sou · GNB384d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Konservativa kritiker av den svenska välfärdsstaten finner detta system upprörande av flera skäl. Antingen för att det av staten ges för mycket makt, eller för att det individuella oberoendet leder till en välfärdsstatsnarcissism som undergräver det sociala ansvaret för familjen, eller för att kontraktet är skrivet på bekostnad av de mellanliggande institutionerna inom det civila samhället. Välfärds- statens försvarare har, å andra sidan, betonat den emancipatoriska dimensionen; hur den traditionella, patriarkala familjen och många andra institutioner inom det civila samhället ingalunda enbart kon- stituerade en sfär kännetecknad av kärlek och värme, utan snarare en plats där kvinnor, barn, och fattiga utsattes för en odemokratisk, ibland våldsam, och oftast manlig maktutövning.100 Vad som är avgörande för debatten och forskningen om det civila samhället, det sociala kapitalet och demokratins villkor är att det svenska sociala kontraktet – institutionaliserat i välfärds- DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN staten – framstår som speciellt knutet till en national-etatistisk tradition. Den svenska statsindividualismen bygger konsekvent på en allians mellan stat och individ. Å ena sidan är den ideologiskt och värdemässigt formulerad i termer av solidaritet, jämlikhet och individuellt oberoende. Å den andra är den institutionellt förankrad i den svenska modellens socialpolitiska struktur. I detta perspektiv är utopin om civilsamhällets primat mycket problematisk; det skulle inte bara fordra omvälvande förändringar på det institutionella planet, det förutsätter även radikala förändringar på den kulturella, begreppsliga och moraliska nivån. Bortom nationalstaten – mot ett internationellt civilsamhälle 1989 avslutade sin banbrytande bok om nationalis- mens historia med att spekulera om hur framtida historiker skulle komma att skriva om det sena nittonhundratalet.101 Det var inte speciellt troligt, menade han, att de på samma självklara sätt som de historiker som behandlat mellan den och det slut skulle ta nationalstaten som den grundläggande analysenheten. Och läser man Berkeley-sociologen utgivna, magnifika trebandsverk om det framväxande globala nätverkssamhället, med dess spän- nande och ångestframkallande analys av de politiska, sociala och ekonomiska formernas fundamentala omvandling, ser man att Hobsbawms förutsägelse redan hunnit att bli infriad.102 Castells och Hobsbawm är inte heller ensamma om att spekulera i nationalstatens underminering eller i hur de nya politiska struktu- rerna kommer att se ut. Globalisering är ett ord som ligger på många forskares läppar. Det gäller inte minst de som studerar , där integrationen av de gamla nationalstaterna inom ramen för har lett den danske freds- och konfliktforskaren till slutsatsen att troligen är den del av världen som utgör the most advanced case of border fluidity and transgression of sovereignty.103 Detta är en utveckling som den ledande statsvetaren kallar the unbundling of terrioriality, det vill säga nationalstatens förlust av sitt monopol på suveränitet, vilken han uppfattar som nothing less than the emergence of the first truly postmodern international form.104 Vad dessa forskare frammanar är visionen av en ny politisk ord- ning kännetecknad av överlappande anspråk på suveränitet med nya och komplexa relationer mellan individer, stater och andra politiska former på subnationell och regional nivå. Den nationellt definierade medborgaren får tävla med det kosmopolitiska juridiska subjektet om titeln som den paradigmatiska formen för individuellt och kollektivt politiskt handlande. Detta subjekt existerar redan i dagens EU, ett projekt som till stor del handlat om att skapa ett gemensamt juri- diskt system som reglerar den gemensamma marknaden, men även allt mer bestämmer ramarna för hur nationalstaterna bör, kan och måste förhålla sig till sina medborgare. Eller uttryckt från individens