sou · GNB3126 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta har varit mest pÂtagligt fˆr kvllspressen.r 1980 lste varannan person i Âldersgruppen 15ñ24 Âr en kvlls- tidning, Âr 1998 r det mindre n var tredje (Mediebarometern 1998). Fˆr morgonpress finns motsvarande nedgÂng fˆr lsning minst , medan andelen bland personer ˆver 50 Âr legat pÂ i stort sett samma nivÂ. Fˆrsvagningen av srskilt morgontidningsprenumerationerna efter 1990 har frmst gt rum inom resurssvaga grupper. Det r i arbetarfamiljer som lsning av morgonpress har blivit mindre regel- bunden, medan den inte pÂverkats nmnvrt bland hˆgre tjnste- manna- och akademikerfamiljer. Studier av Gˆteborg, dr morgon- tidningslsningen av tradition ligger relativt hˆgt, har visat pÂ bety- dande skillnader i morgontidningslsning mellan resurssvaga och resursstarka stadsdelar. SÂdana skillnader har troligen alltid funnits, men de fˆrefaller ha kraftigt accentuerats genom att andelen tidningsprenumeranter gÂtt ner i de resurssvaga omrÂdena. En viktig fˆrklaring ligger givetvis i kostnaderna fˆr tidningsabonnemanget ñ srskilt den relativt stˆrre ˆkningen 1996 som fˆljde pÂ infˆrandet av en moms pÂ tidningskˆpen (1999). Det intressanta med tidningen i r att den har nÂtt sina framgÂngar i just de resurssvaga grupperna ñ och bland yngre. Det r mnniskor som av olika skl inte lser eller har upp- hˆrt att hÂlla sig med en morgontidning. Fˆljden r att den sociala skiktningen i tidningslsning har blivit mindre i och Gˆteborg genom tillkomsten av Metro (Wadbring 1999). ƒven om det samlade intrycket r att den svenska morgonpres- sen stÂr stark finns det sÂledes vissa tendenser pÂ fˆrsvagning. Det viktigaste r att vissa grupper av allmnheten i minskande utstrck- ning r regelbundna lsare. En del av fˆrklaringen ligger i att andelen abonnenter har minskat och arbetsplatslsningen ˆkat. En annan orsak kan vara sjlva att lsa en tidning inte r lika stark som . Den senare tolkningen styrks av att den dagliga rckvidden inte minskat: mnniskor tar del av tidningar men ser sig ndÂ inte som regelbundna lsare. I detta ligger troligen ocksÂ att det medborgarskap som kom till uttryck i bÂde viljan att hÂlla sig med en tidning och i tidningsvalet har fˆrsvagats. Det r drfˆr inte ovntat att omrÂden med lÂg dagstidningsspridning inte sllan ocksÂ har ett lÂgt valdeltagande (Wadbring 1998). Ungdomars intresse av att lsa tidningar har diskuterats under senare Âr. Vissa menar att ungdomar har ˆvergett de traditionella morgontidningarna till fˆrmÂn fˆr radio och TV. Studier har dock inte kunnat pÂvisa en sÂdan intressefˆr- skjutning. Det finns vissa tecken pÂ en minskning av intresset fˆr tidningar i en del ungdomsgrupper, men empiriska data visar inte nÂgot tydligt mˆnster ˆver tid. NÂgra studier frÂn 1990-talets mitt indikerar dock en nedgÂng i det regelbundna lsandet (Wadbring och 1996). NedgÂngen i den svenska ekonomin verkar mest ha pÂverkat medelÂlders lsare, framfˆr allt barnfamiljer (1994:94). Det finns en del tecken som tyder pÂ att tillgÂng till satel- lit-TV-kanaler kan ha inverkat negativt pÂ dagstidningslsandet. Den tidningskategori som har haft stˆrst problem , lˆsnummersfˆrsÂlda tidningar, har fˆrlorat flest lsare bland unga och resurssvaga. Kvllstidningslsande har haft betydligt lgre prioritet i ungdomars liv pÂ n det hade bland unga mnniskor tjugo Âr tidigare. Det finns anledning anta att radio och TV gradvis har tagit kvllstidningarnas