sou · GNB3117 · 2000-01-01 00:00:00 — Behövs mer grundläggande utbildning? Behöver en ny Minitel tillhandahållas som kommunikationsred- skap? Det förra, ja, det senare, knappast, i dagens samhälle håller redan maskinvara på att bli väl spridd. Däremot kan ett programvarumäs- sigt dialogredskap vara motiverat, ett redskap med vars hjälp det är enkelt att inhämta information från nätet och därefter uttrycka och dokumentera sin medborgerliga mening i samhällsfrågor. Hur ska vidgad utbildning i demokratiskt deltagande kunna fås till stånd? Här erfordras mångfacetterade åtgärder, grundläggande arbete i skolan, insatser i folkbildningsorganisationernas regi, i stu- diecirklar, privata fristående kurser, massmedieinsatser, och mycket mera. Genomgående kan sådan utbildande verksamhet i dessa sam- manhang ges en praktisk och konkret form, som ligger nära det dis- kuterade ämnet, verkligt vidgat demokratiskt deltagande. Ett medborgarredskap av ovan nämnd typ bör ha sådana egen- skaper att det, förutom att ge tillgång till viktiga kunskapsreferenser, kan användas för att samla medborgares genomtänkta uppfattningar, och medverka till att förmedla dessa på ett sådant sätt att de kan bringas till nytta i den demokratiska processen. Det måste vidare vara vidsträckt tillgängligt i samhället, och vara tillgängligt på ett sådant sätt att medborgarna känner sig naturligt förtrogna med det. Det är fråga om ett administrativt redskap som kan ligga till grund för vidsträckt demokratisk kommunikation. Det bör vara möjligt för de människor som använder redskapet att på ett naturligt sätt anknyta till egna demokratiska rötter och kulturer, en ut- veckling som är väl belyst av bl.a. (1993). Redskapet bör kunna sammanfatta såväl lokala som regionala samråd. Det är sär- skilt det lokala samrådet som kan beröras, det spontana samrådet, som befinner sig på visst avstånd från etablerade organisatoriska former. Som sådant kommunikationsredskap ligger det nära till hands att föreställa sig en generell programvara som har egenskapen att dels kunna förmedla referenser till kunskapsdatabaser, och dels kunna sammanfatta resultat av gruppvisa demokratiska samtal. Ett sådant system, låt oss benämna det K, kan utgöras av en programvara som har som viktigt ändamål att sammanfatta medborgares vilja från möten av olika slag. Dessa möten kan vara verkliga eller ha ägt rum på lämpligt nät. Systemet K ska självt kunna köras på Internet, på ett sådant sätt att det är lätt tillgängligt för envar. Förutom att förmedla kunskapsreferenser under ett mötes gång, bör man med hjälp av insamlade uppgifter efter en lokal mötesdis- kussion kunna uttrycka: ·vilka som varit med i diskussionen ·när diskussionen ägde rum ·vad man kom fram till ·vilka som höll med, och vilka som inte höll med om slutsatserna ·hur man kan gå vidare med resultatet Användningen av systemet kan vara så enkel att dess form ska kunna fyllas i under eller efter ett möte. Detta ställer mycket höga krav på enkelhet. Inom K kan finnas statistiska rutiner som – om man vill – bear- betar de ståndpunkter som deltagarna gruppvis intagit och presente- rar dem sammanställda. De deltagare som så önskar, kan förbli ano- nyma. K kan ses som ett enkelt programvarupaket, som kan köras på olika datorer. Inom systemet kan finnas voteringsfunktioner, så att det blir enkelt att komma fram till resultat. Både majoritetsutfall och minoritetsutfall kan dokumenteras. Med beaktande av kompati- bilitetshänsyn kan systemet utvidgas med olika rutiner, t.ex. för olika typer av presentation av resultat. Vissa personer kan vilja ha presentation i stor stil, särskilt enkelt läsbara fonter, i ljudform m.m. Som en viktig egenskap kan noteras att systemet K ska kunna arbeta med olika invandrarspråk. Det existerar programvaror som liknar detta system, som utför delar av de bearbetningar och sammanställningar som här är aktuella. System som stöder idéskapande, gruppkommunikationsredskap m.m. utgör ett aktivt intresseområde . De här avsedda