perspektiv, vilka rättigheter som individerna har i förhållande till de nationalstatliga regimerna. Detta innebär att man redan nu kan tala om framväxten av ett all- europeiskt civilsamhälle, där individer kan utnyttja det gemensamma lag- och regelsystemet för att samla och utöva makt, för att förhand- la med varandra och hävda sig i förhållande till företag och myndig- heter (på alla olika nivåer). Ur denna synvinkel blir det avgörande om de som i och andra gamla stater oroar sig över det demokratiska underskottet kan lösgöra sig från traditionella före- ställningar om hur en demokrati fungerar. Det är inte former, till exempel riksdag, röstning, politiska partier, som är det primära, utan huruvida alla, och inte minst de svaga och utsatta, kan koppla upp sig på ett effektivt sätt mot det långt mer decentraliserade nätverk inom vilket makten flyter. Historien om hur folkhemsideologin institutionaliserades i väl- färdsstaten är bekant, men den intrikata sammansmältning av nation, stat och ekonomi som utmärkt folkhemsnationalismen för- tjänar extra betoning. Om det var dess styrka under krisernas trettiotal, så är det dess svaghet . Den svenska debatten om EU och demokratin behöver en rak diskussion om i vilken utsträckning vi vill och kan försvara ett system som ytterst beror på den svenska nationalstatens integritet och suveränitet. Denna diskussion måste konfrontera det faktum att det svenska sociala kontraktet byggd på en väldigt tät och ohållbar föreställning om nationell gemenskap, vars hårda institutionella stomme var välfärdsstaten. Det svenska folkhemmet var ett om än till största delen sympatiskt dock än fundamentalt nationellt projekt, beroende av gränser utåt och homo- genitet inåt. I länder som där relationen stat/ samhälle såg annorlunda ut, är det betydligt lättare att röra sig mot en all- europeisk federal ordning, i vilken det transnationella civila sam- hället blir den arena där behov tillfredsställs och makt utövas och förhandlas. I , å andra sidan, med dess etatistiska tradition DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN framstår denna utveckling inte oväntat som betydligt mycket mera oroväckande och skriven i ängslans och förlustens tecken. Givet nationalstatens fortsatt starka ställning i gamla nationella demokratier som , eller är det kanske inte så förvånande att det är en ledare i ett östeuropeiskt land som talar mest lidelsefullt för vad han kallar nationalstatens slut. Jag talar om . Låt oss avsluta denna essä med ett citat från honom i en reflektion kring Kosovo, de mänskliga rättigheterna och det globala civilsamhället. Human rights are superior to the rights of states. Human freedoms represent a higher value than state sovereignty. International law protecting the unique human being must be ranked higher than international law protecting the state. If modern democratic states are usually defined by qualities such as their respect for human rights and liberties, the equality their citizens enjoy, and the existence of a civil society, then the condition toward which humanity will, and in the interest of its own survival must, move will probably be characterized by a or global respect for human rights, by civic equality and the rule of law, and by a global civil society.105 1Så kunde till exempel undertecknad inleda en artikel från med orden: Ett nytt begrepp har introducerats i den svenska politiska debatten: det civila samhället (Trägårdh 1992: 35). 2Denna debatt finns nu lätt tillgänglig i bokform under titeln (1993). Citaten är från sidorna 9 (Antman) och 23 (och ). 3Greider och 1992. (Omtryckt i Antman .) 4Busch 1996: 9. 5Ibid: 9. 6Ibid: 9. 7För ett par exempel på detta, se Seligman 1992, 1992 samt 1988a and 1988b. 8För en lidelsefull kritisk analys av denna tendens till begreppsförvirring, se 1995. 9Vajda 1978: 844. 10The state bureaucracy would rule alone were private capitalism eliminated. The private and public bureaucracies which now, at least according to possibility, work against each other and thus hold each other in relative check, would be merged into a single hierarchy. citerad av 1978: 864-65. 