plats. S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING Lsvanor fˆr morgon- och kvllspress i olika grupper 1998 (procent) Minst en gång/ Klla: Dagspresskollegiet; . Nyckeln till stabiliteten i lsandet av landsortens morgontidningar r tidningarnas starka position som lokal informationsklla. Lokala nyheter, nationella nyheter, radio- och TV-tablÂer, samt interna- nyheter ses som viktigast. Grundandet av lokala morgontid- ningar pÂ regionala marknader r ocksÂ huvudfˆrklaringen till den svenska pressens tillvxt. r en viktig informa- tionsklla i lsarnas dagliga liv. I allt vsentligt r morgonpressen alltjmt ohotad i denna position. De svenska etermediesystemet har sedan bˆrjan av fˆr- ndrats frÂn att bestÂ av en fˆrhÂllandevis enhetlig struktur av radio- och TV-kanaler i en public service-tradition ñ allt inom ramen fˆr () med regering och riksdag som huvudaktˆrer ñ till att bli ett system som involverar ett relativt stort antal intres- senter. I det fˆljande presenterar vi de olika aktˆrerna pÂ de svenska radio- och TV-marknaderna, bÂde de icke-kommersiella public service-fˆretagen och de privata kommersiella bolagen. Vi kommer ocksÂ att berˆra utvecklingen fˆr programtjnster som distribueras via kabel eller satellit (jfr vidare , 1987; , 1998; och , 1999). var etermedier i detsamma som radiosndningar i en kanal, dr innehÂllet till stˆrsta delen bestod av nyheter och underhÂllning; aktivt lyssnande fˆrutsattes. Det enda radiofˆretaget pÂ , Radiotjnst (grundat med sndningsstart ), utvecklades som folkrˆ- relserna vxte fram. Gradvis ˆkade ljudradion sin attraktionskraft. introducerades televisionen, inte utan tveksam- het pÂ politiskt hÂll. NÂgon egentlig konkurrens mellan radio och TV blev det aldrig eftersom samma bolag ñ Radiotjnst, men omdˆpt till () ñ fick ansvaret ven fˆr TV. Radion kom i den nya situationen att profileras genom ett utˆkat program- utbud pÂ och genom att erbjuda nya kanaler. expanderade radion genom att starta regionala tjnster; lokala radiokanaler hade till skillnad frÂn i mÂnga andra lnder sak- nats i . skedde sÂledes all expansion av radio och TV under en stark offentlig reglering. Visserligen hade radioverk- samheten drivits av ett privat fˆretag gt av dagspressen och indu- strin, men verksamheten hade omgrdats av mÂnga regler och tele- verket hade haft ansvaret fˆr den tekniska utvecklingen. kom folkrˆrelserna in som delgare och tio Âr senare blev folkrˆrelsegruppen majoritetsgare av det formellt privatgda SR. ensamrtt pÂ radio och TV var omstridd. Srskilt under andra hlften av skedde en formering av kritiken mot îmonopoletî. Kritiken accentuerades dÂ allmnhetens starka respons pÂ mediet ledde till krav pÂ infˆrande av en andra TV-kanal. De som ville bryta monopolet fˆresprÂkade en kommer- siellt finansierad kanal i linje med det brittiska duopolet med licens- finansierade BBC och reklamfinansierade ITV. En andra kanal introducerades ocksÂ 1969. Beslutet hade fˆre- gÂtts av ett utdraget politiskt spel. Den andra kanalen blev inte kom- mersiell och inte heller oberoende av som blev ett sammanhÂllet bolag fˆr svensk radio-TV. beslutade att tvÂ kanaler skulle ges samma fˆrutsttningar och organiseras fˆrîstimulerande tvlanî. De tvÂ kanalerna attraherade en stor publik och efter hand matchades den ˆkade sndningstiden av ˆkat tittande. Den politiska debatten om radio och TV fortsatte under 1970- talet. Det principiellt viktiga beslutet togs av en borgerlig regering dÂ en