sou · GNB37 · 2000-01-01 00:00:00 — Till detta problem kommer att livsmedelsproducenter i exporterat genförändrade sojabönor tillsammans med traditionellt odlade sojabönor till . Så länge de genförändrade sojabönorna blandas med traditionellt odlade och inte märks kan varken bönder, livsmedelsindustri, handel eller konsumenter välja bort genförändrade livsmedel. Sojabönan finns i av våra livsmedel. Konsumentråd anser att följande villkor skall vara uppfyllda för att vi ska acceptera genförändrade livsmedel: -Förändringen måste vara till fördel för konsumenten, ex vis förbättrat näringsinnehåll. -Säkra produkter och produktionsmetoder för människor, djur och miljö för ett långsiktigt hållbart ekologiskt perspektiv. -Säkra utvärderingsmetoder för genetiskt förändrade livsmedel innan de exponeras för naturen. -Konsumentintresset skall representeras i de offentliga organ där genteknik diskuteras på nationell, europeisk och internationell nivå. -Produkten skall inte störa den ekologiska balansen, öka beroendet av pesticider, ändra genetiska variationen, överleva eller föröka sig självt på sådant sätt att den biologiska mångfalden går förlorad, eller ha oönskade effekter. -Genetisk överföring från människa till djur eller tvärt om skall inte ske. -Patent på levande organismer och genetiskt material är oacceptabelt. -Gener som är kända att orsaka allergier skall inte användas. -Markörgener som är resistenta mot antibiotika skall inte användas. -De socio-ekonomiska effekterna av genteknik skall analyseras. Ett intensivt arbete inom livsmedelsindustrin pågår världen över för att hitta komponenter i livsmedel som på olika sätt kan befrämja hälsa. Livsmedelsindustrin i beräknar mervärdet som kan skapas på marknaden av dessa produkter till under kommande period. är givetvis positiv till det forsknings- och utvecklings- arbete som bedrivs. Det är dock ett osvikligt krav att marknadsföringen av dessa livsmedel omgärdas av regler och förfarande som gör att konsumenten inte blir vilseledd, och att dessa nya livsmedel inte fokuseras så kraftigt att vikten av en näringsriktig väl balanserad kost av helt vanliga, förhållandevis billiga, livsmedel kommer i skymundan. anser att marknadsföringen av skall ske på konsumenternas villkor och inte industrins. Därför är det nödvändigt att få tillstånd en diskussion mellan berörda myndigheter, industrin, forskare och konsumentorganisationer för information och erfarenhetsutbyte när det gäller i allmänhet och marknadsföring av dessa synnerhet. har i förhållande till övriga EU-länder en mer liberal syn på hur vissa allmänna hälsopåståenden får användas genom livsmedelsbranschens sk egenåtgärdsprogram. Det är beklämmande att man kan hitta hälsopåståenden som inte är tillåtna enligt branschöverenskommelsen. Branschens egentillsyn eller uppföljning av programmet verkar uppenbarligen inte fungera. Oavsett vilken inställning man har till sk eller livsmedel som marknadsförs med hälsopåståenden, produktspecifika eller allmänna, så finns produkterna på marknaden, marknadsförda i många fall med hälsopåståenden. Vi ser en fullkomlig explosion av dess produkter i och övriga världen. Det är angeläget att få till stånd regler, helst harmoniserade, i syfte att hindra vilseledande marknadsföring men där man ändå säkrar konsumenternas rätt till information. För dagen är positiv till de tankar som Stiftelsen för fram i sitt förslag till utvidgning av egenåtgärdsprogrammet ( ). Vi ser det som ett bra underlag för vidare diskussioner. Det vi tycker speciellt vill trycka på i förslaget är bl.a. att de livsmedel som skall få marknadsföras med PFP skall bidra till en näringsriktig kost, att den fysiologiska effekten skall vara vetenskapligt invändningsfri, att tillstånd ges produkt för produkt och att en nämnd ges resurser att följa upp marknadsföringen och har möjlighet att utdöma vite vid överträdelser. Mot bakgrund av erfarenheter från egenåtgärdsprogrammet anser vi att det är angeläget att de företag som inte