sou · GNB327d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Vad som är tillräcklig anknytning har varierat, räckte det med 240 timmars arbete för att arbetsvillkoret skulle vara uppfyllt, medan det numera krävs åtminstone 420 timmars arbete. Regeln för att få inträde i arbetslöshetsförsäkringen är också ett exempel på ett villkor som i vissa fall kan begränsa eller försena möj- ligheterna för de som arbetat i mindre omfattning att i vid arbetslöshet få inkomstrelaterad ersättning. krävs att den som söker inträde i en arbetslöshetskassa ska ha arbetat under en ramtid av , minst . Det kan innebära att den som är nytillträdande på arbetsmarknaden genom ett arbete av liten omfattning inte kan få inträde i en arbetslöshetskassa med hjälp av det utförda arbetet. Säsonganställdas ställning och permitteringsregler AMS har haft ett bemyndigande att utfärda föreskrifter om begränsningar av rätten till ersättning för arbetstagare som huvudsakli- gen är sysselsatta i yrke där arbetslöshet förekommer.22 AMS har dock inte använt sig av denna rätt. Trots att det inte finns säsongbe- gränsningsregler utfärdade kan det hända att den som arbetar som säsonganställd inte betraktas som om han eller hon är ofrivilligt arbetslös mellan anställningarna. Denna tillämpning av grundvillkoren i försäkringen har använts av domstolarna i några fall . Den som i flera säsonger arbetar på samma sätt, med återkommande arbetslöshet mellan anställningarna, betraktas inte i de fallen som ofri- villigt arbetslös och arbetslöshetsersättning kan inte betalas ut. I lagen om anställningsskydd tillåts att avtal om tidsbegränsad anställning får ingås för säsongarbete. Den som permitteras har i nor- malfallet rätt till samma lön och anställningsförmåner som om arbets- tagaren hade fått behålla sina arbetsuppgifter. Det gäller dock inte om permitteringen är en följd av att arbetet är säsongbetonat eller av andra skäl inte är sammanhängande till sin natur. Permitteringsrätt finns inte på tjänstemannaområdet. Enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring får ersättning inte ges till personer som är permitterade utan lön. Det beror på att grundvillkoren i arbetslöshetsförsäkringen förutsätter att den som har en anställning inte anses vara arbetslös, oavsett om lön utgår eller ej. Men vissa undantag finns från denna huvudregel.23 Företagares ställning i försäkringen Arbetslöshetsförsäkringen omfattar både anställda och företagare. Ersättningsreglerna är i princip desamma för båda grupperna. Det finns dock ett speciellt företagarbegrepp i arbetslöshetsförsäkringen som 2242 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och 22 § förordningen (1997.835) om arbetslöshetsförsäkring. 23Regeringen har utnyttjat bemyndigandet att besluta om undantag. tiden den 1 januari- fick ersättning lämnas till den som enligt bestämmelser i kollektivavtal som ingåtts före permitterades utan lön. får ersättning lämnas till dem som enligt bestämmelser i kollektivavtal som ingåtts före permitteras utan lön i samband med semesterstängning. grundar sig på en sammanvägning av olika faktorer. Som företagare betraktas den som äger eller är delägare - direkt eller indirekt - i näringsverksamhet som han eller hon är personligt verksam i och som han eller hon har ett väsentligt inflytande över. Näringsverksamhet är ett skatterättsligt begrepp som förutsätter att de tre s.k. rörelsekriterierna föreligger. Verksamheten ska kännetecknas av varaktighet, själv- ständighet och vinstsyfte. Näringsverksamhet kan bedrivas i många olika former, som t.ex. enskild näringsidkare, handelsbolag, aktiebolag och ekonomisk förening, exempelvis kooperativ. För att konstatera när arbetslösheten för en företagare inträtt görs en samlad bedömning av att hans eller hennes personliga verksamhet i företaget upphört annat än tillfälligt.24 Det kan t.ex. innebära att firman ska ha avregistrerats och att rörelsetillgångar och fast egendom ska ha avyttrats. Men enstaka omständigheter som att den sökande fortfarande har kvar en