sou · GNB3132d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Utvecklingen på arbetsmarknaden, den ökande andelen invandrare och möjligen den sjunkande giftermåls- frekvensen kan tänkas bidra till att valdeltagandet sjunker. Den sti- gande utbildningsnivån, den förändrade åldersstrukturen och det tätare umgänget med släktingar och vänner kan förväntas verka i motsatt riktning. Det faktum att den förväntade effekten inte är riktningsmässigt entydig i kombination med vad vi vet om förändringarnas storleks- ordning samt om styrkan i sambanden mellan sociala egenskaper och valdeltagande gör det föga troligt att vi här har nyckeln till för- ståelsen av valdeltagandets nedgång. Med all sannolikhet måste huvudförklaringen sökas annorstädes. Välfärdsstaten och det sociala kapitalet De potentiella kandidater till en sådan huvudförklaring vi kunnat identifiera på grundval av medborgarundersökningarnas data åter- finns i den högra delen av tabell 9. De fyra måtten överst till höger kan alla sägas befinna sig i skärningspunkten mellan det politiska och det sociala. Det allra första, som i tabellen betecknas missnöje med egen situation, avser medborgarnas uppfattningar om sina egna för- hållanden inom ett antal centrala områden: boendet, sjukvården, barnomsorgen, skolan och arbetslivet. Varje medborgare tillfrågades om de områden som han eller hon haft praktisk erfarenhet av : samtliga om sitt boende, patienter och patientanhö- riga om sjukvården, småbarnsföräldrar om barnomsorgen, skolbarns- föräldrar om skolan och förvärvsarbetande om arbetslivet.46 Det mått som här används utgör medelvärdet för de områden som var aktuella för respektive medborgare. Det har varit en prövningens tid för den svenska välfärdsstaten. Det kommer därför knappast som någon överrask- ning att missnöjet ökat. Främst gäller detta skola och barnomsorg (se m.fl. 1998, 36 f.). I övrigt är ökningarna små. Det kan också noteras att missnöjet inte är särskilt utbrett. Det stora flertalet medborgare uttrycker inget eller ringa missnöje med sin situation vid båda mättillfällena. Den ökning som trots allt ägt rum skulle för valdeltagandet kunna tänkas få två helt olika konsekvenser. Den ena möjligheten är att missnöjet fungerar som en drivkraft till ökat engagemang. 00west.fm 170 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA fallet när det gäller de sammanhang som missnöjet direkt berör vet vi redan. Medborgarnas benägenhet att ta initiativ för att påverka sin situation i rollen som t.ex. förvärvsarbetande eller förälder ökar i takt med hur missnöjda de är (, 1989, kapitel 2; m.fl. 1998, kapitel 2). Huruvida denna mekanism kan utsträckas till att även gälla valdeltagandet är däremot en öppen fråga. Kanske är det i stället så att medborgarna i sin besvikelse vän- der sig bort från politiken och nöjer sig med att var och en på sin kant försöka göra det bästa möjliga av situationen. De båda följande måtten i tabell 9 har ett nära inbördes samband. Det ena avser medlemskap och det andra aktivitet i frivilliga organisa- tioner av olika slag. Föreningslivets betydelse har inte blivit föremål för särskilt mycket uppmärksamhet i den empiriskt inriktade forsk- ningen om valdeltagande. Detta är en smula märkligt eftersom de teoretiska bryggorna är många. I resursbaserade teorier om politiskt deltagande ses organisationerna som ett viktigt exempel på en kollek- tiv resurs (Verba, Nie & 1978; , berg 1989) och som en skola i medborgerliga färdigheter (Verba, Schlozman & 1995). Inom den teoribildning som bygger på tanken om rationellt handlande återfinns modeller för gruppbaserad mobilisering av väljare (1987, 1991; Uhlaner 1989a, 1989b). I teorier om socialt kapital ses föreningslivet som en central källa till de normer och det horisontella förtroende som antas befordra en väl fungerande demokrati, inklusive ett högt valdeltagande (, 1997). Förklaringen till att organisationsväsendet trots detta spelat en tämligen undanskymd roll i empiriska studier