red- skapen utgör en vidareföring, fokuserar på kommunikation i den demokratiska processen, för fram det lokala medborgarordet. Det är här fråga om utomordenligt enkla redskap, så enkla till sitt handha- vande och så enkelt tillgängliga att det blir fullkomlig naturligt för många människor att ta dem i bruk vid demokratiska samråd, och att föra resultatet av samrådet vidare i den politiska beslutsprocessen. På basis av en samlad samhällelig specifikation kan olika system- leverantörer tillhandahålla dessa system. De kan ses som verkliga frivaror. Inte minst av säkerhetsskäl är det viktigt att sprida ansva- ret för tillgänglighållande och aktualisering till olika leverantörer. System K kan sålunda konstrueras för att komma till användning i första hand i lokala sammanhang. Det är i de lokala diskussionerna, inom studiecirkeln, vid kaffebordet , som demo- kratins rötter finns, rötter som kan bringas att växa. Detta samrådssystem kan ses som ett protokoll, som är tillgäng- ligt för envar, och med vars hjälp det kan vara enkelt att samman- fatta resultatet av ett samtal på ett sådant sätt att resultaten kan föras vidare, för senare politiska sammanställning. Det är intressant att överväga hur sådan sammanställning ska organiseras. Om systemet K ges sådana egenskaper att resultaten från en viss sammankomst mycket enkelt kan sammanfogas med resultaten från en annan sammankomst, så finns förvisso successiva risker för illvillig, snabb och ensidig samordning till ett hastigt re- sultat. Denna centraliseringsmöjlighet kan vara oroande. Placerat i händerna på krafter med destruktiva avsikter kan systemet då kom- ma att användas för antidemokratiska syften. Å andra sidan kan systemet underlätta att i demokratiska former föra fram folkets vilja. För att detta senare ska bli fallet, är det vä- sentligt att systemet konstrueras så att dess resultat har en kvalitativ prägel, där både majoriteter och minoriteter framträder. Därmed försvåras potentiellt missbruk, med endimensionell samkörning av resultat. Om systemet konstrueras för att vara en principiell och struktu- rell avbild av övergripande samhälleliga administrativa system, så att det är principiellt kompatibelt uppåt, kan kommunikation med andra av samhällets styrsystem underlättas. Det är i dessa samman- hang kvalitativ samordning från de många till omfånget små mötena som eftersträvas, inte kvantitativa samkörningar. Det är möjligt att decentralisera system av denna typ så långt, att de rymmer moduler som kan vara individuella. En sådan modul har den egenskapen att den kvantitativt sett kan förmedla en medborga- res uppfattningar så att dessa kan samverka med andras, i demokra- tisk mening. Sådana moduler kan användas vid deltagande i virtuella studiecirklar, vid möten som delvis äger rum på nätet. turligtvis viktigt för medborgare som av olika skäl har svårt att fy- siskt närvara vid vanliga politiska möten, t.ex. människor med funk- tionsnedsättningar. En känslighet för bruk i olika miljöer är naturlig. System av ovanstående typ kan förmedla embryon till folkets vilja, något som kan användas för fundamental demokratisk styrning. Ett vasst redskap, en skalpell, kan effektivt användas för de- struktiva syften, men kan också vara nödvändig vid en livsbejakande medicinsk operation, i helande syfte. I ett system av alltmer distribuerat politiskt deltagande blir det allt- mer komplicerat att utkräva direkt ansvar för gjorda ställningsta- ganden. De aktuella politiska ställningstagandena emanerar i det ideala demokratiska fallet från folket självt. Ska då folket självt stäl- las till ansvar, om något går snett? Hur skulle detta i så fall organise- ras? Hur kan ansvar utkrävas i ett system där det folkvalt represen- tativa kompletteras av demokratiska delsystem av mer direkt karak- tär? Ju mer man distribuerar, desto fler är det ju som deltar, som har att dela på ansvaret. I dagens representativa politiska system utkrävs ansvar av de folkvalda. De politiskt skickliga ska kunna ges heder. Och – miss- bruk av det förtroende man erhållit leder till att man inte blir om- vald, eller i mer dramatiska situationer att man även mitt kan bli skiljd från sitt förtroendeuppdrag. Massmedierna har en egen form. En ansvarig utgivare för ett massmedium agerar på basis av ensamansvaret, en ensam har ut- setts som ansvarig för det som publiceras i ett massmedium. Det är möjligt att anknyta till detta. För insamling av medbor- gerliga uppfattningar samt för framförande av resultatet av vissa politiska diskussioner kan en person utses som ansvarig. Detta kan vara för en viss grupp möten, för en väldefinierad mängd politiska ställningstaganden, och för . Begreppet ansvarig utgivare kan få en motsvarighet i en ansvarig medborgare, en mötessekrete- rare som är vald utan partsintresse. Eftersom mötesprotokollen är offentliga, kan en kvalitetskontroll, en självsanering, ske. Ju större grupp medborgare som deltar i ett beslut, desto fler är det uppenbarligen som har att dela på ansvaret. På nätet finns emel- lertid plats för notering av även många deltagare i en diskussion. Funktionen som ansvarig kan fördelas över tiden, mellan olika per- soner. Ansvarsfrågorna, som är komplicerade, fäster uppmärksamhet på hela integrationen av det vidgade deltagandet i det politiska besluts- fattandet. Rättsliga konsekvenser av detta måste analyseras. Det behövs också genomgripande organisatorisk utveckling för att komma fram till fungerande mer distribuerade deltagarformer. Sla- ton (1998) talar om behovet av politisk transformation, hon menar att det inte räcker med anpassning av dagens system till nya förut- sättningar, att det behövs nya politiska strukturer. Man kan fråga sig om rättsliga integritetsskäl kan bromsa spridning- en av system för dokumentation av vidgat medborgardeltagande. Den kritiserade nya Personuppgiftslagen anmodar till varsamhet med hantering av personidentifierbara data. Det vore illa om rättsliga bromsar skulle försvåra eller omöjlig- göra ett vidgat demokratiskt deltagande i landet. Det finns en na- turlig grundläggande öppning i Personuppgiftslagen, där det stipule- ras att all bearbetning av personuppgifter är tillåten om den sker med den registrerades samtycke. Det är därför möjligt att som en standardiserad frågeställning i begynnelsen av varje användning av i detta sammanhang aktuella system notera att varje medborgare medger att varje annan medborgare må uttala sig om envar i dessa system. Man når då inte alla, men många. Vidare har Datainspektionen (DI) föreslagit lättnader i tillämp- ning av Personuppgiftslagen, enligt DI på följande sätt: Datainspektionen föreslår att regeringen genom en ändring i person- uppgiftsförordningen gör det tillåtet att skriva om andra personer än sig själv i löpande text på Internet om det uppenbart saknas risk för kränk- ning av den registrerades personliga integritet. Vidare föreslås särskilda undantag för kommunernas informationsverksamhet. Uppgifter i vissa protokoll, kungörelser, kallelser och diarier som direkt pekar ut enskilda personer ska som regel få publiceras på Internet om det är uppenbart att det saknas risk för integritetskränkning. Det finns politiskt stöd för detta. Personuppgiftslagen reser uppen- barligen inga hinder för en utveckling i riktning åt Internetbaserat vidgat medborgarinflytande av den typ som diskuteras här. Man kan fråga sig om existensen av det ovan nämnda systemet K, eller av något annat teknikstött system för att föra fram folkets vilja, kan komma att te sig så inbjudande att många medborgare spontant tar dem i bruk. Det kan finnas fog för tvekan här. Det har tidigare gjorts många försök med publikt tillgängliga terminaler, med vilkas hjälp medborgarna har kunnat komma i kontakt med samhällets institutioner och företrädare. Det vore en överdrift att säga att dessa system visat sig entydigt framgångsrika. De har visat sig endast mycket måttligt använda. Men hopp finns också. Rombach (1997) hävdar att politikerför- aktet är en myt – åtminstone enligt av