sou · GNB375d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Regional indelning av det svenska landskapet Vindkraftverkens storlek och avståndseffekter Fotostudier av befintliga anläggningar Lista över grundtyper för Regional indelning av det svenska landskapet Helt öppen slätt, jordbruk, alvar Jordbruksbygd, öppet något böljande landskap, få vegetationsinslag 4 Jordbruksbygd, öppet plant landskap med vegetation och/eller gårdar, Jordbruksbygd, inslag av vegetation och gårdar Skogsbygd, >75% skog Skärgård och flikig kust Hav och större insjö KARTERING I VINDINTRESSANTA REGIONER Inre Sjö- och åslandskap Sörmländska sjöplatån och området kring Östra (& ) skärgårdar samt Norra Götalands kustbygd Fotostudier av befintliga anläggningar Kommentarer om enstaka vindkraftverk Par - 2 vindkraftverk tillsammans Rynge I och II Linje ³3 vindkraftverk i rak placering Båge som följer tydlig organisk terrängformation Regelbunden grupp (£12 VKA) Oregelbunden grupp (£12 VKA) Gitterpark (>12 VKA), flera parallella linjer Oregelbunden vindkraftspark (>12 VKA) Denna studie har gjorts av på uppdrag av (Dir. 1998:35). Förutsättningarna för lokalisering av vindkraftverk varierar i olika typer av landskap. För att skall kunna föreslå kriterier för lokalisering av vindkraftverk behöver förutsättningarna i olika typer av landskap studeras. Hur vindkraftverk påverkar landskapsbilden beror dels på hur själva vindkraftverken ser ut och grupperas, dels på landskapets fysionomi och karaktär. Hur allmänheten uppfattar vind- kraftverk i landskapet påverkas också av deras känslomässiga realtion till landskapet. Attityden till vindkraft påverkas dessutom av betraktarens inställning till energifrågor. Information om vindkraft och möjligheten att aktivt delta i planeringen när det gäller lokalis- eringen påverkar också allmänhetens inställning till vindkraft i landskapet. Rapporten i harmoni (ET 19:1998, , ) innehåller en teoretisk bakgrund och analyser av några förslag på utformning av vindkraftsanläggningar i olika landskap. Den kan fungera som en metodhandledning för fördjupade detaljstudier i enskilda planeringsärenden. Den visuella upplevelsen är en viktig faktor att ta hänsyn till i planerings- och beslut- sprocessen. Därför behövs ett faktaunderlag om hur vindkraftverk påverkar landskapsbilden. Etableringar som inte anpassas till landskapets skala och karaktär kan till exempel ge land- skapet en industriell prägel. Därför behövs ett material som som utgår från en helhetssyn på landskapsbilden; av människans visuella upplevelse av landskapet. Hur landskapsbilden påverkas varierar i olika typer av landskap och därför behöver en indelning i olika landskap- styper genomföras. Studien ska ta fasta på dominerande terrängformer och karaktärsdrag i kulturlandskapet för att avgränsa enhetliga landskapstyper - olika grundtyper - i översiktlig skala, samt beskriva hur vindkraftsanläggningar bör anpassas för att passa in i dessa olika typer av landskap på ett har- moniskt sätt. Studien ska ange vilka generella hänsyn som krävs och vilka faktorer som är viktiga att ta hänsyn vid bedömningen av var vindkraftverk ska lokalieras och hur grupper av vindkraftverk ska utformas i respektive landskapstyp. Kriterierna får dock inte betraktas som bindande regler för enskilda ärenden. De lokala variationerna inom dessa landskapstyper kan vara stora och skapa andra förutsättningar. Entydiga och allmängiltiga kriterier för anpassning till land- skapet kan aldrig fastställas. Studien har genomförts av en arbetsgrupp på på uppdrag av , samt en styrgrupp tillsatt av . , samt principfigurerna för grundtyper , GIS - digitalisering , GIS - digitalisering Denna rapport är disponerad som en analyserande beskrivning i tre steg: Först definieras ett antal utformningsprinciper för vindkraftsanläggningar . Dessa illustreras med foto exempel på hur vindkraftsanläggningar kan te sig i landskapet. Diskussion förs även om vindkraftverkens storlek i relation till