sou · GNB3117 · 2000-01-01 00:00:00 — IT i demokratins tjänst Ett av uppdrag är att summera och värdera de senaste årens demokratiutredningar och demokratiforskning, ett annat att stimulera det offentliga samtalet om demokratin. Av de skälen har redan åtskilliga demokratiforskare medverkat på våra temaseminarier runtom i landet liksom i flera av våra debattorien- terade småskrifter. Av de skälen har också den här boken kommit till. Det här är en av tretton böcker där drygt ett hundra forskare inom samhällsvetenskap och humaniora belyser olika aspekter av den svenska folkstyrelsens utveckling. Författarna är verksamma inom drygt tio vetenskapliga ämnesområden. Artiklarnas veten- skapliga kvalitet har vanligtvis säkerställts genom att författarnas kollegor granskat dem inom ramen för institutionernas forskarse- minarier. Författarna till den här volymens uppsatser har dessutom diskuterat varandras texter i särskilda seminarier. Forskarvolymerna har tillkommit efter en genomgång av den demokratirelevanta forskning som pågår på universitet och hög- skolor. En del forskare har ombetts att redovisa forskningsläget jämte sina egna, pågående eller avslutade studier. Andra har fått uppdraget att genomföra studier inom områden som forskning- en eftersatt men som behöver kunskap om. Tack vare att nästan alla som blivit ombedda också lämnat ett bidrag har denna breda, om än långt ifrån fullständiga exponering av våra kunskaper om demokratin blivit möjlig. Att forskarna ser det som en del av sin yrkesroll att leverera underlag för det offentliga sam- talet är värt att notera med tillfredsställelse. Inte för att forskarna skulle sitta inne med alla svaren. Men för att deras olika teoretiska infallsvinklar och verklighetsbilder kanske kan göra det politiska samtalet mer insiktsfullt. Det är nämligen en mångfald som kompli- cerar. Förhoppningen är nu att dessa texter ska kunna läsas med be- hållning även utanför forskarsamhället. Det betyder inte att förfat- tarna förenklat svåra orsakssammanhang. Men jag bad dem skriva så att texten blir läsbar för inte bara forskare inom andra ämnesom- råden utan även för en allmänbildad medborgare. viss återhållsamhet med inomvetenskapliga jargonger. Särskilt svåra och komplicerade tankegångar kan behöva en något större pedago- gisk omsorg än vanligt. har biträtt med en språklig granskning. IT i demokratins tjänst Kommittén har till uppgift att analysera // hur den nya informa- tionstekniken påverkar demokratin. har valt att tolka sitt direktiv tämligen offensivt. Dels har vi själva skapat webbplatsen för att öka kommittéarbetets öppen- het och tillgänglighet och dessutom erbjuda möjligheter till offent- liga samtal med bl.a. kommitténs ledamöter, om demokratins pro- blem. Den besöks av i genomsnitt ca 400 personer . Vi tror att det har gett värdefulla erfarenheter också till andra kom- mittéers arbete. Dels har vi på olika sätt valt att ställa frågor om vad tekniken kan tänkas ha för progressiva potentialer. Vi gav t.ex. ut . (SOU 1999:12), där han bl.a. redovisar erfarenheter från utländska försök kring IT och demokrati. Tillsammans med , Kommunikations- forskningsberedningen och arrangerade vi också ett symposium kring IT och demokratin. I sitt huvudanförande, som blivit den här forskarvolymens portalkapitel, menade att utgångspunkten för diskussionen inte gäller tekniken utan demokratin. Vilket slags demokrati är det som vi talar om? Han oroas över att vi håller på att bli instrumentets instrument. Det är oroande eftersom det finns drag i tekniken som förefaller ha makt att försvaga demokratin, t.ex. hastigheten, enkelheten, ensamheten och segmenteringen. Alternativet, som han själv talar sig varm för, är att ta tekniken i besittning för att förstärka den typ av demokrati vi vill ha. För när allt kommer omkring är det medborgarskapets kvaliteter, de politiska institutionernas karaktär och samtalens inne- håll som är avgörande för om den tekniska revolutionen ska bli ett demokratiskt