sou · GNB3115d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Representanter från kommissionen redogjorde för sina visioner, där nödvändigheten av integration av ländernas energimarkna- der underströks liksom även naturgasens betydelse för att uppnå en ut- hållig och säker energiförsörjning i området. Vidare poängterades vikten av samarbete mellan gasföretag och myndigheter som behovet av ett mer formellt samarbete mellan gasföretagen underströks. Diskussionerna mellan gasföretagen och inbjudna representanter för kraftbolag bekräftade visionen om gassektorns utveckling. Vidare beto- nades att gas- och kraftsektorerna kommer att bli mer integrerade fram- över och ett förslag från kraftbranschens företrädare till en gemensam kraft- och gasstudie diskuterades. Ett resultat av mötet blev att ett mer formaliserat samarbete mellan gasföretagen skall organiseras. En arbetsgrupp upprättades, med repre- sentanter för fem gasföretag (, , , Lietuvos Dujos och ), för att formera den nya organisationen, Baltic Gas. Arbetsgruppen skall också inleda en dialog med kraftföretagens samarbetsorganisation för att diskutera förslaget om en gemen- sam el–gas-studie. Nästa Baltic Gas Summit kommer att hållas i . Naturgasfrågan i , närområdet och 133 antog 1988 riktlinjer för naturgasanvä ndningen i (prop. 1987/88:90, bet. 1987/88:NU40, rskr. 1987/88:34). I regeringens proposition till anfördes att naturgas kunde bli ett intressant alternativ i svensk energiförsörjning. På medellång sikt fanns en potenti- ell marknad för oljeersättning, ersättning av elenergi för värmeproduk- tion samt kraftvärmeproduktion. Det kunde också i ett senare skede – – bli aktuellt med större volymer, om gasen visade sig vara konkurrenskraftig för produktion av elenergi i samband med kärn- kraftsavvecklingen. Ett ytterligare scenario som sades vara av intresse för var transitering av naturgas genom landet för avsättning på den europeiska gasmarknaden. Det betonades dock att avgörande för naturgasens roll i det svenska energisystemet var dess konkurrenskraft gentemot övriga tillgängliga energislag. Till detta kom att kraven på försörjningstrygghet och miljö- hänsyn måste kunna uppfyllas. Vid en bedömning av gasens konkurrens- kraft var det vidare viktigt att beakta att inte har ett fullt utbyggt naturgasnät. Kostnadsaspekterna kommer därför att väga tungt. Förut- om kostnaderna för själva gasen måste även kostnader för investeringar i infrastruktur inkluderas. Samma sak gäller kostnader för beredskapslag- ring och kostnader som uppkommer på grund av skärpta miljökrav. Beträffande kraven på försörjningstrygghet nämndes som en vägle- dande princip att vårt framtida energisystem skulle kännetecknas av sä- ker tillförsel. En självklar strävan var därför att naturgas kunde tillföras landet från två leveranspunkter och från sinsemellan oberoende leveran- törer. Sammanfattningsvis angavs följande krav som samhället måste ställa för en väsentligt utökad naturgasanvändning i : Tillförseln måste ske i överensstämmelse med de energipolitiska rikt- linjerna. Således måste de samhälleliga målen angående leveranssä- kerhet, beredskapslagring och miljö kunna nås. Inköp av gas måste ske efter strikt kommersiella principer. Gasen måste av egen kraft kunna konkurrera på den svenska energimarkna- den. De kommersiella förhandlingarna skall genomföras på företags- planet. Kontrakt om gasköp bör innehålla omförhandlingsmöjligheter och prisindexeringsprinciper som är relevanta för konkurrenssituatio- nen på den svenska marknaden. Den samhälleliga bedömningen av ett naturgasprojekt görs i samband med tillståndsprövning enligt lagen ( 1978:160) om vissa rörledningar. 