11Havel 1988: 398. 12För ett längre resonemang kring denna utveckling, se "I strid med de tio budorden" i Antman (1993). 13Cohen och Arato 1992, 1988a, 1988b, Walzer 1991. För en kritisk analys som delvis påminner om den som svenska vänsterskribenter utvecklat, se 1990. 14Se det nummer av Telos. Ett annat exempel är den kon- som Piccone anordnade i på temat Why populism now? Syftet uttrycks klart i ett par av paneltitlarna: New Political Configurations: Beyond Left and , Populist : The Revitalization of Direct Democracy, Localism and Communitarianism. För kritisk, filosofisk analys av de etiska och politiska konsekvenserna av communitarianism se (1990), en antologi med bidrag av en rad framstående filosofer och statsvetare, inklusive Habermas och . Se även Pocock 1971, samt Almond &Verba 1963, Bellah et al , Bellah et al , samt klassiska verk, Om demokratin i (Tocqueville 1997). 16Se : 86-7 där han refererar till Pocock och i en fotnot sammanfattar literaturen om liberalism vs. civic humanism (not 10, s. 87). 17Begreppet hämtade från , se 1988 samt (1990). Se även inflytelserika artikel Bowling alone: Declining Social Capital (). 18För en kritisk analys av , Tocqueville och begreppen civil society och social capital se två specialnummer av American Behavarial Scientist redigerade av och : vol 49, no 5 (mars/) samt vol 42, no 1 (). 20Se titlar i Antman . 21Antman och i Antman . 22Alsing, , i Antman . 23Alsing 1993: 95. 25Arvidsson & 1980. 27För en överblick och presentation av detta projekt, se 1992 samt 1997. 28Arvidsson et al. DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN 29Den nya reformationen, Inbjudan och Program till Timbrodagen, . Texten som jag refererar till var skriven av , dåvarande VD för . 30Detta utrryck – gemenskaparna – är Timbros översättning av det engelska communities. Det klingar konstigt i svenska öron; samhällen vore mer naturligt. Men poängen – som jag förstår den – är just att betona klassiska särskiljande mellan Gemeinschaft (gemenskap) och Gesellschaft (samhälle). 31Det finns heller ingen god svensk översättning för det engelska communitarians. Jag har därför valt att i konsekvensens namn använda gemenskapare som beteckning för de som förespråkar gemenskapsideologin. 32Zetterberg 1993: 66. 36Zetterberg framför dock en liknande uppdelning redan i programskrift Idéer för vår framtid , i vilken han beskriver det civila samhället som den lilla världen (familj, grannskap, hembygd, nätverk, för- eningar) samt vissa delar av den stora världen (kyrkor, universitet, företag, fria yrken, etc.). Han skriver sedan: vi säger inte som nyliberalerna att före- tagen och marknaden skall ta över allt, vi säger att det civila samhället skall ta över där det går. 37För en analys av och hans båda böcker Losing Ground och In Pursuit: of Happiness and Good Government, se Trägårdh 1992. 38Se Lasch 1991. Lasch betonar liksom Piccone populismen som en specifikt amerikansk tradition. Med andra ord: populism, civic humanism, gemenskap och den lokalt förankrade demokratin ställs emot den liberala traditionen med dess kult av tillväxt, urbanism och storskalighet i både de privata och statliga sektorerna. 39Zetterberg 1993: 69. 40Asper & 1999 samt 1999. 41Ett tema som jag kommer att utveckla nedan i avsnittet om det civila samhället och den svenska politiska traditionen. 42Zetterberg 1993: 65. 43Ibid: 69. (skriver: I striden om välfärdsstatens utopi förlorade högern mot vänstern trots att högerns statsman lanserat välfärdsstaten. Detsamma kan naturligtvis hända också med utopin om civilsamhället.) 45Egenmakt och social ekonomi publicerades av SSU i samarbete med (). 46Thorwaldsson i Antman . 47Eneroth & 1993. 48Ibid: 31. 49Olsson anknyter dessutom här till EU: s närhetsprincip enligt vilken beslut ska fattas så nära medborgarna som möjligt, dvs. för av föreningar, folkrörelser och kommuner. 1993: 30-31. 