av valdeltagande kan tänkas vara att de undersökningsmaterial som nyttjats i många fall innehållit skrala eller obefintliga mått på medlemskap och aktivitet i frivilliga organisationer. Dessbättre behöver några sådana problem inte bekymra oss i detta fall. De båda medborgarundersökningarna rymmer oss veterligen de grundligaste mätningar om föreningslivets vitalitet som gjorts i någon för den svenska befolkningen represen- tativ intervjuundersökning.47 De svarande erhöll en lista med sam- manlagt 30 olika typer av föreningar (inklusive den obestämda kate- gorin annan förening). För var och en ombads de uppge om de var medlemmar eller inte. Om svaret var jakande tillfrågades de också om de varit aktiva eller innehaft förtroende- uppdrag i föreningen. Jämfört med en enda allmän fråga om fören- ingsmedlemskap och aktivitet minskar detta förfarande risken för att den svarande i hastigheten glömmer bort en del av föreningarna och därmed underrapporterar sitt föreningsengagemang. 00west.fm 171 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM fåtal frågor om specifika föreningstyper minskar det risken för att i sammanhanget viktiga slag av organisationer förbises.48 Som framgår av tabell 9 har såväl medlemskap som aktivitet mins- kat (se m.fl. 1998, 62–69, 82 ff. för en mer detaljerad redovisning). Ifråga om medlemskap är nedgången av ganska blygsam omfattning. När det gäller aktivitet handlar det däremot om en mer påtaglig förändring, i synnerhet när den upp- mätta skillnaden sätts i relation till den tidigare nivån. Vad siffrorna i detta fall säger är att aktiviteten 1997 sjunkit till av vad den var 1987. I den mån föreningsengagemanget visar sig vara knutet till benägenheten att rösta på det sätt teorierna förutspår är implika- tionen således att nedgången i föreningsengagemang bidrar till det sjunkande valdeltagandet. Även det fjärde måttet i den högra delen av tabell 9 är starkt knu- tet till teorier om socialt kapital. I den av (1996) inspirerade forskningen ses horisontellt förtroende – det vill säga förtroende för andra människor – tillsammans med föreningsengagemang och soci- ala nätverk som de viktigaste indikatorerna på det inte alldeles glas- klara kapitalbegreppet. Eftersom de sociala nätverken finns represen- terade redan i den vänstra delen av tabell 9 inbegriper vår analys såle- des alla tre aspekterna. Tanken om att det horisontella förtroendet skulle kunna vara av betydelse för valdeltagande återfinns emellertid i litteraturen redan före publiceringen av (1996; på engelska 1993) redan klas- siska verk. Som Knack (1992, 145 f.) påpekar, kan valdeltagande ses som en form av villkorligt samarbete till stöd för demokratin. Vi del- tar i valen, avstår från att skräpa ned och betalar vår skatt bara i den utsträckning vi tror att tillräckligt många andra ställer upp och tar sin del av ansvaret. Det förtroende vi hyser för andra blir därmed av cen- tral betydelse. I indikerar mätserierna att det mellanmänskliga förtroendet sjunker (, 666). För del kan någon långsiktig trend ännu inte beläggas. Den mätserie som tillhandahålls av World Value Survey pekar på en uppgång och en ungefärligen lika stor nedgång (1997, 318 ff.). Eftersom det mått på horisontellt förtroende som ingick i medborgarundersökningen 1997 inte fanns med undersökning kan vi inte ge något eget bidrag när det gäller att fast- ställa förändringstendensen. Vad vi däremot kan pröva är om denna aspekt av det sociala kapitalet har den inverkan på valdeltagandet som teorierna förutspår.49 00west.fm 172 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA Påverkansmöjligheter, intresse, partiengagemang och normer De resterande måtten i den högra delen av tabell 9 har i flertalet fall en stark koppling till dem som kom till användning i del ett av detta kapitel. Att de inte är exakt desamma beror bland annat på att vi sak- nar möjligheter till jämförelser för de röstningsmotiv som studeras i kapitlets första del. De mått på systemtilltro