landskapet. Detta arbetsmo- ment syftar till att skaffa en gemensam empirisk bas för studien. Efter studier av dessa utformningsprinciper, och en lång rad andra vindkraftsanläg- gningar i och utomlands, har successivt bedömts landskapstyper i där tillräck- lig vindenergi kan finnas för eventuell exploatering. För vindkraftslokalisering signifikant olika landskapstyper har successivt identifierats s.k. grundtyper. För varje grundtyp har sammanfattats vissa råd beträffande förutsättningar för placering/utformning av vindkraftsan- läggningar. Slutligen har för de vindintressanta områdena söder om gjorts en översik- tlig kartering. För de karterade enheterna har gjorts en grov beskrivning beträffande karak- tärselement och riktningsgivande element. På grund av den begränsade tiden och undersökn- ingsområdets storlek kan beskrivningarna av karaktärselement inte betraktas som fullständiga och uttömmande. Här finns utrymme för grundläggande kunskapssammanställningar. I framti- da enskilda ärenden måste kompletterande studier göras. Denna studie kan därmed tjäna som en basstudie för framtida fördjupningar. Vindkraftverk kan fungera som landmärken i land- skapet. Landskapsrum inneslutet av bergvägg och vegeta- tion. Pilarnas styrka visar hur tydlig rumsgrän- serna är. Vindkraftverk är storskaliga element, som relate- ras till de storskaliga topografiska formerna i landskapet. I studien i harmoni redovisas användningen av en landskapsanalysmetod inspirerad av of the City. Här följer en beskrivning av Lynch´s begrepp, men anpassade till främst det rurala landskapet för att i denna landskapsstudie fungera för analys av inpassning av vindkraft. Ett vindkraftverk blir genom sin storlek ett landmärke i landskapet. Landmärken är landskapselement som sticker upp väsentligt i jämförelse med omgivningen och syns från långt håll och många riktningar. Därigenom sätter landmärken en tydlig prägel på land- skapets karaktär och bidrar till orienteringen i landskapet. Var vi än befinner oss i ett landskap, så uppfattar vi att vi befinner oss på en plats, eller i ett landskapsrum med mer eller mindre tydliga väggar. Rummets storlek kan också variera från mycket intimt i en skog till nästan oändligt på slätten eller i kustlandet en klar dag. skapar dis och dimma tillfälliga begränsningar av rumsupplevelsen. Normalt sett är vegetation, skogsbryn och högre sluttningszoner rumsgränser. Känslan av rumsstorlek kan dock variera beroende på var vi själva för tillfället har vår uppmärksamhet. I situationer då vi intresserar oss för blommor och bin på ängen kan ett litet staket upplevas som den verkliga rumsgränsen, särskilt om det går tjurar på andra sidan. Om vi fastnat för att betrakta alla vindkraftverk inom synfältet en klar dag, så upplevs stora avlägsna landformer såsom berg och höjdryggar eller stadsgränser som vindkraftslandskapet rums- gränser. Vindkraftanläggningar fokuserar vi nämligen högt upp på maskinhus och turbin- blad. Trädridåer och gårdsvolymer som vi i andra sammanhang upplever som rummens gränser kan i sådana sammanhang upplevas som enbart strukturerande element i de stora landskapsrummen. gränser kan benämnas visuella barriärer 1. Storskaligheten i anläggning och landskapsupp- fattning när det gäller vindkraft gör att land- skapsanalyser för vindkraft ofta leder till annor- lunda och storskaligare rumsindelningar än vad som normalt är fallet för mindre mer ordinära byggprojekt. Rumsriktningar är våra upplevelser av rikt- ning hos rummen. Dessa ges i huvudsak av långsträckta raka rumsgränser eller andra långsträckta element eller markanvänd- ningskaraktärer inom rummet. Även långsträck- ta öppenheter som bildas av frihet från land- skapselement eller sänkor och dalstråk bidrar till en känsla av rumsriktning i landskapet. Strukturerande element utöver rumsgränser kan vara långsträckta trädrader, lägre slut- tningsstråk, landborg, större vägar och kraftled- ningar, åar, diken, hägnader, långsträckta kanter mellan gräsmarker