134 Naturgasfrågan i , närområdet och energipolitiska beslut (prop. 1990/91:88) innebar ingen föränd- ring av dessa krav eller förutsättningar, men gav en mer dyster bild av naturgasens framtid i . Det konstaterades att med den starka kraftbalans som rådde kunde inte någon nämnvärd utvidgning av natur- gasområdet förutses . Det an- fördes vidare att naturgas och biobränslen var konkurrerande bränslen i bl.a. kraftvärmen. Det bedömdes dock att naturgas skulle kunna utnytt- jas inom det nuvarande naturgasområdet i södra och västra utan att detta skulle inskränka på förutsättningarna att utveckla biobränslean- vändningen i landet som helhet. Det framhölls i propositionen att vid valet mellan fossila bränslen gav naturgas lägst utsläpp av koldioxid. I regeringens proposition om en uthållig energiförsörjning (prop. 1996/97:84) redovisas de nuvarande riktlinjerna för energipolitiken. Där anförs att naturgas är det fördelaktigaste fossila bränslet och att det be- fintliga naturgasnätet bör utnyttjas. Av propositionen framgår vidare att det är angeläget att förutsättningar skapas för att det befintliga natur- gasnätet skall kunna utnyttjas effektivare. Som ett led i detta pekas på att regeringen beviljat tillstånd att uppföra en natur- gaseldad kombicykelanläggning och att ytterligare en ansökan från Gö- teborg bereddes vid tillfället. Beträffande förutsättningarna för en översyn av energiskatterna skrevs vidare i propositionen att Naturgasens fördelar jämfört med olja och kol skall beaktas. I propositionen utvecklade regeringen sin syn på energi-, miljö- och klimatsamarbete kring , vilken sedan konfirmerades av riksda- gen. I propositionen skrevs bl.a.: ... En förbättrad infrastruktur på energiområdet i skulle avsevärt öka försörjningstryggheten i och övriga . skall aktivt verka för en integrering av de nationella energisystemen i och ... Det kan vidare nämnas att näringsministern besvarade en interpellation om statsrådet avsåg att vidta några åtgärder för att en led- ning för transport av gas genom till kontinenten skulle klassas som svenskt riksintresse. Statsrådet erinrade bl.a. om de riktlinjer för naturgasens användning som uttalade och som redovi- sats ovan. behandlade två motioner i vilka tanken på en storskalig introduktion av naturgas i avvisades. Utskottet pekade bl.a. på de riktlinjer för naturgasens användning som redovisats ovan. konstaterade att även om naturgasen är det minst miljöstörande fossila bränslet är det inte aktuellt med en storskalig intro- duktion av naturgas eller ny naturgasledning genom . Däremot kan det befintliga naturgasnätet utnyttjas effektivare (1998/99:NU8). Naturgasfrågan i , närområdet och 135 Ett protokoll mellan och regeringar om samarbete på energiområdet undertecknades i . Proto- kollet innebär att länderna skall fördjupa samarbetet för att skapa förut- sättningar för en säker, effektiv, ekonomiskt balanserad och miljövänlig energiförsörjning i . Det nära samarbetet inom Öster- sjöstaternas råd skall beaktas. Samarbetet skall främja energieffektivise- ring, rationell energianvändning, användning av förnyelse-bara energi- slag samt utveckling av en infrastruktur för försörj- ning med el och naturgas. Syftet med protokollet är att skapa en fast grund för det fortsatta samar- betet mellan och . Grundvalen för samarbetet skall vara ömsesidig fördel och lika rättigheter inom ramen för ett marknads-ekono- miskt system. Länderna är överens om att en sammankoppling av el- och gasnäten i har en strategisk betydelse för utvecklingen av energi- systemen runt och att infrastrukturen för naturgasförsörjning- en i regionen är extra viktig. De tekniska och ekonomiska förutsättningarna för leveranser av na- turgas till den svenska marknaden skall analyseras. Utgångspunkten för beslut om investeringar i gasledningar samt inköp av naturgas till den svenska marknaden skall fattas efter kommersiella principer. En särskild expertgrupp med företrädare för det ryska Bränsle- och energiministeriet och det svenska Närings- och skall inrättas för att studera gemensamma förutsättningar för en utbygg- nad av naturgasnäten. Grunden för arbetet skall vara de pågående för- studierna om ett regionalt naturgasnät från till . Den gemensamma expertgruppen har mötts , och i de- cember möttes de två ländernas energiministrar i samband med energi- ministermötet i . Överläggningarna har resulterat i underteck- nandet av ett samarbetsavtal om energieffektivisering och teknisk ut- veckling. På gasområdet har det planerade arbetet försenats något, främst beroende på att rapporteringen av North har 136 Naturgasfrågan i , närområdet och Frågan kommer sannolikt att avhandlas i expertgruppen un- der . 