sou · GNB341 · 2000-01-01 00:00:00 — är tillgängligheten till äldre dokumentär- filmer övervägande begränsad till studier och forskning eller visning i filmklubbssammanhang eller motsvarande. Forskningen är främst till- godosedd genom SFI och , men är givetvis möjlig vid museer och andra filminnehavare med mer organiserade filmarkiv. Gällande upphovsrättlagstiftning medger endast kopieframställning med särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren. Samma sak gäller distribution och visning. Jag återkommer till upphovsrättsfrågorna i avsnitt 3.5.4. 58 Överväganden och förslag Vid SFI sker en kontinuerlig registrering och en katalogisering i SFI:s filmdatabas, även av vissa filmer som inte ägs av men är av värde för svensk filmhistoria. Registrering och katalogisering omfattar all film, även äldre dokumentär film, i . Katalogiseringen syftar till att utöver en serie basuppgifter beskriva innehållet så utförligt som möjligt. Litteratur och arkivmaterial i övrigt registreras genom . Vid registreras allt kopierat material och därmed även allt material med ett dokumentärt innehåll, således även äldre dokumentär film som förvärvas retrospektivt, i olika databaser. Svensk film- och videoförteckning är sökbar genom LIBRIS. Vid SVT är filmerna katalogiserade och manuellt sökbara i en särskild katalog. De är även till stor del registrerade i en databas som byggs upp successivt varefter filmer överförs till video vid . Ett stort material av dokumentärt värde är mycket väl katalogiserat med korta beskrivningar av motiv och sekvenser. Programmaterialet är sökbart i särskild intern databas. Av enkätsvaren att döma och erfarenheter genom olika kontakter med institutioner, föreningar och andra som genomfört övergripande branschinventeringar finns ofta förteckningar över samlingarna eller filminnehavet, men av starkt varierande kvalitet. Vanligen registreras filmen med vissa basuppgifter. Till basuppgifterna hör i bästa fall titel, ämne, upphovsman, filmare, tid, samt teknisk information om filmslag, filmbredd och längd, färg eller svart/vitt samt om det är negativ, original eller kopia. En framtida användning av dokumentär film för forskning och i andra, vidare sammanhang ställer krav på en optimal katalogisering, där möjligheter skall finnas att söka information inom en rad områden. Endast en god katalogisering ger möjlighet att använda filmerna som kunskapskälla och utan att behöva se igenom film för film. De interna- principer som fastställts av /ISTA (Fede- ration of Television Archives) och FIAF (La Fédération Internationale des Archives du Film) och som tillämpas vid SFI bör vara vägledande. En katalogisering bör utöver en basregistrering även omfatta ämnen och motiv m.m. samt olika tekniska uppgifter. För detta ändamål krävs en fortsatt uppbyggnad av en nationell data- bas med uppgifter om dokumentär film och baserad på goda basdata och bra söksystem. Katalogiseringen kan ske vid film och en registrering ske i den filmdatabas som SFI byggt upp efter internationella kriterier. En samordning bör ske med . All dokumentär film, även i andra arkiv, bör bli tillgänglig och ev. även kopieras. Det bör även anslås särskilda medel för kompletterande katalogisering och datainläsning av katalogmaterial vid viktiga arkiv Överväganden och förslag 59 som t.ex. SVT. Databasen skall vara tillgänglig via internet och genom särskild forskar- och studieservice och filmmaterialet möjligt att studera vid olika studiecentra vid SFI, , utbildnings- och kulturinstitutioner, m.fl. Tillgängligheten till register och katalog kan ske i olika nivåer och kunna nås via internet och de studiecentra som jag beskrivit ovan. Önskad film skall kunna beställas för studium och lån via studie-centra efter särskilda regler. Frågan behöver dock analyseras närmare och relateras till praktiska erfarenheter av dokumentär film och hur den används, varför det är lämpligt att SFI och det föreslagna film i sam- råd med får i uppdrag att utarbeta lämplig