håller sig till reglerna förs upp på en svart lista som offentliggörs. Att konsumentintresset skall vara väl representerat redan från början av diskussionerna processen behöver väl knappast understrykas ytterligare. I takt med att nya forskningsrön kommer fram när det gäller livsmedel, hälsa och ohälsa, finns det många frågor måste diskuteras, t ex och avgränsningen mot läkemedel och naturmedel, regler för marknadsföring av sk sportdrycker och av berikade livsmedel etc. Konsumentråd förutsätter att någon part tar initiativ till sådana diskussioner. Namn på huvudägare till producerande företag: Makten över våra livsmedel ligger på ett fåtal multinationella företag. Vid en första anblick på butikshyllorna kan det verka som om konkurrensen mellan företagen är stor. Man tror att man har valmöjlighet men i själva verket är det ett och samma företag som säljer varorna. När man tar reda på vilka som finns bakom företagsnamnen utkristalliseras till exempel Unilever, och . För konsumenter som av olika etiska skäl vill undvika att handla av multinationella företag är det viktigt att kunna läsa sig till vem ägaren är, exempelvis att kaffet man tänker köpa säljs av som gör reklam för rökning. Vill man som konsument stödja mindre företag för att öka priskonkurrensen kan det vara intressant att veta vilket margarin som inte säljs av Unilever, de har inte mindre än åtta margarinsorter i butikerna. Miljömärkningen bör ges en tydligare uppdelning mellan auktoriserade och icke auktoriserade märken. En miljömärkning för livsmedel behövs som ett komplement till märkningen för ekologiska livsmedel. Handeln behöver se över sina rutiner kring miljömärkning. Det förekommer att varor miljömärks på hyllkanten trots att varan inte är miljömärkt. Det har blivit på modet att säkerhetsmärka varor. Det innebär att varor som enligt innehållsdeklarationen inte skall innehålla ex vis hasselnötter märks med kan innehålla spår av hasselnötter. Detta för att det finns en risk att rester från annan produktion inom samma produktionslinje kan komma med i produkten. Detta får till följd att allergiska konsumenter tvingas avstå från varor som de enligt innehållsdeklarationen egentligen tål p g a att vissa producenter inte rengör produktionslinjerna i tillräckligt hög grad. Allergiker och andra överkänsliga lär sig med tiden att hitta varor som de tål och kan lita på. Eftersom de ofta köper dessa varor så läser de inte längre på innehållsförteckningen vad de innehåller. Det händer dock att även kända produkter ändras till innehållet. Vid sådana tillfällen borde tillverkaren ha skyldighet att upplysa konsumenten, på varans förpackning, om att innehållet har ändrats. Varor som förpackas i butik Varor som förpackas och märks i butik har ofta brister i märkningen. Det saknas fullständig innehållsdeklaration och annan väsentlig information som ex vis förpackningsdag och jämförpriser. Handeln bör se över rutiner för kontroll av temperatur i frysdiskarna. Temperaturen i diskar stämmer inte med den rekommendation som står märkt på förpackningen. När alla hygien och kosmetikaprodukter skall uppge innehåll i produkterna, ställs konsumenterna inför nya svåra problem. triviala namn som man lärt sig kommer inte längre att användas. I stället skall en internationell namnkod användas. För att hjälpa konsumenterna att förstå de nya namnen bör en lathund för konsumenter tas fram där de ämnen som är kända för att framkalla allergi och överkänslighet tas upp i en förklarande ordlista. Tvättmedel går inte att jämföra med varandra beträffande tvättförmåga, dvs hur många kilo normalsmutsad tvätt en förpackning räcker till. Jämförpriser baserat på detta bör anges. Rengöringsmedel bör också kunna jämföras med varandra i fråga om hur många liter utspädd lösning medlet räcker till. Jämförpriser baserat på detta bör anges. Kemtekniska produkter bör underställas samma krav om innehålls- förteckning som gäller för hygien- och kosmetiska varor. Ordets innebörd är bland det minst kontroversiella