sou · GNB3101 · 2000-01-01 00:00:00 — Jag tycker att kyrkorådet agerade föredömligt. Hur kunde regeringen besluta att kosovoalbanerna skulle ut- visas? –Jag tror att det berodde på brist på insikt hur kosovo- albanerna hade det. Nästan ingen av dem fick uppehållstillstånd av humanitära skäl. Men när man som vi ställdes inför kött och blod fanns det ingen tvekan. anser att flyktingpolitiken påminner om gamla tider: –Det liknar köp och sälj-systemet vi hade när bönder fick lämna bud på fattigauktioner. Den som ville ha minst betalt fick uppgiften. –Flyktingar får inte kosta någonting. Kostar de något i alla fall, så får det inte vara lika mycket som en ärlig svensk... Jag tänker till exempel på hur ruggigt det är i en stadsdel inne i stan. –I fanns samma system när jag växte upp. Alla invandrare bodde i en stadsdel. Mammorna kom nästan aldrig utanför dörren, kunde inte läsa en svensk tidning och inte ens prata för sig i affären eller klara av att gå på posten. Det har inte hänt så förfärligt mycket... –Det var kanske bättre då. Grannskapet byggdes upp, facket ordnade studiecirklar och männen fick lära sig språket – också det kodade språket i samhället. berättar att hon hade flera farbröder som utvandrade till . De lärde sig aldrig tala med amerikansk accent, men det gjorde deras barn och de lärde sig att äta med bara gaffeln. –De blev inlemmade i samhället, men vår flyktingpolitik tillåter inte det . De får aldrig en chans. De för- svenskar sina namn och har fina utbildningar som behövs i – ändå får de inte jobb. –Svensk flyktingpolitik är att inte ta emot för många. Det har vuxit upp en byråkratisk nomenklatura som befäster sitt existensberättigande. Jag tror inte man kan jobba i den bran- schen , man tappar nyanserna och det blir väldigt, väldigt stelbent. –I grunden har det fattats beslut att vi inte ska ha så många flyktingar. Det är underförstått. säger att är en gräns för flyktingpolitiken – det vill säga EU. Den gränsen pratar vi inte så mycket om, menar hon, men det finns många flyktingar i som skulle behöva en – och massor av människor i och irakier i , flyktingar i och andra delar av världen... –Men vill inte ha afrikaner, det är underförstått. Jag vet inte hur en ska se ut eller ha varit med om för att få permanent uppehållstillstånd. Hur vi behandlat flyktingar från är hårresande. –Det är svårt att greppa flyktingpolitiken. Det finns ingen och den har inte diskuterats heller. Det får inte föras en öppen debatt. diskuterar vi kosovoalbanerna – finns det människor från andra länder med minst lika stora behov. Kosovoalbanerna hade precis samma skäl när flydde hit förra gången – men då skickade man hem dem för att de var stöld- benägna och invandrarministern sjöng We shall overcome... Kontakt med politiken och politiker En del av intervjupersonerna har haft kontakt med politiker både i kommunen och i för att påverka enskilda flyktingfall. Men de har inte försökt påverka flykting- politik i stort. Ett par har i det sammanhanget nämnt FARR, som i vissa frågor är officiell remissinstans och som man tycker gör ett bra arbete. Vår tolkning är att de intervjuades engage- mang koncentrerar sig till enskilda fall, snarare än att ändra den svenska flyktingpolitiken. och flyktinggruppen har dock haft mycket kon- takter med riksdagsledamöter från olika partier. Bäst erfarenhet har hon av ledamöter från , och . –Det är ju partier som driver en mer generös flyktingpolitik. var ju också ganska militanta för att ändra flyktingpolitiken. Kontakterna har varit till stor hjälp i enstaka fall genom att ledamöterna tagit upp flyktingens situation i sin riksdagsgrupp eller som enkla frågor till ansvarig minister. –Vi har försökt prata med , men det har inte gått. Socialdemokraterna är delade och ganska hopp- lös... är själv inte politiskt aktiv, men hon är medlem i . –Jag har tänkt att bli aktiv när jag blir pensionär, om de vill ha mig. Men känner jag att jag måste begränsa mig. säger att hon inte haft så många kontakter med politiker. ställde en folkpartist