fˆrsˆksverksamhet med nrradio tillts utanfˆr public service-domnen ñ men med begrnsning till lokala organisationers medverkan. Introduktionen av nrradio var en principiellt viktig markering ven om den nya radion till en bˆrjan hade en begrnsad spridning. FrÂn bˆrjan var det frmst kyrkor och samfund som S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING snde men senare ñ ñ hittade politiska organi- sationer dit. OcksÂ kommersiella intressen upptckte den nya ra- dion. PÂ bˆrjade de statliga public service-fˆretagens domi- nans allmnt ifrÂgasttas. Det var dÂ inte nÂgon konsekvens av nr- radion, utan snarare tillkomsten av nya satellit-TV-kanaler fˆrmed- lade genom kabelnt. kritiserades fˆr centralism och onˆdig byrÂkrati. I , liksom i mÂnga andra lnder, svarade TV-bolaget pÂ kritiken genom att decentralisera programproduk- tionen inom fˆretaget och ˆka intaget av oberoende produktioner. 1987 infˆrdes en organisation som innebar att samtliga program ñ nyheter undantagna ñ i TV2 skulle produceras utanfˆr . Decentraliseringen fˆrndrade dock inte pÂ nÂgot avgˆrande stt bolagets centralistiska karaktr. ˆppnade satellittekniken och en omfattan- de kabelntutbyggnad helt nya vgar fˆr konkurrens inom televisio- nen ven genom svenska TV-fˆretag. Starten av Stenbecksfrens Londonbaserade TV3 nyÂrsafton 1987 brˆt ñ de facto om n inte juridiskt ñpublic service-televisionens monopolstllning i . Runt 1990 nÂdde TV3:s signal ungefr en tredjedel av de svenska hushÂllen. I bˆrjan av 1999 hade av de svenska hushÂllen tillgÂng till TV3 (SOU 1999:30). TV3:s intrde vckte Âter liv i kraven pÂ en Sverigebaserad kom- mersiellt finansierad privatgd kanal. Hˆsten startade ett annat privatgt bolag, , satellitsndningar till i en kanal som kallades TV4. En av socialdemokraterna initierad ut- redning fˆreslog en svensk kommersiellt finansierad TV, bl.a. fˆr att behÂlla reklampengarna inom (). Ungefr ett Âr senare, efter en period av politiskt och ekonomiskt fˆrhandlande, vilket komplicerades av ett riksdagsval som innebar att social- demokraterna fˆrlorade makten under fˆrhandlingarnas slutskede, tilldelades TV4 sndningstillstÂnd fˆr markbundna sndningar ˆver i konkurrens med TV3. blev Stenbeck-sfren delgare av TV4. TV4 bˆrjade snda i markntet redan senhˆsten 1991, men sndningarna bˆrjade formellt fˆrst 1992. Endast ett par Âr senare kom privatgd lokalradio att introduceras 1993. Formerna fˆr sndningstilldelning dr blev offentliga auk- tioner dr hˆgstbjudande fick koncession pÂ en sndningsfrekvens. Den borgerliga regeringen hade fˆrestllt sig en privatradio bestÂen- de av strikt lokala stationer, men det drˆjde inte lnge fˆrrn den nya radion kom att domineras av kedjor av stationer med nationell spridningsambition hade bildats. I motsats till dagspressen dr tryckfrihetsfˆrordningen garanterar en nstan fullstndig frihet fˆr det tryckta ordet finns det ett antal regelsamlingar som styr radio- och TV-verksamheten. Yttrandefri- hetsgrundlagen, radio-TV-lagen och lokalradiolagen, samt de avtal som anger villkoren fˆr sndningstillstÂnden r regeringens och huvudsakliga instrument fˆr att utˆva inflytande ˆver radio- och TV-verksamheten i . Drutˆver finns tvÂ offent- liga organ som kontrollerar att sndningstillstÂnden fˆljs: administrerar och ˆvervakar Radio- och till- stÂnden, medan Granskningsnmnden fˆr radio och TV genomfˆr efterhandsgranskning av snda program utifrÂn sndningstillstÂnden i sÂvl public service-sfren