framsteg eller fiasko. I sin samtidshistoriska analys noterar att det förekommit två olika synsätt i debatten om informationsteknikens demokratiska potentialer. Det ena, vanligt i svensk debatt, går ut på att klyftan mellan väljare och valda ska minska. Vi får kunnigare väljare, livskraftigare partier och politiker som lyssnar. tydlig i t.ex. amerikansk diskussion, handlar om att ta en genväg till politiskt inflytande, skippa politikerna och överflygla etablerade maktstrukturer. Representativ demokrati ersätts med direkt. Men det finns förmodligen också ett tredje synsätt som utgår från att informationstekniken och demokratin nu står i motsatsställning till varandra. Juridiska och politiska makthavare tvekar inför att låta den radikala svenska offentlighetsprincipen gälla fullt ut. Det finns en skepsis som naturligtvis ytterst beror på en rädsla för att ordningen och maktfördelningen skall rubbas. De tre följande uppsatserna behandlar alla informationsteknikens geografiska villkor. Vad händer med medborgaridentiteter och folk- styrelsens gränser? menar att vi står inför ett hot om kommunikationskollaps. Under såväl dagspolitikens som demokra- tireformernas yta pågår nämligen ett mycket dramatiskt skeende där den demokratiska processens villkor i fråga om geografisk förank- ring och territoriell logik ruckas. kan medborgarna frigöra sig från sin gamla platsbundenhet och skapa intressegemenskaper där valkretsindelningar framstår som tämligen överspelade. Men sam- tidigt som vi får en större social räckvidd får vi mindre möjligheter att utnyttja hela denna potential. Vi kan bara vara på en plats i sän- der. I drömslottets oändligt många rum kan vi bara vistas i ett av dem i taget. Och skulle de förtroendevalda å sin sida exploatera tek- nikens möjligheter till distans och abstraktion, förlorar de sin igen- kännbarhet bland folket genom att fjärma sig från sina väljares vardagserfarenheter och deras platser i lokalsamhället. De blir inte en av oss utan främlingar. Ställda inför alla möjligheter till dialog med väljarna, kan de bara stå i kontakt med en bråkdel. Så, vad hjäl- per det en förtroendevald om hon lyckas hålla sin hemsida aktuell men förlorar sin representativitet? Vem ska förresten räknas till demos när den geografiska rör- ligheten ökar? Den som bor på platsen, förstås. Men sommarstuge- ägaren, säsongsarbetaren och den återkommande badgästen då? hävdar att IT utmanar folkstyrelsen i mycket fundamentala avseenden genom att just göra folket mycket rörliga- re. Hennes studie handlar om hur människor försörjer sig på den landsbygd, som fått ge plats för storstaden som självklar utgångs- punkt för de offentliga samtalen. Hon följer bl.a. en programmerare, en telefonförsäljare och ett vårdbiträde. Hon noterar att de tekniska möjligheterna har ökat människors försörjningsmöjligheter. Men hon ser att denna utveckling inte utan vidare kan förenas med en förstärkning av demokratin på dessa platser, eftersom vem som tillhör folket bestäms utifrån helt andra, gammaldags principer. Hon menar att det finns en stereotyp föreställning om landsbygden som måste ersättas av en korrektare bild av dess olika typer av resurser. De lokala gemenskaper som finns måste också uppmärk- sammas och tas på allvar i den nationella politiken. menar hon att det är dags att ompröva skatteuppbörden, så att man betalar skatt efter hur länge man vistats på orten. Landsbygden är inte dömd till att bli en demokratisk förlorare på IT-utvecklingen. Det territoriella gränsöverskridandets demokratiska möjligheter och det flexibla medborgarskapet analyserar också i sitt bidrag om kanske världens största ideella nätverksorganisation . Hon är nyfiken på om man på den vägen håller på att skapa nya strukturer som bryter ned de gamla, hierar- kiska. Hon ställer sig frågan om vi där kan ana konturerna till en kosmopolitisk demokrati med en förstärkt yttrande- och informa- tionsfrihet och en fördjupad människorättskultur.1 Hon undersöker det