F-skattsedel, ännu inte har avregistrerats från mervärdes- skatt eller bor kvar på en näringsfastighet ska inte innebära att han eller hon inte kan betraktas som arbetslös. Den som är arbetslös måste kunna stå till arbetsmarknadens förfo- gande. Detta kommer till uttryck i de s.k. grundvillkoren i arbetslös- hetsförsäkringen25 enligt vilka den som har rätt till ersättning vid arbetslöshet bl.a. ska vara oförhindrad att åta sig arbete för arbetsgiva- res räkning, vara beredd att anta lämpligt arbete samt inte heller kunna få lämpligt arbete. Skälet till att det krävs att den som är företagare ska ha lagt ned sin verksamhet för att kunna få arbetslöshetsersättning är att företagaren måste kunna stå till arbetsmarknadens förfogande. Företagares arbetslöshet är svårare att kontrollera än anställdas. Ett uttryck för detta är att vid normalarbetstidsberäkningen anses en före- tagare alltid arbeta heltid i sin verksamhet, eftersom det inte går att kontrollera om han eller hon har en lägre sysselsättningsgrad. Ersätt- ningen får heller aldrig bli en inkomstutfyllnad i mindre lönsamma företag. Detta skulle kunna leda till en otillåten konkurrensfördel för företagaren. 2435 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Begreppet samlad bedömning infördes i lagen fr.o.m. . Samma datum infördes även en möjlighet för företagare att lägga ned sin rörelse tillfälligt för att senare kunna återuppta den. Under uppehållet kan företagaren ändå betraktas som arbetslös och kan få arbetslöshetsersättning. Dock krävs att uppehållet inte är av säsongkaraktär och att ingen verksamhet bedrivs i rörelsen, förutom rena skyddsinsatser. 259 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Uppdragstagare kan betraktas som både företagare och anställd Den som åtar sig uppdrag från en eller flera uppdragsgivare är upp- dragstagare. Han eller hon har en viss självständighet i förhållande till uppdragsgivaren. Uppdragstagare förekommer i många branscher, men är relativt vanliga i yrkesgrupper som kulturarbetare, arkitekter och journalister. I arbetslöshetsförsäkringen kan en uppdragstagare betraktas antingen som anställd eller som företagare. Den som anses som anställd kan erhålla arbetslöshetsersättning mellan uppdragen. Den som däremot betraktas som företagare måste i normalfallet lägga ned sin verksamhet för att kunna få arbetslöshetsersättning. Vid bedömningen av om uppdragstagaren betraktas som anställd eller företagare utgår man ifrån den grad av självständighet som upp- dragstagaren har i förhållande till uppdragsgivaren. I tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringen anses att den uppdragstagare som bedriver sin verksamhet i företagsform, eller i vart fall redovisar inkomsterna skattemässigt som inkomst av näringsverksamhet, är att betrakta som en självständig företagare. Uppdragstagaren utför på eget ansvar och utan kontroll från arbetsledning från uppdragsgivarens sida de uppdrag han eller hon åtagit sig. Uppdragstagaren kan t.ex. utföra arbetet på den plats som han eller hon själv bestämmer, exempelvis i egen lokal, och han eller hon kan ha flera olika uppdragsgivare . Det är vanligt att uppdragstagaren använder egna verktyg, redskap eller maskiner. Han eller hon står för samtliga utgifter för arbetets utförande och debiterar uppdragsgivaren för de totala kostnaderna för arbetets utförande. Den osjälvständige uppdragstagaren däremot, som betraktas som arbetstagare i försäkringens mening, karaktäriseras vanligen av att han eller hon enbart ställer sin arbetskraft till förfogande, endast säljer eller utför en sorts tjänst eller arbete och har en, eller högst två uppdrags- givare. Ersättningen för uppdraget kan vara bestämd , exem- pelvis utgå enligt kollektivavtal. Den osjälvständige uppdragstagaren kan vidare sakna egen särskild lokal för sin verksamhet och utför därför uppdraget på en av uppdragsgivaren bestämd plats, där denne har möjlighet att kontrollera arbetet och tidsåtgången. Uppdragstagare har dessutom i normalfallet inte en inregistrerad