och självtilltro som redovisas i tabell 9, liksom det som avser medborgarnas bedömning av valhandlingens effektivitet, är starkt förknippade med de instrumentella motiven för att delta. Det självuppskattade intresset för politik betingar infor- mationskostnaderna. Graden av partiidentifikation, det vill säga i hur hög grad väljaren uppfattar sig som anhängare av ett bestämt parti, har teoretiskt setts som nära knuten till de expressiva och underhåll- ningsrelaterade motiven för att delta (1976; Aldrich 1993). Vikten av valdeltagande som medborgerlig dygd är ett alternativt sätt att mäta väljarnas uppfattning om sin skyldighet att rösta. De mått som i tabell 9 benämns systemtilltro och självtilltro syftar till att fånga det begrepp som i den anglosaxiska litteraturen benämns sense of political efficacy och som alltsedan det först introduce- rades av , Gurin & (1954) spelat en central roll i forskningen om politiskt deltagande. Båda måtten syftar till att fast- ställa väljarnas bedömning av sin förmåga att påverka. Det första avser bedömningen av det politiska systemets mottaglighet för krav och önskemål från medborgarna i gemen, det andra bedömningen av den egna förmågan att påverka i jämförelse med andra medborgares.50 I motsats till vissa andra mått på medborgarnas förtroende för det politiska systemets funktionssätt visar dessa båda ingen vikande ten- dens (se m.fl. 1998, 49 ff.).51 Även om tilltron till det poli- tiska systemets responsivitet inte är särskilt hög har den ökat snarare än minskat . Även tilltron till den egna förmå- gan i jämförelse med andras har förstärkts något.52 Om människors bedömning av sin förmåga att påverka har den inverkan på benägen- heten att rösta som teorierna förutspår borde utvecklingen således ha verkat till förmån för ökat snarare än minskat valdeltagande. Bedömningen av möjligheterna att utöva inflytande kan emeller- tid tänkas variera inte bara mellan medborgare och utan också mellan olika sätt att påverka. Därför innehöll medborgarun- dersökningen 1997 ett antal frågor om olika deltagandeformers effektivitet. Någon motsvarande mätning ingick inte i medborgar- undersökningen 1987. Vi har däremot möjligheter att jämföra med 00west.fm 173 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM uppgifter års valundersökning, från vilken mätinstrumentet i huvudsak är hämtat. Det visar sig då att den deltagandeform vi här främst intresserar oss för, det vill säga att rösta i valen, tillsammans med arbete i politiska partier och fackliga organisationer tillhör dem som främst tappat mark i väljarnas effektivitetsbedömningar. Detta gäller såväl i absolut bemärkelse som i jämförelse med andra delta- gandeformer. ansåg väljarna fortfarande att röstning var det mest effektiva sättet att påverka. uppfattas det som mest effek- tivt att arbeta för att få uppmärksamhet i press, radio och TV.53I den mån synen på valdeltagandets effektivitet visar sig påverka benä- genheten att rösta skulle denna förändring således kunna bidra till förståelsen av det sjunkande valdeltagandet. De aspekter av medborgarnas vertikala förtroende som hitintills diskuterats rör i samtliga fall deras syn på möjligheterna att påverka. Det finns emellertid aspekter av det mångfacetterade förtroende- begreppet som därmed riskerar att förbises.54 De tre mått vi tidigare presenterat kompletteras därför av ett fjärde och mindre specifikt. medborgarundersökning ställdes ett antal frågor om vilket allmänt förtroende medborgarna ansåg sig ha för olika slag av makt- havare, däribland centrala politiska institutioner som de politiska partierna och riksdagen.55 Eftersom dessa båda frågor inte upp- repades undersökning kan vi inte uttala oss om utveck- lingen . Vi kan däremot, precis som för horisontellt förtro- ende, pröva om de bidrar till förståelsen av valdeltagandets variatio- ner på individnivå. Det subjektivt uppskattade intresset för politik har i tidigare svensk forskning framhållits som en primär förklaring