner dock en utveckling mot mer illojala ledamöter som osannolik. Men de partivisa skillnaderna är betydande. Inom de partier som är allmänt positiva till personval finner ombudsmännen det mer osannolikt att partilojaliteten minskar. Nio av tio centerombudsmän och sju av tio moderatombudsmän tror inte att lojaliteten till partierna påverkas. Inom och socialdemokratin görs en annan bedömning. Rent generellt tror emellertid de flesta () att partiernas inflytande kommer att minska. Intressant att notera är emellertid att av de socialdemokratiska ombudsmännen inte tror det. Inom tror däremot alla att partiernas inflytande kommer att minska som en följd av det nya valsystemet. tror emellertid inte att partilojaliteten minskar (se tabell 13). Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Kommer partiernas inflytande att minska till följd av person- valssystemet? Minskat inflytande för partierna? Vi har redan tidigare kunnat konstatera att de flesta () inte tror att det nya valsystemet kan leda till att kandidater, som i olika avseenden bedöms vara olämpliga att bli riksdagsledamöter, i ökad utsträckning blir valda. Men frågan är om detta är en hög eller låg andel. Att upplever detta scenario som sannolikt kan ju å andra sidan anses anmärkningsvärt. Vad detta i så fall kan komma att få för konsekvenser för partiernas hantering av nomineringsprocesserna kan vi inte naturligtvis veta, men rimligen kommer behovet av kontroll att öka jämfört med hur läget har varit tidigare. Om olämpliga kandidater riskerar att bli valda är det högst rimligt att förvänta sig någon form av åtgärd från partiernas sida. En annan utveckling som särskilt personvalskritikerna brukar peka på är den personifiering och kändisfixering som förväntas uppkomma. Vi har redan kunnat se hur personcentreringen anses ha ökat val som en följd av det nya valsystemet. Kändisskap har inte varit någon nackdel vid nomineringarna eller när det gäller möjligheterna att bedriva personvalskampanj. Men någon dramatisk betydelse tycks detta med kändisskap ännu inte haft. av de tillfrågade förväntar sig mer kändisfixering . Allra tydligast är detta inom () socialdemokraterna () och (). Men även inom det borgerliga lägret gör de flesta denna bedömning. Allra tydligast är detta inom . 102 Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Leder personvalssystemet till att det blir mer kändisar i politiken? Mer kändisar i politiken? Hur kommer då slutligen den för demokratin så centrala länkrollen att påverkas av personvalssystemet ? Här tycks entusiasmen vara påtagligt stark: av ombudsmännen förväntar sig en bättre kontakt mellan väljare och valda. Leder personvalet till att kontakten mellan väljare och valda förbättras? Bättre kontakt mellan väljare och valda? Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Allra störst är entusiasmen bland centerombudsmännen. En nästan lika hög andel () tror också att politikernas lyhördheten verkligen blir bättre (se tabell 19). Endast inom görs en annan bedömning; håller det för osannolikt att kontakten mellan väljare och valda förbättras som en konsekvens av personvalsreformen. Bättre kontakt kan dock syfta på såväl kvantitet som kvalitet. Att fler politiker träffar många människor är nu ingenting som med självklarhet behöver betyda att responsiviteten förbättras och politikerföraktet minskar. Men endast var femte ombudsman () tror att personvalet ger upphov till mer politikerförakt, finner däremot ett sådant scenario osannolikt. Och som framgår av tabell 19 tror de allra flesta att politikernas responsivitet förbättras när person- valssystemet blivit en mer integrerad del av vår politiska kultur. Leder personvalssystemet till att politikernas lyhördhet ökar? Politikerna blir mer lyhörda? Att både ha kakan och äta den? Samma riksdag som beslutat stöpa om hela den kommunala strukturen i landet, som avskaffar och inrättar ämbetsverk, som lägger ned regementen och som, för att ta ett dagsaktuellt exempel, omdanar sjukvården genom en husläkarreform och som alltså genom sina beslut påverkar arbetsförhållandena och mer därtill för tusentals, tiotusentals eller hundratusentals människor, samma riksdag hesiterar inför den minsta rubbning av det regelsystem som påverkar rekryteringen till (1993, s. 10). 