som i privatgda radio- och TV-kanaler. Som tidigare framgÂtt har under nstan hela sin verksamhetsperiod haft gare fristÂende frÂn statsmakten. Den struktur som grundlades 1966 gav folkrˆrelserna en dominerande stllning. Motivet till ndringen av gandet var framfˆr allt att ge etermedierna en politisk fˆrankring. I praktiken formerade dock inte folkrˆrelserna nÂgon enhetlig grupp utan debatten i styrelsen fˆljde ofta politiska linjer. Fˆrutsttningarna ndrades pÂ nytt under senare hlften av , delvis som en konsekvens av utveck- lingen i mediesektorn. Flera av grupperna som hade andelar i SR bˆrjade engagera sig i verksamhet utanfˆr och delvis i konkurrens med SR. Svenska arbetsgivarefˆreningen (SAF) engagerade sig t.ex. i nrradion, till viss del fˆr att demonstrera potentialen i privatgd radio, Lantbrukarnas riksfˆrbund (LRF) fanns med i det konsor- tium som lÂg bakom satellitkanalen , sedermera TV4, och dagspressen var aktiv i lokal kabel-TV och bˆrjade ˆver- vga att investera i lokalradio. Som en konsekvens av detta fick den public service-organisation som bˆrjade glla 1994 en annan karaktr. Moderbolaget upplˆstes och tre oberoende, stiftelsegda public service-bolag skapades: kontrollerar nu fyra ljudradiokanaler, P1, P2, P3 Den sistnmnda kanalen r uppbyggd av de 25 regionala stationer som var ryggraden i SR:s srskilda lokalradiobolag, Lokalradio. snder i de tvÂ kanalerna, SVT1 och SVT2, till en bˆrjan med stor sjlvstndighet. Fˆr att mˆta den ˆkade konkur- rensen har dock samordningen mellan kanalernas programverksam- het gradvis ˆkat; samordningen formaliserades . S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING bildningsradio producerar material som uteslutande snds via de tvÂ andra public service-bolagen. Public service-bolagen har ocksÂ i sitt sndningstillstÂnd fˆrbun- dit sig att bedriva fˆrsˆksverksamhet med digital TV . fˆrsta markbundna privata och kommersiella TV-bolag, , fick rtten att bedriva marksnd TV i . Kanalen hade ett par Âr tidigare startat som en satellitkanal via kabel till svenska hushÂll. TV4:s verksamhet bygger pÂ samma stt som Sveri- ges Televisions pÂ ett sndningstillstÂnd dr vissa huvudprinciper fˆr sndningarna anges. Bolaget r underkastat reklamreglerna i radio- och TV-lagen, liksom Granskningsnmndens efterhands- kontroll. Detta innebr att TV4 pÂ ett stt kan betraktas som en del av public service-traditionen, men det vanliga r att se den som en en privat TV-kanal underkastad en viss offentlig reglering. TV4:s ekonomi bygger pÂ att den genom koncession har fÂtt ensamrtt pÂ reklam i marksnd TV. Fˆr denna rtt betalar fˆretaget en avgift till staten bestÂende av en fast avgift plus en andel av de Ârliga annonsintkterna. Bolaget r privatgt. Sedan starten har garbilden ndrats. De fˆrsta garna var , Investor (), LRF, bokfˆrlaget , samt fˆrskringsbolaget . TvÂ garfˆrndringar intrffade 1997: ˆvertog genom respektive finska (r stˆrsta delgare) Investors och SPP:s andelar. TV4 r frmst en distributionskanal som har en relativt liten central organisation med en personal pÂ 370 personer, att jmfˆra med ˆver 3 000 pÂ . En stor del av TV4:s pro- gramverksamhet kˆps frÂn oberoende producenter. Till en bˆrjan hade TV4 uppenbara svÂrigheter: starten skedde under en svag konjunktur och reklamintkterna blev mindre n de fˆrvntade. steg dock intkterna till den fˆrvntade nivÂn, har dock det ekonomiska resultatet varit nÂgot smre bl.a. beroende pÂ ˆkad konkurrens. Genom TV4:s