sou · GNB368d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Betänkande av om brandkatastrofen i 1999 SOU och Ds som ingår nummerserie kan köpas från Fakta Info Direkt. För remissutsändningar av SOU och Ds som ingår nummerserie svarar Fakta Info Direkt på uppdrag av . Fakta Info Direkt, Kundservice Box 6430, 113 82 Tel: , Fax: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 1993. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: Telefon: Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att undersöka hur nyhetsförmedlingen och informationen om brandkata- strofen i fungerat för de av de närmast berörda som har icke svenskspråkig bakgrund (Dir. 1998:103). Med stöd av detta bemyndigande förordnade departementschefen professor som särskild utredare (1998:05). förordnades f chefen för stads invand- rarförvaltning som huvudsekreterare samt producent och FD som biträdande sekreterare. , och har arbetat som assistenter åt utredningen. Invandrarkurator och professor har från förordnats att vara experter i utredningen. Utredningen överlämnar härmed betänkandet Katastrofbranden i Gö- teborg. Drabbade – Medier – Myndigheter. Med detta är uppdraget slutfört. Myndigheters och frivilliga organisationers information Informationssituationen för etniska grupper i Brandens uppkomst och förlopp Olika informationsbehov – olika informationskanaler 4.2.2 Myndigheterna och den personliga informationen 5.1.2 De första journalisterna på plats 5.1.3 Den första rapporteringen i radio- och TV Nyhetsinformation på andra språk Brandkatastrofens uppmärksamhet i utländska Rapporteringen om katastrofens olika faser Räddningsinsatsen i utländska nyhetsmedier Räddningsinsatsen i medier som särskilt vänder 6 Medierna och brandens orsaker Bilden av brandens orsaker i utländska nyhetsmedier 6.6Brandens orsaker i medier som särskilt vänder sig till 7 Nyhetsförmedlingen – sammanfattande slutsatser 8 Myndigheternas och frivillig-organisationernas information 8.2.3 Inledande kontakter med medier och anhöriga 8.2.5 Larm på nationell nivå Stort informationstryck på sjukhusen Ny lokal krisorganisering och stöd i skolorna Polisens information till anhöriga Begravningar, nationella besök och uppdrag Den fortsatta hanteringen och De närmast drabbades syn på myndigheternas information och bemötande. Slutsatser om myndigheternas information och bemötande Information till och bemötande av drabbade Brist på räddnings- och sjukvårdspersonal Brist på räddningsutrustning och ambulanser Kritik mot att polisen uppträdde passivt och hindrade ungdomar att hjälpa till Identifiering och underrättelser till anhöriga Misstron mot myndigheterna – sammanfattande slutsatser Brandkatastrofens följder för samhällsförtroendet 13.1Samhällsförtroendet hos personer med och utan Samhällsförtroendet före och efter branden Del V Informationssituationen för etniska grupper i 14 Etniska grupper i – en bakgrund De etniska gruppernas situation i samhället 15 Medieinnehav och medievanor 15.2Medieinnehav hos personer med och utan 15.3Medievanor hos personer med och utan invandrar- Angeredsbornas förtroende för olika medier 16 Etniska medier i Etniska gruppers medier i Etniska gruppers medier i övriga 17 De etniska gruppernas informationssituation Överväganden, förslag och rekommendationer 18 Överväganden, förslag och rekommendationer 18.1.2 Myndigheter och frivilliga organisationer 18.1.3 Planera för faktiska befolkningsstruktur Etniska gruppers informationssituation i Utredningens möten, intervjuer, material m.m. Kartläggning av medier som särskilt vänder sig till De nya svenskarna möter svenska massmedier Forskningöversikt: kommunikationsproblem i sam- band med katastrofer och allvarliga samhällsstörningar Brandkatastrofen är den svåraste som drabbat i modern tid. 63 ungdomar dog och över 200 skadades. Branden uppmärksammades i hela världen. Som vid varje katastrof väcktes frågor och oro som inte stillats. När detta skrivs är fortfarande inte orsaken till