sou · GNB334d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommittén skall skyndsamt undersöka tillämpningen av kravet på att en person som söker medborgarskap måste kunna styrka sin identitet samt överväga och föreslå regeländringar för att komma till rätta med problemet att vissa invandrare inte har möjlighet att up pfylla vad som normalt krävs i detta avseende och därmed riskerar att ställas utanför möjligheten att bli svenska medborgare. Den grun d- läggande principen att man skall kunna styrka sin identitet vid ansökan om svenskt medborgarskap måste dock ligga fast. Det förslag som I n- vandrarverket lagt fram skall analyseras och övervägas, men även andra lösningar skall kunna komma i fråga. Barn som föds i När det gäller barn som föds i vars föräldrar har utländskt medborgarskap skall kommittén analysera för- och nackdelar med olika alternativ till reglering som under vissa förutsättningar skulle erbjuda möjlighet till svenskt medborgarskap. Analysen bör omfatta olika lö s- ningar som skulle underlätta för sådana barn att bli svenska a- re om föräldrarna har permanent uppehållstillstånd. Kommittén skall i sina överväganden beakta de grundläggande principer som gäller för den svenska medborgarskapslagstiftningen. Om kommitténs öve r- väganden föranleder det, skall förslag till lagregler läggas fram. Systemet med s.k. villkorat medborgarskap har som tidigare nämnts lett till vissa problem för sökande som har svårigheter att få befrielse från tidigare medborgarskap. Kommittén skall analysera dessa problem och vid behov föreslå ändringar i reglerna. Ärenden som prövas av regeringen inrättades ansågs det viktigt att regeringen även i fortsättningen skulle pröva bl.a. medborgarskapsärenden som innefattar olika säkerhetsaspekter. Kommittén skall analysera frågan om och i vilken mån dessa medborgarskapsärenden verkligen behöver prövas av regeringen samt överväga om de i stället kan prövas av I n- vandrarverket, , domstol eller någon annan my n- dighet. En utgångspunkt bör vara att regeringens prövning av ärenden i första instans skall undvikas. Ett viktigt skäl att söka efter andra lö s- ningar är att det saknas möjlighet att överklaga regeringens beslut. Nordiskt och europeiskt perspektiv Kommittén skall analysera medborgarskapslagstiftningen i ett nordiskt och europeiskt perspektiv samt följa arbetet inom med en ny europeisk konvention om medborgarskap. I den mån det behövs för att svensk lagstiftning skall stå i överensstämmelse med konventionen, skall kommittén överväga och föreslå ändringar i medborgarskapsla g- stiftningen. Med hänsyn till det nordiska samarbete som har kännetecknat området skall kommittén inrikta sitt arbete på att även i fortsättningen en i stort sett gemensam nordisk utgångspunkt för me d- borgarskapslagstiftningen skall upprätthållas. Kommittén får i utredningsarbetet ta upp även andra frågor som gäller medborgarskapslagstiftningen än de som har berörts. Utredningsarbetet skall vara avslutat . I den del som gäller kravet på styrkande av identitet skall kommitténs överväganden och förslag redovisas . Kommittén bör samråda med andra pågående utredningar på det inte g- rations- och migrationspolitiska området. Det gäller särskilt utrednin g- en om introduktion för nyanlända invandrare samt ny myndighet s- struktur för det integrationspolitiska området (In 1997:03) och en kommande utredning om ny instans- och processordning vid tillämp- ning av utlännings- och medborgarskapslagstiftningen, m.m. Under arbetets gång bör kommittén hålla kontakt med övriga nordiska länder. För utredningsarbetet gäller regeringens direktiv till samtliga kommi t- téer och särskilda utredare om redovisning av regionalpolitiska kons e- kvenser (dir. 1992:50), om prövning av offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om jämställdhetspolitiska aspekter (dir. 1994:124) samt om redovisning av konsekvenser för brottsligheten (dir. 1996:49). Tilläggsdirektiv till 1997 års Beslut vid regeringssammanträde . medborgarskapskommitté ges i uppdrag att förutsättningslöst utreda frågan om dubbelt medborgarskap. Kommittén skall analysera konsekvenserna av dubbelt medborgarskap, både ur statens och den enskildes synvinkel, såväl vid invandring som vid utvandring. Anal y- sen skall särskilt beröra problematiken kring rösträtt och valbarhet i flera länder samt säkerhetsfrågor, frågor om fullgörande av totalfö r- svarsplikt och om konsulärt bistånd. Kommittén skall vidare analysera och överväga konsekvenserna av ett generellt frångående av den nu gällande principen om att undvika dubbelt medborgarskap och föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som kan bli följden av de s- sa överväganden. Kommittén skall göra en bedömning av förslagens ekonomiska konsekvenser för såväl staten som kommunsektorn. För arbetet gäller i övrigt de förutsättningar som har angetts i de u r- sprungliga direktiven (dir. 1997:5), dock med den ändringen att upp- draget skall slutredovisas . Regeringen beslutade att tillkalla en parlamenta- risk kommitté med uppgift att se över lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap (dir. 1997:5). I uppdraget ingår dels att göra en allmän översyn av lagen, dels att utreda vissa närmare angivna frågeställningar som rör medborgarskapslagstiftningen. Kommittén skall också utreda och överväga behovet av åtgärder som kan vidtas för att stärka me d- borgarskapets status som ett led i integrationsprocessen. Kommittén har antagit namnet medborgarskapskommitté. I direktiven anges bl.a. att dubbla medborgarskap i princip bör undv i- kas, men att det kan tänkas att det finns ytterligare situationer än de som gäller där dubbelt medborgarskap bör accepteras. I uppdraget ligger även att undersöka förekomsten av dubbelt medbo r- garskap . Kommittén skall slutredovisa sitt uppdrag . Kommittén har i en skrivelse till regeringen be- gärt att regeringen i tilläggsdirektiv uppdrar åt kommittén att förutsät t- ningslöst utreda frågan om dubbelt medborgarskap och att utredning s- tiden förlängs. Kommittén har ansett det angeläget att det i arbetet med en ny medborgarskapslag görs en förutsättningslös analys av de för- och nackdelar som följer med dubbelt medborga rskap. Den svenska medborgarskapslagstiftningen bygger bl.a. på grundprin- cipen att dubbla medborgarskap bör undvikas. I många andra länder, t.ex. flertalet av våra nordiska grannländer, gäller samma princip. Ett uttryck för denna princip är Europarådskonvention om b e- gränsning av fall av flerfaldiga medborgarskap och om militära fö r- pliktelser i fall av flerfaldigt medborgarskap, vilken har ratificerats av tretton av medlemsländer, däribland . I konve n- tionen föreskrivs bl.a. att en vuxen medborgare i en konventionsstat som frivilligt förvärvar medborgarskap i en annan konventionsstat skall förlora sitt tidigare medborgarskap. I fråga om militära förpliktelser framgår bl.a. att den som är medborgare i två eller flera konvention s- stater inte skall åläggas att fullgöra militärtjänst i mer än en av dessa stater. I den svenska medborgarskapslagstiftningen kommer principen om att undvika dubbelt medborgarskap till uttryck på flera sätt, både när det gäller utlänningar som blir svenska medborgare och svenska a- re som förvärvar ett annat medborgarskap. De viktigaste bestämmelse r- na finns i 6 och 7 §§ lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap. I 6 § fjärde stycket föreskrivs att det som villkor för förvärv av svenskt me d- borgarskap kan uppställas krav om befrielse från det tidigare medbo r- garskapet. Av 7 § följer att den som genom ansökan eller uttryckligt samtycke eller genom att inträda i allmän tjänst förvärvar ett utländskt medborgarskap automatiskt förlorar sitt svenska medborgar skap. Strävan att förhindra uppkomsten av dubbelt medborgarskap har sin grund i uppfattningen att dubbla medborgarskap medför nackdelar och komplikationer för såväl de inblandade staterna som för individen. Detta gäller bl.a. beträffande frågor som rösträtt och valbarhet