5.4Internationella studier om utbyggnad av naturgassystemet i Ett flertal studier avseende naturgasens utbyggnad har gjorts i under . Av de senaste studierna kan nämnas: Naturgasens roll i och fram (, Tema Nord 1994: 638). Naturgassens muligheder for at medvirke til reducerade miljøudslip i og nœrområderne (Nordisk Ministerråd, Tema Nord 1997:548). Baltic 21 Energy. Ett arbete som leds av miljömi- nistrar, på uppdrag av statsministrarna, med målsättning att ta fram en strategi för en bärkraftig utveckling i . 69/97, Nordiska förutsättningar för en bärkraftig ener- giförsörjning runt . De allra senaste och utförligaste studierna som gjorts är Nordic Gas och North Transgas . North Transgas OY- studien var planerad att slutgiltigt redovisas /. En utredning planeras vidare att genomföras angående en ytterli- gare transportväg mellan , och (The Baltic Gas Interconnector). I ses, som tidigare framgått, naturgas som en viktig komponent för att bl.a. minska koldioxidutsläppen och därigenom skapa en bättre miljö. Ett utbyggt nordiskt naturgasnät öppnar nya energiförsörjnings- möjligheter genom att den nordiska energimarknaden därmed kan för- sörjas med naturgas i större utsträckning. Studien un- dersöker möjligheten för ett nordiskt naturgasnät (se Figur 5.1) där na- turgasen kommer från reserverna i och . Vidare kan ett utbyggt nordiskt naturgasnät skapa möjligheter för leverans av rysk na- turgas till som det länkas ihop med det västeuro- peiska naturgasnätet. Naturgasfrågan i , närområdet och 137 Initiativ till studien har tagits av: (), (), /S (), Gö- teborg Energi, , samt Studien är ett EU-projekt (TEN-projekt) och har därmed delvis finan- sierats av EU. Figur 5.1 Nordic Gas Källa : Nordic Gas . 138 Naturgasfrågan i , närområdet och Syftet med Nordic Gas har varit att undersöka möjlighe- terna att koppla ihop och bygga ut de nordiska naturgassystemen (se Fi- gur 5.1). Följande sex frågor analyseras: Den potentiella marknaden för naturgas i , och Dan- mark i ett längre perspektiv. Möjligheten för tillförsel av naturgas till det nordiska naturgassyste- met. Möjligheterna för ett nordiskt naturgassystem ur ett tekniskt perspek- tiv. Investeringskostnader och ekonomi för projektet. Tidsmässig bedömning av projektet. Studien resulterar i följande slutsatser: Det finns stora potentiella marknader för naturgas i , och enligt marknadsanalysen. För att investerare skall vara beredda att satsa krävs stabila spelreg- ler. På kan ett sammankopplat nordiskt gasnät tillfreds- ställa ett ökande naturgasbehov i och . Ett sammankopplat nordiskt naturgasnät kan försörjas från källor i och . Dessa länder, framför allt , har mycket stora naturgasreserver och tillräcklig produktionskapacitet. Såväl norska som ryska gasbolag är intresserade av att sälja gas till de nor- diska länderna. En kartläggning och undersökning av de atmosfäriska emissionerna har gjorts för , och , såväl för växthusgaser som för gaser som leder till försurning. En ökad tillgång av naturgas i de nordiska länderna gör det möjligt att reducera utsläppen av både växthusgaser, såsom CO 2, CH4 och N2O, och försurande gaser som NOx, SO2 och NH3. Härigenom bidrar en naturgasutbyggnad till att länderna når målen som sattes upp vid Kyotoförhandlingarna och som innebär en reduktion av växthusgaser på . Det är fullt möjligt att, ur ett tekniskt perspektiv, bygga en ledning som tillfredsställer det växande naturgasbehovet i , och samt att dessutom transitera naturgas till och Naturgasfrågan i , närområdet och 139 Tre olika ledningsdragningsalternativ har analyserats med avseende