sou · GNB351d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Sammanfattningsvis kan sägas att såväl förekomst av synliga genitala vårtor som laboratoriemässigt påvisade genitala HPV-infektioner är relaterade till sexuell aktivitet och antalet direkta och indirekta sexualpartners på ett snarlikt sätt som för genital herpes simplex infektion. HPV-infektion är vanligast hos yngre vuxna. Långtidsuppföljning visar att flertalet kvinnor kan läka ut sin infek- tion , även de farliga former som är cancerframkallande. Hos vissa kvinnor fortskrider emellertid infektionen av okänd anled- ning vilket kan avläsas i form av cellförändringar på cervix där cervix- cancer kan bli slutstadiet. HIV-infekterade patienter kan som förväntat inte göra sig kvitt papillomavirusinfektionen. Vaccin och specifik antiviral behandling saknas. Säker sex minskar infektionsrisken. Influensavirus A, B (och C). Efter en inkubationstid på en uppkommer de allmänt kända influensasymtomen i form av feber, frossbrytningar, muskelvärk och torrhosta. I godartade fall är infektionen överspelad inom 7–10 da- gar men långdragna luftrörskatarrer och/eller lunginflammationer orsa- kar hög dödlighet hos framför allt äldre nedsatta individer samt patien- ter med lung- och hjärtsjukdom. Till följd av detta kan man statistiskt se ett nära samband mellan den totala dödligheten i samhället och influensaepidemierna. De ovan beskrivna komplikationerna anses ofta bero på bakteriella infektioner som lagrar sig ovanpå influensasjukdomen. Emellertid kan i vissa fall influensaviruset självt ge en allvarlig och ibland dödligt förlö- pande lunginflammation som mest drabbar yngre vuxna. Denna variant är således inte tillgänglig för behandling med vanliga antibiotika, inten- sivvård med beredskap för respiratorvård krävs. Specifika antivirala influensaläkemedel finns men är effektivast som förebyggande medi- cinering. Sjukdomsbeskrivningen gäller i huvudsak såväl influensa A som B. C-varianten är föga känd i . Influensa $ är dock mest betydelse- full, se nedan. Klinisk diagnos bekräftas med virologisk odling och serologi. Möjlig- het till snabbdiagnostik finns. Endast influensa A ger upphov till större epidemier som är historiskt belagda sedan åtminstone . Epidemiernas omfattning och infek- tionens svårighetsgrad beror på befolkningens immunitetsläge. Influen- sa uppträder epidemiskt på såväl norra som södra halvklotet. I tropikerna finns inte denna säsongsvariation. 298 %LODJD SOU 1999:51 För att influensa A skall kunna ge upphov till återkommande epide- mier krävs att virus förändrar sin ytstruktur (virusantigen) för att und- slippa värdens antikroppar som är ett minne av tidigare infektioner. Om antigenförändringen är måttlig uppträder "måttliga" influensaepidemier. Om antigenförändringen är radikal uppkommer förutsättningar för en världsomfattande epidemi s.k. SDQGHPL. Influensaviruset är utvecklingshistoriskt tidigast anpassat till sim- fåglar (t.ex. ankor och gäss) som har sina egna influensastammar utan påtagliga symtom. Man tror att virusets arvsmassa kan omkombineras mellan fågelinfluensavirus och människoinfluensavirus via en tredje djurart t.ex. gris. Därigenom uppkommer förutsättning för det om- nämnda radikala skiftet av antigen som gör influensaviruset kapabelt till SDQGHPLVN VSULGQLQJ. Konkreta förutsättningar för virusets evolu- tionära anpassning föreligger i där befolkningstätheten är stor och bybefolkningen lever i mycket nära kontakt med sina husdjur inkl. ankor och svin. Mekanismen kan ses som ett exempel på uppkomsten av "nya smittämnen" dvs. hur smittämnen anpassade till djur lyckas anpassa sig till människan: jämför avsnittet 6MXNGRPDUV XSSNRPVW RFK IDOO. Pandemierna bär ofta geografiska namn varifrån de först uppmärk- sammas. Den senaste pandemin kallas och uppträdde 1968. De influensaepidemier som uppträder i är i huvudsak varianter på med gradvis ändrade ytegenskaper. 