till valdelta- gandets individuella variationer (1990). Även när man betraktar utvecklingen visar sig intresset för politik samva- riera tämligen väl med valdeltagandet, åtminstone . Enligt valundersökningarnas långa mätserie (1995, figur 31.1) ökade intresset för att nå en topp 1976, det vill säga som valdeltagandet kulmi- nerade. Det sjönk därefter gradvis som val- deltagandet tenderade att falla. skedde emellertid en rask återhämtning som innebar att notering faktiskt något över- träffade den . Valdeltagandet steg emellertid i mycket ringa utsträckning . Även medborgarundersökningarnas mätningar indikerar att det subjektivt uppskattade intresset för politik tenderat att öka snarare än minska från sent 1980- , även om skillnaden inte är tillräckligt stor för att vara statistiskt säkerställd.56 Andra och mer 00west.fm 174 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA beteendemässiga uttryck för medborgarnas vilja att följa det politiska skeendet pekar i samma riktning. Benägenheten att diskutera politik med familj, vänner och arbetskamrater liksom att läsa om politik i dagstidningarna visar en uppåtgående trend (1995, figur 33.1 och 33.3).57 Med utgångspunkt från den uppmärksamhet väljarna är villiga att ge det politiska skeendet skulle vi således ha anledning att vänta oss en ökning snarare än en minskning av valdeltagandet. De tre mått som redovisas näst längst ned i den högra delen av tabell 9 har ett nära inbördes samband. Det handlar i samtliga fall om engagemang i och för de politiska partierna. Vad som främst skiljer dem åt är det sätt på vilket engagemanget kommer till uttryck. Parti- identifikation är ett psykologiskt mått på partianhängarskap.58 Parti- medlemskap och partiaktivitet innebär däremot att engagemanget tar sig handlingsmässiga uttryck.59 Partiidentifikation har också en väle- tablerad ställning i tidigare valdeltagandeforskning medan partimed- lemskap och partiaktivitet intar en mera undanskymd position i för- söken att förklara människors benägenhet att rösta.60 Vid sidan av det faktum att de alla utgör mått på partiengagemang har partiidentifikation, partimedlemskap och partiaktivitet ytterligare en sak gemensam. Beträffande partiidentifikation kan en nedåtgående tendens noteras från det att måttet introducerades valundersökning (se 1995, figur 12.1). står det dock väsentligen och stampar på samma fläck medan utvecklingen därefter varit kontinu- erligt avtagande. När det gäller partimedlemskap och partiaktivitet kan en fallande trend noteras (se m.fl. 1998, tabell 3.2 och figur 3.4; SCB 1997, 331 ff.). I samtliga tre fall handlar det om påtagliga förändringar. När det gäller medlemskap och aktivitet är nedgången närmast att betrakta som dramatisk. Det svenska partiväsendet har med dessa mått mätt nästintill halverats . I den mån det visar sig att dessa tre faktorer också är av central betydelse för benä- genheten att rösta är det tänkbart att vi här har en av huvudförkla- ringarna till det fallande valdeltagandet. Det allra sista måttet i tabell 9, röstning som medborgardygd, har blivit föremål för väsentligt mindre uppmärksamhet i den svenska samhällsforskningen än de tre vi just behandlat. Oss veterligen till- handahåller de båda medborgarundersökningarna (samt replikationer av dessa, exempelvis i den svenska delen av World Value Survey) de enda mätningar av medborgarnas syn på sin skyldighet att rösta som finns att tillgå, åtminstone . Även i den amerikanska 00west.fm 175 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM valforskningen har det ursprungligen stora intresset för väljarnas syn på det demokratiska medborgarskapets förpliktelser (citizen duty) avtagit med tiden (Teixeira 1992, 55). Medborgarundersökningarnas mätningar visar att uppslutningen kring röstningsnormen är stor. Att rösta i de allmänna valen anses av flertalet medborgare vara av central vikt om man vill leva upp till idealet för den gode medborgaren. Men jämförelsen mel- lan 1987 och