branden klarlagd. Omständigheterna kring branden – dess snabba förlopp, att så många av ungdomarna hade en bakgrund i andra länder och kulturer – förstärkte ryktesspridning och känsloengagemang. Utredningens uppdrag är att undersöka hur nyhetsförmedlingen och informationen fungerat till de närmast berörda som har en icke svensk- språkig bakgrund. I det syftet har utredningen intervjuat och samrått med drabbade – anhöriga och ungdomar – samt representanter för myn- digheter och frivilliga organisationer. Myndigheternas hittillsvarande do- kumentation har studerats. Material som press, TV och radio presente- rade de fem närmaste dygnen efter branden har särskilt analyserats. Ut- redningen har vidare gjort några särskilda undersökningar. De etniska gruppernas egna medier – närradio och lokalTV – har studerats. Under- sökningar har gjorts av de etniska gruppernas förtroende för olika svenska institutioner samt gruppernas medieval och medieanvändning. Vidare redovisas en forskningsöversikt över kommunikationsproblem i sam- band med katastrofer och allvarliga samhällsstörningar. Utredningen bygger på en kartläggning av televisionens och radions sändningar samt av innehållet i de större tidningarna främst efter branden. Utöver SVT och TV4 samt riks- och lokalradion har kartläggningen omfattat närradio och lokal kabel-TV på icke svenska språk. Via UD har material från ett antal länders medie- bevakning inhämtats och analyserats. Massmedierna kom till brandplatsen efter räddningstjänsten och polisen. Televisionen och radion dominerade av naturliga skäl nyhetsförmedlingen under de inledande timmarna men också senare beroende bl a på att lördagen var då normalt inte tidningarna kom ut. efter att branden upptäckts började radio och TV att sända ut nyheten. Av morgontidningarna hade endast GP nyheten om brand- katastrofen. Kvällstidningarna hade fylliga reportage med mycket bilder. gjorde GP, , Metro och kvällstidningarna extrautgåvor. Brandkatastrofen blev – – en världsnyhet. Den uppmärk- sammades stort i etermediernas nyhetsprogram och var en förstasides- nyhet i tidningarna men därefter avtog upp- märksamheten snabbt förutom i . Utredningens allmänna slutsats är att massmedierna gav en efter omständigheterna nyanserad och saklig information till allmänheten. Det har i intervjuer med representanter för myndigheter och politiker framförts att misstron skulle ha hämtat näring ur internationella medier och de etniska gruppernas egna medier. Den granskning som utredning- en utfört ger inte stöd för den uppfattningen. Tvärtom stöder medierna sig genomgående på uppgifter från myndigheter, särskilt räddnings- ledarens uttalande att branden kunde vara anlagd. Generellt kan inte medierna sägas ha bidragit till spekulationer och ryktesspridning. Kritik har riktats mot särskilt SVT2 för att ha låtit ungdomar på brand- platsen sprida mycket negativa omdömen om polis och räddningspersonal. Utredningen finner det naturligt att medier gör intervjuer med ögonvitt- nen men att sådana bör ske med urskillning och medvetande om att chock kan förändra människors personlighet och omdöme. I debatten kring mediernas behandling av brandkatastrofen har häv- dats att de etnifierat den. Medierna rapporterade utförligt om de drab- bades etniska bakgrund. Därigenom kom ungdomar som uppfattar sig som svenskar att kategoriseras som invandrare. Utredningen konstaterar att mediernas behandling var relevant med tanke på det stora inslaget av människor med utländsk bakgrund bland de drabbade och att – även om inte alla nyanser kom fram – så gav skildringarna av ungdomarna en positiv och saklig bild. 1.2Myndigheters och frivilliga organisationers information Katastrofledning och samordning kom snabbt på plats och fick i gång information utåt och ett samarbete mellan myndigheterna. Gemensamma presskonferenser började hållas 03.30. Det stora antalet drabbade och att många anhöriga – p g a mobil- telefoner – tidigt kom till brandplatsen och sjukhusen