1957 gick en pandemi under beteckningen Asiaten. Den mest kända pandemin var emellertid Spanska sjukan 1918– 1919. Man beräknar att denna pandemi skördade 21 miljoner dödsfall, till stor del i . Som en jämförelse anges antal stupade soldater i det pågående 1:a världskriget enligt till 8,5 miljoner. De fasansfulla minnena av spanska sjukan lever kvar hos den äldre generationen där hela familjer kunde utraderas. I uppskattas 37 500 personer ha avlidit –. Det motsvarar av den dåtida totalbefolkningen. +lOIWHQ DY G|GV IDOOHQ YDU PHOODQ RFK nU. Spanska sjukan uppvisar därmed vikti- ga särdrag mot andra influensaepidemier, dels den snabba spridningen under VRPPDUWLG dels den höga mortaliteten hos yngre. är svåra att förklara endast med hänsyn till den dåtida befolkningens allmänna mottaglighet till följd av näringstillstånd, trångboddhet etc. Frågan har sitt intresse eftersom virologisk expertis räknar med att en ny pandemi bör vara nära förestående. Smittsamheten är hög hos mottagliga individer och sjukdomen sprids i det öppna samhället. Viruset respekterar inga nationsgränser! Vaccin finns men måste kontinuerligt uppdateras för att anpassas till rådande influensastammar. Vid normala influensaepidemier används det i huvudsak till medicinska riskgrupper, i andra hand för att förhindra socialt negativa konsekvenser av epidemisk spridning. Vaccinet ger dock betydligt sämre immunitet än en naturlig influensainfektion. I övrigt är influensa uppenbarligen inte en sjukdom som går att stäv- ja med traditionellt smittskyddsarbete. Farhågorna för en ny pandemi har dock en EHUHGVNDSVDVSHNW där bl.a. tillgång till vaccin och anti- virala medel är viktig. Enligt nuvarande vetenskapliga uppfattning infektiösa proteiner (prio- ner) ofta förkortade PrP. Man har känt till och beskrivit s.k. långsamma infektioner i centrala nervsystemet hos djur och människa och förmodat att smitt- ämnen var okända virus. Nobelpristagare, , lanserade 1982 en då omstridd teori som i ökande utsträckning blivit accepterad. Denna går ut på att ett ä ggviteämne, prioner, som saknar arvsmassa är ansvarigt för sjukdomarna. Några av de mera kända är Kuru och sjukdom hos människa samt Scrapie hos får och BSE hos nötkreatur. Antropologisk forskning har klarlagt att sjukdomen Kuru i överfördes till kvinnor och barn som åt hjärnvävnad i rituell kannibalism. Den kända varianten av sjukdom är ärftlig eller uppkommer spontant av okänd orsak men har också visats kunna smitta vid kontakt med hjärnvävnad eller närliggande organ såsom transplantation av hornhinnor, hypofysextrakt eller med icke sterila neurokirurgiska instrument. Samtliga sjukdomar attackerar centrala nervsystemet och bryter ner nervceller efterlämnande hålrum som ger hjärnvävnaden ett svampigt (spongiformt) utseende. Jämför BSE: pongiform Encephalo- pathi. Såväl djur som människor drabbas av snabbt förlöpande symtom på såväl psykiska som motoriska funktioner vilket leder