104 Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Det var först efter ett mångårigt utredande och politiskt överläggande som möjligheten att avge en särskild personröst infördes i det svenska valsystemet. Det officiella motivet hos dem som tvekade var av principiell karaktär. Det gällde att inte undergräva partiernas centrala roll i den representativa demokratin. Om så skedde, och personifie- ringen av politiken blev alltför påtaglig, fanns en risk, menade man, att ett system som i allt väsentligt och på det hela taget fungerat väl skulle bytas ut mot ett helt annat system, som i grunden ansågs väsens- främmande för svensk politisk kultur. Det gällde med andra ord att slå vakt om particentreringen och undvika en alltför långtgående person- centrering. Politikens personifiering tycks emellertid i stigande grad alldeles oberoende av valsystemets karaktär ha blivit en realitet. I det moderna mediesamhället fokuseras uppmärksamheten på politikens person- ligheter och det politiska ledarskapet snarare än på partier och parti- program. Särskilt påtagligt blir detta då de ideologiska motsättningarna mildrats och det politiska uppdraget mer handlar om att hantera uppkomna problem och att administrera. Handlaget, inte visionen, tar över. Personvalsinslaget i det nya valsystemet skall ses mot bakgrund av denna allmänna tendens, där förutsättningarna för såväl politiska partier som de ideologier som dessa baserar sig på har förändrats. Det är ännu för tidigt att avgöra vilken omfattning som personifieringen av politiken kan få och vilken roll som det nya valsystemet i det sammanhanget kommer att spela. Klart är emellertid att ombuds- männen i partierna, som ju är synnerligen centrala aktörer när det gäller partiernas interna processer, förväntar sig mer av personcentrering och kändisskap . Det finns också andra farhågor bland ombudsmännen. Risken för att partiernas sammanjämkande förmåga undergrävs bedöms vara överhängande. Det finns ett inbyggt rationalitetsproblem i det nya valsystemet, som spelteoretiskt motsvarar det aktörsdilemma som återfinns i fångarnas dilemma. Alla kandidater har – precis som i det gamla systemet – ett intresse av att det egna partiet får så många röster som möjligt, vilket ger incitament för sammanhållning. Ett parti som under en valkampanj tvingas leva med att kandidaterna ständigt gör individuella soloprestationer, på ett sätt som mer eller mindre väl överensstämmer med partiets valprogram, torde generellt sett få svårare att vinna trovärdighet inför väljarna. Å andra sidan är antalet mandat begränsade och kandidaterna kan bli frestade att profilera sig på de andra kandidaternas bekostnad; detta gäller naturligtvis i särskilt hög grad de kandidater som är placerade nedanför valbar plats. I detta avseende finns en fundamental skillnad i förhållande till det förra Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? valsystemet: det finns numera ett incitament att profilera sig gentemot de övriga kandidaterna på den lista man själv kandiderar på. Och om en eller flera kandidater profilerar sig ökar rimligen benägenheten även hos de övriga kandidaterna som är intresserade av att bli valda att göra det samma. Under gynnsamma omständigheter kan naturligtvis detta vara positivt för dessa kandidaters parti, men kampen om mandaten kan också, under för partiet ifråga mer ogynnsamma omständigheter, urarta och övergå i en ren huggsexa. Bedömningarna av hur premiären med personval utföll i olika avseenden skiftar. Som väntat, säger en del. Katastrof säger andra och syftar då framförallt på att av väljarna valde att personrösta i riksdagsvalet, men också på att partierna ansågs ha varit för passiva och inte marknadsfört sina kandidater i tillräcklig utsträckning (t.ex. 1999). Så här formulerar sig några samhällsdebattörer i en skrift om personvalet som utgivits av stiftelsen Den Nya Välfärden: Vare sig man tycker att testet [av det nya personvalssystemet] föll väl eller illa ut kan man knappast påstå att det medförde någon särskilt genomgripande förändring av svensk politik. I vilket fall som helst är det svårt, så här efter valet, att upptäcka den fördjupning av kontakterna mellan väljare och ombud och därmed vitalisering av demokratin som personvalet var tänkt att medföra (m.fl. 1999, s. 7). Kritisk till personvalsreformen är också SNS demokratiråd. Person- valssystemet beskrivs som ett motsägelsefullt hybridsystem. Att både ha partival och personval anses inte möjligt. Risken finns, menar man, att reformen avlövar valsystemet dess starka sidor utan att den ger upphov till några positiva konsekvenser (m.fl. 1999, s. 131). De starka sidorna är handlingskraft och en förhållandevis effektiv parlamentarisk styrelse; med ett försvagat och uppsplittrat partiväsende undermineras denna. Man kan inte bortse från hybridkaraktären. Att slå vakt om particentreringen och öppna dörren för en ökad