honom utförda intervjuer med folkvalda. Andra publikationer, och många opinionsmätningar, pekar på motsatsen, med låg tillit till folkvalda politiker, och ett allt lägre medborgerligt deltagande i allmänna val. Det finns fog för analys där dessa utsagor ställs mot varandra och prövas. Detta kan göras med användning av redskap som system K ovan, där möjlighet finns att föra fram det verkligt lokala samtalets innehåll. Sannolikt är det just mina frågor som är viktiga, och så länge jag får diskutera mina frågor, då är jag verkligen intresserad. Detta val av olika frågor för olika typer av demokratiskt samråd är värt eftertanke. Självfallet kan inte den övergripande försvarspo- litiken eller skattepolitikens teknikaliteter göras föremål för kom- munal folkomröstning (jfr , 1971). Det är inte sannolikt att stora grupper medborgare inom rimlig tid skulle vara tillräckligt pålästa för att deltaga konstruktivt i sådana frågor. Frågans natur får styra till en annan beslutsform. Men val av buss eller spårvagn som kollektivtrafikmedel? Eller val av konstnärlig utsmyckning av skola och dagis? Det är sannolikt att många medborgare skulle känna sig mer de- mokratiskt tillfredsställda vad gäller ett antal stora beslut om det vore praktiskt möjligt för dem att delta i ett antal till sin omedelbara räckvidd små beslut. Vetskapen om att ha deltagit behöver inte alltid vara kopplad till antalet beslut, eller arten av beslut, man delta- git i. Att ha deltagit aktivt i beslutet om busshållplatsen kan ha en positiv effekt på tillfredsställelsen över skattebeslutet. är en förslagslåda principiellt meningsfull. Dess bara existens är viktig. Exempel på områden där en ökande andel medborgare uppgi- vit någon grad av intresse att läsa, höra eller se om det 1955–1996 Samhälle, sociala frågor Spel, lotterier m.m. Uppgifterna hämtade från FSI, 1998 (/Timander). frågor ur ett batteri om ett femtiotal olika intresseområden. Men många människor känner sig kanske inte lockade av tätt demo- kratiskt deltagande. Trots det är det samhälleligt fundamentalt att alla deltar. Här finns en konflikt. Vad kan vi göra för att lösa upp denna knut? Tvång brukar ofta få oönskad effekt. Man kan i stället laborera med samhälleliga lockbeten. Det finns samhällstjänster, t.ex. utbild- ning eller annan saklig upplysning, som många människor önskar tillgång till. Ett byte mellan medborgare och samhälle kan komma till stånd. Vissa speciella och värdefulla samhällstjänster kan ställas till förfogande för de medborgare som visar intresse av att aktivt deltaga demokratiskt i samhällets styrning. Företrädare för samhäl- let kan också finna det meningsfullt att till den enskilda demokra- tiskt särskilt aktiva medborgaren föreslå även mer glamorösa erbju- danden, om inte skatteavdrag, så nära nog. Lönsamheten i sådana samhälleliga erbjudanden till medborgarna kan ha samband med att samhället för sin del kan nå vinster av olika slag via den tillfreds- ställda medborgaren. Man kan åtminstone undvika motsatsen – kostnader som följd av medborgerligt missnöje och missämja i sam- hället. Med redskap tillgängliga som på ett enkelt sätt kan förmedla medborgarens vilja och prioriteringar kan vi tala om att medborgar- sfären utvidgas. Ökat deltagande i samhällslivet blir lockande när det är tydligt och uppenbart att det finns någon som lyssnar. Barber, B. (1998) A passion for democracy. , N.J.: Prince- ton University Press Barber, B. (1998) A place for us. & Slaton C. (1998) Transformational politics. Jerkert, B. (1998) Att rösta med händerna. Den digitala dialogen – Utveckling av SamhällsGuiden , Ds 1997:12, . , A. et al. (1997) Teledemokrati, (1999) Politikerförakt eller mogen misstro? (1971) Närdemokrati i dataåldern. (1998) Samhällsdialogen. (1993) Making democracy work. , N.J.: Prin- ceton University Press Rombach, B. (1997) Politikerföraktet är en myt. Toffler, A. (1980) The third wave. Tsagarousiano, R. et al. (1998) Cyberdemocracy. /Timander (1997) Teldok 115. Internets betydelse för