innebar oväntade problem för myndigheterna och ställde nya krav på informationen. Det stora antalet omkomna förde också med sig problem att identifiera dem och underrätta deras anhöriga. De senare upplevde att identifikationen tog olidligt och onödigt medan polisen ansåg att den gick rekord- snabbt. För stöd och information till de drabbade inrättades krisgrupper och stödcentraler i stadsdelarna dels av de kommunala stadsdelsförvaltningar- na, dels av frivilliga organisationer. Några av dem kom i gång , bl a i Hammarkullekyrkan som jämte själva brandplatsen och kom att bli de centrala samlingsplatserna. Erbjudande om stöd kom därigenom flertalet drabbade till del . Omfattande manifestationer för att hedra de bortgångnas minne hölls veckan efter branden med medverkan av regeringen och det officiella . Några begravningar blev imponerande sorgehögtider med upp- till tio tusen deltagare. Tiden efter branden samlade myndigheter repre- sentanter för etniska grupper och anhöriga till periodiska informations- möten. har inrättat fem särskilda stöd- centra. Utredningens bedömning av myndigheternas information är att den kom i gång relativt snabbt och i stort genomfördes väl. Informationen till allmänhet via massmedier gavs högsta prioritet och fungerade väl. I in- formationen till de drabbade fanns brister framförallt . Utredningen har särskilt undersökt och funnit att särbehandling på etnisk grund inte förekommit. Däremot nådde inte all information ut till de etniska grupperna som var särskilt drabbade av branden. Kommunala och andra myndigheter saknade med något undantag tillräcklig kännedom om och kontaktvägar till representanter för de drabbade och deras föreningsliv och trossam- fund. Man insåg dock behovet och arbetade upp kontaktvägar. Frivilliga organisationer, främst de religiösa och nationella kris- grupperna, stod för mycket av informationen och stödet till sina med- lemmar och landsmän. De förmedlade information och budskap också från myndigheter nyanserat och ansvarskännande. Bemötandet av anhöriga och ungdomar fungerade i allmänhet bra och empatiskt. Att ett så stort antal människor sökte sig till orsakade problem där. Exempel finns på osmidigt och formellt bemötande men det finns ingen grund för en generell kritik av bemötan- det. Tvärtom präglades det enligt flertalet intervjuade av medkännande och konkret stöd. De problem som dock kunnat noteras motiverar att man för framti- den planerar med utgångspunkt i att stora grupper med olika religiösa och kulturella bakgrunder vid katastrofer kan förväntas komma till olycksplatser och sjukhus. En beredskap bör finnas hos polis, sjukvård och andra myndigheter så att de kan möta grupperna flexibelt och respektfullt. Ett starkt missnöje har uttryckts av anhöriga för att de blott efter branden fick besked från att barnbidrag och bo- stadsbidrag upphört eller sänkts p g a att deras barn dött. Reaktionen är naturlig. Utredningen anser att har anledning över- väga när bidrag skall upphöra eller sänkas samt att bör se över formerna för hur besked lämnas om upphörande eller sänk- ning av bidrag vid barns död. Brandkatastrofen har förorsakat ryktesspridning och debatt om myndig- heternas hantering av de berörda. I utredningsdirektiven sägs att det finns farhågor för att debatten om händelserna i samband med branden öppnar eller fördjupar en klyfta mellan vissa grupper av människor med invandrarbakgrund och samhället i övrigt. Utredningen har därför sökt klarlägga om det finns grund för den kritik och misstro som riktats mot berörda myndigheter. Händelser med så svåra verkningar som branden kräver en förkla- ring. Orsaken till branden är fortfarande inte klarlagd. Det är den star- kaste källan till den intensiva ryktesspridningen efter branden. Rykten spreds om attentat, gasattack, rasistdåd etc. Många av de drabbade hör till etniska grupper som står utanför mycket av samhällslivet i . Också det är en grogrund för misstro. Utredningen har tagit del av den