personifiering är motsägelsefullt och kan i värsta fall leda till små eller obefintliga positiva effekter ifråga om demokrativitalisering i olika avseenden som det gamla systemets handlingskraft hämmas. Det finns ett drag i det kompromissbetonade valsystem vi numera har att man både vill ha kakan och äta den. Närmare bestämt är det så att medan vissa vill äta hela kakan vill andra inte göra det. Sådan är kompromissens karaktär. Men en annan tolkning är att reformen inte syftade till några dramatiska förändringar. Tanken är att svenska väljare även i fortsättningen framförallt och i första hand skall rösta på 106 Minskad particentrering och vitaliserad demokrati? Små effekter – vilket varit den tongivande kritiken – är alltså i enlighet med förväntningarna. Bortsett från en studie av debatten om personval är det inte några empiriska undersökningar som ligger till grund för de kritiska rösterna. Bedömningarna baserar sig på allmänna intryck av den första valkampanjen med personvalsmöjlighet. Men framförallt grundar sig av allt att döma bedömningarna på relativt högt ställda förväntningar på det nya valsystemet när det gäller att få till stånd en vitalisering av den demokratiska dialogen. Med höga förväntningar är det lätt att besvikelsen blir stor. I denna undersökning är det möjligt att hämta stöd för argumentet att partierna var alltför famlande och tvehågsna inför det nya systemets möjligheter, att de var alltför njugga i sitt stöd och uppbackning till de enskilda kandidaterna. Partierna kunde gjort mer. Men en sådan kritik träffar i allt väsentligt fel. Det är inte primärt partiernas uppgift att marknadsföra de enskilda kandidaterna, att informera om vad som skiljer dem åt etc. Ingenting hindrar dem naturligtvis från att göra det. Men det grundläggande ansvaret för att personvalskampanjerna verkligen når ut till väljarna åligger trots allt de enskilda kandidaterna själva. Kritiken mot partierna kan i själva verket ses som en bekräftelse på att vi alltjämt har en politisk kultur som är extremt particentrerad. Med mindre högt ställda förväntningar framstår premiären för personvalet i en annan och mindre dyster dager. Det finns tecken på att fler kandidater varit mer aktiva och träffat mer väljare. Men det är, skall tillstås, ännu så länge svaga tecken. Den grundläggande tanken med personvalsreformen är att de svenska medborgarna skall ges bättre möjligheter att påverka vilka personer som skall representera dem i de politiska församlingarna. För att medborgarna skall kunna utnyttja denna nya möjlighet krävs dels att (1) medborgarna har grundläggande kunskaper om själva valproceduren så att de fullt ut kan utnyttja sina medborgerliga rättigheter, dels att (2) medborgarna ges möjligheter att införskaffa information och kunskaper om de kandidater som ställer upp i valet. Vid sidan av valmyndigheter, valkandidaterna och de politiska partierna kan nyhetsmediernas bevakning av valrörelsen på goda grunder antas spela en mycket central roll för medborgarna – både när det gäller att få kunskap om det nya personvalsystemet och att skaffa sig information om de kandidater som ställer upp i valet. Medierna och personvalet ´98 Det övergripande syftet med forskningsprojektet och personvalet ´98 har varit att studera mediernas nyhetsrapportering av första personval. Fyra huvudfrågeställningar har skiljts ut. För det första: Vilken roll spelade nyhetsmediernas rapportering av valrörelse för medborgarnas möjligheter att få kunskap om det nya personvalsystemet? För det andra: Vilken roll spelade nyhets- mediernas rapportering under valrörelsen för medborgarnas möjligheter att skaffa sig information om de kandidater som ställde upp till val? För det tredje: vilken betydelse hade mediernas nyhetsrapportering för medborgarnas kännedom och uppfattning av kandidaterna? Och för det fjärde: Hur såg journalisterna på mediernas bevakning av personvalet? I detta kapitel presenteras huvudresultaten från de empiriska studier som genomförts inom Medierna och personvalet 98. Särskild tonvikt läggs vid de två första frågeställningarna om nyhetsmediernas valinformation och kandidatinformation. Resultaten från projektet i sin helhet finns mer utförligt redovisade i tre olika arbetsrapporter av (Journalisterna och 110 Medierna och personvalet personvalet – en undersökning av hur 16 journalister upplevde personvalsbevakningen 1998), (Var ska jag kryssa? En studie av dagspressens och myndigheternas personvals- information inför valet ) samt (Spelade det någon roll vad som stod i tidningen? Nyhetsmediernas effekter på människors