utformning. I ett arbete att förbättra tillgängligheten till den dokumentära filmen blir den service som kan erbjudas forskare och andra intressenter en viktig fråga. Tillgängligheten till den äldre dokumentärfilmen för att studera själva filmerna och kunskapen i övrigt om dessa tillhandahålls till största delen genom SFI och och med vissa restriktioner även SVT. Även museer och andra filminnehavare med mer organiserade filmarkiv, liksom AV-centraler och bibliotek m.fl., tillhandahåller en mer eller mindre omfattande service och har ett särskilt kunskapsmaterial. Vid SFI är tillgängligt för forskare och nyttjas i första hand av forskare vid (Filmvetenskapliga insti- tutionen), även om en viss begränsning finns genom de förhållandevis höga framtagningsavgifterna för att studera film. Film från filmarkivet visas bl.a. vid , och genom regionala filmcentra och olika filmstudios över hela landet. Bibliotek och arkiv är tillgängligt för allmänhet och forskare; litteraturen är tillgänglig genom LIBRIS. Kopiering och spridning av inlevererat filmmaterial för kom- mersiellt bruk är inte tillåtet. SVT:s programarkiv är primärt ett internt arkiv för stöd för SVT:s egna produktioner men även tillgängligt för viss forskning. Bandat filmmaterial är i första hand tillgängligt för forskning genom . Allt videokopierat material vid är tillgängligt via forskarexpeditionen, där alla uppgifter om registrerat material är till- gängligt för alla intresserade; bandat material är tillgängligt för forskare enligt särskilda regler. Svensk film- och videoförteckning är sökbar genom LIBRIS. Kopiering och spridning av materialet är inte tillåtet enligt avtal med upphovsrättsinnehavarna. (Se även avsnitt 2.3. – 2.5.) 60 Överväganden och förslag Tillgängligheten till äldre dokumentär film är i övrigt varierande. Bäst är frågan löst vid . Den film som finns vid museerna och vid olika institutioner och företag är i princip tillgänglig för studier och ofta för utlån och visning. sker detta genom museernas arkivexpeditioner eller informationsenheter. Några särskilda restriktioner brukar vanligen inte förekomma. Däremot är kopiering och användning av film för nyproduktion inte tillåten utan särskilt tillstånd och olika användningsavgifter tas ut. Svenska Museiföreningens prislista för fotografiska arbeten (senaste upplagan 1998) tar även upp re- kommenderade användnings- och hyresavgifter för film. Arbetarrörel- sens Arkiv och Bibliotek förvarar och lånar ut film men har även ett samarbete med Provision för kopiering och försäljning av äldre doku- mentär film på video. Utbildningsradion har inte längre något filmarkiv utan programmen sparas på video i ett eget programarkiv och det eter- sända materialet genom , där det är tillgängligt för studium. Pro- gram av värde för skola och folkbildning upplåtes till AV/Mediacent- raler för kopiering och distribution i icke-kommersiella sammanhang. Det finns även ett intresse av att insamla, bevara och tillgängligöra även yngre dokumentärfilm och dagens produktion av dokumentärer och bygga upp en studieservice kring detta. Det är därför viktigt hur en studie- och forskarservice organiseras och genom det tänkta film – i samverkan med SFI och – kan ge service till studiecentra på olika håll i landet. Rent tekniskt kan en ökad tillgänglighet och spridning ske med kopiering av filmerna till video eller annan digital form för studier och visning medan originalfilmen av bevarandeskäl endast är tillgänglig för kvalificerad forskning. Möjlighet att studera filmerna bör även kunna ske genom att filmerna digitalt överföres via modern bredbandsteknik till olika studie- och forskarcentra. En överföring är tekniskt okomplicerad enligt expertis vid SVT och kostnaderna för datorer och programvara rimliga. Sådana studie- och forskarcentra bör knytas till existerande forsk- ningsarkiv som och samt till AV-centraler, bibliotek, museer, skolor och andra kunskapscentra – t.ex. det planerade kunskapstorget på . Den form som SFI:s