man kan tänka sig. Alla vill informera konsumenterna. Därom tvistar man inte, men däremot om vad. Hela reklambranschen anser det logiskt att informera konsumenterna - för att man vill sälja. Skyltning i butik, ett annat sätt att informera konsumenter, är en prioriterad del av verksamheten i butik, t. o. m. utvecklingen av tekniken med exponering av varorna - för att kunna sälja. Det läggs ner ofantliga summor på att forska om hur man kan påverka konsumenter - det kallas konsumentkunskap. Men på ämnet konsumentkunskap i skolan spenderas bara en bråkdel - fast avsikten är att ge konsumenterna kunskaper för att kunna välja. Just häri ligger intressekonflikten. Marknaden har två funktioner, beroende på från vilken horisont man ser det. En del anser att marknaden är det samma som styrningen av penningflödet, andra ser det som en marknadsplats där man kan sälja, men vi konsumenter ser marknaden som utbudet av varor och tjänster, där vi kan hitta det vi behöver. Eftersom konsumenterna är målet för de som säljer och konsumtionen målet för konsumenternas överlevnad måste marknaden ses ur konsumenternas synvinkel. Det är helt enkelt konsumenterna och deras behov som utgör marknaden, även sett ur säljande parts synvinkel. Konsumenterna är alltså marknaden. Utan konsumenter ingen marknad! Detta bekräftas också av grundsynen i marknadsekonomin, där marknaden anses ha till uppgift att tillfredsställa konsumenternas behov, tillfredsställa marknaden. Konsumentbehoven är i korta drag följande: ·näring för överlevnad, uppväxt och hälsa, samt en viss njutning ·skydd mot kyla, värme och insyn, i boendet, med kläder m.m. ·förvaring, central plats för livet, samvaron, prylar, hemvisten-boendet ·transporter, för kroppen och varor, även för semesterförflyttning av solälskande konsumenter (behov av sol), förflyttning till arbete och till samvaro och nöje samt för tillgängligheten av varor ·tjänster, offentliga och privata, utbildning ·betaltjänster och kapitalförvaltning, sparande och utlåning ·kunskaper om behoven och utbudet, för att rationellt kunna välja ·kultur och sociala funktioner I allt detta ser näringslivet (har endast delvis med näring att göra) möjligheter att tillfredsställa marknaden, en utkomstmöjlighet som ger producenter och tjänstetillhandahållare en möjlighet till överlevnad som företag. Det något egendomliga är att man från samhällets sida ansett sig behöva skydda konsumenterna, lagstifta om ett minimum av information, skydda mot felaktig information. T.o.m. finns konsument-rättigheterna inskrivna i FN-dokument, som alla länder skrivit under, som skulle garantera konsumenterna tillräcklig och korrekt information för att dessa ska kunna göra kunniga och medvetna val. Anledningen till detta är att när reklamen föddes fanns ett annat behov, nämligen att öka konsumtionen för att anpassas till industriålderns ökade produktionskapacitet. Här började anpassningen av marknaden till produktionens behov. Därav uppkom nya behov av skydd för konsumenterna, både mot farliga produkter och mot felaktig information. Jag förstår inte logiken i att man kräver att vi ska betala för varorna, men vi ska inte få veta vad vi köper! Jag ser därför Utredningen av Konsumentinformation som en viktig händelse och en möjlighet att se igenom tidigare konsument- nformation och vända synen rätt och föreslå adekvata åtgärder för att också vända utvecklingen rätt. Att all information dikterats av säljande part är inte tillfreds- ställande. Att säljande part också har kunnat belasta konsumenterna med kostnaden för att informera och sedan ur sin synvinkel informera för att kunna sälja, är emot all logik. Det handlar inte om en kunskap vi är villiga att köpa utan en påverkan för att skapa köplust och nå avslut - köp. Det är en typ av beskattning, som inte är lagstadgad. Alla har inte bett att få bli uppfostrade till att kunna allt om tandkräm, blöjor och mensskydd, medelst förtäckt information, åberopande informatörens bakgrund som tandläkare, mamma