och plöjda marker, eller andra tydligt förnimbara odlingsgränser. Ett strukturerande element kan också vara karaktärselement. Karaktärselement benämner vi här land- skapselement eller andra markanvänd- ningskaraktärer som har en tydlig lokal, ofta kulturhistorisk funktion och mening2. Dessa är ibland väsentliga symboler för sitt landskap och kan då upplevas som känsliga för förändringar. Frågan om vindkraftens eventuella negativa påverkan på landskapsbilden handlar ofta om huruvida vindkraftverk inverkar på förståelsen för dessa element i sitt landskapssammanhang. Större enhetliga sammanhang av en markan- vändningskaraktärer benämner Stråk, knutpunkter och utblickar är faktorer som beskriver människans rörelser och upplevelser i och av landskapet. De är väsentli- ga faktorer att analysera och kartera i en land- skapsanalys för planering av en enskild grupp. I denna studie som översiktligt rör skillnader 1Barriär, i ursprungliga terminologi beskriven i Image of the city, kan också stå för fysiska bar- riärer som hindrar människans förflyttning t.ex. större vägar 2Odlingslandskap och landskapsbild, , , 1996 3I Image of the city syftar med district på sammanhängande kvarter/stadsdelar av en viss sammanhäng- ande karaktär. Inom landskapsanalysen kan vi syfta på sammanhängande beteslandskap, åkermarker, granskogar, godslandskap med komplex av lövskaog/bete/åker en tätortskant etc. mellan olika landskap i behandlas inte dessa begrepp mer än perifert. Olika landskap- styper har givetvis olika förutsättningar för utblickbarhet, och strukturerande element sam- manfaller ibland med de stråk och knutpunkter varifrån landskapet upplevs. Utblickbarheten kan i denna översiktliga landskapsanalys delvis utläsas från beskrivningar av topografi och öppenhet. Två viktiga begrepp inom miljöpsykologin som används här är komplexitet och helhet. Hög komplexitet i ett rum innebär att man upplever en stor mängd olika element. Man brukar säga att lagom hög komplexitet är bäst. En mycket komplex miljö kan upplevas rörig och orolig, men omvänt kan en miljö med mycket låg kom- plexitet upplevas ointressant och tråkig. Hög helhet innebär att rummets ingående ele- ment upplevs passa ihop i ett harmoniskt sam- manhang. Det kan gälla färg, funktion, skala, historiskt ursprung etc. Hög helhet betraktas som en positiv faktor för miljöupplevelsen. Storleksjämförelse är ett begrepp som diskuter- ades mycket i de inledande studierna av vind- kraft och landskapsbild i Sverige4,5,6. Storleksjämförelse innebär att nya objekt i miljön som betraktaren ännu inte lärt känna så väl storleksbestäms främst i sin relation till näraliggande objekt av känd storlek. Detta har länge varit ett känt fenomen och har medvetet utnyttjats i gestaltning och formgivning t.ex. i Barockens anläggningar och den japanska trädgårdskulturen. 4Skärbäck E., K. , B. Schibbye och Sellberg. Vindkraften i landskapet. Landskap nr 43. 5Bergsjö A., , ., Skärbäck E., . 1980. Vindkraften i landskapet, del 2, visuella frågor i samband med storskalig vindkraftutbyggnad. 6Aesthetic factors and Visual Effects of Large-Scale WECS, , Programme of Research and Development on , Final Report of TASK A 5, Edited by and (Projekt manager: ). Regional indelning av det svenska landskapet I arbetet med att sortera ut grundtyper av landskapet har bland annat använts regionala indelning av det svenska landskapet (1996). För närmare avgränsning och precisering av typerna har den topografiska kartan använts. Med hjälp av den har i första hand kombinationen av topografi och öppenhet studerats. I övrigt bygger klassningen på arbets- gruppens erfarenheter och samtal med skilda personer såsom styrgruppsledamöterna och andra experter. Syftet var att få fram ett indelningssystem där de olika grundtyperna sinsemellan ger olika förutsättningar för utformning och placering av vindkraftsanläggningar. I denna arbetsfas var antalet grundtyper till en början större, ca 30, än den slutliga listan. Efterhand