distributionssamarbete med olika filmstudios, AV-centraler m.fl. och ALB:s system med fjärrlåne- institutioner (f.n. 36 st., företrädesvis bibliotek) som ger forskare runt om i landet möjlighet att studera ALB:s material inkl. dokumentär film är förebildlig. En närmare studie bör undersöka hur brett ett sådant ut- bud bör vara och hur studieformer och studietillstånd bör utformas vid de tänkta studie- och forskarcentra. är det nödvändigt att originalfilmerna bevaras och kan an- vändas som referensmaterial. Detta får en allt större betydelse ju större Överväganden och förslag 61 risk som kan föreligga för omredigeringar och manipulation av kopie- materialet. En sådan risk kommer alltid att föreligga även om det är belagt med förbud i enlighet med gällande lagstiftning. Jag återkommer till upphovsrättsfrågorna i avsnitt 3.5.4. Upphovsrättslagen omfattar även filmverk och anger bl.a. föreskrifter om vem eller vilka som har rätten till ett filmverk och rätt till ersättning vid framställning av kopior eller vid visning. Avtal bör alltid upprättas vid omhändertagandet av film varvid åt- gärder och rättigheter regleras. Det kan vara rena deponeringsavtal, d.v.s. avtal som berör film för vilken t.ex. endast vård och en långtids- förvaring önskas och där rättigheterna kvarligger hos filmägaren. Av- talen kan även vara överlåtelseavtal, där filmen och rättigheterna övergår till film. Det finns ett uttalat önskemål att kunna använda film i ett bredare sammanhang. Upphovsrättslagen medger rätt att använda film, även dokumentär film, för forskning och vissa andra sammanhang, bl.a. undervisning. I övrigt begränsas möjligheterna enligt vad som sägs i upphovsrättslagen. Möjligheterna att använda film i ett vidare perspektiv måste därför ske enligt särskilda villkor. För att göra filmerna tillgängliga för studier och forskning men även i ett bredare undervisnings- och folkbildnings- perspektiv kan särskilda avtal, som upprättas mellan den/de som över- lämnar film och innehar rättigheterna och det tänkta mentär film vara en lösning. Ett överlåtelseavtal bör omfatta rätt att kopiera film för studier och undervisning, för visning samt för an- vändning i seriösa sammanhang som underlag för nyproduktion. Även tillstånd till försäljning av auktoriserade kopior bör eftersträvas. Er- sättning för användning skall utgå och bör specificeras i avtalet. Det kan förmodas att för flera filminnehavare, t.ex. inom hembygdsrörelsen eller hos många enskilda, är detta ett intressant perspektiv där deras filmer kan komma till nytta på olika sätt. För icke-fiktiv film eller dokumentär film gäller upphovsrättslagen som för all film. Schematiskt kan sägas att rätten till en film upphör när den upphovsrättsliga skyddstiden har gått ut efter upphovsman- nens (filmares, producents, artistens eller motsvarandes) död. Efter denna tidpunkt föreligger inga restriktioner för att använda filmen i olika sammanhang, annat än de villkor en ägare av den fysiska filmen i fråga, t.ex. ett filmarkiv, kan ställa. Med upphovsmannens tillstånd, eller en 62 Överväganden och förslag filmägares, finns alltid en möjlighet att utvidga ett tillhandahållande av filmen för olika ändamål och reglera detta i ett särskilt avtal. Olika skyddstid gäller. I flertalet fall utgår skyddstiden efter upphovsmannens död. Filmer som inte har s.k. "verkshöjd", d.v.s. har en tydlig konstnärlig eller motsvarande kvalitet gäller skyddstiden från filmens upptagning. Exemplarframställning är tillåten för forskning och i vissa andra sammanhang. För många dokumentära filmer av rent registrerande karaktär och den amatörfilm eller privatfilm som jag anser är viktig att samla in och bevara bör den kortare skyddstiden kunna diskuteras. I det överlåtelseavtal som upprättas när film överlämnas till film bör bl.a. omfattning, giltighetstid och ersättning regleras. Ett särskilt belopp bör avsättas till en inköps- och ersättningsfond för att ge möjlighet till förvärv av film. Skulle rät- tighetsinnehavaren inte