kritik som förekommit i den all- männa debatten samt intervjuat drabbade anhöriga och ungdomar och representanter för frivilliga organisationer som står nära några av de mest drabbade etniska grupperna. Deras kritik och verklighetsbeskrivning har ställts mot de uppfattningar som myndigheternas representanter fram- fört. Utredningens slutsats är att grund för kritiken finns i två fall: Utlarmningen och polisens agerande i fallet med den kropp som åter- fanns på brandplatsen först efter branden. Om utlarmningen tog faller utanför utredningens bedöm- ning. Däremot uppgavs att utlarmningen kunde fördröjts p g a språksvå- righeter. Så är inte fallet. När det gäller kropp så avser inte kritiken primärt att polisen inte fann kroppen utan att när man fann den så gick representanter för polisen ut med ogrundade uppgifter om krop- pen. Att dessa vilseledande uppgifter spreds tolkar utredningen som att de var ägnade att skyla över försummelser som gjorts tidigare. När det gäller den kritik som riktats mot att identifieringen av de omkomna tog onödigt och för de anhöriga plågsamt kan utred- ningen endast konstatera att polisen avdelat avsevärda resurser för identifieringen och genomfört den enligt sina rutiner. Utredningen fin- ner det inte uteslutet att en annan uppläggning av identifieringsarbetet kunde ha givit ett snabbare resultat utan att sekretess och en värdig hantering av de döda eftersatts och anser att polismyndigheten kan ha anledning att överväga formerna för detta. Den kritik som riktats mot räddningsinsatserna – brist på utrustning, passivitet etc – är enligt utredningen inte berättigad. Förvisso saknades utrustning och personal i inledningsskedet men det är oundvikligt och det som bl a utmärker katastrofer. När väl olyckan blev känd genomför- des räddningsarbetet av såväl räddningstjänsten som sjukvården med den personal och utrustning som var möjlig att uppbringa. Beskyllningar för passivitet som främst ungdomar på brandplatsen riktat mot polisen och räddningstjänstens personal kan i flera fall förklaras. Polis hade som primär uppgift att spärra av och att upprätthålla ordning. Personal satt i bilar för att hålla kontakt med räddningsledning etc. När polis hindrade ungdomar från att gå in i trapphuset i det brinnande huset skedde det på begäran av räddningstjänsten. Det ligger utanför utredningens uppdrag att bedöma hur förunder- sökningen skötts; om den tagit , varför den inte fått fram orsak och eventuella gärningsmän eller döljer sanningen. Åklagar- myndighetens beslut att delge några arrangörer misstanke om brott har kritiserats för att vända uppmärksamheten mot dem och från den verk- liga orsaken till branden. Utredningen delar inte denna kritik utan anser att åklagarmyndigheten för att följa lagen skall delge misstanke om brott när sådan föreligger. Anhöriga har känt sig kränkta av uttalanden av förundersöknings- ledaren som återgivits i massmedier om att många av ungdomarna ljuger och att det kan bero på kulturell bakgrund samt att haschmissbruk före- kommit. Också påståenden i medier om alkoholmissbruk och kriminali- tet hos ungdomarna har upprört. Den eventuella faktiska grunden är i vissa fall inte möjlig att uttala sig om. Utredningen har dock tagit del av uppgifter om de omkomna. Den rättsmedicinska analysen visar att det fanns spår av haschisch hos två och noterbara mängder av alkohol hos tre. Ingen av de 60 som uppnått straffbar ålder fanns upptagna i rikspolis- ens register. Det finns vidare ingen vetenskaplig grund för påståenden om att lögn skulle accepteras som en normal företeelse i någon kultur i världen. Utredningens slutsats är att uttalandena som de återgivits i mass- medierna har ökat misstron mot myndigheterna. Den väsentligaste anledningen till misstron är att orsaken till bran- den är ouppklarad. Det är källan till påståenden att branden är anlagd och att myndigheterna vet men döljer sanningen. Många kopplar ihop det med två andra stora svenska ouppklarade tragedier: Palmemordet och förlisning. Vid den första gemensamma presskonferensen uttalade den ansva- rige chefen för räddningsinsatsen att det fanns tecken på att branden var anlagd. Uttalandet upprepades i intervjuer i TV och radio. Det demente- rades av andra representanter för räddningstjänsten och po- Utredningens slutsats är dock att dessa första auktoritativa uttalan- den lade grunden för den fortsatta ryktesspridningen och spekulatio- nerna om branden. 