sou · GNB316d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommittén vill emellertid understryka 298 Behovet av länderkunskap och annan ny kompetens vikten av att såväl handläggare som beslutsfattare sammanträffar med utlänningen i närvaro av utlänningens biträde vid ett förhandlings- liknande sammanträde i så stor utsträckning som möjligt. 15.3.2Behov av juridisk kompetens Förslaget om en tvåpartsprocess när ett ärende överklagas innebär att det kommer att krävas en företrädare för som kan uppträda som utlänningens motpart i överklagade ärenden hos utlän- ningsdomstolen och även i de ärenden som överklagas från utlännings- domstolen till Utlänningsöverdomstolen. Det kan i ett mycket stort antal fall rörande avvisning och utvisning bli fråga om muntlig förhandling i utlänningsdomstolen. Vid avvisning med omedelbar verkställighet liksom i övriga ärendetyper kan det antas bli vanligt att ärendet kan avgöras utan muntlig förhandling. De allra flesta asylsökande som får avslag på sitt överklagande i utlänningsdomstolen torde överklaga beslutet till Utlänningsöverdom- stolen. I ärenden om prövningstillstånd kommer processen i princip att vara skriftlig. Även i ärenden där prövningstillstånd har meddelats kommer det sannolikt att i stor utsträckning bli fråga om skriftlig handläggning. Den instans- och processordning som kommittén föreslår kommer att ställa inför nya och kvalificerade arbetsuppgifter. Uppgiften att uppträda som part vid en muntlig förhandling inför en domstol kräver goda kunskaper i processrätt och förvaltningsrätt. Före- trädaren för kommer i domstolen att möta en motpart som regelmässigt biträds av en jurist. Av Invandrarverkets företrädare kommer därför att krävas en utbildning och bakgrund som gör att de kan mötas på samma nivå. Det kan komma att röra sig om ett stort antal mål där måste uppträda som part vid en munt- lig förhandling. Även uppgiften att upprätta skriftliga inlagor till dom- stolen i de fall målet kan avgöras utan muntlig förhandling kommer att ställa ökade krav på juridisk kompetens. måste därför inför övergången till en ny instansordning försäkra sig om att verket har tillräcklig juridisk kompetens för att klara sina nya uppgifter. Erfa- renhet av arbete i domstol, som notarie eller fiskal eller som rätte- gångsbiträde, kommer att vara av stor betydelse både för uppgiften att uppträda vid förhandling och för uppgiften att på ett systematiskt sätt avfatta beslut och inlagor. Behovet av länderkunskap och annan ny kompetens 299 Kommittén föreslår att systemet med s.k. nya ansökningar som medel för att ompröva lagakraftvunna beslut om avvisning och utvisning skall ersättas med ett system med verkställighetsärenden, som i första hand skall prövas av . Det kommer att bli en ny kate- gori ärenden för . Verket skall visserligen i tveksamma fall anmäla verkställighetsärenden till utlänningsdomstolen. Verket skall på egen hand besluta endast i de fall där det antingen inte är fråga om någon förestående verkställighet eller där de omständigheter som åberopas prövats tidigare i ärendet eller verket bedömer att det är uppenbart att det finns ett bestående hinder mot verkställighet. Efter- som det kan bli fråga om att upphäva ett beslut som fattats av en högre instans måste dessa verkställighetsärenden läggas på en hög och mycket kvalificerad beslutsnivå inom . Kommittén skall enligt sina direktiv utreda om ett system med jour- verksamhet för offentliga biträden innebär ytterligare förbättrad rätts- säkerhet i snabbprocessen. Likaså skall frågan utredas om att låta med- borgarvittnen delta som åhörare vid den muntliga handläggningen eller ge de humanitära frivilligorganisationerna en roll. Socialförsäkrings- utskottet har i sitt betänkande 1996/97:SfU5 berört möjligheten att låta medborgarvittnen vara närvarande vid handläggningen av avvis- ningsärenden där beslut om omedelbar verkställighet aktualiseras. Två försöksverksamheter, båda vid , är aktuella. har sålunda bedrivit försöksverksamhet med biträdes- jour. Vidare pågår en försöksverksamhet under medverkan av frivillig- organisationer. Biträdesjouren avsåg endast andra ärenden än sådana där avvisning med omedelbar verkställighet kom i fråga, medan verk- samheten med frivilligorganisationernas medverkan avser sådana ären- den med avvisning till tredje land. Kommitténs bedömning: Några lagändringar bör inte göras i fråga om