vara känd bör avtal ändå upprättas för att reglera vårdåtgärder och olika rättigheter. Jag ger här inte förslag på ett sådant överlåtelseavtal utan föreslår att SFI och film får i uppdrag att tillsammans med och i samråd med juridisk expertis utarbeta en avtalstext som anpassas till olika upphovsrättliga situationer och till filmmaterialet i analogi med de deponeringsavtal SFI, och har och vid t.ex. Mo i och .. Överväganden och förslag 63 Jag föreslår att de samlingar av dokumentär film som successivt kommer att byggas upp vid film skall hållas tillgängliga för forskning och annat studium, för pedagogisk verksamhet och för visningsverksamhet samt även för särskild auktoriserad bearbetning för nyproduktioner och för försäljning. En samordning och registrering bör ske med samlingar hos SVT, SFI, , museerna m.fl. med målet att nå så bred kunskap som möjligt om den dokumentära filmen i . För detta ändamål krävs upp- byggnad av en nationell databas för dokumentär film knuten till den filmdatabas som finns vid SFI. Databasen skall vara tillgänglig gen- om särskild forskar- och studieservice och filmmaterialet möjligt att studera vid olika studiecentra vid SFI, , utbildnings- och kul- turinstitutioner, m.fl. Jag föreslår därför att dessa frågor studeras närmare och att medel avsätts dels för detta och dels för att etablera denna verksamhet inom ramen för film. Jag föreslår även att ett särskilda överlåtelseavtal upprättas vid omhändertagandet av filmer för att ge möjlighet till en bredare an- vändning av filmmaterialet, som rättighetsinnehavarna garanteras ersättning. Jag föreslår att särskilda ersättningsmedel av- sättes för detta. Jag föreslår att SFI i samråd med och juridisk expertis får i uppdrag att utarbeta avtalsalternativ. De kostnader som är förknippade med förslagen redovisas under kapitel 6. 3.6Att nå en ny publik I utredningsuppdraget förutsätts att dokumentär film har ett värde i sig och att ett förbättrat tillgängliggörande kommer att väcka ett större intresse för dokumentär film. Jag finner det dock viktigt att beröra denna fråga, då den är av stor betydelse för hur viktig dokumentär film uppmärksammas och används i ett bredare sammanhang och därmed tillgängliggörs för en större publik. Användningen av äldre och nyare dokumentär film skall ses mot bakgrunden av att den rörliga bilden får en allt större betydelse i dagens informationsflöde. Detta gäller alla, som tar till sig olika slags reportage och dokumentärer och annan information via teve, internet, cd-skivor 64 Överväganden och förslag eller på annat sätt. Det är viktigt att man i detta mediabrus lär sig förstå den rörliga bildens – och filmens – sätt att fungera, lär sig diskutera budskap och betydelse, och lär sig att sätta in den i sitt historiska och sociala sammanhang och lär sig vara kritisk mot det som sägs. Jag vill i det här sammanhanget ansluta till den redovisning och de förslag som lagt (SOU 1998:142, s 113 ff.). Utredaren pekar där bl.a. på vikten av att kvalitetsfilm når ut till barn och ungdom genom skolan. Utöver skolan finns flera målgrupper som har ett potentiellt intresse även av dokumentär film med dess stora ämnesbredd. Det gäller t.ex. folkbildnings- och studieorganisationer, sjukhus och sjukhem, handi- kappverksamheter, företag och andra organisationer, där inte minst mus- eerna i anslutning till sin utställnings- och pedagogiska verksamhet har ett ökat intresse av att använda dokumentär film som komplement. Det är därför av stor vikt att dokumentärfilmer i likhet med spelfilmer och kortfilmer kan få en vidare distribution och att kulturförvaltningar och skolor i ökad utsträckning ges möjlighet att hyra eller förvärva bra dokumentär film på video direkt från ett film eller via kommunernas eller länens AV-centraler. Det är också viktigt att möjliggöra en utlåning på video genom kommun- och länsbibliotek, vissa större museer och arkiv. En interurbanservice av det slag som finns inom biblioteken skulle här kunna byggas upp. finns