globala nätverkssamhällets framväxt där Internet är en motor. Vad hon upptäcker är dock en ganska, förvisso anarkistisk och de- centralistisk men också starkt standardiserad informationsform, där möjligheterna till stora direktdemokratiska experiment med global representativitet ännu inte tagits till vara. Hon ser bara embryon till ett rimligt institutionellt ramverk och menar att vi för överskådlig tid nog får vara kosmopoliter utan något kosmopolis. Liksom Barber konstaterar att IT inte ännu är någon global företeelse i den meningen att den ligger inom allas räckhåll obero- ende var man bor någonstans. fokuserar i sin uppsats farhågan att IT vidgar gapet mellan unga och gamla på grund av vanor och värderingar såväl som utrustning. Hon menar visserligen inte att ålder i sig är den mest uttömmande förklaringsvariabeln, även om det råder en väldig snedfördelning redan i det avseendet. Hon menar att risken är uppenbar för att utvecklingen ska ge ännu mera makt åt dem som dominerar informationsbildningen och teknikutvecklingen. Men IT är nu inte det enda saliggörande eller möjliga tekniska scenariot. Därför är det viktigt att utveckla tekni- ken utifrån de förutsättningar som olika tilltänkta användare har. Man måste utgå från men också maximera mångfalden av medier, inte minst för att säkerställa medborgarnas frihet att också välja bort ett medium som av olika skäl inte passar. Vad IT innebär för de barn och ungdomar som är i skolan och för skolans demokratiska uppdrag behandlar slås av en väldig skillnad mellan vad man hoppats och vad man åstadkommit . Nya tekniker har inte automatiskt lett till nya arbetsformer eller nytt innehåll i undervisningen. kan den nya tekniken mycket väl konservera gamla metoder. Inte heller är det säkert att den gamla auktoritetsstrukturen bryts upp till förmån för en plattare struktur, annat än på ytan. Från demokrati- synpunkt iakttar dessutom några tendenser som är vik- tiga att följa noggrant. Slår det t.ex. socialt snett när lärarens be- tydelse för strukturering av en arbetsuppgift försvinner och eleven måste skaffa sig ett mer reflekterande förhållningssätt till uppgiften? Innebär en ökad datoranvändning att det oundvikligen sker en maktförskjutning bland eleverna, så att datanördarna bland killar- na gynnas medan tjejerna marginaliseras? De fyra avslutande uppsatserna tar alla sin utgångspunkt i för- hoppningar om att IT skall kunna levandegöra medborgarstyrelsen. Uttrycksformen såväl som tillgängligheten är vad som måste analy- seras närmare, hävdar . Hans kapitel andas en överty- gad förväntan om att informationstekniken skall kunna intensifiera den politiska dialogen genom att erbjuda ett bättre sätt att ta reda på vad medborgarna anser. är övertygad om att det finns ett intresse för medborgare att delta i, inte alla men de för vederbörande verkligt viktiga besluten. Det kan öka legitimiteten i de politiska besluten och därigenom ha en positiv effekt på tillfredsställelsen över skattebeslutet. Han skisserar flera s.k. medborgarredskap som skulle kunna tjäna det syftet. Han menar att staten måste stödja den typ av infrastruktur som experiment t.ex. med elektroniska studie- cirklar erfordrar. allmänna val utmålades i förväg som det första IT-valet. I undersökning av hur det blev med den saken framkommer att endast ett fåtal riksdagsledamöter använde sig av hemsidor i valkampanjen men genom att det var personröstning kan deras relativa betydelse ändå inte uteslutas. Någon köns- eller åldersdiskriminering kan inte finna. Däremot var det vanligare att Stockholmskandidaterna använde hemsidorna än kan- didater från andra orter. De som redan hade höga listplaceringar använde hemsidor mest. Författarens slutsats är att IT tycktes förstärka den befintliga elitens positioner på bekostnad av de resurssvagares inflytande. Ur väljarnas synvinkel – 200 000 besökte hemsidorna – blev därför pre- sentationen av kandidaterna sned och skev. Obalansen förstärktes förmodligen av att partiernas