upp för ett fall. Hon har också vänt sig också till socialdemokrater, men de har inte velat blanda sig i. ställde lokala politiker från alla partier upp och skrev till om en man från Kosovo och det bidrog till att han fick uppehållstillstånd. är inte med i något politiskt parti, men hon har engage- rat sig i Stoppa Rasismen. En rasistisk organisation fick tag i medlemslistorna och la ut hennes och andras namn på nätet med hot mot antirasisterna och deras barn. Men det ledde inte till något. är aktiv i och är ordinarie ledamot i en nämd och ersättare i Frågor hon engagerat sig i är höjda social- bidragsnormer, hemspråksundervisning och skolan. betraktar sig som politiskt obunden. – Jag kan protestera mot EU, men i andra frågor har jag en högerlinje. var centerpartist och var bland annat ledamot av en nämnd . Då laddade gick ur , och har inte därefter engagerat sig i något annat parti. Hon röstar numera för det mesta på miljö- partiet. var också fackligt aktiv, men när det skar sig med kollegorna i lärarfacket gick hon till . Hon ser flyktinggömmandet som en fortsättning på sitt freds- engagemang. Alla utom en intervjuad säger sig ha goda kontakter med medier och att de i många fall fått hjälp av tidningar och TV. När medierna tagit upp enskilda flyktingfall brukar det resultera i att flyktingen får stanna. –Vi har en omfattande och god kontakt med med journa- lister. Utan journalistkåren skulle det kännas ganska hopplöst. Alla de gånger som vi kopplat in massmedia har handläggarna ändrat sig och sagt att det kommit in nya fakta i målet. Jag som läser handlingarna ser att det inte finns en enda ny bokstav, säger . –Fortast går det om man får TV med sig. Då ändrar de sig fort som attan. Därnäst kommer kvällspressen. Det här tycker jag inte är rättssäkert. säger att hon har goda kontakter både med lokaltidningen och med en kvällstidning och ger exempel på att flyktingar som uppmärksammats i medierna snabbt fått uppehållstillstånd. –Jag blev på något sätt mer och mer en offentlig person. Jag har odlat kontakterna med media och en erfarenhet jag gjort är att när pressen skriver om något fall backar . säger att hon har mycket goda kontakter med media och har de skrivit bra artiklar och gjort bra pro- gram som kunnat påverka enskilda fall. –Men det är klart – de vill alltid ha en bild på gråtande barn som tittar ut genom ett fönster... har mestadels goda erfarenheter av media. –De backade upp oss och behandlade frågan positivt. Det blev ju också mycket uppmärksamhet i tidningarna när kyrko- rådet fattade sitt beslut om att öppna kyrkan för gömda flyktingar. –Jag tycker också media gör bra insatser i den konflikt som pågår i Kosovo just . De driver mer eller mindre på för att öka folks medvetande om hur flyktingarnas situation. säger att hon aldrig haft kontakt med media om ett flyktingärende innan det varit avgjort. Hon har kunnat redovisa vad som hänt efteråt om tidningarna eller radion tryckt på. Orsaken är att hon – som hon säger – slutat tro på vad som står beslut upplevs av de intervjuade som ologiska och motstridiga. Två flyktingar med snarlika skäl kan bedömas på helt olika sätt. Flyktinggömmarna anser också att Invandrar- verket och klart påverkas i sina beslut om medierna uppmärksammat det aktuella fallet. uppfattas som stelt och byråkratiskt. Flyk- tinggömmarna säger att de mött många okänsliga och inkompe- tenta handläggare. Ett par anser att verksamheten präglas av att verket har politikernas uppdrag att genomföra den dolda flyktingpolitiken, som innebär att ska ta emot så få flyktingar som möjligt. De flesta tycker inte att det är fel på lagen, men väl dess tillämpning. –Det blir inte bättre av att vi har myndigheter som aldrig kan erkänna att de gör ett fel. Jag kan inte fatta varför det är så viktigt för myndigheterna att framstå som fullkomliga, anser . berättar om en statslös man från som varit i och skulle avvisas. Han hade dragit på sig olika sjukdomar – bland annat var hans tänder i dåligt skick och handläggaren på ansåg att de skulle