rätten till offentligt biträde. har i samråd med bedrivit en försöksverksamhet med advokatjour för avvis- ningsärenden som tagits upp i samband med att utlänningar rest in via . Försöksverksamheten har pågått och endast avsett ärenden där det inte varit fråga om avvisning med omedelbar verkställighet. På har en jourenhet som är bemannad dygnet runt och som har till uppgift att snabbt ta hand om och utreda ärenden som rör utlänningar som försöker resa in via och där frågan om avvis- ning aktualiseras. Försöksverksamheten har inneburit att ett antal advo- kater har haft jour så att åtminstone en advokat funnits tillgänglig under tiden 08.00–24.00 för att snabbt kunna ta sig an uppdrag som offentligt biträde i ärenden som aktualiserats på . För sitt delta- gande i advokatjouren har advokaterna fått viss garantiersättning för de tillfällen då de haft beredskap men inte förordnats till offentligt biträde i något ärende. Erfarenheterna av försöksverksamheten har enligt den utvärdering som gjort varit mycket goda. Många ärenden har kun- nat handläggas betydligt snabbare från ansökan till beslut än vad som annars är normalt. De asylsökande på som kommit att ingå i försöksverksamheten har emellertid till kommit från ett och samma land och haft likartade skäl. Det är därför inte möjligt att dra alltför långtgående slutsatser av försöksverksamheten. Oavsett vilken instansordning som väljs för prövning av asylären- den, bör enligt kommitténs uppfattning någon inskränkning inte göras i rätten till offentligt biträde. Inte heller finns utrymme för att utvidga denna rätt. Som kommittén har framhållit i avsnittet om förfarandet hos (avsnitt 12.1.2) är det i allmänhet en fördel om biträdet medverkar på ett tidigt stadium i processen. Behovet av offentligt biträde kommer knappast att påverkas av vilka insatser som frivilligorganisationerna kommer att göra. En omfattande rådgivningsverksamhet genom frivilligorganisationernas försorg, som skulle kunna till viss del ersätta rätten till offentligt biträ- de, synes inte vara realistisk att räkna med. 16.2Medverkan av frivilligorganisationer eller medborgarvittnen Som nämnts i kapitel 7 framhöll som en väg att öka insynen i asylprocessen möjligheten att låta frivilligorgani- sationerna spela en roll. Detta kunde enligt organiseras antingen i form av att medborgarvittnen eller representanter för organisationerna deltar i delar av beslutsfattandet. Svenska Röda Korset begärde tillsammans med Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar och kristna råd i en ansökan hos regeringen medel för att starta en försöksverksamhet. Projektet skulle enligt organisationerna vara en första test på hur frivil- ligorganisationerna skulle kunna delta närmare i asylprocessen och också ge erfarenheter hur man kan gå vidare med andra liknande frå- gor. Projektets syfte anges i en projektbeskrivning vara följande. a)Att få insyn i handläggningen av asylärenden vid gräns en för att kunna besvara frågan om hur myndigheterna tillämpar första asylland- principen och i samband med detta särskilt . b)Att på begäran av den asylsökande närvara vid asylförhör vid gränsen samt ge information till den asylsökande och synpunkter till verket om behov av kompletterande utredning. c)Att efter projekttiden kunna besvara frågan om huruvida frivil- ligorganisationerna kan medverka till att utredningar och övrigt beslutsunderlag blir mer komplett för det fall behov visar sig föreligga. d)Att på basis av gjorda erfarenheter föreslå eventuella föränd- ringar för arbetet vid gränsen när det gäller avvisning till tredje land. e)Att bidra till att hos och frivilligorganisationerna skapa ökad insikt och större förståelse för varandras arbete. Projektet beräknades pågå och förläggas till . Organisationernas medverkan avsåg endast ärenden där det handlar om avvisning till tredje land och där offentligt biträde inte förordnas. Regeringen beslöt att ge statsrådet i upp- drag att tilldela organisationerna medel för att genomföra projektet. Syftet är att utröna vilken roll frivilligorganisationer kan ges i samband med handläggningen av asylärenden vid gränsen. Det skall vara slutfört . Ledningsgruppen skall enligt departementsbeslut till kommittén lämna en redogörelse för de dittills vunna erfarenheterna. Kommittén konstaterar att några slutsatser av försöksverksamheten inte är möjliga att dra under kommitténs arbete.