på befintligt naturgasnät, leveranssäkerhet m.m. Antagna marknadsförutsättningar indikerar att leveranskostnaden kommer att ligga på en europeisk genomsnittsnivå samt att Nordic Gas är ekonomiskt genomförbar. Utredningen ger även förslag till en stegvis finansieringsprocess, såsom bl.a. bildande av ett bank- konsortium bestående av ett 20-tal banker, minimering av riskerna genom långa kontrakt , m.m. kan leveranserna påbörjas via ett nordiskt naturgasnät under förutsättning att processen inleds 1999. Utb yggnaden planeras därefter ske etappvis. grundades genom ett undertecknande av ryska , som är världens största gasbolag, och finska . Bolaget registrerades som finländskt bolag och grundarna äger vardera hälften av bolaget. I finns av världens naturgastillgångar. Till- sammans med staterna inom f.d. uppgår naturgast illgång- arna till . ökar naturgasens andel som energi- källa på den europeiska marknaden. Detta väcker intresset för en natur- gasledning från till . Om kan erbjuda en led för gasen från direkt till EU-området, får tack vare den ökade konsumtionen i ett unikt tillfälle att bilda en energibro mellan och EU (gäller även om kan erbjuda samma förutsättningar). Den nya rörledningen skulle i sådana fall förbinda den nordiska gas- marknaden med det europeiska gasnätet som den möjliggör tillväxt för naturgasmarknaden i . Syftet med projektet är att utreda möjligheten att anlägga en rörledning för naturgas från till . Visar det sig att projektet är tekniskt och ekonomiskt genomförbart inleder förberedelser för anläggning av rörledningen. Vid eventuell utbyggnad byggs och ägs rörledningen för naturgas av 140 Naturgasfrågan i , närområdet och När rörledningen färdigställts överför North Trans- gas Oy naturgas från eventuellt via och vidare till . Den preliminära utredningen planerades vara slutförd . har ännu inte något resultat presenterats. En projektplan ligger till grund för projektets olika faser enligt följande: 1997–1998: Preliminär utredning. 1999–2000: Förhandling samt förberedelse av projektets genomfö- rande. 2000–2005: Gasledningen b yggs. Utredningen undersöker tre olika alternativa linjedragningar för transport av naturgas från via till (se Figur 5.2). Två av alternativen går via och till . Det tredje alternativet går över södra till utanför Nystad och därifrån under till svenska kusten sydost om . Därifrån går rörledningen vidare genom Mellan- och till den svenska sydkusten. I närheten av går ledningen ut i havet och längs botten till . Figur 5.2 North Transgas Naturgasfrågan i , närområdet och 141 Under projektets olika faser fäster man avseende vid gasledningens bety- delse för med tanke på energiförsörjning och miljövård. De länder som är berörda är: , , , , Li- tauen, , , och . 5.4.3The Baltic Gas Interconnector En utredning planeras att genomföras angående ytterligare en transport- väg för naturgas mellan , och . Fyra gasaktö- rer har gjort en gemensam ansökan om finansiellt EU-stöd för utredning om en gasledning mellan (), (skånska sydkus- ten) och (själländska ostkusten). Den har tillstyrkt ansökan och stödet söks från EU:s s.k. TEN-program. Avsikten med utredningen är att undersöka möjligheten att via nya tillförselvägar knyta samman de befintliga gasledningarna i södra dinavien med det kontinentala naturgassystemet. Ytterligare en tillförsel- väg kommer, enligt ansökan, att stimulera naturgasens marknadsutveck- ling och ha betydelse vid utvecklingen av konkurrensen på naturgas- marknaden. Dessutom utgör en ny tillförselväg en viktig del för en utök- ad leveranssäkerhet i regionen. De fyra gasbolag som står bakom ansökan är Verbundnetz Gas (VNG) i , Själlandske Kraftverker i , Norsk Hydro samt . Ansökan behandlas just nu i och be- slut väntas . Efter beslut om ny ledning beräknas denna kunna vara i drift 2003. Framdragande och drift av bl.a. gasledningar regleras i lag (1978:160) om vissa rörledningar (rörledningslagen). Utöver denna lag måste även en rad andra lagar såsom ( 1987:10) och miljöbal- ken, samt föreskrifter beaktas. I detta kapitel lämnas en översiktlig re- dogörelse för de viktigaste lagarna och föreskrifterna. Dessutom ges en kortfattad beskrivning av de möjligheter som finns för att få tillgång till den mark som behövs för en gasledning. 