vid val i flera länder, militärtjänstgöring och säkerhetsaspekter. Möjligheten att ge konsulärt bistånd i utlandet minskar också beträffande personer med flera medborgarskap. Förutsättningarna för att upprätthålla principen om ett medborgarskap har dock förändrats . Principen har således fått vika i flera avsenden. Ett exempel på detta är att det i ärenden om svenskt medborgarskap i ökad omfattning accepteras att kravet på medgivande till befrielse från det utländska medborgarskapet inte upprätthålls, n å- got som framför allt har sin grund i den betydande flyktinginvandrin g- en till . Det föreligger också stora svårigheter att erhålla befrielse från vissa länders medborgarskap. En del länder har mycket höga avgifter i sådana ärenden medan andra länders krav och rutiner innebär problem av annat slag. Mot denna bakgrund har regeringen beslutat att det inte skall ställas villkor om befrielse från iranskt medborgarskap som förutsättning för att bli svensk medborgare. Sammantaget innebär svensk praxis ett stort antal undantag från principen om ett medborgarskap. antog en konvention om medborgarskap som, till skillnad mot konvention, är neutral i fråga om dubbelt medborgarskap och överlämnar till konventionsst a- terna att själva bestämma i vilken utsträckning dubbla medborgarskap skall tillåtas. har undertecknat konventionen med förbehåll för ratifikation. Konventionen bör ses i ljuset av att flera länder, både i och på andra håll i världen, har kommit att inta en mer positiv inställning till dubbelt medborgarskap . PRELIMINÄR ÖVERSÄTTNING AV 1997 ÅRS Medlemsstaterna i och de övriga signatärstaterna av denna konvention, som beaktar att syfte är att uppnå en fastare enhet mellan sina medlemmar, som beaktar det stora antalet internationella instrument om medborgarskap, flerfaldigt medborgarskap och statslöshet, som erkänner att i medborgarskapsfrågor hänsyn skall tas både till statens och den enskildes rättmätiga intressen, som önskar främja en fortgående utveckling av rättsprinciperna om medborgarskap och införliva dem i nationell lagstiftning och så långt som möjligt undvika fall av statslöshet, som önskar undvika diskriminering i medborgarskapsfrågor, som är medvetna om rätten till skydd för familjelivet enligt artikel 8 i Konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som beaktar att stater har olika inställning till flerfaldigt medborgarskap och erkänner att det står varje stat fritt att i sin nationella lagstiftning bestämma vilken verkan en medborgares förvärv eller innehav av annat medborgarskap skall ha, som är överens om att det är önskvärt att finna tillfredsställande lö sningar på verkan av flerfaldigt medborgarskap, särskilt i fråga om de rättigheter och skyldigheter som tillkommer personer med flerfaldigt medborgarskap, som anser det vara önskvärt att personer som är medborgare i två eller flera konventionsstater inte skall behöva fullgöra sina militära förpli ktelser i mer än en av dessa, som beaktar behovet att främja internationellt samarbete mellan statliga behöriga myndigheter för medborgarskapsfrågor, har kommit överens om följande. Kapitel l Allmänna frågor Artikel 1 Konventionens syfte Denna konvention fastställer principer och regler för fysiska personers medborgarskap och regler som gäller militära förpliktelser vid flerfaldigat medborgarskap till vilka konventionsstaternas nationella lagstiftning skall anpassas. I denna konvention avses med a)medborgarskap: det rättsliga förhållandet mellan en person och en stat; termen har inte avseende på en persons etniska ursprung, b)flerfaldigt medborgarskap: innehav av två eller flera medborgarskap för en och samma person, c)barn: varje person , såvida inte myndig ålder up pnås tidigare enligt den lag som gäller för personen, d)nationell lag: alla slags bestämmelser i det nationella lagsystemet innefattande grundlag, lagstiftning, föreskrifter, dekret, rättspraxis, hävd och sedvana samt bestämmelser som följer av bindande internationella instrument. Kapitel II Allmänna medborgarskapsprinciper Artikel 3 Statens behörighet 1.Varje stat skall genom sin egen lagstiftning bestämma vem som skall vara medborgare i staten. 