undersökningar visar på en icke obetydlig ned- gång. En nedåtgående snarare än uppåtgående tendens noteras även för flertalet av de andra potentiella medborgardygder som ingick i medborgarundersökningarnas frågebatteri. Men den största enskilda minskningen gäller just synen på valdeltagandet.61 Det faktum att medborgarna i mindre grad än tidigare upplever sig ha en skyldighet att rösta utgör således ytterligare en tänkbar huvudförklaring till det fallande valdeltagandet. Vår inventering av de tänkbara förklaringar till det sjunkande val- deltagandet som medborgarundersökningarna låter oss uppmärk- samma är därmed avslutad. Vi har redan i samband med denna inventering sökt fastställa i vilken utsträckning de potentiella förkla- ringarna tillgodoser det andra av de två villkor som måste uppfyllas för att de i praktiken skall kunna förklara nedgången, nämligen att det skett en förändring på aggregatnivå som står i samklang med den vi kan notera för valdeltagandets vidkommande. Vad som ännu åter- står är att pröva det första villkoret, det vill säga om det också finns ett direkt orsakssamband på individnivå. Det första ledet i denna prövning består i att undersöka om det över huvud taget finns något statistiskt samband mellan de många faktorer vi räknat upp tagna var för sig och benägenheten att rösta vid de båda mättillfällen vi har att tillgå. Liksom i kapitlets första del sker denna prövning med hjälp av logistisk regression. Som beroende variabel fungerar de mätningar av valdeltagandet som har högst jämförbarhet mellan de båda undersökningstillfällena, det vill säga det självrapporterade deltagandet i 1985 respektive kommunfullmäktigeval. Resultaten av alla dessa bivariata sambandsanalyser redovisas i tabell 10. Redan en hastig inspektion av de många koefficienterna ger vid handen att det i de allra flesta fall finns ett statistiskt säkerställt samband i förväntad riktning. De främsta undantagen är kön, där den 00west.fm 176 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA Valdeltagande i kommunfullmäktigevalen 1985 och 1994 (bivariat logistisk regression) –0,01 –0,1 –0,00 0,91** 1,10** 0,87** 1,03** 1,55** 1,51** 1,05** 1,23** 0,89** 1,07** –1,02** –12,2 –0,15 –1,22** –21,6 –0,18 –0,85** –7,2 –0,17 –1,14** –15,4 –0,24 –1,07** –9,9 –0,22 –0,80** –9,5 –0,17 –0,93** –8,1 –0,12 –1,03** –13,4 –0,14 –0,66* –5,2 –0,09 –0,67* –7,6 –0,09 0,59* 0,85** Arbetare, ej industri 0,67* 0,86** 0,80** 1,45** 1,30** –0,10 –1,7 –0,01 –0,82* –16,7 –0,08 –1,23** –17,2 –0,08 –1,01** –16,8 –0,13 –0,21 –2,7 –0,05 0,47** 0,46* –0,13 –1,9 –0,04 Besöka/få besök av släkt/ 00west.fm 177 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM Tabell 10 forts. Valdeltagande i kommunfullmäktigevalen 1985 och 1994 (bivariat logistisk regression) –0,20 –2,8 –0,02 3,72** 3,78** 2,62** 3,03** 2,40** 1,90** 2,34** 2,70** 0,90** Förtroende för partier/ 2,26** 2,43** 2,46** 2,15** 1,54** 1,99** 3,10** 2,75** 3,17** 4,02** 2,91** Anmärkning: Antalet observationer uppgår till mellan 1 811 och 1 868 val och mellan 1 274 och 1 297 val. *Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 99 procents säkerhet, tvåsidig test. 00west.fm 178 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA lilla skillnad till kvinnornas fördel som vi på grundval av andra under- sökningar vet existerar knappast kommer till uttryck i tabellen, samt missnöje med egen situation, där tendensen inte är enhetlig och där- till så svag att den inte uppnår statistisk signifikans. I två andra fall, umgänge med släkt och vänner samt gudstjänstbesök, går sambandet i förväntad riktning vid båda undersökningstillfällena men är inte sta- tistiskt säkerställt vid någondera. Den vänstra delen av tabellen bekräftar i övrigt ett antal tendenser som i flertalet fall är väl kända från tidigare forskning. Äldre och medelålders väljare röstar i högre utsträckning än unga, infödda i högre grad än invandrare, gifta i högre grad än de som har annat civil- stånd, högutbildade i