6.1Lagen (1978:160) om vissa rörledningar Enligt lagen krävs koncession för att dra fram eller använda rörledning för transport av fjärrvärme eller av råolja, naturgas eller produkt av rå- olja eller naturgas eller av annan vätska eller gas som är ägnad att an- vändas som bränsle. Tillstånd behövs dock inte för ledning med en längd av högst , ledning för distribution till hushåll eller ledning som uteslutande skall nyttjas inom hamn- eller industriområde. Regeringen har möjlighet att i visst fall medge undantag från konces- sionsplikt (1 §). I ledning ingår för driften erforderliga tillbehör och anordningar (2 §). Frågan om koncession prövas av regeringen men ansökan ges in till den myndighet som regeringen bestämmer (), (3 §). Koncession får meddelas endast om det från allmän synpunkt är lämpligt att ledningen dras fram och används och sökanden anses vara lämplig att utöva verksamhet som avses med koncessionen. Koncession får inte strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas får dock mindre avvikelser göras. Vid koncessionsprövningen skall 2–4 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § tillämpas (4 §). Detta innebär bl.a. att allmänna hänsynsregler skall tillämpas vid koncessionsprövningen. I koncessionsansökan skall ingå en miljökonsekvensbeskrivning. Vad gäller förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. (4 §). 146 Gällande lagstiftning SOU 1999:115 Koncessionsprövningen enligt 3 § innebär att rörledningsföretaget kan bli föremål för en samlad bedömning i alla de avseenden där sam- hällsintressen gör sig gällande. Sålunda kan bl.a. transport- och nä- ringspolitiska, energipolitiska samt miljö-, försvars- och planpolitiska synpunkter komma att beaktas. I 5–7 §§ finns bestämmelser om villkor för koncession. Koncession skall avse ledning med en i huvudsak bestämd sträckning och gälla , längst (5 §). En koncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt, såsom att trygga säkerheten, skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter och främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser. Vidare får som villkor för koncession före- skrivas bl.a. att staten skall ha rätt att delta i verksamheten, att särskild avgift skall utges och att ledningen skall färdigställas (6 §). En koncession får för sin giltighet göras beroende av att säkerhet ställs för att koncessionshavaren fullgör skyldigheten enligt 16 § att ta bort ledningen och vidta andra åtgärder för återställning. Stat, kommun, landsting och kommunalförbund behöver dock inte ställa säkerhet. Möjlighet finns även att besluta om ytterligare säkerhet (6 a §). Upp- kommer genom verksamhet för vilken koncession har meddelats olä- genhet av någon betydelse som inte förutsågs när koncession meddelades eller medverkar verksamheten med någon betydelse till att en mil- jökvalitetsnorm enligt 5 kap. överträds får ytterligare eller ändrade villkor föreskrivas för att förebygga eller minska olägenheten för framtiden. Villkoren får dock inte vara så ingripande att verksam- heten kan bedrivas eller avsevärt försvåras (7 §). Regler om skyldighet att ombesörja transport åt annan finns i 8 och 9 §§. Bestämmelser om ledning inom område för trafikled finns i 10–12 §§. Koncession får inte överlåtas utan regeringens eller den myndighets som regeringen bestämmer medgivande (13 §). Koncessionshavare som vill avstå från sin rätt har möjlighet till detta efter anmälan till re- geringen. Rätten upphör i sådant fall (14 §). Om koncessionshavaren åsidosätter för koncessionen gällande villkor eller för ledningens drift gällande säkerhetsbestämmelse kan kon- cessionen återkallas. Detsamma gäller om koncessionshavaren inte upp- fyller