till döden i av fallen till . Preliminär diagnos ställs kliniskt med bl.a. stöd av EEG. Man håller på att utveckla antikroppstester mot prioner också. Definitiv diagnos ställs med mikroskopisk undersökning av hjärnvävnad, i regel vid obduktion. I hjärnan finns normalt prioner. Vid den ärftliga formen av Creutzfeldt- sjukdom föreligger en mutation i genen som styr tillverkningen av dessa och ger ett prion med avvikande uppbyggnad. Man tänker sig att detta avvikande prion rent kemiskt igångsätter en strukturförändring av kroppens normala friska prioner vilket slår ut deras funktion med slutresultatet undergång av nervvävnad. En bildlig jämförelse skulle kunna vara att man lägger ut en rad av spelkort som delvis täcker var- andra och därefter sticker in ett kort i raden, vänder på det och får hela raden av spelkort att vända sig åt fel håll. Slutsatsen är att prionsjukdomar kan vara ärftliga genom att den muterade genen överförs från generation till generation (förutsätter att insjuknandet sker i hög ålder vilket är det normala vid klassisk Creutz- feldt-Jakobs sjukdom) men också att det sjuka prionet kan överföras från individ till individ. För BSE har man kunnat konstatera att en prionsjukdom överförts IUnQ HQ DUW WLOO HQ DQQDQ, nämligen scrapiesmittämnet från får till nöt- kreatur via kadavermjöl. Man fruktar därför att nästa artbarriär också skall kunna överskridas nämligen nötkreatur till människa och detta skulle vara förklaringsmodellen för nya atypiska varianter av Creutz- feldt-Jakobs sjukdom som drabbat yngre människor i framför allt Stor- , enstaka också på kontinenten, sammanlagt drygt ett 20-tal fall. Oron för denna överföringsmekanism kvarstår men definitiva be- vis föreligger inte . Individer som drabbats av den nya varianten av sjukdom tillhör en särskild genetisk typ. Den klassiska formen av sjukdom inträffar i i cirka ett fall per 1 miljon invånare . BSE respektive atypisk sjukdom förekommer LQWH i . Frekvensen BSE hos husdjur är också starkt på retur, inte minst i . Kontrollåtgärder handlar om förbud mot användning av kadavermjöl som djurfoder samt försiktighet mot att förtära livsmedel som inne- håller nervvävnad från djurgrupper där prionsjukdomar förekommer. Prioner är mycket motståndskraftiga mot fysikalisk och kemisk påver- kan och kräver för destruktion långvarig autoklavering. Virusorsakade mag–tarmsjukdomar Ett antal olika grupper av virus som har kartlagts . Den sena upptäckten betingas av att flertalet diarrévirus inte kan odlas med sedvanliga metoder utan påvisas med elektronmikroskopi varefter man kan utveckla immunologiska eller molekylärbiologiska tester. kända smittämnen är: 5RWDYLUXV varav typ A är viktigast för Vissa serotyper inom grupp A samt de mera sällsynt före- kommande grupperna B och C ger också sjukdom hos djur. (QWHULVND DGHQRYLUXV av typ 40 och 41. &DOLFLJUXSSHQV YLUXV där man nu skiljer mellan klassiska calicivirus och undergrupperna Nor- walkvirus respektive Norwalk-liknande virus. För diarré hos människan är 1RUZDON 1RUZDON OLNQDQGH YLUXV YLNWLJDVW PHQ L GHQQD IUDPVWlOOQLQJ NDOODV GH WLOOVDPPDQV PHG NODVVLVND FDOLFLYLUXV I|U FDOLFLYLUXV Vissa skillnader mellan grupperna finns framför allt med avseende på ålderspreferens, i viss mån även svårighetsgrad och varaktighet. *HPHQVDPW är dock en kort inkubationstid på en följt av varierande grad av feber, kräkningar och diarré. I svåra fall kan sjukdomen leda till uttorkning