50Ibid: 31. 51Ibid: 31. 53Petersson et al. 1998: 62. 54Citat från et al. 1998: 63. Se även 1989. 55Micheletti 1994: 85. 56Antman 1993b: 86-87. 57Ibid: 90. 58Ibid: 90. 59Antman 1993c: 126. 60Ibid: 128. Här bör man notera en annan aspekt på kommunaliseringen, näm- ligen att individerna står sig tämligen maktlösa inte bara på grund av att staten har delegerat bort sin makt till kommunerna men dessutom på grund av att individerna ofta saknar egentliga, utkrävbara rättigheter gentemot kommunerna (eller staten). I ett läge då kommunerna av finansiella skäl måste dra åt svångremmarna, hamnar av denna anledning speciellt utsatta minoriteter i ett mycket prekärt läge. För ett vidare resonemang om de individuella rättig- heterna, staten och kommunerna i , se Trägårdh 1999. 61Ibid: 129-130. Citat från av Antman. 62Linde 1993: 115. 63Ibid: 115. 64Ibid: 111. 66Rohstein 1994: 224-225 67Ibid: 218. 68Eneroth 1993b: 107. 69Ibid: 107. 70Edwards & Foley 1998. Se även 1997. 71Whittington : 28. 72Edwards & Foley 1998: 13-14. 73Putnam 1993b: 35. 74Wood 1990: 74. 75Jämför 1997: 557 76För analys av domstolarna, lagen och de individuella rättigheterna ur detta perspektiv, se Trägårdh 1999. DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN 77Hegel 1972 (1821). 78Diskussionen om rättsväsendet är hämtat från Trägårdh . 81Petersson, 1989, et al. 1998, Trägårdh och . 82Till exempel et al. 1989: 57 samt 1994: 36. 84För ADA:s historia, se 1993 samt även Berkowitz 1987 och Mayerson 1994. 86Lindberg 1996: 54. 87Se till exempel 1998. 88Detta avsnitt är en omarbetad version av ett par sidor ur en tidigare artikel (Trägårdh 1996: 98 ff.) 89Jag använder här termen aristokrati vilken delvis är missvisande. Vi har här att göra med ett språkligt, begreppsmässigt problem. Det engelska gentry – och det därmed förknippade gentleman – har en annorlunda konnotation än adel. Det antyder en sammansmältning av adel och högre borgerlighet som var typisk för (och därmed ) då den moderna agrar- och industrikapitalismen började växa fram. 90Jag är inte helt rättvis här. För en lysande bok som ger en rik bild av hur det Heliga fungerade på dess egna villkor, se 1971. 91Den svenska politiska kulturens historia – och speciellt böndernas roll i denna – är relativt dåligt utforskad. De viktigaste bidragen har kommit från och , till exempel den senares Bönder gör politik (1992). Se även Trägårdh 1993. 92Jag överdriver här och på de följande sidorna den svenska adelns svaghet (om än i en gammal fin svensk tradition av aristokratifördömande). Som , och andra har visat var den svenska adeln mycket stark. innan reduktion var tendensen mot en stark adel om inte ett rent feodalt system ganska klar. Och under Frihetstiden kan man inte enkelt avfärda ämbetsmannaadeln som maktlös även om bönderna klarade sig tämligen bra, speciellt vad det gällde ägorätt till jordbruks- land. Min poäng är dock att i stora drag och i ett jämförande perspektiv är de svenska böndernas starka maktposition både unik och i sig remarkabel. 93För en klargörande analys av denna utveckling, se 1995. 94Jämför, 1987. 95Till exempel, , i folkhemmet (1992), samt den debatt om det svenska rättsväsendet som pågått under se i bland annat , och Moderna Tider, delvis i respons till upp- märksamheten kring tvångssteriliseringarna. 96Jag förenklar även här den svenska historien på ett kanske väl lättvindigt sätt. Det fanns visserligen ingen kamp mellan katoliker och protestanter, ej heller ingen självständig stadskyrka, men att under det sena arton- hundratalet spelade en stor roll för de svenska folkrörelserna (med andra ord: den svenska civila samhället i viss mening) står bortom allt tvivel. Dock vittnar den både snabba och genomgripande integrationen av de svenska folkrörelserna i Folkhemmet om just styrkan i den etatistiska traditionen i . 97Rousseau 1919: 99. 98Se Trägårdh 1997a, samt Trägårdh & 1997c, 1997d. 99Peter Antman 1994: 16. 100Till exempel Trägårdh 1994. 103Wæver 1995: 1. 104Ruggie 1993: 171. 