förpliktelse som åvilar honom eller henne enligt denna lag. Möjlig- het att återkalla koncession finns även i det fall koncessionshavaren i följd inte haft ledningen i bruk (15 §). Om koncessionen upphör att gälla skall återställningsåtgärder vidtas om detta är påkallat från allmän eller enskild synpunkt (16 §). Krävs det för att åter- ställningsåtgärderna skall kunna utföras att annans mark tas i anspråk får den myndighet som regeringen bestämmer besluta att tillträde till marken skall lämnas (18 §). Bedrivs verksamheten enligt rörledningslagen på ett sådant sätt att det uppkommer uppenbar fara för allmänt eller enskilt intresse kan den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda verksamhetens fortsatta bedrivande (20 §). Om regeringen har tillåtit en ledning enligt rörledningslagen så kan inte dess framdragande eller användande förbjudas med stöd av miljö- balken (23 §). 6.2Förhållandet till annan lagstiftning Lagen innehåller bestämmelser om planläggning av mark och vatten och om byggande. Bestämmelserna syftar till att med beaktande av den enskilda människans frihet främja en samhällsutveckling med jämlika och goda sociala levnadsförhållanden och en god och långsiktigt hållbar livsmiljö för människorna i dagens samhälle och för kommande generationer (1 kap. 1 §). Att planlägga användningen av mark och vatten är en angelägenhet – det s.k. kommunala planmono- polet (1 kap. 2 §). Lokalisering av bebyggelse m.m. Som grundregel för lokalisering av bebyggelse gäller att marken skall vara från allmän synpunkt lämplig för ändamålet. Bedömningen av lämpligheten sker vid planläggning eller i ärenden om bygglov eller förhandsbesked (1 kap. 6 §). Mark- och vattenområden skall användas för det eller de ändamål för vilka områdena är mest lämpade med hänsyn till dels beskaffenhet och läge, dels föreliggande behov. Sådan användning som medför en från allmän synpunkt god hushållning har företräde. Bestämmelserna i 3 och 4 kap. skall tillämpas vid planläggning och i ärenden om bygglov och förhandsbesked. Dessutom skall enligt 5 kap. 3 § miljö- balken miljökvalitetsnormer iakttas vid planering och planläggning (2 kap. 1 §). Vid planläggning och beslut om bygglov m.m. skall, med beaktande av natur- och kulturvärden, en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltalande utformning av bl.a. bebyggelse, kommunikationsleder och andra anläggningar främjas. Likaså skall en från social synpunkt god livsmiljö, goda miljöförhållanden i övrigt samt en långsiktigt god hus- hållning med mark och vatten och med energi och råvaror främjas. Även förhållandena i angränsande kommuner skall beaktas. Varken plan- läggning eller beslut om bl.a. bygglov får medverka till att en miljö- kvalitetsnorm enligt 5 kap. överträds (2 kap. 2 §). Bebyggelse skall lokaliseras till mark som är lämpad för ändamålet med hänsyn till bl.a. de boendes och övrigas hälsa, möjligheterna att förebygga vatten- och luftföroreningar samt bullerstörningar. Dessutom skall bebyggelse och anläggningar som för sin funktion kräver tillförsel av energi lokaliseras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till energi- försörjningen och energihushållningen (2 kap. 3 §). Inom områden med sammanhållen bebyggelse ställs särskilda krav på bebyggelsemiljöns utformning (2 kap. 4 §). Krav på byggnader m.m. Placering och utformning av byggnader skall göras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen (3 kap. 1 §) och så att de eller deras använd- ning inte medför betydande olägenheter för omgivningen (3 kap. 2 §). Kraven på byggnader gäller i viss utsträckning även andra anläggningar, t.ex. bergrum för lagring av bl.a. flytande naturgas (3 kap. 14 §). Varje kommun skall ha en aktuell översiktsplan som omfattar hela kommunen. Planen skall ge vägledning för beslut om användningen av mark- och vattenområden samt om hur den byggda miljön skall ut- vecklas och bevaras. Översiktsplanen är inte bindande för myndigheter och enskilda (1 kap. 3 §).