start ˆppnade sig ocksÂ nya mˆjligheter att erbju- da lokal television inom koncessionsavtalets ramar. Lokala TV-bolag kunde kˆpa sndningstid frÂn TV4 och finansiera sin verksamhet genom att slja reklamtid till lokala annonsˆrer. TV4 valde dock att fˆrst konsolidera den nationella verksamheten och gnade de lokala bolagen relativt lite uppmrksamhet. Som en konsekvens blev nstan alla lokala bolag rejlt skuldsatta, en del till och med nstan konkursmssiga. TV4 gick dÂ in som delgare. Efter en regelfˆr- ndring 1997 i frÂga om andelen reklam under bsta sndningstid kom de lokala bolagen att fÂ en utˆkad sndningstid och deras si- tuation har successivt fˆrbttrats. Villkoren fˆr TV4:s koncessionstillstÂnd r fˆrhÂllandevis detal- jerade. I samband med att den fˆrsta perioden led mot sitt slut upp- kom en livlig debatt om huruvida TV4 hade levt upp till sina Âtagan- den. Den mest omfattande kritiken rˆrde bolagets policy fˆr place- ring av reklaminslag, samt vissa svagheter nr det gllde kanalens programutbud, t.ex. avsaknaden av barnprogram (reklam riktad till barn under 12 Âr r fˆrbjuden i ) och frÂnvaron av lokala nyheter. Nr debatten lagt sig fˆrnyade dock koncessionsavtalet utan stˆrre fˆrndringar. Depar- tementet gick efter pÂtryckningar frÂn lokala intressen med pÂ att ge TV4 rtt att snda mer reklam under bsta sndningstid mot att TV4 gick med pÂ att gynna lokala nyhetssndningar. Det nya konces- sionsavtalet gÂr ut Âr 2001. Infˆr detta har TV4 gjort en rad utspel fˆr att Âstadkomma en fˆrlngning av avtalet pÂ gynnsammare vill- kor fˆr verksamheten. Utvecklingen inom satellit- och kabelsfären hade av svenskarna via kabelntet tillgÂng till satellit-TV i sina hem. hade till- gÂng till satellittjnster via parabolantenn. Tillvxten nr det gller tillgÂng till kabelntet har planat ut de senaste Âren. Antalet hus- hÂllsparaboler har vuxit. Det berknades att ˆver av svenskarna kunde se satellitkanaler (se nedan). Den dominerande kabelntgaren i har traditionellt varit Infomedia, ett dotterbolag till . Telias ntverk ansluter ungefr 1,3 miljoner av ca 4 miljoner hushÂll. Andra stora operatˆrer r Kabelvision, som ingÂr i Stenbeck-sfren, med strax under en halv miljon hushÂll, i med 240 000 hushÂll (ett bolag som fˆrst gdes av allmnnyt- tiga bostadsbolag, men som 1995 sÂldes till och senare sÂldes vidare till ett investmentbolag inom Wallenbergsfren, som i sin tur har sÂlt det vidare) samt (), som startades av men som gs av investmentbolaget , med ungefr 185 000 hushÂll. Tillsammans har dessa fyra av alla kabelanslutna hushÂll. S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING Det har gjorts mÂnga fˆrsˆk i syfte att stimulera lokala sndning- ar via kabelntet. fick sÂdana projekt ungefr i stˆd, men endast ett fÂtal reguljra kanaler kunde etableras. ÷ppningen fˆr lokal-TV inom TV4:s ram tycks ytterligare ha minskat intresset fˆr lokal kabel-TV. i har drfˆr till stˆrsta delen handlat om att distribuera satellitkanaler. 