sou · GNB3129d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Det är också van- ligare att barnfamiljer och äldre går på museer än ungdomar (om de inte går via skolan). Detta är förmodligen förhållandet i stora delar av En demokratifråga är då att få en större bredd på den publik som av olika skäl besöker museer. För museers del handlar det om att publiken dels skall ha tillgång till samlingar, dels att via utställningar få möta tolkningar av kulturar- vet. I inledningen diskuterades vad vi kan kalla för museernas legiti- mitetskris – att den kulturarvsbevarande verksamheten kan komma i motsättning till den förmedlande. Eventuellt kan museer göra attrak- tivare utställningar inom nuvarande budgetar, men då måste den till- spetsade frågan ställas: när resurserna är begränsade – skall museerna lägga mer av sina medel på utställningar och marknadsföring även om det sker på bekostnad av att samla och vårda kulturarv? Främjar det museernas demokratiska funktion? En motsägelse som påverkar museernas förhållande till publiken är å ena sidan bildningsuppgiften och å den andra sidan behovet av att dra mycket publik. Den svenska museiutredningen och bild- ning (1994) betonade bildningsfunktionen mycket starkt. Detta upp- skattades på många museer. Bildning är dock inte liktydigt med ett kunskapsinhämtande i största allmänhet. Bildning handlar om för- medlandet av ett genomtänkt budskap. I detta sammanhang är natur- ligtvis bildning i demokratiska normer och värderingar är ett viktigt mål. Vi måste ta ställning till vilka budskap museer skall förmedla, och detta val är inte självklart. Som sagt – kulturarv har inte automa- tiskt en demokratisk funktion, men kulturarv kan fylla en sådan. En relativt vanlig idé är att museer skall presentera ett material så objektivt som möjligt, så att publiken själv kan ta ställning. Men idén är svårgenomförbar. Medvetet eller omedvetet finns värderingar bakom både identifikationen och symboliseringen av det kulturarv som visas upp. Detta resonemang hänger sedan samman med hur utställningar byggs och hur de tas emot av publiken. I hur hög grad kan åskådare själva analysera det de ser? Om de professionella kul- turarvsarbetarna inte tolkar det som ställs ut, så kommer andra att tolka det åt dem. Skall t.ex. utställda straffredskap tolkas som expo- nenter av en mindre slapphänt lagstiftning eller som exempel på ett förlegat strafftänkande (jämför strafflagsdebatten i )? Menar vi allvar med resonemangen om museernas bildande demokratiska funktion måste också museer ta ställning mellan olika tolkningar av kulturarvet, inte minst i utställningar. KULTURARVSINSTITUTIONERNA OCH DET DEMOKRATISKA ARVET Villkor för museernas demokratiska funktion Ideologier och värderingar i kulturarvsarbetet kan bli tydliga först när samhälleliga faktorer tränger sig på och kräver ställningstagan- den. Striderna i det är ett exempel jag redan berört. Ideologier kan också bli tydligare när utomstående kodar ens kultur- arv på ett nytt sätt, som när 1941 besöktes av nazistiska kul- turreportrar. konstaterades att svenskar är alltför påverkade av det skadliga arvet och av den moderna typen av demokrati. Men – lösningen för svenskarna var att gå till och kulturhistorien. vore det så lätt för just svenskarna att påminna sig sin egen äldsta demokratiska ordning som fanns redan långt före franska revolu- tionen och som aldrig hade haft behov av att antaga de främmande idé- erna om den tygellösa åsiktskampen alla mot alla. I storstadens ome- delbara närhet kan vi med våra egna ögon eftertryckligt se att det svenska folklivet klarast kommer till uttryck i sin gamla nordiska bon- dekultur. Därvid var museets skapare inte bara etnologer utan minst lika mycket pedagoger. (21/2 1941) Detta var en helt annan symbolladdning av kulturarvet på än vad den överväldigande majoriteten svenskar gav det. Ett grundläggande villkor för museernas demokratiska funktion är alltså kunskapen och förmågan att synliggöra och problematisera objektifieringar och stereotypiseringar, och att ifrågasätta modebe- grepp inom den egna verksamheten som exempelvis kulturarv och identitet. De museianställdas utbildning och träning är därför cen- tral. Den grundläggande kunskapstriangel som borde byggas för museianställda och för museer som forskningsinstitutioner är: , (1996) Fabriken som kulturarv. Frågan om industri- landskapets bevarande i –1985. : Ste- hag: B. . , (1997) Museum på svenska. Länsmuseerna och kul- turhistorien. , (1993) Om kulturarvets väsen och värde. (Ur Modernisering och kulturarv, red. : Ste- hag: B. . , (1998) Vad vill staten med kulturarvet? (Ur Kulturarvets natur, red. , A./Hedrén, J.). Öst- lings bokförlag. , (1997) Besökarna och museendet av historien. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). , (1997) Historia, museer och nationalism. , (1997) Vad är museivetenskap, och vad är kul- turarv. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). /(1997) Museerna i samhället och samhället i museerna. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). 21/2 1941 Kultur för regional tillväxt (1998) : Lowenthal, (1995) The past is a Foreign Country. , (1997) Med besökare X mellan modernt och post- modernt. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). , (1995) Vi äger gatorna . Om hyllandet av i . (Ur Gatan är vår. Ritualer på offentliga platser, red. Regeringens proposition 1996/97:3 Kulturpolitik SOU 1994:51 Minne och bildning. Museernas uppdrag och organi- sation SOU 1995:84 Kulturpolitikens inriktning KULTURARVSINSTITUTIONERNA OCH DET DEMOKRATISKA ARVET Silvén-Garnert, (1997) Samtidsforskning som ett förhållnings- sätt. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). , (1997) Hembygden som idé. Konstruktion av lokal och regional identitet. (Ur Museer och kulturarv, red. , L./, S.). , (1997) Utställningen som medel för kulturell mobi- lisering; globalt, nationellt och lokalt. (Ur Kunskapsarv och museum, red. , B./, P.). , (1995) Nationell självprövning. (Ur Svenska krusbär, red. Linnell/, M.). Vår skapande mångfald. Rapport från för kultur och utveckling (1996) , (1997) The Representation of the Past. Museums and heri- tage in the post-modern world. , (1994) Tradition och konstruktion ur Den regio- nala särarten, red.