som framför allt hos barn kan kräva sjukhusvård och vid sent insatta åtgärder kan leda till döden. Problemen är givetvis allvarligast i när diarrésjukdomar- na drabbar undernärda barn och sjukvårdsstrukturen är bristfällig. Behandling innebär ersättning av vätskeförluster. Efter folkhälso- kampanjer kan detta ofta genomföras i hemmet med vätskeersättnings- medel som av dryck. I svåra fall ges behandling på sjukhus med dropp. Globalt sett upptar diarrésjukdomar en tredjedel av barnsjukvårdens vårdplatser. Virus påvisas i avföringsprov enligt VPLWWlPQHQ ovan. Rotavirusdiag- nostiken är bäst etablerad. Calicivirusdiagnostik förekommer endast på SMI. Nedan beskrivs särdrag för de olika infektionerna. Rotavirus är globalt – och även i den viktigaste orsaken till diarré hos barn . I förekommer infektionen och svarar då för upp mot hälften av alla barn- diarréer enligt sjukhusbaserade undersökningar. Genom att infektionen orsakar skador på tarmslemhinnan kan efterförloppet ibland kompli- ceras av malabsorption (svårigheter att bryta ned och ta hand om födo- ämnen). )|UHNRPVW VSULGQLQJ RFK NRQWUROO DY URWDYLUXV Även om rotavirus således är vanligast hos barn så sprids de även som familjesmitta från t.ex. barndaghem. Därigenom är rotavirus även en viktig orsak till vuxendiarré. Genom sin vanlighet har rotavirusinfektioner avsevärd socioekonomisk betydelse. Spridningen anses vara faekaloral, framför allt som kontaktsmitta, och viruset är mycket smittsamt. Nosokomial spridning på barnkliniker är vanlig. På grund av rotavirusinfektionernas kvantitativa betydelse har WHO prioriterat YDFFLQXWYHFNOLQJ. Vaccinkandidater finns ute i klinisk pröv- ning. För alla barndiarréer utgör DPQLQJ ett skydd mot svåra former hos de minsta barnen. som nummer två i vanlighet hos barn. Jämfört med rotavirus drabbar enteriska adenovirus lite äldre barn. Symtomen är lindrigare och ofta mer långvariga. Spridning såsom rotavirus men några vaccin- kandidater är ej på gång. Det minst kända av gruppen diarréframkallande virus. Symtomen anges som lindriga i typiska fall. Epidemisk spridning förekommer på skolor och barndaghem, dock i väsentligt mindre omfattning än för rotavirus. Sjukdomsbilden är godartad men den viktiga innebörden av calicivirus- infektioner är XWEUHGQLQJHQ. Calicivirusinfektioner drabbar alla ålders- grupper och har en uttalad tendens till epidemisk spridning. är faekal–oral men man misstänker att även luftburen smitta kan förekomma i vissa situationer. Enligt en undersökning vid SMI var 1994–1995 64 av 83 utbrott av epidemisk diarré virusbetingade. de 63 fallen orsakades av calicivirus. Som NRQWDNWVPLWWD har calicivirus sin stora betydelse vid epidemier på institutioner. Calicivirus ger nämligen en hög andel sekundärfall dvs. smittan går från person till person. Sjukhus och sjukhemsavdelningar har slagits ut av calicivirusinfektioner med svåra resursproblem och lidanden inte minst hos äldre sängbundna patienter. Som OLYVPHGHOVEXUHQ epidemi har calicivirus blivit alltmer uppmärksammat och SMI anger att –1995 orsakades 16 av 22 vatten- och livsmedelsburna utbrott av calicivirus. Ett exempel är det ostronburna utbrottet nyår 1997. Ett sådant utbrott kan i princip fortplanta sig till institutioner och sjukhus via kontakt- smitta. .RQWUROO DY FDOLFLYLUXV LQIHNWLRQHU Specifik behandling och vaccin saknas. ning är viktig men försvåras av begränsade diagnostiska möjligheter. Jämför