105Havel 1999: 4 and 6. DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN Almond, (1963) The Civic Culture: Political Attitudes and Democracy in Five Nations. , (1993) Folkrörelserna lever i Antman, (Red.) (1993). Antman, (red.) (1993) Systemskifte. Antman, (1993b) Det livsfarliga föreninglivet i Antman, (red.) Antman, (1993c) När folkhemmet drömdes bort i Antman, (red.) Antman, (1994) Inte utan jämlikhet i och , Hur förena jämlikhet med individens frihet. , (1992) Bönder gör politik. , (1980) Makten, Socialismen och Demokratin. Om det förstatligade samhället. , m.fl. (1990) Det civila samhället. , & (1994) Modernisering och välfärd. Aspers, (red.) (1999) Framtidens Dygder. Bellah , et al (1985) Habits of the Heart. Bellah , et al (1991) . , Li (1999) och medborgardygderna i (red.) (1998) Framtidens Dygder. , (1996) Det civila samhället i socialstaten. , , (red.) (1995) In Search of a New Social Democracy. Castells, (1998) The Information . , (1992) Theory. , (1988) Social Capital in the Creation of Human Capital in , vol 94 , (1990) Foundations of Social Theory. , (1995) Det civila samhället i samhällsteori och samhällssdebatt. En kritisk analys i (1995) Civilt samhälle kontra offentlig sektor. Djilas, (1957) Den nya klassen , (1997) Escape from Politics? Social Theory and the Social Capital Debate in American Behavioral Scientist, vol 40, no 5 , (1998) Beyond Tocqueville: Capital in Comparative Perspective in American Behavioral Scientist, vol 40, no 5 , (1993) Egenmakt och social ekonomi. : SSU och KOOPI , (1993b) föds de nya folkrörelserna i Antman, (red.) (1993). , (1995) Förnyarna inom s i otakt med opinionen, (Brännpunkt), 25/11 , (1988) Anti-Political Politics i (ed.) and the State. , (1999) Kosovo and the End of the Nation-State. , vol XLVI, no 10 (, 1999) (1821) des Rechts. am : Ullstein (1972) Hobsbawm, (1989) Nations and Nationalism. , (1998) Domstolar och demokrati: Den tredje statsmaktens politiska roll i , och . : Acta Universitatis Upsaliensis , (1988) Democrcay and . , (Red.) (1988) and the State. DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN , (1995) Lagskyddad rätt till patientstatus i 94, no 34: 2799-2801 Lasch, (1991) The True and Only Heaven: Progress and Its Critics. , (1993) Folkrörelserna lever i Antman, (red.) (1993). , (1988) Demokratins små plattformar. Marcusdotter, (1994) Låt inte Timbro stjäla fler vänster- projekt i Broderskap nr 94-41 Michelletti, (1994) Det civila samhället och staten. , (1984) Losing Ground: American Social Policy 1950-1980. , (1988) In Pursuit: of Happiness and Good Government. , (1995) Egenmakt är ett vänsterprojekt, (), 13/7 , & (1989) Medborgarnas Makt. , , , (1998) Demokrati och medborgarskap. Pocock, J.G.A. (1971) Politics, Language and Time. Pocock, J.G.A. (1975) TheMachiavellian Moment. , (1993) Making Democracy Work: Civic Traditions in Modern . , (1993b) The Prosperous Community; Social Capital and Public Life. , (1995) Bowling : Declining Social Capital. , vol 6, no 1 , (red) (1990) Universalism vs. , Bo (1992) Den korporative staten. : , Bo (1994) Vad bör staten göra? , Bo (1998) Social Capital in the Social Democratic State: the Swedish Model and forthcoming in (ed) A decline of Social Capital? Political Culture as a Precondition for Democracy. , (1919) Om samhällsfördraget eller Statsrättens grundsatser. Ruggie, (1993) Terrioriality and Beyond: Problematizing Modernity in International Relations i , vol 47, no 1 , (1994) , 16/11/1994 Seligman, (1992) The of . SSU (1995) När viljan finns: Egenmakt, en exemplesamling. , (1995) Det mångkulturella samhället och er- kännandets politik. , (1994) Att bryta vanmakten i och , Hur förena jämlikhet med individens frihet. Tocqueville, de (1997) Om demokratin i . Trägårdh, (1992) Amerikansk konservatism söker sin själ i (Tredje sidan) 12/5 1992 Trägårdh, (1993) Bönder, bönder, svenska bönder i (Tredje sidan), 20/8 1993 Trägårdh, (1994) Vem skyddar oss från familjen? i Antman, (1994) Systemskifte. Trägårdh, (red.) (1995) Civilt