allmänna attityd till personval färgade av sig på hur hemsidorna användes. När IT introducerades i den politiska kampanjverksamheten tenderade också bäraren av bud- skapet bli viktigare än innehållet. Var tionde hemsida innehöll ingen sakinformation alls. Den väljare som gick in där för att söka en politik, fann ofta endast en politiker, förvisso inte sällan intresserad av att bygga upp en personlig relation. Både och har intresserat sig för hur IT används av svenska kommuner. Ranerup jämför tre kommu- ner. De har haft flera syften med sin verksamhet men saknar i stort sett en strategi för vilka åtgärder som skulle behövas för att demo- kratimålen skulle kunna uppnås. Att t.ex. många medborgare men också många politiker saknat de mest basala tekniska förutsättning- arna är naturligtvis förödande. Men när medborgarna själva får välja debattämnen kan det hetta till på nätet, som fallet blev i en kom- mundelningsfråga. Överlag är det ännu få som deltar. Sannolikt är deras inflytande den vägen ganska ringa. Ranerup rekommenderar kommunerna att använda sig mer av det lokala föreningslivet för att bättre förankra nätverk och de elektroniska debattfora. Hon anser vidare att medborgarna skall få tillgång till ett öppet diskussionsforum utan någon styrning via kommunens hemsida. Hon hävdar slutligen att IT mer än att bli något eget vid sidan av allt det andra, måste göras till en del av de redan etablerade demokratiska strukturer om det ska bli intressant och effektivt att använda för såväl medborgare som förtroendevalda. inspireras av bl.a. Barbers demokratiteori och hävdar att IT-användningen avslöjar en mer eller mindre underför- stådd demokratisyn. Betonar man exempelvis snabbheten, blir IT ett instrument för en folkopinions omvandling till beslut. Om man nöjer sig med en tunn demokrati där syftet är att minimera och effektivisera förvaltningen, erbjuder IT smarta vägar för information och service. Vill man däremot mångfaldiga möjligheter för samtal och kollektiv handling i en stark demokratitradition blir möjlig- heterna till interaktion och diskussion det primära syftet med att lansera IT. Det är den tunna demokratisynen som dominerat de svenska försöken, liksom ofta varit fallet i utlandet. är också kritisk mot hur IT-politikens partnerskap för- stärker såväl byråkratimakten som konsensuspolitiken i sina tre undersökningskommuner. Politikerna drar sig undan, tjänstemän- nen tar hand om det och medborgarna är så gott som utestängda från att delta i IT-utvecklingen. Det mönstret kännetecknar också IT-användningen. Om ingen annan vilja uttrycks och tillåts genom- syra de nya projekten, är risken därför stor för att informationsut- budet ökar medan samtalsmöjligheterna försitts. Barbers fråga pockar alltså på ett svar. Annorlunda uttryckt bör vi reflektera över vilka demokratifrågor som IT eventuellt är ett svar på. ledamöter har inte tagit ställning till uppsatsernas innehåll. Varje författare ansvarar själv för innehållet i sitt bidrag. 1I vår småskrift Bör demokratin avnationaliseras? (SOU 1999:11) behandlas den kosmopolitiska demokratin också av . , och . 2Om skolans demokratiska utveckling handlar forskarvolym VI Det unga folkstyret (SOU 1999:93). E N P L A T S F Ö R K O M M E R S E L L E R E N P L A T S F Ö R O S S ? IT I D E M O K R A T I S K T L J U S ....................................... IT I D E M O K R A T I N E L L E R IT - D E M O K R A T I . T E K N O L O G I O C H D E M O K R A T I S E R I N G I H I S T O R I S K T P E R S P E K T I V ...... I S P Ä N N I N G S F Ä L T E T M E L L A N S O C I A L I N T R E S S E G E M E N S K A P O C H G E O G R A F I S K N Ä R H E T . F Ö R S Ä T T E R IKT D E N G E O G R A - F I S K T F Ö R A N K R A D E D E M O K R A T I N I K L Ä M ? P L A T S B U N D N A G E M E N S K A P E R M E D V I R T U E L L A K O P P L I N G A R ....................................................... W W W . O N E W O R L D . N E T . I N T E R N E T O C H D E N K O S M O - P O L I T I S K A D E M O K R A T I N ........................................ V I D G A R IT G A P E T M E L L A N G E N E R A T I O N E R N A ? S K O L A , IT O C H D E M O K R A T I ................................... S P R I D M E D B O R G A R M A K T E N ! IT - V A L E T ? I N T E R N E T S B E T Y D E L S E F Ö R V A L K A M - P A N J E R N A .......................................................... E L E K T R O N I S K D E B A T T I K O M M U N A L P O L I T I K .............. D I G I T A L D E M O K R A T I ? I D É E R O C H S T R A T E G I E R I L O K A L IT - P O L I T I K .............................................. F Ö R F A T T A R P R E S E N T A T I O N E R . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . En plats för kommers eller en plats för oss? IT i demokratiteoretiskt ljus För mig finns det ingen viktigare fråga än mötet mellan en av väst- världens äldsta styrformer, demokratin, och de nyaste teknikerna. Det är ett möte som är viktigt för oss alla. Vi står emellertid inför ett grundläggande hinder: de som vet mest om teknikerna verkar ofta vara de som vet minst om demokrati, och de som vet mycket om demokrati vet ofta nästan ingenting om teknik. Det är därför som jag tänker tala om detta viktiga gap mellan teknik och demo- krati. Här på detta seminarium ställer vi oss frågan: vad kan detta nya medium, de nya teknikerna för telekommunikation, göra för demo- kratin? Finns det något sådant som tele-demokrati? Om så är, återstår frågan tele-vilken-slags-demokrati? Vilket slags demokrati talar vi om? Vi använder begreppet demokrati som om vi alla för- stod det, som om det hade en för oss alla gemensam betydelse. Faktum är emellertid, att det finns många olika former av demokrati. Några av dem kan dra stor nytta av den nya tekniken, andra kanske ingen alls. Innan vi kan ta itu med frågan om hur de nya teknikerna påverkar demokratin, måste vi därför tala om de olika slagen av demokrati. Svaret på frågan om hur påverkar tekniken demo- kratin? är beroende av demokratins art och karaktär. Men innan jag kommer till de problem som frågan aktualiserar, vill jag göra fyra reservationer – utfärda fyra varningar – i fråga om teknikens mer allmänna problem. När det gäller den gör vi nämligen också ofta antaganden som inte nödvändigtvis delas av alla. EN PLATS FÖR KOMMERS ELLER EN PLATS FÖR OSS ? För det första, vill jag göra klart att jag inte tror att tekniken är sty- rande. Jag tror inte att tekniken som sådan medför bestämda förut- sättningar eller givna konsekvenser. Jag menar att vi på det hela taget historiskt kan bevisa att tekniken oftare avspeglar det samhälle inom vilket den växer fram, än bestämmer och formar det samhället. Västerländska liberaler tycker om att hävda att krutet hjälpte till att demokratisera västerlandet eftersom det bröt ner hier- arkiska, feodala kulturer och den medeltida aristokratins militära förmåga. Vi vet emellertid att i , där krutet uppfanns, förstärkte det tyrannernas välde. Vi kan ta ett annat exempel: förbrännings- motorn och elektriciteten har haft radikalt skilda effekter på trans- portsystemen i och i . I förde elektriciteten med sig personbilen, framväxten av förorterna och en decentralise- ring av vår kultur. I ledde den till att starka offentliga trans- portsystem utvecklades och till en förstärkning av städerna. Samma teknik fick olika konsekvenser som svar på de skilda kulturer i vilka den tillämpades. Detsamma gäller troligen också för ny teknik. Om vi lever i ett demokratiskt samhälle som är civiliserat, kulturellt och förankrat i utbildning, kan ny teknik användas till förmån för de- mokrati, civil diskurs, konst och pedagogik. Men om vårt samhälle i första hand är kommersiellt, privat, materiellt och ett konsumtions- samhälle, blir också tekniken kommersiell, privat, materiell och konsumtionsinriktad. Tekniken räddar oss inte från oss själva; den visar oss vår spegelbild. Den andra varningen som vi måste ha i minnet, är att de nya tek- niker vi