1995 var ett fyrtiotal satellitkanaler till- gngliga i de svenska kabelnten (alla dock inte i samtliga ntverk), vilket var mer n en fˆrdubbling . Stˆrst bland dessa var de svenska underhÂllningskanalerna TV3 () och Kanal (, tidigare TV5 Nordic och Femman), den svenska ung- domskanalen ZTV (), CNN och , Eurosport, MTV och filmkanaler som betal-TV. Genom en stˆrre utbredning av parabolantenner har satellitka- nalernas betydelse ˆkat. hade nrmare av de svenska hushÂllen tillgÂng till satellitkanaler via parabolantenner (1999). I den lag som 1993 gjorde privat lokalradio mˆjlig fastslog att alla stationer skulle vara lokala samt att de skulle vara oberoende av dagspressen. Den enda bestmmelsen som gllde innehÂll var ett krav pÂ att en tredjedel av sndningstiden skulle vara lokalt produce- rad. SndningstillstÂnden skulle tilldelas hˆgstbjudande i offentliga auktioner. Anbuden avsÂg den Ârsavgift budgivarna var beredda att betala fˆr en sndningsfrekvens. Auktionerna hˆlls 1993 och 1994. UtgÂngen uppvisade fˆljande karaktrsdrag. Priset fˆr de flesta tillstÂnden ñ Ârsavgiften ñ var fˆrhÂllandevis hˆgt, srskilt i jmfˆrelse med de fastslagna minimipriserna. MÂnga av tillstÂnden hamnade hos fˆretag inom dagspressen, srskilt hos sÂdana som hade intressen i morgontidningar inom de aktuella omrÂdena. Det drˆjde inte lnge fˆrrn sndningstillstÂnden systematiskt kˆp- tes upp av en handfull huvudaktˆrer, med resultatet att alla radio- stationer snart nog ingick i nationella ntverk. Bakom tidningsfˆretagens engagemang i radiomediet lÂg frmst fˆrsvarsmotiv: en ˆnskan om att kunna skydda sin position pÂ den lokala annonsmarknaden. Lokalradio bedˆmdes i och fˆr sig inte nˆdvndigtvis utgˆra nÂgot stˆrre hot fˆr tidningsannonseringen, men pÂ mÂnga hÂll fanns en pÂtaglig oro fˆr att andra intressen ñ genom att agera i lokalradion ñ kunde fÂ fotfste pÂ marknaden. De flesta stationerna har genom musikval och programform sik- tat in sig pÂ srskilda Âlderskategorier som sina viktiga mÂlgrupper. Bildandet av nationella ntverk var nrmast en fˆrutsttning fˆr denna strategi. De hˆga avgifterna fˆr sndningstillstÂnden och nrvaron av mÂnga aktˆrer pÂ en relativt begrnsad marknad, gav dock snart upphov till problem. De som efterstrvade nationell spridning och drmed var tvungna att finnas med pÂ alla stora mark- nader tvingades betala hˆga belopp fˆr tillstÂnden, nÂgot som ven trissade upp priserna fˆr ˆvriga intresserade. Konsekvensen blev fˆr de flesta stationer en dÂlig ekonomi. gde sammanslagningar rum och nya aktˆrer trdde in pÂ marknaden. Franskgda NRJ, med flera Ârs erfarenhet frÂn andra lnder av att producera radio fˆr unga lyssnare, har varit mest framgÂngsrikt sett till lyssnarsiffror, men inte ekonomiskt. Stationer som fˆrsˆkte pro- filera sig och koncentrera sitt innehÂll till exempelvis sport eller kvinnofrÂgor, ˆverlevde inte sitt fˆrsta Âr. Tabell 3 ger en ˆverblick ˆver stationerna i ett antal svenska stder. Sett ur public service-radions synvinkel har tillkomsten av den privata lokalradion medfˆrt en viss minskning bland de yngre lyss- narna (P3). Totalt sett tog den nya privata radion under de treñfyra fˆrsta Âren av radiomarknaden ñ med den genom- snittliga lyssnartiden som mÂtt. Att man inte lyckades bttre hnger till stor del samman med den kanalprofilering som genomfˆrde 1993. DÂ blev P4 en kanal inriktad pÂ personer Âr och uppÂt med ansvar fˆr SR:s regionala program och fˆr ett antal nationella program, bl.a. all sportbevakning. P3 blev en ungdomskanal. Konsekvensen blev att P3 fˆrst fick îlmnaî lyssnare till P4, sedan att kanalen utsattes fˆr hÂrd konkur- rens frÂn de kommersiella stationerna. P3 r numera publikmssigt klart mindre n P4 och P1. har de privata kanalerna haft svÂrt att fÂ ett fast grepp om publiken. De som inriktat sig pÂ de yngre har haft svÂrt att hÂlla fast dem. NRJ fˆrefˆll till en bˆrjan att vara den stora publikmag- neten, men har efter 1997 bˆrjat tappa. har