eller doktor, alltså faktaefterliknande säljinformation. Det är imponerande hur mycket som spenderas för att stimulera till köp av just den egna produkten, men hur motvilligt alla påtryckningar för saklig information mottas av näringslivet. Vi minns alla debatten om prislappens vara eller inte vara. Fortsatt användning av prislappen skulle helt plötsligt kräva mer arbete (i ett samhälle med överskott på arbetskraft!) och börja kosta en massa mer nya pengar. Ändå är ett av konsumenternas viktiga behov att få veta vad en vara kostar och även kunna se det när man kommit hem, eller tagit fram paketet , eller vill visa det för andra familjemedlemmar. Vi minns också hur mycket kraft som behövt läggas ner på att få en början till en fungerande jämförprismärkning, hur mycket lobbyinsatser som fått läggas ner för att få igenom kravet på jämförprismärkningen i EU. stöter man på motviljan att märka sådant som konsumenterna kräver, man tror att märkningen och informationen skulle få en stigmatiserande effekt, alltså motverka köp - o så hemskt! En omfattande debatt förs just nu om märkning av gentekniskt manipulerade livsmedel, där motståndet snarare övergått i hotfulla former med inblandning av statsöverhuvuden (Clinton) gentemot andra regeringar för att minska motståndet mot genmaten för att det är så viktigt för den amerikanska industrin! har en så massiv kampanj förts från konsumenthåll för att få veta hur en produkt framställts och sällan har så många garantier lämnats att det är garanterat ofarligt - så vitt vi vet ! Ett liknande exempel har vi med märkning av ägg från burhöns. Här rör det sig om ett medvetet val från konsumenterna, baserat på förnufts- mässiga och känslomässiga värderingar (som därmed inte ska kallas irrationella). Konsumenterna anser det onaturligt att bura in höns i mörka utrymmen, alltså vill konsumenterna veta för att kunna välja något annat. Men stora ansträngningar har gjorts från burhöns- producenterna för att förhindra dels att burförbudet skulle träda i kraft och dels att märka eller att krav på märkning skulle införas. Det anses alltså inte självklart att information ska ges, såvida det inte gynnar den som vill sälja, ändå ska konsumenterna betala för informationen. Enligt FN:s riktlinjer för konsumenträttigheter åligger det marknads- aktörerna att ge sådan information som konsumenterna kan behöva för att göra medvetna och kunniga val. Valet ska alltså vara konsumenternas och den valfriheten kan man inte bortförklara eller skriva bort i någon lagstiftning. Detta är en demokratisk rätt till valfrihet. Det är alltså upp till konsumenterna att bedöma om deras val är förenligt med deras egen övertygelse, nytta eller behov. Det svåra blir här att bedöma om säljarens skyldighet att informera får en form, som är informativ och allsidig, eller enbart eller delvis blir en partsinlaga för att påverka. Rätten att informera måste också finnas men syftet måste börja granskas och analyseras. Eftersom det är konsumenterna som fattar det slutgiltiga beslutet till köp, betalar det köpta och tar de direkta konsekvenserna av det, kan man alltså inte ifrågasätta deras beslut. Men i ett större perspektiv får konsumtionen också indirekta konsekvenser, t.ex. för miljön, hälsan och uppkommande kostnader för det allmänna (tobak? ), resursernas ändlighet, biologiska mångfalden, otillbörligt utnyttjande av fångar, barn och lågbetald arbetskraft, oetiskt utnyttjande av djur i produktionen av allt från livsmedel till väskor. Konsumtionen får även konsekvenser på ännu , våra barns framtid och fördelningen på , alternativt förflyttningen av folkslag och gettoisering, alltså den globala livsmiljön och inte minst maktkoncentrationen till ett fåtal transnationella bolag. Med tanke på detta kommer behoven av utvidgad information att aktualiseras. Vi har ännu bara upplevt början, men mer kommer. fanns ingen miljömärkning. Konsument-Forum var faktiskt först i med K-märkning av tvätt- och diskmedel (Glykocid), som startades . efter detta startades miljömärkningsutredningen och kom och senare även Svanen. har Rättvisemärkningen kommit, så det går framåt och flera alternativ diskuteras. KRAV och Demeter-märkningarna är i grunden märkningssystem, som omfattar mer än bara miljöomtanke, de står även för ett fri-från-budskap, t.ex. fritt från genteknik och fritt från antibiotika i djurfodret. Informationen vad gäller hälsobudskapet är omgärdad av förbud och återhållsamma egenåtgärder. Mycket får man påstå men inte att något är bra för hälsan. Men på detta område kommer konsumenterna att kräva klarare och korrektare information. Hälsofrågorna börjar komma i fokus och man kan ju inte leva på vad man fick veta i skolan. Fortbildning måste kunna ske löpande och i samband med produkterna eller i recepten, eller kanske i konsumentorganisationernas regi! Denna, om jag får kalla den så, den konsekvensinriktade informa- tionen, kommer vi att få se mer av. Det är bara de vi har sett början till det. Vi kan därför inte heller bestämt säga vilka krav på information som kommer att ställas . Ju mer medvetna konsumenterna blir om att deras konsumtion påverkar på en mängd områden, ju mer kommer kraven att öka. Vi kan inte ens föreställa oss vad det kommer att bli, men vissa aningar finns. Inte minst som konsumentorganisation har vi uppmärksamheten riktad på detta, för att tidigt fånga upp signalerna och kanske t.o.m. behoven av information som konsumenterna inte ens är medvetna om att de kommer att vilja ha. Vissa signaler hör vi redan. Många vill veta hur djuren fötts upp och var, hur långt de transporterats och information om ras och avel. Alla vet väl vilka reaktionerna är emot inblandningen i aveln av Belgisk Blå. Kraven på att få veta allt kommer att öka, inte minst efter avslöjandet om användningen av antibiotika i fruktodlingen i vissa EU-länder. Ursprungsmärkningen har tagit sina första stapplande steg och snart vill konsumenterna veta från vilken gård produkterna kommer och enligt vilka kriterier produktionen skett, hur lång väg varorna gått, hur de konserverats. Många vill veta hur en slaktad kyckling kan vara bäst före i hela . Utan tvekan kommer kravet snart på att få veta hur mycket energi som gått åt för att få en produkt fram till hyllan, eller kanske på tallriken. Kanske vill vi veta hur mycket energi (kcal eller joule) vi får av produkten, för att jämföra! Från Konsument-Forum har idén framförts om att komplettera priset per kilo och liter med priset på energin, per t.ex. Varken kilo eller liter är speciellt adekvata måttenheter, om man ska få med ett kvalitetsmått i bedömningen. Med vatten kan man dryga ut, med betfiber kan man binda vatten, likaså med fosfat, och mera jord i potatispåsen drygar också ut och kilona blir fler. Olika kriterier utarbetas. Bland producenterna finns t.ex. IP och Svenskt Sigill och fler kommer. Varje handelsblock har redan och utvecklar ytterligare egna kriterier, ofta mycket lyhörda för konsumentopinionerna. Denna utveckling kommer att accelerera. Kraven på information kan kanske t.o.m. omfatta - ja just det - kraven på informationen. Saklig, ärlig, fullständig, korrekt, objektiv och sann är några begrepp som tilltalar konsumenter. Anonymiteten är inte uppskattad och s.k. private brands kan komma att ifrågasättas. Ägarförhållande kan också komma att fokuseras allt mer ju större maktkoncentrationen blir. Kraven har redan kommit och s.k. rating av företagens filosofi, etiska uppträdande i många former förekommer redan. Fler parametrar utvecklas ständigt. T.o.m. för placering av pengar kommer etiken in mer och mer. I och för sig är det inget nytt att konsumenter väljer var man vill handla och vad. Det som är det nya är att konsumenterna blir mer och mer kunniga och informerade om konsekvenserna av sina val och alltså förändrar sina preferenser. Med utvecklingen inom informations- teknologin kommer det att bli ännu svårare att hålla konsumenterna oinformerade eller okunniga. Återstår nog bara att informatörerna ökar