samhälle kontra offentlig sektor. Trägårdh, (1996) Egenmaktens betingelser i i Valfrihet och jämlikhet i vården, redigerad av . DET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH POLITISK SLOGAN Trägårdh, (1997a) Statist Individualism: On the Culturality of the Nordic i och , The Cultural Construction of . Trägårdh, (1997b) European Integration and the Question of National Sovereignty: and , 1945-1995. European Political Relations and Institutions, Working Paper Series, no. Trägårdh, (1997c) Stolta och blyga på samma gång i , 30/12 Trägårdh, (1997d) Statens makt ökar individens frihet i , 31/12 Trägårdh, (1999) Bemäktiga individerna: Om domstolarna, lagen och de individuella rättigheterna i . : SOU 1998: 103 , Mihály (1978) and Socialism, i 45, no 4 Wæver, (1995) Identity, Integration and Security: Solving the Sovereignty Puzzle in EU Studies i , vol 48, no 2 , (1971) German Home Towns. Walzer, (1991) The idea of i Dissent (Spring 1991) (1998) Revisiting Tocquevilles : Society, Politics, and Association in the Nineteenth Century in American Behavioral Scientist, vol 40, no 5 , (1990) The Uses and Abuses of i och (red. ), The Socialist 1990. Zaremba, (1987) Byalagets diskreta charm eller folk- hemmets demokratiuppfattning i Sekretariatet för framtids- studier, Du sköna gamla värld. Zaremba, (1992) i folkhemmet. , Hans (1992). Den svenska socialstaten – ett forsknings- projekt. , Hans (1993) Var tid har sina reaktionärer i (red), Systemskifte. , Hans (1995) Civila samhället, demokratin och välfärdsstaten i , (red), Civilt samhälle kontra offentlig sektor. , Hans & (1997) Vårt land – den svenska socialstaten. Medborgarskap, social kontext och institutioner Perspektiv på svensk demokrati Vad är det som gör demokratin levande, vital och hållbar? På den frågan kan det förvisso ges många svar. Men det jag tror är själva grundförutsättningen för demokratins del (och som inbegriper många av de vanliga svaren) är att medborgarna – de som utgör styrelsens primära subjekt – har den anda och de resurser som krävs för att få systemet att fungera. Demokratins vara är en fråga om medborgarskapets styrka – eller icke. Demokratin förutsätter existensen av demokrater, av människor som både vill och kan axla det ansvar som den folkliga styrelseformen fordrar. Demokratin kräver medborgare av en särskild färdighet och kvalitet; om dessa egenskaper saknas blir dess utövande därefter. Vad är det då närmare bestämt för egenskaper som åsyftas? All- mänt sett förutsätter demokratin två kvaliteter för att fungera väl. För det första förutsätter den en mobiliserande kapacitet i samhället: en förmåga bland vanligt folk att göra sin röst hörd och att under- ifrån driva sina krav gentemot olika makthavare (i staten såväl som i samhället i övrigt). Det är således en fråga om gensvaret och den faktiska öppenheten i systemet, om i vad mån vanliga medborgare kan blanda sig i och kan utöva påverkan i den politiska processen. Men demokratin handlar inte bara om att ställa krav, om att mobili- sera intressen. Den handlar också om att kunna hantera och väga samman de ibland mycket divergerande opinioner som exponeras i det politiska livet. Demokratin förutsätter att meningsskiljaktig- heter och konflikter löses under fredliga och ordnade former. Den kräver en förmåga att leva samman med människor och dito uppfatt- ningar som du själv är mer eller mindre främmande för – ja, som du MEDBORGARSKAP, SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER rent av kraftigt ogillar. Demokratin innebär åskitsspridning och politisk konkurrens, men den förutsätter också en förmåga att interagera med ens motståndare och antagonister. Vid sidan av den expressiva, mobiliserande kapaciteten måste det också finnas en be- tydande kompromissinriktad kapacitet2 – en förmåga att leva samman med andra och finna medelvägar och samlande lösningar i skiljande frågor. som vi driver våra åsikter och intressen måste vi också ha en benägenhet till moderation och samverkan.