också avsnitten (SLGHPLVN GLDUUp RFK 0DWI|UJLIWQLQJ VDPW 6MXN KXVLQIHNWLRQHU. Skyndsamhetsaspekten vid epidemiska sjukdomar Smittskyddsarbete syftar till att skydda de friska från smitta. För att begreppet skall vara meningsfullt krävs därför att sjukdomen har för- måga till epidemisk spridning. För individen är en skyndsam diagnos viktig beträffande stelkramp (anmälningspliktig) liksom för hjärtin- farkt, men ingendera sjukdomen är smittsam i gängse mening. Av epidemiska sjukdomar har t.ex. de YHQHULVND ett mindre stor- mande förlopp. Smittspårning är mycket viktig men kan inte inledas in- nan en specifik diagnos ställts med hjälp av laboratoriet. För de vene- riska – liksom för många andra anmälningspliktiga sjukdomar kan därför laboratorierapporteringen, UlWW XWQ\WWMDG, kompensera luckor och brister i den kliniska rapporteringen. Andra sjukdomar har ett för individen stormande förlopp och/eller tendens till snabb spridning. Laboratoriediagnos fungerar här som en specifikation och bekräftelse till den kliniska diagnosen, men kommer för sent som utgångspunkt för praktiskt, ibland livräddande smitt- 6N\QGVDPKHWVDVSHNWHQ är således ett viktigt motiv för en välfunge- rande klinisk rapportering av epidemiska sjukdomar. Nedan följer ex- empel på sjukdomar där klinisk rapportering av skyndsamhetsskäl bör föregå laboratorieverifierad diagnos. icke anmälningspliktiga sjuk- domar markeras med DVWHULVN. Inkubationstiden är kort. Smittsamheten är visserligen måttlig men VMXNGRPVI|UORSSHW så stormande att varje förebyggt fall kan innebära ett räddat liv. * Anhopade fall av elakartade streptokock- och pneumokockinfektioner: Se figur. Dessa infektioner antar ibland ett förlopp som är jämförbart med meningokocksjukdom. * Anhopade fall av elakartad influensa Motiveringen är den samma som föregående. Se även spanska sjukan under rubriken ,. * Epidemiskt utbrott av mag-tarm sjukdom Smittspårning är här av utomordentlig betydelse och sker i kapplöpning med tiden för att förhindra stora utbrott av exempelvis salmonella eller Det är också tänktbart att I|UJLIWQLQJDU kan avslöjas inom ramen för ett sådant utbrott. Dessa är visserligen sällsynta men sjukdomsförloppet så allvarligt och smittsamheten så hög att man förbereder ett specialiserat och centrali- serat omhändertagande av dessa patienter. Naturligtvis är det önskvärt att även alla andra av dagens anmäl- ningspliktiga smittsamma sjukdomar rapporteras . Många allvar- liga sjukdomar som t.ex. pest, kolera, gula febern, rabies, fläckfeber, återfallsfeber, mjältbrand, difteri, polio och trichinos har emellertid bli- vit så sällsynta att det i praktiken kan vara svårt att ställa en klinisk diagnos och rapportera före laboratorieverifikation. I beskrivningen av de enskilda infektionerna och i avsnittet 6N\QGVDP KHWVDVSHNWHQ framgår att många infektioner blivit mycket sällsynta i Vissa av dem kan dock få en renässans i tider av social oro i vår omvärld. Beträffande får man vara observant på difteri, veneriska sjukdomar inklusive HIV, multiresistent gonorré. Även tu- berkulos, särskilt multiresistent sådan. Ökat resande till och migration från tredje världen aktualiserar HIV och malaria som båda är på frammarsch. Risken för importerad salmonella från Väst- och måste fortfarande beaktas, särskilt om de svenska särbestämmelserna upphör. Spridningen av multiresistenta bakterier i öppen och sluten vård är ett klart växande problem. En ny influensapandemi av spanska sjukans magnitud skulle få för- ödande konsekvenser för hela samhället. Slutligen vill jag anknyta till avsnittet 6MXNGRPDUV XSSNRPVW RFK IDOO. Naturen har gång på gång lyckats överraska med nya infektioner, ofta djursmitta som lyckats anpassa sig till människan och vi måste ha en mental beredskap inför sådana överraskningar. 