kvaliteten i informationen och lär sig leva med dessa ifrågasättande konsumenter, som man ändå är så beroende av för sin överlevnad. Utvecklingen av konsumentinformationen är alltså framtidens och den viktigaste produktutvecklingen, som bygger på att man lyssnar mer uppmärksamt på , ja just det - konsumenterna. Synpunkter från på konsumentinformation på dagligvaror De kommunala konsumentvägledarna har inte haft så många frågor som rör konsumentinformation om dagligvaror. Men vi anser inte att det visar på att frågan saknar intresse hos konsumenterna. För konsumenter med särskilda behov är det en stor och betydelsefull fråga. Vidare så kan vi märka ett allt större intresse för matfrågor hos konsumenterna. De allra flesta frågorna rör prisinformation. Ofta är det klagomål på dålig eller obefintlig information. Många konsumenter irriteras också av att priset på varan eller hyllkanten inte stämmer med priset i kassan. Allt fler börjar också fråga efter bättre jämförprismärkning, det gäller ofta varor som säljs till extrapris, där jämförpriset inte är omräknat etc. En del konsumenter är också uppmärksamma och hör av sig om felaktigt beräknade jämförpriser. Datummärkningen är en annan vanlig fråga. Vad betyder bäst före? Får varan säljas efter detta datum ? Måste varan inte vara nedsatt i pris om den säljs efter bäst före-dagen ? Vilka varor ska datummärkas ? Är det riktigt att en del varor håller , t ex djupfrysta kräftor? Detta är exempel på några frågor om datum. Många konsumenter klagar också på att det är svårt att läsa datumet på t ex sillburkar och liknande. En närliggande fråga är märkningen av mat som varit fryst. En hel del konsumenter frågar om det inte måste framgå att en vara varit fryst och därför bör tillagas innan den ev fryses på nytt. Ganska många konsumenter har frågor som rör tilliten till informationen på dagligvarorna. Kan man lita på ursprungsmärkningen av kött t.ex.? Kan man lita på att chokladen inte är smittad av nötter ? Kan man lita på att inte finns några tillsatser? Kan man lita på att tvättmedlet är oparfymerat - det luktar ju så ... Avsaknad av svensk text är ett allt större problem som vi blivit upp- märksammade på av konsumenter med speciella behov bl.a. allergiker. Läsbarheten i form av storleken på texten är en annan vanlig synpunkt vi får från konsumenterna. Det krävs förstoringsglas för att kunna läsa. Dessutom placeras prislappar ovanligt ofta över t.ex. innehålls- deklarationerna, anser en del konsumenter. En annan är svårigheten att hitta rätt vikt eller volym på varan. Det gäller såväl brutto- som netto- vikt och volym. Dessa uppgifter borde framgå tydligt på varor som inlagd sill och gurka , fruktkonserver m fl. Ett mindre antal frågor rör miljömärkning. Ofta handlar även de om tilliten till märket eller om märket är ett officiellt miljömärke eller helt enkelt vad märket betyder. och Samhälle vill härmed framföra följande synpunkter på kraven på märkning av dagligvaror: Märkning skall vara obligatorisk och omfatta innehåll, närings- deklaration samt om upplysningar om produktionsteknik som t.ex. bestrålning och GMO- förändringar. Informationen skall finnas på förpackningen (inte på eventuell kartong) och vara på svenska. Innehållsdeklarationen skall vara fullständig och lättläslig. I leksaksstandarden (kopia bifogas) finns krav på hur stor texten skall vara. Ett motsvarande krav vore kanske lämpligt då det gäller dagligvaror. Att lämna informationen via datorer anser vi helt förkastligt. Antigen det skulle ske i butiken eller via nätet så är det fortfarande alltför många, som inte behärskar datatekniken eller har tillgång till datorer för att kunna hämta information där. I butiken kan man ju också tänka sig en mamma med allergiska småbarn, som skall försöka ta reda på om produkten innehåller allergener. Näringsdeklarationen är viktig för många i samhället och borde vara ett led i kostinformationen då det gäller att få svenska folket att äta mindre fett och socker och mer fiber.