1.4Informationssituationen för etniska grupper i befolkning har omvandlats . Från att ha varit en etniskt mycket homogen stat har under efterkrigs- tiden blivit etniskt blandat. En omfattande invandring först av arbetskraft- sinvandrare och sedan av flyktingar har lett till att nu har nära en million utlandsfödda vilket är av invånarna. Ytterligare när- mare 800.000 har en eller två föräldrar födda i utlandet. av befolkningen har alltså utländsk bakgrund och andelen är stigande. Utvecklingen bland de etniska grupperna har varit mycket negativ under särskilt . Arbetslösheten har mångdubblats och är t ex bland människor som kommer från länder utanför Eu- ropa. Boendesegregationen har ökat påtagligt. De etniska grupperna har väsentligt lägre inkomster och sämre hälsa än etniska svenskar. De stora nya grupper som kom till saknar generellt arbete och får sin försörjning via socialbidrag. Tillsammantaget har det lett till att stora grupper står utanför ett aktivt svenskt samhällsliv. Ett tecken på det är valdeltagandet i kommunalval bland utländska medbor- gare. Från det första valtillfället har deltagandet sjunkit från 60 pro- cent till 1998. Segregationen, diskriminering, negativ attityd hos stora delar av majoritetsbefolkningen och ouppfyllda förväntningar har lett till en ne- gativ inställning till det svenska samhället hos många. En grogrund för misstro finns. Arbetslösheten och få kontakter med svenskar har också inneburit att allt fler har svårigheter att ta till sig svenska medier bland förstagenera- tionsinvandrarna. Utredningens undersökning av medievanor och medie- användning visar att framförallt läsningen av morgontidningar är lägre än bland svenskar. TV har relativt höga tittartal liksom de egna etniska medierna – närradio och lokalTV. Utredningen konstaterar att behoven av information på icke svenska språk har ökat men utbudet har minskat. Det beror främst på att den statliga invandrartidningen lade ner sina utgåvor på icke svenska språk. Som en färsk utredning från integrations- verket visar informerar endast 17 av 76 undersökta statliga organ på andra språk än svenska. TV sänder knappast alls på andra språk medan har riks- och lokalsändningar på P4. De etniska gruppernas medier har mycket små resurser och drivs helt ideellt. Närradio och lokal-TV har ett uttalat integrativt syfte och spelar stor roll både för personer som inte kan svenska och för andra människor i etniska grupper som får informationen i ett välkänt kulturellt samman- hang. Utredningens slutsatser är att det ökande behovet av information på icke svenska delvis måste tillgodoses av statliga myndigheter för att svara mot kraven på att alla invånare skall få den information som gör att de kan förstå och medverka i samhällslivet. bör ta ett särskilt ansvar för att behövlig information framställs och därvid ta till- vara IT-teknik. Också public serviceföretagen bör ta sitt avtalade ansvar för informa- tion till etniska och språkliga minoriteter vilket innebär sändningar på icke svenska språk. En särskild satsning bör göras på etnisk närradio och lokal-TV. De utgör f n outnyttjade resurser i informationen till de etniska grupperna. Ansvariga myndigheter och politisk ledning rekommenderas att för- djupa sina kunskaper om hur befolkning faktiskt ser ut och ta till vara den kompetens som finns i de etniska grupperna och inom förvaltningen. Utredningen föreslår att politiska organ och myndigheter organiserar samråds- och kontaktformer med företrädare för etniska grupper. och de