firma. Samtliga dessa omständigheter ska beaktas vid bedömningen om uppdragstagaren ska kunna anses som arbetstagare i försäkringens mening. Det ställs dess- utom krav på att den sökande ska vara beredd på att även ta arbete av annat slag än de som utförs som uppdrag. Uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen har förtydligats i samband med att arbetslöshetsförsäkringen varit föremål för utredning och en sammanhållen arbetslöshetsförsäkring har införts Regeringen angav i prop. 1996/97:107 att uppdragstagarbegreppet är så komplext att det inte lämpar sig i lag att införa särskilda regler om uppdragstagares rätt till arbetslöshetsersätt- ning vid arbetslöshet. Det är i stället en fråga för rättstillämpningen. Men regeringen betonade dock att tillämpningen bör ske utifrån att det ska finnas realistiska möjligheter för en uppdragstagare att få arbetslös- hetsersättning vid brist på uppdrag. Anställda i bemanningsföretag har inte rätt till arbetslöshetsersättning för den tid då de inte har uppdrag, dvs. Det beror på att den anställde inte kan anses stå till arbetsmarknadens förfogande mellan uppdragen. I stället står han eller hon till bemanningsföretagets förfo- gande. Inom branschen förekommer ett flertal aktörer. Vanligt är dock att uthyrning sker inom kontors- och administrationsområdet. gäller ett nytt kollektivavtal för dessa. Enligt avtalet garanteras de anställda arbetstid. En undersökning bland HTF:s medlemmar som genomfördes visar dock att den övervägande delen av de anställda, , har en arbetstid som motsvarar hel arbetstid. När en liknande undersökning gjordes var andelen som angav att de arbetade heltid . rådde en viss osäkerhet om hur anställda i dessa företag skulle hanteras i arbetslöshetsförsäkringen mellan uppdragen. Vissa arbetslöshetskassor medgav att deras medlemmar fick ersättning mellan uppdragen, något som troligtvis hörde samman med att man inte såg dem som tillsvidareanställda, medan andra åter inte gav rätt till ersättning. Läget klarnade i och med att AMS gjorde arbetslöshetskassorna uppmärksammade på att anställda i bemanningsföretag var tillsvidare- 26 Utredningen om ersättning vid arbetslöshet och omställning, ARBOM- utredningen, tillsattes . Enligt direktiven skulle utredaren lämna förslag till hur en ny arbetslöshetsförsäkring skulle utformas. I uppdraget ingick att betoning skulle läggas på försäkringens roll av omställnings- försäkring och att arbetslinjen och de försäkrades ansvar skulle hävdas. Reglerna skulle dessutom bidra till flexibilitet på arbetsmarknaden och motverka inlåsningseffekter. Utredningen avlämnade sitt slutbetänkande (SOU 1996:150). lade regeringen fram en proposition för , prop. 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. beslutade om arbetslöshetsörsäkringen (bet. 1996/97:AU13, rskr. 1996/97:234). Ikraft- trädandedatum var , och samt . anställda och därmed inte skulle kunna får ersättning för tid de inte hade uppdrag. lade fram tre förslag på direktiv för att förbättra situationen för deltidsarbetande och anställda med tidsbegränsade kontrakt. Förslagen handlade om 1) lika behandling i tillgång till utbildning och sociala tjänster mellan hel- och deltids- arbetande; 2) införande av obligatoriska socialförsäkringsavgifter, avgångsvederlag och senioritetskostnader, dvs. pensionsförmåner, för alla anställda med minst åtta timmars veckoarbetstid i syfte att motverka konkurrenssnedvridning mellan medlemsländerna; 3) att förbättra miniminivåerna av arbetarskyddet, i synnerhet genom att garantera till- fälligt anställda samma skydd som övriga anställda. Förslagen fälldes genom motstånd från . gjorde man från kommissionens sida ett nytt försök att genom direktiv förbättra situationen på arbetsmarknaden för personer med s.k. atypiska anställningar. I detta begrepp ryms här del- tidsarbetande, tillfälligt anställda samt anställda i bemanningsföretag. valde man att försöka fånga de tre olika atypiska anställ- ningsformerna i ett enda direktiv. Även dessa försök misslyckades