kunskaper om kandidaterna i valet ). Samtliga rapporter publiceras i JMG:s arbetsrapportserie (masskommunikation, ). Analyserna av medierna och personvalet omfattar både innehålls- analyser av dagspress och etermedier, intervjuundersökningar av journalister och medborgare. För att få en överblick av det material som använts följer först en presentation av de olika delstudierna. Analyserna av mediernas valinformation bygger på en innehålls- analys av nyhetsartiklar om personvalssystemet i storstadspress av valrörelsen . I undersökningen ingår tre storstadsmorgontidningar: (Arb), (DN), (SvD) samt (GP), tre landsortstidningar (), Norrbottens- kuriren (NK) och (NSD) och tre kvällstidningar , och (GT). Mediernas kandidatinformation på nationell nivå studeras med hjälp av de sedvanliga medievalsundersökningar som genomförts . Medievalsundersökningarna omfattar allt nyhetsmaterial av valrörelsen. Urvalet omfattar storstadspress (Arb, DN, GP och SvD, kvällspress (och ) och nyhetsbevakningen radio och TV (Aktuellt , Rapport , Nyheterna i TV4 samt i P1 ). Undersökningen av mediernas kandidatinformation på lokal nivå omfattar också . Urvalet består i detta fall av de nyhetsartiklar i vilka en valkandidat uppmärksammats som medborgarna bosatta på en särskild ort kan rösta på. De fyra huvudorter som valts ut är: (Arb, GP och GT), (), ((KK) och (NK och NSD). Studierna av mediernas effekter på medborgarnas kännedom om kandidaterna görs utifrån den frågeundersökning (postenkät) – Röstning, Inflytande, service – kommun- och landstings-/regionvalet 1998- som genomförts vid statsvetenskapliga institutionen i Medierna och personvalet 111 och CEFOS (offentlig sektor) vid . I studien ingår ett slumpmässigt urval på 6 750 personer i 33 svenska kommuner. Enkäten innehåller bl. a. frågor om politiskt intresse och personval. Undersökningen av journalisternas syn på personvalet baseras på intervjuer med fem nyhetschefer och elva reportrar inom 12 olika nyhetsredaktioner. Samtliga utvalda medier kan betecknas som lokala och återfinns på fyra orter i landet, en storstad () och tre mindre kommuner (, och ). Av de 12 representerade medierna är sju tidningar, tre och två radiostationer. Pressurvalet omfattar (Arb, GP, GT, , KK, NK och NSD). De undersökta etermedierna är radioredaktionerna Västekot () och Radio Väst (). De TV-redaktioner som ingått i urvalet är Västnytt och TV4 () samt TV4 före valet publicerade tre moderata riksdagsledamöter en starkt kritisk debattartikel i där de krävde att RSV:s informationsmaterial om valet skulle dras tillbaka och skrivas om. Det främsta skälet till missnöjet var att det inte framgick av RSV:s valinformation att medborgarna måste kryssa för översta namnet på valsedeln om man önskade stödja den rangordning partierna hade gjort av kandidaterna. RSV försvarade sig med att man försökt hålla sig så neutral som möjligt och därför valt att inte informera om detta och det var upp till partierna att informera om den här typen av konsekvenser av det nya personvalssystemet. RSV drog därför varken in något material eller publicerade någon ny information om konsekvenserna av ett uteblivet kryss på valsedeln. Medborgarna fick i stället i huvudsak förlita sig till att medierna på nyhetsplats eller i det opinionsbildande materialet försåg dem med denna för medborgarna viktiga kunskap om reglerna och proceduren kring den nya personvalsreformen. I det följande avsnittet skall medborgarnas möjligheter att genom nyhetsmedierna ta del av information om personvalet analyseras. Två frågeställningar står i centrum: vilken omfattning och vilket innehåll hade valinformationen? Som jämförelsepunkt till mediernas valinformation har RSV:s valinformation till allmänheten använts. 112 Medierna och personvalet I de nio undersökta tidningarna publicerades under de sex undersökta valrörelseveckorna sammanlagt 161 nyhetsartiklar om vad som kan kallas för valinformation om det nya personvalssystemet. Det innebär knappt en nyhetsartikel i de undersökta tidningarna . Storstadsmorgonpressen hade inte helt förvånande de flesta artiklarna med i genomsnitt 20 artiklar eller drygt en artikel . Undantaget från regeln är dock att NSD hade det största antalet artiklar (31) med valinformation. En förklaring kan troligen vara den lokala politiska debatten där en intern strid inom socialdemokraterna i fick personvalsprägel där diskussioner kring personvals- reformen och dess följder uppstod. Övriga två landsortstidningar bildar en mellangrupp medan kvällstidningarna hade det minsta antalet artiklar som informerade om det nya