högre grad än lågutbildade, tjänstemän i högre grad än arbetare, förvärvsarbetande i högre grad än arbetslösa och offentliganställda i högre grad än privatanställda.62 De samband som redovisas i den högra delen av tabellen är inte i alla stycken lika välbekanta. Föreningsmedlemskap, föreningsakti- vitet och horisontellt förtroende visar sig i samtliga fall vara tämligen starkt knutna till valdeltagandet. Samma sak gäller röstning som medborgardygd. Som framgår av de procentdifferenser vi redovisar är skillnaderna mellan de som anser sig ha stor respektive liten skyl- dighet att rösta avsevärda. De övriga resultaten i tabellens högra del bekräftar i hög grad vad vi redan visste eller hade starka skäl att förmoda. Personer med hög tilltro till det politiska systemets responsivitet, sin egen förmåga att påverka i jämförelse med andras, valhandlingens effektivitet eller de politiska institutionerna i allmänhet röstar i högre grad än de som inte har det. De som är starkt intresserade av politik har högre valdel- tagande än de som hyser ringa intresse. Partianhängare, partimedlem- mar och partiaktivister går i större utsträckning till valurnorna än dem som saknar dessa uttryck för partiengagemang. Jämför vi nu i stället de båda undersökningsåren finner vi en all- män tendens som slår igenom snart sagt var i tabellen vi än blickar. De procentdifferenser som redovisas är nästan undantagslöst högre än . I takt med att valdeltagandet minskat har också klyftorna ökat. Detta resultat är dessvärre precis vad vi har anledning att vänta med utgångspunkt från det resonemang om den logistiska modellen som vi förde i kapitlets inledning. Vartefter betingelserna för att delta generellt sett försvagas ökar effekten av varje betingelse tagen för sig. Vi kan notera att skillnaderna inte alls är lika starkt markerade för de logistiska regressionskoeffi- cienterna som för procentdifferenserna. Detta gör det berättigat att i 00west.fm 179 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM de analyser där vi fortsättningsvis sammanför data från de båda undersökningsåren använda en gemensam statistisk modell trots att de procentuella skillnaderna är starkt beroende av undersökningsår. Utan den logistiska modellen hade en annan och väsentligt mer kom- plicerad lösning måst tillgripas.63 I den analys vi hitintills genomfört har vi huvudsakligen öppnat dör- rar. Vi har pekat på mängder av tänkbara förklaringar till valdelta- gandets variationer och avfärdat tämligen få. I fortsättningen handlar det främst om att arbeta i motsatt riktning, det vill säga stänga de dörrar som vid närmare påseende visar sig leda in i en återvändsgränd. Det faktum att två faktorer uppvisar ett statistiskt samband med varandra utgör inte något slutgiltigt belägg för att den ena orsakar den andra. Sambandet kan i stället tänkas bero på att de båda fakto- rerna i sin tur påverkas av en tredje. Man talar i sådana fall ofta om skensamband. Beteckningen är egentligen missvisande. Själva sam- bandet är nog så reellt. Det är däremot inte uttryck för något orsaksförhållande mellan de två företeelserna. Även i de fall en orsaksrelation föreligger kan sambandet visa sig vara indirekt snarare än direkt. Effekten på den beroende variabeln förmedlas via en eller flera andra av de faktorer som undersöks. Att skilja mellan de samband som är uttryck för ett orsaksför- hållande och de som inte är det liksom att skilja mellan indirekta och direkta orsaker är i detta sammanhang av stor vikt. För att kunna avgöra i vilken utsträckning och på vilket sätt nedgången låter sig för- måste vi i första hand fastställa de direkta orsaksmekanismerna. Vägen dit går via en multivariat prövning där vi ställer samtliga de tänkbara förklaringsfaktorer vi redovisat i tabell 9 och 10 mot varan- dra. Den sociala grundmodellen, det vill säga alla de egenskaper som återfinns i den vänstra delen av respektive tabell, ingår i samtliga de analyser som nedan presenteras men detaljredovisas inte.