även en låneservice vid , som lånar ut videobandade filmer till vissa bibliotek för studium på plats. För att nå dit behövs en utbyggd information och "marknadsföring" av dokumentär film, dess ämnesområden och vad man kan erbjuda som information och komplement till annan verksamhet. Det är möjligt att man skall arrangera särskilda dokumentärfilmsfestivaler och särskilda visningar på olika håll eller ha särskilda programdagar i skolor eller i andra sammanhang. Informations- och distributionsmaterial måste produceras och informationskanaler utvecklas. Det är också nödvändigt att en publikationsverksamhet med skriftserier som behandlar viktiga filmer eller viktiga perspektiv på dokumentär film etableras, och videoserier med t.ex. klassiska filmer. Kanske kan en särskild, årlig dokumentärfilmfestival vara ett sätt att väcka uppmärksamhet, där pris för årets bästa dokumentär delas ut. För att möjliggöra en ökad användning av den dokumentära filmen är det nödvändigt att ersättningsfrågorna regleras i enlighet med det förslag jag lagt i avsnitt 3.5.5. Utlåningsverksamheten genom AV-centraler och bibliotek m.fl. bör vara avgiftsfri, däremot bör förvärv av kopior kunna ske till en i det närmaste självkostnadsersättning. Det framstår i detta sammanhang som naturligt att en utbyggd dist- ribution och utlå-ning av dokumentär film sker genom SFI och att däri- Överväganden och förslag 65 genom skapas, tillsammans med SFI:s utlån och distribution av spelfilm, en stabil organisation även för spridning av den dokumentära filmen. En samverkan med och dess fjärrlånesystem bör utvecklas. En samverkan med regionala film- och videocentra och organisation- er som , Bio Kontrast, FilmCentrum och , som redan verkar inom bl.a. den moderna dokumentär- filmens område, bör byggas upp ytterligare. Även det Filmmuseum som diskuterats bör i detta per- spektiv förverkligas och då även omfatta den dokumentära filmen på ett tydligare sätt än vad som framgått av hittillsvarande programarbete. Ett Filmmuseum vid på i – eller i i – skulle tillsammans med kunna bli ett viktigt an- sikte utåt för att väcka uppmärksamhet för även den dokumentära filmen och bli ett forum för visning och debatt kring alla slags filmfrågor. Detta hindrar inte att man även i i anslutning till film kunde profilera sig med en musei- och visnings- verksamhet inriktad på dokumentär film och dess arbetsvillkor. Jag föreslår att särskilda medel avsätts för en utveckling av informa- tion, visningsverksamhet, distribution och publiceringsverksamhet med målet att sprida information och kunskap om den dokumentära filmen och därmed nå nya publikgrupper. Särskilt bör man upp- märksamma behovet hos barn och ungdom, inom folkbildning och inom vården. Ansvar för detta bör läggas på SFI och film. De kostnader som är förknippade med förslagen redovisas under kapitel 6. 66 Överväganden och förslag I uppdraget har ingått att analysera förutsättningarna för en film- vårdscentral i . Jag har valt att göra detta konkret genom bl.a. en studie av en tänkt produktionslinje och en programstudie av en anpassning av denna till tänkta byggnader i och andra lokala förutsättningar. Detta har varit nödvändigt för att med någon realism bedöma bl.a. omfattning, personalbehov och kostnader. Jag har under utredningsarbetets gång funnit att en stor del av arbetet med att bevara den dokumentära filmen kommer att handla om ett medvetet och aktivt bedrivet insamlingsarbete som ett förberedande filmvårdsarbete. För detta ändamål behövs personer med kunskap i filmvetenskap och allmän kulturhistoria och historia, inte primärt tek- niska kunskaper. Denna kunskap kommer även till användning vid analyser och katalogisering av filmerna och därefter i olika sammanhang vid tillgängliggörande, forskarservice och annan utåtriktad och pedagogisk verksamhet. Det finns därför skäl att utforma ett särskilt film som en övergripande verksamhet i och där dels en avdelning för insamling och dokumentation, en för tillgänglighet och