2.Denna lag skall godtas av andra stater i den utsträckning den är fö renlig med tillämpliga internationella konventioner, internationell sedvanerätt samt vanligen erkända rättsprinciper för medborgar skap. Varje konventionsstats medborgarskapsregler skall grundas på följande principer: a)Var och en har rätt till ett medborgarskap. b)Statslöshet skall undvikas. c)Ingen skall godtyckligt berövas sitt medborgarskap. d)Varken äktenskap eller upplösning av äktenskap mellan en med- borgare i en konventionsstat och en utlänning eller endera makens ändrade medborgarskap under äktenskapet skall automatiskt inverka på den andra makens medborgarskap. 1.En konventionsstats medborgarskapsregler skall inte innebära åtskillnad eller omfatta någon praxis liktydig med diskriminering på grund av kön, religion, ras, hudfärg eller nationell eller etnisk härkomst. 2.Varje konventionsstat skall vägledas av principen om icke- diskriminering mellan sina medborgare, oavsett om de är med- borgare från födelsen eller har förvärvat medborgarskapet . Artikel 6 Förvärv av medborgarskap 1.Varje konventionsstat skall i sin nationella lagstiftning föreskriva att medborgarskap i staten skall förvärvas ex lege av följande personer: a)Barn till föräldrar varav den ena vid barnets födelse är medborgare i den konventionsstaten med förbehåll för de undantag som kan finnas i dess nationella lagstiftning beträffande barn födda i utlandet. Med avseende på barn vars föräldraskap bestäms genom erkännande, domstolsbeslut eller liknande förfarande får en konventionsstat föreskriva att barnet skall förvärva medborgarskap i den staten i enlighet med det förfarande som bestäms av statens nationella lagstiftning. b)Hittebarn som anträffas inom statens territorium som annars skulle bli statslösa. 2Varje konventionsstat skall i sin nationella lagstiftning föreskriva att medborgarskap i staten skall förvärvas av barn födda inom dess territorium som inte vid födelsen förvärvar annat medborgarskap. Sådant medborgarskap skall medges a)vid födelsen ex lege, eller b)därefter, för barn som har förblivit statslösa, efter ansökan till behörig myndighet av eller för barnet i fråga på det sätt som föreskrivs i konventionsstatens nationella lagstiftning. En sådan ansökan får göras beroende av legalt och varaktigt hemvist inom dess territorium av högst innan ansökan gjordes. 3) Varje konventionsstat skall i sin nationella mö jlighet till naturalisation för personer som har legalt och var aktigt hemvist inom dess territorium. Vid uppställandet av villkor för naturalisation skall konventionsstaten inte fastställa än för hemvist som skall ha förflutit innan a nsökan kan göras. 3)Varje konventionsstat skall i sin nationella lagstiftning underlätta förvärv av medborgarskap i staten för följande personer: a)Äkta makar till medborgare i staten. b)Barn till någon medborgare i staten som avses i undantaget i artikel 6.1 a. c)Barn till föräldrar av vilka den ene förvärvar eller har förvärvat medborgarskap i staten. d)Barn som adopterats av någon medborgare i staten. e)Personer födda inom statens territorium som har legalt och va raktigt hemvist där. f)Personer som har legalt och varaktigt hemvist inom statens territorium som börjat före artonårsdagen; tids- periodens längd skall bestämmas i den berörda konventionsst atens nationella lagstiftning. g)Statslösa personer och personer som är erkända som flyktingar som har legalt och varaktigt hemvist inom statens territorium. Artikel 7 Förlust av medborgarskap ex lege eller på initiativ av en konventionsstat 1.En konventionsstat får i sin nationella lagstiftning inte föreskriva att medborgarskap i den staten skall förloras ex lege eller på statens initiativ utom i följande fall: a)Vid frivilligt förvärv av annat medborgarskap. b)Vid förvärv av konventionsstatens medborgarskap genom bedrägligt