som de olika grundtyperna började testas praktiskt i inventerings- och beskrivningsfasen kom de att minska i antal. Så snart två grundtyper visade sig ge relativt likartade hänsynsbeskrivningar, så slogs de ihop till en. I kapitel 3 redovisas grundtypernas förekomst i landet översiktligt, och beskrivs hänsynskriterier såsom förutsättningar för placering/utformning. Det gäller grup- pering och vindkraftverkens storlek. Det bör särskilt observeras att indelningen i grundtyper utgår från kriteriet att varje grundtyp skall vara relativt homogen med avseende på förutsät- tningar för placering/utformning av vindkraftsanläggningar . Grundtypsindelningen är ingen allmängiltig indelning av i landskapstyper. Till utgångspunkt för karteringen ligger SMHIs indelning i vindklasser enligt skalan A-D, där A är den mest energirika klassen. Kartan nedan visar områden med vindklass A-C. Kartan hämtad ur: Vindarna över . Inledningsvis har studien behandlat områden med klass A-C. utökades karteringen i takt med uppgifter om nya områden av intresse för vindexploatering. Avslutningsvis bestämdes avgränsningen av karteringen till ca 1600 kWh/m 2*år (enligt SMHIs senaste kar- tering), och endast t.o.m. län har karterats. Under projektets gång har kunskapen om vindtillgångar successivt ökat. Tid- och resursskäl har dock inte medgivit en utvidgning av karteringen till att omfatta även . Som minsta karterade enhet i inventeringen valdes . Kartan här bredvid visar områdesavgränsningar för . Vindkraftens exponering i landskapet täcker ofta större områden. Därför gör själva problemställningen att en finmaskigare kartering är irrelevant. Mindre kartering- sområden vore olämpligt även av det skälet att studi- en är av övergripande karak- tär och inte avsedd att i enskilda planärenden okri- tiskt kunna ersätta lokala analyser. Analysen i flera steg innehåller en mängd osäkerhetsmoment som manar till försiktighet i användningen av resultatet. Avgränsningen mellan olika grundtyper är en bedömningsfråga. Inget landområde är likt det andra. Variationen kan vara mycket stor även inom en avgränsad grundtyp. Det är inte säkert att en utformningsprincip som passar i ett delområdeområde är lämplig i nästa även om båda är av samma grundtypsklass. Vi tar inte ställning till om vindkraftutbyggnad över huvudtaget är lämplig i ett område efter en samlad avvägning mellan alla markanvändningsintressen. Utsagor beträffande landskap- sanpassning med avseende på landskapsbilden kan således äga sin relevans enbart om vind- kraft är acceptabel sett ur övriga markintressens perspektiv. Resultaten från denna studie skall främst betraktas som en hjälp för projektörer och handläggare i kommuner och länsstyrelser i planering och vid tillståndsgivning. Rekommendationerna i kap. 3 skall ej betraktas som oavvikliga. Det ska ej bortses från möj- ligheten i enstaka projekt att genom vissa medvetna gestaltningsgrepp avvika från det allmänt gängse för att tillföra nya värden i landskapet. Detta måste bedömas från fall till fall. De resultat, slutsatser och råd som presenteras i denna rapport är avsedda för översiktlig planering. Utsagor för grovt karterade områden/regioner kan inte utan vidare antas gälla för alla platser i området, och en lista på karaktärselement för en region är i denna studie inte fullständig. Lokala variationer förekommer, och uppfattningarna om vilka element som är karaktärselement av relevans för bedömningar i vindkraftsärenden kommer alltid att gå i sär. De bästa vindförhållandena finns till havs och längs kuster och i öppna landskap. Vindstyrkan brukar anges som vindens energiinnehåll i kWh/m 2/år på en viss höjd och den varierar kraftigt på olika platser. Även vindens riktning varierar. I södra och kommer hälften av vinden från sektorn syd till väst; sydväst är där den förhärskande vindriktningen . För att ett vindkraftverk ska producera bra bör det därför stå så att vinden har fritt anlopp från sydväst. Det är också viktigt att det är