forskarservice samt en för pedagogisk och utåtriktad verksamhet mm inrättas, dels själva Filmvårdscentralen med mer tekniskt orienterade bevarandeuppgifter. Det är viktigt att fokusera ett räddningsarbete på dokumentär film. En satsning på ett film är också ett sätt att lyfta fram vikten av att insatser för att bevara och tillgängliggöra dokumentär film genomföres. film bör i den praktiska verksamheten och ledningen av denna knytas till SFI. En samverkan mellan , där studie- och forskarservice skall finnas, skall byggas upp vad gäller kunskapsuppbyggnad, insamling m.m. samt forskarservice och till- gänglighet i allmänhet. Jag redovisar därefter hur den tekniska verksamheten – produktions- linjen – förslagsvis utformas i den tänkta Filmvårdscentralen, varvid jag även redovisar organisation och personalbehov samt behov av I en särskild studie redovisas dels schematiskt ett flödesschema, dels en volymbedömning och anpassning av den tänkta filmvårdsverksamheten till Maskinhallen på gamla gruvområdet i . Sammanfattningsvis gör jag en bedömning av kostnaderna för etablering och drift med detta som underlag. Jag har även övervägt en självständigare ställning för film med en Filmvårdscentral i linje med en del förslag som förts fram regionalt och i andra sammanhang. Dessa förslag har syftat till att skapa en självständig verksamhet, ett nationellt samlat filmarkiv, i paritet med och . I förslagen har man bl.a. hävdat att filmberget, dvs. den stora volymen av icke omhändertagen film, kräver en stor statlig satsning på ett nationellt filmarkiv, placerat i Gränges- berg, där man skulle samla all film i landet och ta ansvar för vård och tillgänglighet. Hit skulle man föra t.ex. alla filmer hos SVT och SFI och andra statliga myndigheter osv. och delar av verksamheten vid SVT, SFI och . Man har även målat upp en bild av att filmerna är fritt tillgängliga. En sådan satsning skulle ge omkring 400 arbetstillfällen. Sådana insatser behövs förvisso. Jag har dock bedömt dessa resonemang som orealistiska av flera skäl, inte minst ekonomiska och med hänsyn till ägo- och upphovsrättsförhållanden samt de stora omstruktureringar som skulle krävas. Det förslag till ett film som jag lägger har jag bedömt som en i praktiken realiserbar och ekonomiskt försvarbar insats för att få igång ett landsomfattande räddningsarbete på filmområdet i en mycket nära framtid. Man kan se det som ett första steg i en utvecklingskedja, då det är en plattform till en större samordning av nationella insatser på litet och för en etappvis utveckling och uppbyggnad efter de möjligheter till ekonomiska och andra lösningar som kan komma . Ett film ger också möjligheter till en utveckling av olika verksamheter med anknytning till bild och film, även i ett internationellt perspektiv. Här redovisas skälen till att jag föreslår en etablering av en filmvårdscentral i . Som redovisats i delrapporten av har möjligheterna att etablera en filmvårdscentral i bedömts utifrån vissa tekniska aspekter och bedömts på plats och i samråd med kommun, men har även diskuterats med bl.a. SFI, SVT, och flera andra filminnehavare enligt vad som redovisas i avsnitt 2, samt med Filmservice och . studiebesök gjorts vid filmvårdsverksamheter i , och Mo i . Vissa jämförelser har också gjorts med parallella verksam- heter, hur de byggts upp och hur de fungerat, bl.a. Kulturarvet i , Bildvårdscentralen i och Stiftelsen i , samt med några delprojekt inom det stora . Till de aspekter som diskuterats hör utformningen av produktions- linjer, lagring, tillgänglighet och service, de kvalitetskrav som bör gälla samt tillgängliga lokaler och möjlig anpassning av dessa till önskade ändamål. Lokala förutsättningar generellt, som lokalisering till Gränges- berg och kommun, avstånd till utbildningscentra, kommunika- tioner, lokal teknisk och IT-teknisk kompetens, rekryterings- och utbildningsmöjligheter och finansiering har även berörts och bygger på de uppgifter om lokala förhållanden som lämnats av kommun.