personvalsystemet. Antalet artiklar med valinformation är dock ett mycket grovt mått på valinformationens omfattning. I vissa av de analyserade artiklarna förekommer enbart någon rad av valinformation, medan det i andra finns en stor mängd av information. I tabell 1 görs därför ett försök att även ta hänsyn till den totala informationsmängden i artiklarna, dvs. en sammanvägning av hur ofta det förekommer bakgrundsinformation om personvalet, information om själva valproceduren och information om vilka följder personvalet kan ha. Den andra kolumnen i tabellen anger informationstätheten i materialet, dvs., hur många relevanta informationsbitar det finns i genomsnitt per artikel. I tabell 1 har även RSV:s valinformation tagits med som jämförelsepunkt till nyhetsmediernas valinformation. RSV presenterade tre olika publikationer: (1) broschyren kan du personrösta, (2) Valspecial på 15 olika språk, inklusive lätt svenska, samt (3) den information som fanns på röstkorten. Ytterligare publikationer från RSV förekom, men de var i stort enbart sammanfattningar av broschyren kan du personrösta och har därför lämnats utanför analysen av innehållet. Medierna och personvalet 113 Valinformationens omfattning under valrörelsen i olika pressgrupper (informationsmängd och informationstäthet i genomsnitt för enskilda medier). Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för information om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. När det gällde antalet artiklar var skillnaderna betydande mellan de tre olika pressgrupperna. Men ser man till den faktiska informations- mängden om personvalet är skillnaderna mellan pressgrupperna mycket små, även om det finns stora skillnader mellan olika tidningar. Kvällspressens valinformation hade med andra ord en annan prägel än storstadsmorgonpressens. Kvällstidningarna innehöll få artiklar med mycket valinformation, medan morgontidningarna innehöll många artiklar, men med relativt lite mängd valinformation. Som framgår av tabellen innehåller RSV:s tre broschyrer sammantaget ungefär hälften så mycket valinformation som den genomsnittliga dagstidningen gjorde. Informationstätheten avser hur ofta det förekommer valinformation i de artiklar där personvalet tas upp. RSV:s material uppvisar störst informationstäthet. Det är knappast överraskande. Mer överraskande är kanske att kvällspressens valinformation har en nästan lika stor informationstäthet som RSV:s publikationer. Det ska också nämnas att sett blir det fler artiklar med valinformation i pressen ju närmare valdagen kom. av alla nyhetsartiklar med personvalsinformation publiceras av valrörelsen. Mängden valinformation i medierna är självfallet av stor vikt för medborgarnas möjligheter att informera sig om personvalet, liksom hur informationstät texten är. Att det förekommer en viss mängd av information och med en viss frekvens utgör ju en förutsättning för att medborgarna överhuvudtaget kan ta del av informationen. Men det finns också ett krav på att informationen skall ha en viss bredd och inte enbart koncentreras till ett fåtal aspekter där andra lämnas utanför. 114 Medierna och personvalet I tabell 2 redovisas det som kan kallas valinformationens bredd. I detta fall i vilken utsträckning det förekom bakgrundsinformation om personvalet, information om själva valproceduren och information om vilka följder personröstandet hade. Valinformationens inriktning under valrörelsen i olika pressgrupper (genomsnittligt antal informationsbitar per enskilt medium). Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för information om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. Pressen skrev genomgående mest om följderna av personröstande, tätt följt av informationen om själva valproceduren. Bakgrunden till personvalsreformen fick minst uppmärksamhet. När det gällde valproceduren var det allra vanligast att medierna tog upp att man bara fick kryssa för en kandidat. Att man skulle kryssa för förstanamnet om man önskade stödja partiernas rangordning uppmärk- sammades inte lika mycket, men kom fram något mer i storstads- morgonpressen jämfört med de andra tidningarna. När det gällde personvalets följder uppmärksammades framförallt att man i röstsammanräkningen i första hand gick på antal kryss kandidaterna fått för att avgöra vilken rangordning de skulle få. Men även att det krävdes av partiets röster för att personrösterna skulle räknas fick relativt stort utrymme. Landsortspressen och kvällstidningarna uppmärksammade i högre grad än storstadsmorgon- tidningarna att det krävdes av partiets röster i kommunfullmäktigevalet.