tre storstäderna föreslås i sina förhand- lingar beakta de informationsbehov utredningen påvisat och avdela medel för att tillgodose dem. Den segregation och negativa utveckling som präglar stora delar av de icke svenska etniska grupperna motiverar främst generella insat- ser för att minska klyftorna mellan dem och majoritetsbefolkningen. Det handlar om långsiktiga förändringar av stora delar av den nu förda politiken. En förutsättningen är att beslutsfattare inser hur befolkningsmässigt faktiskt ser ut. Utredningen föreslår att betän- kandet överlämnas för beaktande till integrationsverket, , demokratiutredningen och de myndigheter som har ansvar för integration. Utredningen konstaterar att det finns stora och ökande behov av information på modersmål till invånare som inte behärskar svenska men att de statliga insatserna minskat. Samtliga myndigheter har an- svar för att relevant information når alla invånare. Utredningen före- slår att integrationsverket får i uppdrag att analysera behoven och framlägga förslag till en förbättrad statlig information på icke svenska språk. Utredningen rekommenderar polis- och åklagarmyndigheterna och räddningstjänsten att se över sin informationspolicy. Talesmän bör endast opartiskt förmedla sakligt underbyggda uppgifter. föreslås pröva om den tidsgräns som tillämpas för upphörande eller sänkning av bidrag är rimlig när barn dött. Utredningen rekommenderar att se över formerna för hur besked lämnas vid sådana tillfällen. De frivilliga organisationerna spelade en viktig roll för stöd och in- formation till de drabbade men kunde sannolikt ha gjort än mer om de varit mer kända av myndigheterna och haft bättre resurser. Utred- ningen rekommenderar statliga, regionala och kommunala myndig- heter att förstärka stödet till de etniska gruppernas organisationer och inrikta det på integrationsåtgärder. Finansiering bör ske genom de medel som avdelats för insatser i storstäderna. De etniska medierna har små resurser och arbetar helt ideellt. De spelar redan en roll för sina språkgrupper – både för de människor som inte kan svenska och för de som efterfrågar sina landsmäns syn på samhällsfrågor – men kan bli betydelsefullare. Utredningen före- slår att får i uppdrag att utreda hur en satsning kan göras på att ge de etniska medierna tekniska och ekonomiska förutsättningar för att stadigvarande fungera som förmedlare av sam- hällsinformation. Adekvata utbildningar bör också anordnas. Även här bör en finansiering ske via de särskilda storstadsmedlen. Utredningen föreslår att tar upp överläggningar med public serviceföretagen i syfte att åstadkomma en bredare och mer omfattande information på aktuella språk. 2 Uppdraget och utredningsarbetet Utredningsuppdraget sammanfattas i direktiven på följande sätt: En sär- skild utredare får i uppdrag att undersöka hur nyhetsförmedlingen och informationen om branden har fungerat för de av de närmast berörda som har en icke svenskspråkig bakgrund. I direktiven omtalas vidare uppdraget på följande sätt: Utredaren skall kartlägga hur informationen om branden och dess följder har förmedlats genom massmedier och andra informationskanaler. Utredaren skall också kartlägga vilka informationskanaler som utnyttjas av människor med en icke svenskspråkig bakgrund och belysa möjligheterna för olika sådana grupper att få information ... En fråga som skall undersökas är hur arbetsförhållandena har varit för de massmedier som särskilt vänder sig till invandrare, t ex vissa närradio- sändningar och program i kabel-TV ... Utredaren skall ta del av de studier och utredningar som har gjorts i sam- band med tidigare allvarliga händelser i . Utredaren skall samråda med de myndigheter, organisationer, företag och branschorgan som är berörda ... Ett fortlöpande samråd med företrädare för de särskilt drabbade som berörs av utredarens uppdrag är särskilt ange- läget. Utredaren bör lägga fram de förslag eller rekommendationer som kartlägg- ningen ger anledning till.