förfarande, osanna uppgifter eller undanhållande av relevanta sakförhållanden av sökanden. c)Vid frivillig tjänstgöring i en främmande stats försvarsmakt. d)Vid uppförande som allvarligt skadar konventionsstatens vitala intressen. e)Vid avsaknad av verklig anknytning mellan konventionsstaten och en medborgare som har varaktigt hemvist utomlands, f)Om det under barnets omyndighetstid fastställs att de förutsätt- ningar i den nationella lagstiftningen som föranledde förvärvet ex lege av konventionsstatens medborgarskap är up pfyllda. g)Vid adoption av ett barn om barnet förvärvar eller innehar den enas eller båda de adopterande föräldrarnas utländska medbo rgarskap. 2En konventionsstat får föreskriva att medborgarskap i den staten skall förloras av barn till föräldrar som förlorar medborgarskapet utom i de fall som avses i punkt 1 c och d i denna artikel. dock inte berövas sitt medborgarskap om någon av deras föräldrar behåller det. 3.En konventionsstat får i sin nationella lagstiftning inte föreskriva att medborgarskap i den staten skall förloras enligt punkt 1 eller 2 i denna artikel om personen i fråga därigenom skulle bli statslös, utom i de fall som nämns i punkt 1 b i denna artikel. Artikel 8 Förlust av medborgarskap på initiativ av den enskilde 1.Varje konventionsstat skall tillåta avsägelse av medborgarskap i den staten om den berörda personen inte därigenom blir statslös. 2.En konventionsstat får dock i sin nationella lagstiftning föreskriva att avsägelse endast får göras av medborgare som har varaktigt hemvist utomlands. Artikel 9 Återvinning av medborgarskap Varje konventionsstat skall i de fall och på de villkor som föreskrivs i dess nationella lagstiftning underlätta återvinning av medborgarskapet i den staten för tidigare medborgare som har legalt och varaktigt hemvist inom dess territorium. Kapitel IV Förfaranden angående medborgarskap Artikel 10 Behandling av ansökningar 1.Varje konventionsstat skall tillse att ansökningar om förvärv, bibehållande. förlust, återvinning och bekräftelse av medborgar- skapet i den staten behandlas inom skälig tid. Varje konventionsstat skall tillse att beslut om förvärv, bibehållande, förlust, återvinning och bekräftelse av medborgarskapet i den staten förses med skriftlig motivering. Artikel 12 Rätt till omprövning Varje konventionsstat skall tillse att beslut om förvärv, bibehållande, förlust, återvinning och bekräftelse av medborgarskapet i den staten skall kunna underkastas administrativ eller judiciell omprövning i enlighet med statens nationella lagstiftning. 1.Varje konventionsstat skall tillse att avgifterna för förvärv, bibehållande, förlust, återvinning och bekräftelse av medborgarskap i den staten är skäliga. 2.Varje konventionsstat skall tillse att avgifterna för administrativ eller judiciell omprövning inte är ett hinder för de sökande. Kapitel V Flerfaldigt medborgarskap Artikel 14 Fall av flerfaldigt medborgarskap ex lege 1 En konventionsstat skall medge a.att barn som har flera medborgarskap som automatiskt förvärvats vid födelsen får behålla dessa, b.att medborgare i staten har ett annat medborgarskap om detta automatiskt förvärvas vid ingående av äktenskap. 2.Bibehållandet av medborgarskapen enligt punkt 1 är underkastat tillämpliga bestämmelser i artikel 7 i denna konvention. Artikel 15 Andra möjliga fall av flerfaldigt medborgarskap Bestämmelserna i denna konvention skall inte begränsa en konve n- tionsstats rätt att i sin nationella lagstiftning bestämma a)om medborgare i staten som förvärvar eller har en annan stats medborgarskap behåller detta eller förlorar det, b)om förvärvet eller bibehållandet av medborgarskap i staten är beroende av avsägelse eller förlust av ett annat medborgarskap. Artikel 16 Bibehållande av tidigare medborgarskap En konventionsstat skall inte göra avsägelse eller förlust av annat medborgarskap till ett villkor för förvärv eller bibehållande av medborgarskap i staten i de fall avsägelse eller förlust inte är möjligt eller skäligen kan krävas. Artikel 17 Rättigheter och skyldigheter vid flerfaldigt medborgar- skap 1.Medborgare i en konventionsstat som har ett annat medborgarskap skall inom den konventionsstats territorium där de har hemvist ha samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare i den konventionsstaten. 