den av de pri- vata kanalerna som vnt sig till en nÂgot mera medelÂlders publik ñ ñ successivt tagit publik. Paradoxen r dock att de fÂ kommersiella stationer som faktiskt fˆljde lokalradiolagens ur- sprungliga intentioner ñ lokala program fˆr en bred publik ñ varit de som lyckats bst bÂde publikmssigt och ekonomiskt. S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING Den privata lokalradion hˆsten 1998: stationer i , Gˆteborg, UmeÂ och Gvle Klla: (1999). Fˆrsˆkssndningar med nrradio hade visserligen startat men nrradion institutionaliserades inte fˆrrn 1985 (SOU 1984:53). Syftet var att erbjuda fˆreningslivet en kanal fˆr information och opinionsbildning. Nrradion skulle inte behˆva uppfylla de krav pÂ opartiskhet och saklighet som stlldes pÂ public service-kanalerna. Reklam fˆrbjˆds dock. Detta fˆrbud bestod nr privat lokalradio introducerades och reklam ocksÂ blev tillÂten i nrradion. Det riktiga genombrottet fˆr nrradion kom 1986 dÂ antalet sn- dande fˆreningar ˆversteg 1 500 ñ nstan dubbelt sÂ mÂnga som Âret innan. SÂ sent som 1984 stod kyrkor och samfund fˆr nstan 60 pro- cent av den totala sndningstiden och politiska och fackliga organi- sationer fˆr . Den senare gruppens aktivitetsnivÂ (som andel av den totala sndningstiden) har varit fˆrhÂllandevis stabil , medan den relativa andelen fˆr kyrkor och sam- fund minskat. Totalt sett har tillvxtkurvan fˆr nrradion planat ut. Antalet sndare och sndningstiden har ˆkat nÂgot, men antalet anvndar- organisationer har minskat. Nstan alla som anvnde nrradion i vntan pÂ kommersiell radio har lmnat systemet. Det r befogat att sga att introduktionen av privata lokalradiostationer minskade det allmnna intresset fˆr nrradion. ƒven om det finns undantag har resultatet blivit att nrradion i viss mÂn ÂterfÂtt sin ursprungliga karaktr. Nrradion har dock rtt att snda reklam. Ägande av TV och radio Televisionen har vid sidan av public service-TV (SVT) sÂledes en kort men tempofylld historia. En mngd fˆretag har etablerat sig pÂ marknaden inom loppet av ett Ârtionde. Som en konsekvens r det i det nrmaste omˆjligt att fÂ en helt entydig bild av garstrukturen i denna fˆrnderliga bransch. Under de senaste Âren har emellertid tre stora garblock uppstÂtt. (MTG, tidigare ), TV4 och (). MTG som direkt och indirekt kontrolleras av har snabbt byggt upp vertikalt integrerade fˆretag som r aktiva i svensk kommersiell TV. Gruppen har intressen i programproduktion, reklamproduktion, i ˆversttning och dubbning av program, i re- klam-TV, betal-TV, text-TV, annonsfˆrsljning, postorderfˆrslj- ning via TV och kabel-TV. Verksamheten koordineras i huvudsak genom som bestÂr av ett antal dotterbolag och dotter- dotterbolag (SOU 1999:30). Som nmnts var de ursprungliga garna till TV4 en liten grupp som inkluderade Wallenbergsfren och en handfull fˆretag med anknytning till LRF. I samband med tilldelningen av koncessions- avtalet fˆr tredje marksnda TV-kanal fˆrvrvade av aktierna i . Den nyemission som gjorde det mˆj- ligt fˆr att delta anses ha varit politiskt motiverad. kontrollerar den stˆrsta delen av TV4 genom direkt gande och genom sin garandel i finska . De lokala fˆretag TV4 samverkar med har som regel lokalt fˆr- ankrade gda ñ huvudsakligen med dagstidningar som huvud- eller delgare ñ med varierande grad av deltagande frÂn TV4. I bˆrjan lÂg TV4:s andelar pÂ mellan , men har de ˆkat och TV4 r nu stˆrsta gare i ett 10-tal av de femton lokala produktionsbolagen.