308 %LODJD SOU 1999:51 Struktur i smittämnets hölje som stimulerar värden till bildning av antikroppar. Att påvisa ett antigen är där- med ofta likvärdigt med att påvisa smittämnet självt. studeras förekomst av antikroppar i serum vilket därför kallas serologi. indikerar en pågående eller genomgången in- Andra antikroppar är ett minne av tidigare genomgångna infektioner och kan användas för epide- miologiska studier, dvs. förekomst och utbredning av en smitta i samhället. Den nukleinsyra som fungerar som cellens "hårddisk", lagrar den genetiska koden. Används om en infektion som är ständigt förekomman- de i ett samhälle och uppträder utan stora svängningar i Således motsatsen till epidemisk. Äggviteämne som styr kemiska reaktioner i cellens Ordagrant: Avföring till mun. ningen mag–tarm-smitta. Antalet nyinsjuknade individer i en viss sjukdom per t.ex. 100 000 invånare och år. Indikation för en medicinsk åtgärd, t.ex. behandling el- ler diagnostik, föreligger om åtgärden är motiverad i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Den tid som förflyter från att man blivit exponerad för ett smittämne till att de första symtomen uppträder. Kliniken eller det kliniska förloppet av en sjukdom be- tyder förekomst av iakttagbara symtom och yttringar. Klinisk diagnos sätts utan hjälp av (mer avancerade) laboratoriemässiga eller tekniska hjälpmedel. Dödlighet i en viss sjukdom. Oral Via mun (föda). Oral behandling sätts därmed i motsats till injektionsbehandling (parenteral). Utfallet av en sjukdom avseende t.ex. dödlighet eller Struktur på värdcellen som smittämnet utnyttjar för att haka sig fast och därmed etablera infektion. Liksom DNA en nukleinsyra. formation från DNA i cellens maskineri. kan innehålla antingen DNA eller RNA. Sjukdomen ger inga märkbara symtom. En konstellation av olika symtom. Gift producerat av mikroorganismer som avfallspro- dukt eller som konkurrensmedel. &RQWURO RI &RPPXQLFDEOH 'LVHDVHV 0DQXDO. (SLGHPLRORJ\ DQG FOLQLFDO PDQLIHVWDWLRQV RI /\PH ERUUH OLRVLV. Dessutom personligt meddelande av författaren. ,QIHNWLRQHU ± PLNURELRORJL NOLQLN WHUDSL. *HQLWDO +XPDQ 3DSLOORPDYLUXVHV 6WXGLHV RI WKHLU RFFXU UHQFH W\SH VSHFWUXP DQG H[SUHVVLRQ. , . ,QIHNWLRQVPHGLFLQ ± HSLGHPLRORJL NOLQLN RFK WHUDSL. Mandell GL, , Dolin R. 3ULQFLSOHV DQG 3UDFWLFH RI ,QIHFWLRXV 'LVHDVHV, volume 1–2. Personlig information; , , de , . Årsrapport; Smittsamma sjukdomar i Sverige.1994, 1995, 1996. Allmänna råd avseende smittsamma sjukdomar (). 9DFFLQ PRW GLDUUp 6QDUW HQ UHDOLWHW PRW YLUXVRUVDNDG JDVWURHQWHULW L EnGH L RFK X ODQG. 1996; 93: 353-358. 9DWWHQ RFK OLYVPHGHOV|YHUI|UGD YLUXVVMXNGRPDU. Referenser till avsnittet Smittsamhet av HIV infektion 1.Soto-Ramierez LE, Renjifo B, McLane MF et al. +,9 /DQJHU KDQV¶ FHOO WURSLVP DVVRFLDWHG ZLWK KHWHURVH[XDO WUDQVPLVVLRQ RI +,9. Science 1996; 271: 1291-1293. 2.Janssens W, Buvé A, Nkengasong JN.7KH SX]]OH RI +,9 VXEW\SHV LQ $IULFD. AIDS 1997; 11: 705-712. 3.Liuzzi G, Chirianni A, , Bagnarelli P, Valenza A, , Piazza M. $QDO\VLV RI +,9 ORDG LQ EORRG VHPHQ DQG VDOLYD HYLGHQFH IRU GLIIHUHQW YLUDO FRPSDUWPHQWV LQ D FURVV VHFWLRQDO DQG ORQJLWXGLQDO VWXG\. AIDS 1996; 10: F51-F56. 