2.Bestämmelserna i detta kapitel skall inte inverka på a)de folkrättsliga reglerna om en konventionsstats diplomatiska och konsulära skydd av en av sina medborgare som har annat medborgarskap, b)en konventionsstats tillämpning av internationella privaträttsliga regler på flerfaldigt medborgarskap. Kapitel VI Statssuccession och medborgarskap 1.Varje berörd konventionsstat skall i medborgarskapsfrågor vid statssuccession följa principen om rättssäkerhet, reglerna om mänskliga rättigheter samt principerna i artiklarna 4 och 5 i denna konvention och i punkt 2 i denna artikel särskilt i syfte att undvika statslöshet. 2.Vid beslut om beviljande och bibehållande av medborgarskap vid statssuccession skall varje berörd konventionsstat särskilt ta hänsyn till följande: a)Den verkliga och faktiska anknytningen mellan personen i fråga och staten. b)Personens varaktiga hemvist vid tiden för statssuccessionen. c)Personens eget önskemål. d)Personens territoriella härkomst. 3I de fall förvärv av medborgarskap är beroende av förlusten av ett utländskt medborgarskap skall bestämmelserna i artikel 16 i denna konvention gälla. Artikel 19 Överenskommelse genom internationella avtal Vid statssuccession skall de berörda konventionsstaterna söka reglera medborgarskapsfrågor genom inbördes avtal och, då så är tillämpligt, i sina förbindelser med andra berörda stater. Sådana avtal skall följa de principer och regler som finns i detta kapitel eller åberopas här. Artikel 20 Principer rörande icke-medborgare 1 Varje konventionsstat skall respektera följande principer: a)Medborgare i en föregångarstat som är stadigvarande bosatta inom det territorium över vilket suveräniteten överförs till en efterträdarstat och som inte har förvärvat medborgarskap i denna stat skall ha rätt att kvarstanna där. b)Personer som avses i a skall åtnjuta samma behandling som medborgare i efterträdarstaten i fråga om sociala och ekonomiska rättigheter. 2Varje konventionsstat får undanta personer som avses i punkt 1 från offentlig anställning som innebär utövande av den högsta makten. Kapitel VII Militära förpliktelser vid flerfaldigt medborgarskap Artikel 21 Fullgörande av militärtjänst 1.Den som är medborgare i två eller flera konventionsstater skall inte åläggas att fullgöra militärtjänst i mer än en av dessa stater. 2.Formerna för tillämpning av punkt 1 i denna artikel skall kunna bestämmas genom särskilda överenskommelser mellan berörda konventionsstater. 3.Om inte annat föreskrivs i särskilda överenskommelser som slutits eller kan komma att slutas, skall följande regler tillämpas i fråga om personer som är medborgare i två eller flera konventionsstater. a)Sådana personer skall vara skyldiga att fullgöra militärtjänst i den konventionsstat inom vars territorium de har varaktigt hemvist. De skall emellertid innan de fyllt kunna välja att frivilligt fullgöra sin militärtjänst i en annan konventionsstat där de också är med- borgare som till sin effektiva längd är åtminstone likvärdig med den som krävs av den förstnämnda ko nventionsstaten. b)Personer med varaktigt hemvist inom en konventionsstats territorium där de inte är medborgare eller inom en stats territorium som inte är konventionsstat skall kunna välja att fullgöra sin militärtjänst i vilken som helst av de konventionsstater där de är medborgare. c)Personer, som enligt reglerna i a och b i denna punkt skall fullgöra sin militärtjänst i en konventionsstat enligt den statens lagar, skall anses ha fullgjort sina militära förpliktelser gentemot varje annan konventionsstat i vilken de också är medborgare. d)Personer, som innan denna konvention trädde i kraft mellan konventionsstater i vilka de är medborgare har fullgjort sin