dock. Genom sociala protokoll infördes en ny arbetsordning som innebär att är förhindrad att lägga fram förslag till direktiv utan att först stämma av med parterna på arbetsmarknaden. Kort därpå enades kommissionen och arbetsmarkna- dens parter om att ta fram ett direktiv om ramavtal för deltidsarbete, ett om tidsbegränsade anställningar och ett om bemanningsföretag. Med utgångspunkten att deltidsarbete har haft stor betydelse för syssel- sättningen i medlemsstaterna , prioriterades frågan om deltidsarbete. antog kommissionen deltids- direktivet27 som behandlar anställningsvillkor för deltidsarbetande. 27 Rådets direktiv /81/EG av om ramavtalet om del- tidsarbete. På grund av att situationen i de olika medlemsstaterna skiljer sig åt och att deltidsarbete är kännetecknande för vissa branscher, bygger deltidsdirektivet på allmänna principer och minimikrav. Syftet är dels att undanröja diskriminering av deltidsarbetande och förbättra kvaliteten på deltidsarbete, dels att främja tillväxt av deltidsarbete på frivillig grund samt bidra till en flexibel förläggning av arbetstiden på ett sätt som tar hänsyn till både arbetsgivares och arbetstagares behov. Principen om icke-diskriminering innebär att deltidsarbetande inte får behandlas mindre förmånligt än heltidsarbetande enbart av den anled- ningen att de arbetar deltid. Angående möjligheten att arbeta deltid inne- bär direktivet krav på medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att undersöka och, om det är lämpligt, undanröja hinder för deltidsarbete. Vidare anges i direktivet att vägran att övergå från heltid till deltid och vice versa aldrig i sig bör utgöra saklig grund för uppsägning. Det ställer också krav på arbetsgivare att de, så långt som möjligt, bör ta hänsyn till arbetstagares önskemål om att få övergå från heltid till deltid och vice versa. De ska också genom information och på annat sätt underlätta sådana övergångar. Direktivet berör inte frågor om författningsreglerade socialförsäk- ringsförmåner. Vad gäller dessa frågor hänvisas emellertid till det utta- lande om sysselsättningsfrågor som gjordes av det i , enligt vilket socialförsäkringssystemen borde anpassa till nya mönster i arbetslivet och ge lämpligt skydd för dem som utför sådant arbete. Direktivet är föremål för granskning av huruvida det föranleder förändringar i lagstiftning eller kollektivavtal. skall direktivet vara genomfört i medlemsstaterna. EU-direktiv om tidsbegränsade anställningar inleddes förhandlingar om ett direktiv till ramavtal om tidsbegränsade anställningar. Förhandlingarna, som pågår när denna utredning görs, omfattar dels diskrimineringsaspekter liknande dem som regleras i deltidsdirektivet, dels regleringar av olika slag. Förordning om bl.a. gränsarbetare Huvudregeln inom EU för arbetslöshetsersättning till gränsarbetare och andra än gränsarbetare som bor i ett land och arbetar i ett annat innebär att gränsarbetaren skall omfattas av den lagstiftning som reglerar för- måner vid arbetslöshet i det land där han eller hon arbetar28. En gränsarbetare är en anställd eller egenföretagare som är verksam inom en medlemsstats territorium och bosatt i en annan medlemsstats territo- rium, dit han i regel återvänder eller åtminstone en gång i veckan.29 En gränsarbetare som är delvis eller arbetslös skall ha rätt till förmåner i det land i vilket han eller hon arbetade. Om gränsarbetaren blir helt arbetslös, har han eller hon rätt till arbetslös- hetsersättning i den medlemsstat där han eller hon är bosatt. Det innebär att det är bosättningslandet som står för kostnaden för utbetald ersättning. En anställd som inte är gränsarbetare men som betraktas som en s.k. sällanhemvändare och som blir helt, delvis eller arbetslös, har rätt till de förmåner han eller hon har upparbetat i den medlemsstat där han eller hon arbetade. Detta förutsätter att han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande i det landet. Vid hel arbetslöshet kan den arbetslöse även söka ersättning från bosättningslandet.30 har ratificerat den konvention som antog år 198831. I korta drag innebär konventionen att varje medlemsstat skall vidta lämpliga åtgärder för att samordna socialförsäkringssystem och sysselsättningspolitik. Systemet skall utformas så att det främjar full, produktiv och fritt vald sysselsättning som det inte skall minska incitamenten för att arbeta eller erbjuda arbete. 