valkampanjerna 1 1998 kommer att vara det år då Internet får sitt genombrott som poli- tiskt medium också i . Det återstår att se vem det gagnar. Inte bara partier har hemsidor – så har även många enskilda politiker, något som kan visa sig nog så betydelsefullt inför årets val, där ett inslag av personval kommer att finnas.2 De allmänna valen är något av den representativa demokratins hög- tidsdag. Folkviljan skall då förverkligas genom att medborgarna utvärderar den gångna mandatperioden och i valbåset anger politi- kens inriktning . Den svenska demokratin dras dessvärre med en rad problem. Valdeltagandet har de senaste valen sjunkit och var vid europapar- lamentsvalet på en oroväckande låg nivå.3 Likaså har andelen partimedlemmar och partianhängare minskat4. Allmänhetens förtro- ende för politiker är inte heller det bästa5 och kandidatkännedomen minskar.6 Bristen på kontakt mellan väljare och valda har gått så långt att en majoritet av svenska väljare inte känt till namnet på en enda riksdagskandidat de röstat på.7 En nyhet i det senaste riksdagsvalet var emellertid att väljarna fick en ökad möjlighet till påverkan på politiken: möjligheten att personrösta. Vissa har knutit förhoppningar om ett vitaliserande av demokratin till denna reform genom en förbättrad relation mellan folkvalda och allmänhet, medan andra i stället ser riskerna för en fixering vid personfrågor och därmed ett försvagat intresse för poli- tik.8 Personvalet var dock inte den enda nyheten valrörelse. Det var även första gången Internet användes av de politiska parti- erna och politiker i någon större utsträckning. Visserligen har den nya informationsteknologin använts tidigare i politiska samman- hang, men då endast sporadiskt och av vissa politiska aktörer. har dock alla riksdagspartierna egna hemsidor på Internet.9 Utvecklingen av den nya informationstekniken och användandet av datorer och Internet har varit explosionsartad. Antalet personer i som använder Internet har till slutet av 1997 ungefär tiofaldigats.10 Siffror från Interactive Media anger att av svenskar- na använde Internet , ungefär för det senaste valet.11 Det finns även uppgifter på att 200 000 personer under valrörelsen besökte någon eller några av partiernas hemsidor.12 När ny teknik och nya kampanjmedia introduceras förändras valkampanjerna och därmed villkoren för demokratin. Valkampan- jernas betydelse för demokratin kan inte nog understrykas då de skall tillhandahålla väljarna nödvändig information för att ta ställ- ning i valet.13 Den fråga som infinner sig är vad den nya infor- mationstekniken och Internet i synnerhet kommer att betyda för valkampanjerna och därmed demokratin i . Huvudsakligen kommer fyra frågeställningar att besvaras i före- liggande artikel. För det första skall undersökas i vilken utsträckning riksdagskandidaterna 1998 använde sig av hemsidor i valrörelsen och hur dessa var utformade. För det andra skall analyseras vilka som har använt sig av en hemsida och vad det kan bero på. För det tredje kommer jag analysera om Internet kan påverka budskapen i valkam- panjerna och för det fjärde kommer en översiktlig analys av hemsi- dornas eventuella effekter på personkryssen företas. Valkampanjen på Internet – en översikt För att undersöka vilka riksdagskandidater som har använt sig av internethemsidor i sin valkampanj inför riksdagsvalet har jag samlat in ett omfattande material från Internet. För att genomföra en systematisk undersökning av samtliga kandidaters eventuella hemsidor har jag använt vissa sökkriterier. Jag har valt att söka efter kandidaternas internethemsidor genom att titta på samtliga riks- dagspartiers centrala hemsidor samt i förekommande fall distrikt- /länsorganisationens eller motsvarandes hemsida. Utöver partiernas websidor kommer jag även avsöka Torgets valsida för att fånga in de hemsidor som inte är länkade från kandidatens parti. Jag har sedan registrerat vilka kandidater som hade någon form av egen hemsida samt en del olika egenskaper hos hemsidorna.14 