4.Royce RA, Seña A, Cates W, . 6H[XDO WUDQVPLVVLRQ RI +,9. N Engl J Med 1997; 336: 1072-1078. Musicco M, Lazzarin A, Nicolosi A et al. $QWLUHWURYLUDO WUHDWPHQW RI PHQ LQIHFWHG ZLWK KXPDQ LPPXQRGHILFLHQF\ YLUXV W\SH UHGXFHV WKH LQFLGHQFH RI KHWHURVH[XDO WUDQVPLVVLRQ. 154: 1971–1976. 6.Dean M, Carrington M, Winkler C et al. *HQHWLF UHVWULFWLRQV RI +,9 LQIHFWLRQ DQG SURJUHVVLRQ WR $,'6 E\ D GHOHWLRQ DOOHOH RI WKH &.5 VWUXFWXUDO JHQH.Science 1996; 273: 1856-1862. 7.Update: recommendations for chemoprophylaxis after occupational exposure to HIV. MMWR 1996; 45: 468–473. 8.Katz MH, Gerberding JL. 3RVWH[SRVXUH WUHDWPHQW RI SHRSOH H[SRVHG WR WKH KXPDQ LPPXQRGHILFLHQF\ YLUXV WKURXJK VH[XDO FRQWDFW RU LQIHFWLRQ GUXJ XVH. N Engl J Med 1997; 336: 1097-1100. 9.Connor , , Gelber R et al. 5HGXFWLRQ RI PDWHUQDO±LQ IDQW WUDQVPLVVLRQ RI KXPDQ LPPXQRGHILFLHQF\ YLUXV W\SH ZLWK ]LGRYXGLQH WUHDWPHQW. N Engl J Med 1194; 331: 1173-1180. Referens beträffande HIV 2: , , , +,9 NlQGD 2OLNKHWHUQD NDQ I|UNODUD LQIHNWLRQHQV PHNDQLVPHU. kartidningen 1996; 23: 2230–2236. Referens till avsnitt specificering av HIV diagnostik i : , , chefsmikrobiolog, . Utlåtande om psykiatriskt perspektiv på situationen för de personer som tvångsisolerats enligt smittskyddslagen Beskrivning av de isolerade ................................................... Hemmahörighet i landet ......................................................... Speciella problem av sexuell art............................................. Hiv/aids-relaterade symptom.................................................. Anledning till isolering........................................................... Problem i psykiatrisk vård...................................................... Styrfaktorer för risktagande ................................................... Avgränsning mot LPT och LRV ............................................ Uppdraget är att avge ett självständigt utlåtande för att i ett psykiatriskt perspektiv belysa situationen för de personer, som tvångsisolerats en- ligt bestämmelserna i smittskyddslagen. Avsikten är att utlåtandet skall ge insikt i denna problematik och ut- göra underlag för kommitténs överväganden när det gäller behov och utformning av smittskyddsåtgärder. Utlåtandet skall kunna bifogas kommitténs betänkande som ett självständigt expertutlåtande. Författaren till utlåtandet har följande bakgrund av betydelse för upp- draget. Han har varit verksam inom allmänpsykiatrin som psykiater omkring och har arbetat med missbruksfrågor , särskilt rörande narkomanvård. är han socialläkare i stad, med placering på Behandlingsgruppen i City, en psykoterapeutisk specialmottagning för tidigare eller aktiva narkoti- kamissbrukare och deras anhöriga. Det har han varit 1/2-tidstjänstledig därifrån för att bestrida följande befattningar. –var han överläkare för Narkoman- hälsan på , en öppenvårdsmottagning då helt inriktad på hivantikroppstestningar, hivinformation och psykiatriskt stöd åt hivsmittade narkomaner och sådana under risk att smittas. –var han konsultläkare i narkomanfrågor vid Epidemiologiska avdelningen på dåvarande . –var han överläkare för den psy- kiatriska mottagningen vid infektionskliniken på och hade som ett uppdrag att vara psykiaterkonsult åt Den särskilda enheten för omhändertagande enligt smittskyddslagen på och .