28Rådets förordning (EEG) nr 1408/71, artikel 71. 29Artikel 1 i EG-förordning 1408/71. 30Artikel 1 och 7 i EG-förordning 1408/71. 31Konvention nr 168 om främjande av sysselsättning och skydd vid arbetslös- het. Av framgår också att arbetslöshetsersättning skall utgå vid hel arbetslöshet. Varje medlemsstat skall sträva efter att medge deltidsarbetslösa och permitterade rätt till ersättning. I dessa fall skall man se till att summan av förmåner och inkomster från deltidsarbetet är så avvägda att intresset för att ta heltidsarbete upprätthålls. Medlems- staterna får ha nationella regler för indragning, återkrav och samordning av arbetslöshetsersättningen. I detta kapitel redovisas definitioner som utredningen använt avseende deltidsarbetande och tillfälligt anställda. Uppgifterna är hämtade från , , och , . Be- nämningar i anställningsskyddslagen och kollektivavtalen på olika sor- ters anställningsformer skiljer sig åt i vissa avseenden och en del av de benämningar på visstidsanställningar som förekommer i avtal redovisas. Även särskilda omständigheter i arbetslöshetsförsäkringen som har betydelse för atypiska arbeten tas upp i detta kapitel. Normalt utgår löner och anställningsförmåner i relation till den arbetade tiden. Många kollektivavtal ställer upp regler som innebär att det krävs att arbetstagaren ska arbeta av heltidstjänstgöring för att få rätt till avtalsenlig komplettering till det lagstadgade social- försäkringssystemet. Det kan innebära att den anställde kan undantas från vissa av avtalens bestämmelser eller att rätten till olika förmåner kan reduceras om arbetstiden är kortare. Exempelvis på förmåner som kan reduceras är rätten till avgångsbidragsförsäkring och gruppliv- försäkring. Vid införandet av regeln om företräde till utökad arbetstid för dem som arbetar deltid1 fanns redan liknande lydelse i några kollektivavtal, exempelvis inom kommunalarbetarförbundet. Enligt avtalet gäller att innan nyanställning sker ska de som arbetar deltid och är tillsvidare- anställda erbjudas höjd sysselsättningsgrad. En förutsättning för att detta ska tillämpas är att arbetstagaren anmält intresse för att arbeta mer. 1 Anställningsskyddslagen 25a §. Definitioner enligt , SCB SCB genomför arbetskraftsundersökningar, , . Resultaten från är skattningar baserade på ett urval av Sveri- ges befolkning i åldrarna 16- . Personer som ingår i de ordinarie AKU-mätningarna tillfrågas bl.a. om de betraktar sig som heltids- eller deltidsarbetande. De redovisas i grupperna fast anställda, tidsbegränsat anställda och företagare/medhjälpare. Som sysselsatta räknas personer som har arbetat eller mer under mätveckan. Oavlönade med- hjälpare i företag som tillhör make/maka eller annan familjemedlem som han/hon bor ihop med räknas som sysselsatt. Personer som under mätveckan hade en anställning men var tillfälligt frånvarande under hela mätveckan liksom personer i vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder, anställda med lönebidrag eller i räknas som sysselsatta. Personer som arbetar under mätveckan räknas som heltidsarbetande. Hit förs även personer som enligt avtal har en lägre normalarbetstid än och uppger att de arbetar heltid. Personer med en kortare arbetstid än definieras som deltidsarbetande. Kort deltid innebär 1- 19 timmars arbete och lång deltid 20- . Deltidsarbetande på grund av arbetsmarknadsskäl: Deltidsarbetande som uppger att de vill arbeta fler timmar än vad arbetsgivaren erbjuder redovisas som deltidsarbetande på grund av arbetsmarknadsskäl. Den önskade tiden behöver inte nödvändigtvis vara heltid utan kan vara en utökning av antalet timmar utöver vad det nuvarande deltidsarbetet