relativt öppet i motsvarande sektor, nord till ost, bakom verket. På läsidan om ett vindkraftverks rotor bildas en så kallad vindvak, en strut där luften som bromsats upp av rotorn virvlar runt innan den på nytt fångas upp av den ostörda vinden. När en grupp med flera vindkraftverk byggs orienteras de efter den förhärskande vindriktnin- gen för att den sammanlagda produktionen ska optimeras. Om vindkraftverken placeras på linje ska den helst vara vinkelrät mot den förhärskande vindriktningen (dvs en linje från SO till NV), så att risken för att vindkraftverken ska störas av andra verks vindvakar minimeras. På en sådan linje behöver avståndet mellan verken inte vara så stort, tillämpas en tum- regeln om ett avstånd på fem rotordiametrar. Större grupper kan bestå av flera parallella rader med vindkraftverk. För att optimera produk- tionen läggs dessa rader vinkelrätt mot den förhärskande vindriktningen, med samma inbördes avstånd som för en linje (fem rotordiametrar). Avståndet mellan raderna bör dock vara större, eftersom vindvakarna från den första raden under en stor del av tiden är riktade åt det hållet För att optimera produktionen förskjuts rader- na i förhållande till varandra, så att verken i den andra raden står mitt emellan verken i raden framför. Större anläggningar utformas därför ofta i ett så kallat gittermönster upp- byggt av likbenta trianglar med 5 rotordiame- trar som bas och med en höjd på 7 rotor- diametrar. (se figur). Verken i en grupp pro- ducerar dock något mindre än ett enskilt verk på samma plats, denna så kallade parkförlust brukar ligga i storleksordningen för en optimalt utformad grupp och ökar med gruppens storlek. När grupper med vind- kraftverk utformas på annat sätt innebär det att produktionen hos gruppen min- skar och att kostnaderna per producerad kWh ökar. Hur en vindkraftsanläggning utformas beror också på ekonomiska faktorer. Det gäller inte minst vindkraftverk som byggs i anslutning till lantbruk. En lantbrukare kan exempelvis uppföra ett vindkraftverk på sin egen fastighet och ansluta det direkt till gården, innanför elmätaren. Vindkraftverket är anslutet till elnätet, men levererar också en stor del av den el som används inomgårds. När verket producerar mer el än gården behöver säljs överskottet till nätet (det lokala elförsäljningsbolaget) för ca /kWh och när det producerar för lite köps el från nätet för ca /kWh (inkl nätavgift, elskatt och moms). för eget bruk är alltså värd mer än dubbelt så mycket som den el som säljs. Utan en sådan egenförbrukning är det ofta inte lönsamt för lantbrukaren att installera något vindkraftverk. Att installera en grupp verk blir orimligt. På en jordbruksslätt är det därför ofta så att varje lantbrukare vill ha ett eget verk på sin egen fastighet, av rent ekonomiska skäl. Då bör man utforma anläggningen så att vindkraftverken kan läsas ihop till en enhelt med gården - ladugård, silo, mangårdsbyggnad - i stället för att sträva efter att placera olika lantbruks verk ihop i grupper. Valet står inte mellan enstaka utspridda verk eller grupper, utan mellan utspridda verk och inga verk alls (om inte ellagen ändras så att lantbruk tillåts ansluta verk utanför fastigheten direkt till sin egen gård). I detta kapitel beskrivs åtta grupperingsprinciper för vindkraftsanläggningar, och det kom- menteras hur vindkraftverken kan klassindelas efter storlek och inverkan på landskapsbilden. Till grund för beskrivningarna ligger fält- och fotostudier av befintliga vindkraftsanläggningar i landskap. Med en anläggning menar vi här ett eller flera vindkraftverk tillsammans, grupp, planerad som ett sammanhang och där avståndet till nästa anläggning/grupp är minst , eller mer beroende på vindkraftverkens storlek och landskapstyp. Vindkraftverk i grupp läses sam- man till en enhet - en anläggning. Genom att samla likadana vindkraftverk i samma grupp uppnås hög helhet och låg komplexitet uttryckt i miljöpsykologiska termer. Det ökar fat- tbarheten och