talar om här – IT (informationsteknik), digital teknik, da- torteknik och Internet – är långt ifrån universella. Eftersom vi själva har tillgång till dem är det lätt att överskatta deras genomslag över världen och därför också övervärdera deras omedelbara effekter. Största delen av världen domineras fortfarande av traditionella me- dia. För de flesta människor är det fortfarande dagstidningar, radio, TV och regeringspropaganda som utgör ramarna för informationen i deras liv. För dem avgörs frågorna om demokrati och tyranni, cen- sur och det fria ordet mer av radio och TV och dagstidningar än av de nya medierna. Vi som är anhängare av ny teknik talar gärna om konvergens. Konvergenta multimedia där TV-skärmarna, datorerna och Internet knyts samman i ett enda, flytande, interaktivt system. Men den kon- vergensen är fortfarande långt borta och vi kan inte ens vara säkra på att den kommer att bli verklighet. I , när jag växte upp på 1950- talet, skapade ingenjörerna sin egen teori om konvergens i hemmen, konvergens i köken. Teknikerna i tänkte sig att det skulle gå att bygga ihop en ugn, en brödrost, en mixer, en potatisskalare och en kaffebryggare i en och samma apparat. I verkligheten visade det sig att kvinnorna som arbetade i köken föredrog att ha olika apparater för olika uppgifter och det blev aldrig någon konvergens i köken i , och inte heller i några andra delar av världen. Det är möjligt att vi kommer att säga nej till konvergens i dagens elektro- niska värld också. Det kan visa sig att vi föredrar att ha en skärm för underhållning, en annan som vi arbetar med och ytterligare en för att tala med andra människor på. Det blir kanske så, att ingenjörer- nas dröm om en enda skärm, där flera olika apparater konvergerar, förblir ett ingenjörernas fantasifoster. En opinionsundersökning som gjordes av Pew Center rörande media, visade att av amerikanerna nu har tillgång till Internet. Undersökningen tog emellertid ingen hänsyn till att av alla amerikaner fortfarande inte har telefon och alltså inte kan delta i sådana undersökningar! Den gamla telefontek- niken är ännu inte universell, internettekniken är det ännu mindre. Vi, de privilegierade, rör oss på teknikens yttersta frontlinje, men många andra är långt bakom den. I , och här i , har mobiltelefoner och datorer fått större genomslag än i de flesta andra samhällen. finns det länder i och där dessa apparater inte slagit igenom alls – även om människor i vissa områden på de kontinenterna kan hoppa bock över dagens teknologi och landa i morgondagens. Den tredje varningen gäller det man kallar för spektrumöver- flöd. Vi tenderar att tro att eftersom ny teknik öppnar upp ett brett fält av kommunikationskanaler, är den gamla oron över begränsade sändningsspektra föråldrad. I var det det begränsade sänd- ningsspektrat som i början av århundradet rättfärdigade regleringen av radio och senare av TV. Men spektrumöverflöd, både genom bredare band och annan teknik (laseroptiksatelliter) garanterar inte pluralism i utbud och innehåll. Vi har fler och fler kanaler för att visa ett mer och mer begränsat innehåll eftersom ägandet koncentreras och blir mer monopolistiskt. När jag först kom till fanns bara en handfull radio- och TV-kanaler i varje land men, uppriktigt sagt, jag fann större variation då, på två eller tre kanaler, än jag gör på de 50 eller 100 kanaler som står till buds genom sådana satellit- och kabel- nät som . Att tro att det blir ett mer varierat innehåll EN PLATS FÖR KOMMERS ELLER EN PLATS FÖR OSS ? bara därför att det finns fler kanaler, är inget annat än ett kategori- fel. Den sista varningen handlar om vad jag vill kalla generations- felslutet, som har förekommit alltsedan teknikhistoriens begyn- nelse. De som skapar ny teknik knyter den till alla de uppfattningar, värderingar och fördomar som de tillskansat sig under användningen av den gamla teknik som de växte upp med. Och de gör antaganden om den nya tekniken utifrån sina erfarenheter av den gamla.