I riksdagsvalet ställde drygt 4 500 kandidater upp runt om i landet för de nuvarande sju riksdagspartierna.15 Av de drygt 4 500 kandidaterna hade närmare 600 en personlig hemsida på Internet, vilket motsvarar av samtliga kandidater.16 Om vi även räknar med de kandidater som presenteras av sitt parti tillsammans med andra kandidater utan att varje kandidat har en egen sida och utan att medborgaren får tillfälle att välja vilken av kandidaterna närmare information önskas om tillkommer ytterligare 151 kandidater som det fanns information om på Internet i valkam- panjen. Det innebär att av samtliga kandidater finns presenterade på Internet totalt sett.17 Här intresserar jag mig dock främst för de riksdagskandidater som kan sägas ha haft någon form av egen hemsida. Riksdagskandidaternas hemsidor har ett mycket varierande utse- ende och antar mycket olika former. En del är korta och kärnfulla presentationer i punktform medan andra är ytterst omfattande färg- och musiksprakande informationskällor som inkluderar omfattande arkiv över exempelvis kandidatens debattartiklar eller motioner . Inte bara formen utan även innehållet på sidorna är varierande. En del består bara av tidigare publicerade tidningsartiklar medan andra presenterar ett eget litet valmanifest. Vissa sidor är även nästan helt befriade från politisk information. Ett exempel är centerkvinnan i som i stort sett bara berättar om sina barnbarn och sitt teaterintresse på hemsidan. Andra har förutom sina politiska åsikter även lagt in en del minst sagt lättsammare in- slag på sina hemsidor. Några exempel på detta är den östergötska miljöpartisten som är en hängiven ABBA-fantast och även låter detta återspeglas på sin hemsida, den 74-årige stockholmsmoderaten som har toner av som bakgrund på hemsidan eller folkpartisten som arrangerade en tävling kallad kryzzakjellkrysset där man kunde vinna en londonresa eller ett pre- sentkort på ! För en analys av den mängd information som fanns på hemsi- dorna delar jag in dem i tre kategorier: sidor som innehåller mindre än en normalstor skärmsida text, sidor som innehåller en till två skärmsidor text och sidor som innehåller mer än två normalstora skärmsidor text.18 Resultaten visar att ungefär en tredjedel av kandi- daternas hemsidor återfinns i varje kategori. Den tidigare nämnda möjligheten att på hemsidorna få läsa debattartiklar, motioner, krö- nikor, veckobrev, pressmeddelanden eller liknande som kandidater- na har skrivit fanns på en femtedel av hemsidorna. Det var dessutom av kandidaterna som utnyttjade denna möjlighet i någon större utsträckning och hade fler än fem sådana texter tillgängliga på sidan. Barber lämpar sig Internet bättre för bilder och ljud än för text.19 Hur pass villiga var då kandidaterna att posera på bild? Än så länge är i alla fall riksdagskandidaternas hemsidor dominerade av text även om bilder förekommer. av kandidaterna hade minst ett fotografi på sin hemsida. Därutöver hade en femtedel flera olika fotografier, det behöver dock inte hand- la enbart om bilder av kandidaterna själva, utan om fotografier i allmänhet. Alla kandidater uppmanar inte öppet väljarna på sina hemsidor att sätta ett kryss för just dem. av kandidaterna med hemsidor har någon form av tydlig kryssningsuppmaning. Det kan dock tänkas att även kandidater som inte på samma öppna sätt uppmanar till det likväl driver en personvalskampanj. En hemsida med information om kandidaten och dennes åsikter kan mycket väl fungera som kampanjsida även utan uttryckliga kryssningsuppma- ningar. Det visar sig emellertid att endast hälften, , av alla kandidater som hade en hemsida i valrörelsen säger sig ha bedrivit personvalskampanj för egen del.20 Långt ifrån alla som använde sig av personliga hemsidor gjorde det alltså för att, som ett led i sin personvalskampanj, samla personkryss. Spännvidden är dessutom stor mellan ytterligheterna angående kryssningsuppmaningar. Cen- terpartisten i hade en mycket pedago- gisk kryssningsträning på sin hemsida.