förbättrar orienteringsförmågan, vilket är positivt. Mindre gårdsaggregat kan läsas samman med gården till en enhet. Det är typiskt för . Där står gårdsaggregaten direkt invid gårdens bebyggelse-/vegetationsvolym, och bildar en helhet med gården. De står ej i den öppna jordbruksmarken, utan avviker genom sin placer- ing, annorlunda form och mindre storlek (250 kW) från det fria landskapets aggregat. Om lantbrukare vill investera i större verk kan dessa knappast stå invid gården. För att flera lant- brukare skall kunna samordna sina verk till en enhetlig grupp, vilket är att föredra ur land- skapsbildssynpunkt, så måste således ellagen ändras. Grupperingsprinciper för vindkraftsverk i en samlad anläggning: 2.Par – 2 VKA (vindkraftsaggregat) 3.Linje 3£ (vanligen 3–9 st) vindkraftverk i rak placering 4.Båge (som organiskt följer terrängformation) 5.Regelbunden grupp (£12 VKA) 6.Oregelbunden grupp (£12 VKA) 7.Gitterpark (>12 VKA), flera parallella linjer 8.Oregelbunden vindkraftspark (>12 VKA) Vindkraftverkens storlek och avståndseffekter Det finns anledning att även beakta olika storleksklassers inpassningsförutsättningar i olika situationer. Tornhöjderna för nybyggnation varierar i allmänhet mellan 40–45 m för 500 kW vindkraftverk och ca 70 m för upp till 1,5 MW vindkraftverk. Tornhöjden räknas till maskinhusets nav. Rotordiametern är ungefär lika stor d.v.s. turbinbladen sticker som högst upp utöver tornhöjden. De första prototyperna Maglarp och som byggdes hade tornhöjder på ca 78 m. På ritborden ligger projekt med vind- kraftverk i storleksordnin- gen 3–5 MW. 80–140 m. Äldre verk, ca 100–200 kW, har betydligt lägre tornhöjd ca 30 m. Maskinhuset 78 m över marken I har stora vindkraftverk (60 m) analyserats i en visualiseringsstudie7 för ett extremt öppet landskap (grundtyp 1). Man drog slutsatserna att det förekommer 4 definierbara zoner utifrån verkens synlighet och dominans i landskapet: Väl synligt i öppet landskap, men svårt att Minskande synligt och dominans beroende på landskapets form Syns fortfarande, men kan vara svåra att urskilja (jordkrökning) I en annan visualiseringsstudie8, dock med betydligt större parker, gjord för havslokalisering med 57,7 m tornhöjd och 50 m rotordiameter har uppgivits betydligt större avstånd för samma zoner. Vindkraften har betydande synlighet från 7Opstilling af store vindmöller i det åbne land – en undersögelse av de visuelle forhold, Miljö- og energimini- steriet, 1996 8Vindmöller i danske farvande – en undersögelse av de visuelle forhold ved opstilling av vindmöller på havet, Miljö- og energiministeriet udvalgd om havbaserede vindmöller, 1994 7,5-12, De enskilda verken upplevs som små. Stort antal syns väl Vindkraftverken försvinner delvis under Verken är i praktiken osynliga I den studien behandlade man även mindre vindkraftverk med 36,5 m tornhöjd och 37 m rotordiameter. För dessa blev avstånden jämfört med avstånden för de större. Det bör observeras att zonerna inte har definierats på samma sätt i de båda studierna. Begreppet väl synligt används i ena studien och begreppet betydande synlighet i den andra för avstånd upp till 7-7,. För nästa avståndsklass används begreppet minskande synlighet och dominans resp. upplevs som små. För den därpå följande klassen används begreppen syns fortfarande resp. försvinner delvis. Resultaten är därför inte direkt jäm- förbara. Sambandet mellan synlighet/dominans och ev. negativ upplevelse är ej självklart. Det man upplever negativt på korta avstånd kan upplevas intresseväckande på långt håll i fjärrland- skapet eller tvärtom. Människan stereoskopiska avståndsbedömning kan ej återges i bildmon- tagestudier. Därför fattas en dimension i sinnesförnimmelsen som vi inte kan värdera i under- sökningen. Vädereffekter och avståndsdis är också faktorer som har betydelse för hur man i verkligheten upplever dominans. En viktig aspekt att beakta är att människans förmåga att bedöma höjden på landskapselement avtar med höjden på objektet.