ger. Begreppet används som synonym till deltidsarbetande på grund av arbetsmarknadsskäl. I ingår ingen fråga om arbetslöshetsersätt- ning. Definitioner enligt , AMV definition på deltidsarbetslöshet skiljer sig från SCB:s definition. Skillnaden är dels att begreppet inte mäter sysselsätt- ning utan arbetslöshet, dels att individerna i allmänhet har ersättning från arbetslöshetskassa. AMV:s deltidsarbetslösa är således endast en liten delgrupp av de deltidsarbetande och en del av de deltidsarbetslösa så som de definieras i . Deltidsarbetslösa personer som har anspråk på att få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen måste vara inskrivna vid en arbetsförmedling och söka mer arbete än de har. Den önskade tiden behöver inte nöd- vändigtvis vara heltid utan kan vara en utökning av antalet timmar ut- över vad det nuvarande deltidsarbetet ger. Även personer som arbetar deltid utan att få ersättning från arbets- löshetsförsäkringen kan vara inskrivna i samma sökandekategori om de söker mer arbete. De utgör dock en liten grupp. AMV redovisar de sökande som är inskrivna vid en arbetsförmedling i olika sökandekategorier. Deltidsarbetslösa redovisas som sökan- dekategori 21. De deltidsarbetslösa kan ha en fast eller tidsbegränsad anställning. I försäkringen kan definitionen av deltidsarbete vara intressant , dels när kvalificeringsvillkoren ska uppfyllas, dels när ersätt- ning ska betalas ut. För att överhuvudtaget kunna bli medlem i en arbetslöshetskassa krävs att den sökande arbetar av fem, minst . För att få rätt till ersättning krävs att den sökande arbetat under en ramtid av , minst . När den arbetslöse ansöker om ersättning måste han eller hon ha ett arbetsutbud som är minst , minst . Definitionen av deltidsarbetslöshet i arbetslöshetsförsäkringen är att den sökande tidigare haft ett arbete av större omfattning än det nuva- rande arbetet. Vid ansökan om ersättning görs en jämförelse mellan normalarbetstiden och de hinder som den sökande har för att kunna få hel ersättning. Skillnaden är den ersättningsberättigade del- tidsarbetslösheten. Hindren kan bestå av exempelvis sjukdom eller arbete. Även om en person teoretiskt skulle kunna haft flera heltids- arbeten tidigare så kan ersättning vid arbetslöshet aldrig ges för mer än . För att beräkna ersättningen används en omräkningstabell. Den kan användas för att beräkna ersättningen dels för dem som tidigare haft ett heltidsarbete, dels för dem som haft ett arbete som inte motsvarar heltid. Det är värt att notera att de som är deltidsarbetslösa i arbetslöshets- försäkringens mening mycket väl även kan tillhöra kategorien tillfälligt anställda. Definitionen utgår från att tillräckligt arbete inte finns beräk- nat för att helt häva arbetslösheten. Det innebär att den som exempelvis arbetar som behovsanställd och har en normalarbetstid som överstiger det arbete som han eller hon lyckas få är del- tidsarbetslös i försäkringens mening. I några särskilda fall kan inte arbete på deltid kombineras med arbetslöshetsersättning trots att normalarbetstiden är högre än det arbete som den sökande nu har. Det gäller t.ex. arbete hos bemanningsföretag och företagande på deltid. Se närmare kapitel 6. Anställningsskyddslagen är dispositiv till vissa delar och ger ramen för olika sorters anställningar. Enligt anställningsskyddslagen är huvud- regeln att anställningsavtal gäller tills vidare men avtal om tidsbegränsad anställning får ingås i vissa fall. Tidsbegränsade anställningar får ingås , viss säsong eller visst arbete om det föranleds av arbetets särskilda beskaffenhet. Det kan även ingås avtal om praktikarbete, vikariat eller feriearbete. Visstids- anställning kan även ingås om det föranleds av tillfällig arbetsanhopning eller tills dess att arbetstagaren ska påbörja fullgörandet av total- försvarsplikt. Det är även möjligt att visstidsanställa någon som arbetar efter pensioneringen. Vidare förekommer en form som kallas för över- enskommen visstidsanställning. Slutligen finns möjlighet att provanställa någon .