dras ut i stället för att lagas. –Det är fruktansvärt för människor att behöva vänta och sedan bli avvisade, det förstår folk i allmänhet. Det gäller ju inte bara dem som lever gömda, utan andra också. säger att hon haft bra kontakter mer handläggarna på och , även om det finns vissa undantag. –Men flyktingarna är trots allt papper för de flesta, ärendenummer. Även om det finns sådana som tänker med hjärtat så måste de följa paragraferna, ha bevisen. säger att asylgruppen har lyckats med många fall. –Många flyktingar har varit väldigt psykiskt dåliga och försökt ta livet av sig. Men Invandrarverket har inte trott på dem och nonchalerat läkarintyg. berättar om ett fall hon engagerade sig mycket i: –Det var en kvinna från som hade varit här . Först fick hon tillfälligt uppehållstillstånd, senare permanent. Hon hade fyra barn i ett flyktingläger i , mormodern och en dotter hade dött, liksom fadern som dog av skador han fått i kriget. –Men handläggaren på flyktingförläggningen trodde att hon hade olika fäder till sina barn och sa det åt henne. mycket frustrerande för kvinnan att få höra något sådant, hon som hade fått fem barn med samme man. –levde inte upp till som säger att man ska medverka till att familjer återförenas på ett positivt sätt. Hon berättar också om en kvinna som inte hade permanent uppehållstillstånd i och som hade sina åtta barn i ett flyktingläger i . –I det fallet lyckades vi, otroligt nog. Handläggaren på tänkte med både hjärnan och hjärtat. På olika vägar kom hennes barn till , fast det tog tid och pengar att hitta dem. När Röda Korset fick tag i den sista flickan hade hon och mamman varit åtskilda . anser att skött sina uppgifter klumpigt och har inte klarat av de åtaganden man haft. –Det finns mycket arrogans bland handläggarna och del av juristerna är sådana som hamnat där och inte kommer någon annanstans. –Jag såg också bristerna och det otroliga geschäftet kring flyktingförläggningarna. Det påverkade opinionen i negativt. Det finns också ett språkbruk bland politiker, tjänste- män och i media som vållat skada. Det är när man talar om stora flyktingvågor som sveper in över vårt land och liknande. –Jag tycker att flyktingarna skildrats antingen som människor det är väldigt synd om eller också som djävlar. anser att de av handläggare som sätter flyktingens behov i centrum inte klarar av att stanna i systemet. – Det sägs att vi har en human flyktingpolitik. Men med ett förflutet som byråkrat vet jag att man kan följa paragrafer så att det ändå blir fel. – Det har funnits justa handläggare på , men de stannar inte. De står inte ut. Andra får sparken. En handläggare får inte ens dricka kaffe med flyktingarna. är mycket kritisk till många av ut- redningar. Kvalitén är låg och handläggarna verkar ha hafsläst lagen, menar hon. –De stämplar avslag... och så får man se om flyktingen över- klagar. Det finns mycket godtycklighet, det är som ett lotteri. Av två identiska fall kan en få uppehållstillstånd av humanitära skäl, medan den andra får avslag. är också kritisk till den attityd till utomeuropeiska flyktingar som finns på . –Vid en konferens talade man om flyktingar med arrogans och på ett schabloniserat sätt. Man talade om från Långtbortistan. Det finns en kall människosyn. Det är klart, det finns seriösa och hederliga tjänstmän på , men det är kanske de andra som blir kvar... –Det tråkiga är ju att lagstiftningen ger utrymme för positiva bedömningar – man skulle ju kunna bevilja fler uppehållstill- stånd än man gör... är kritisk mot hur tillämpas när det gäller flyktingbarn: –Man talar om att intressen ska sättas före flykting- barnen. Jag tolkar svenska intressen som att det blir för dyrt... anser att den svenska flyktingpolitiken är för restriktiv och han tycker att till exempel skulle kunna ta emot fler kosovoalbaner än de 5 000 politikerna lovat. De personer vi intervjuat vittnar om att det kan vara tungt och besvärligt att gömma flyktingar. Man får vara beredd på upp- offringar. Men på ett djupare plan är erfarenheterna positiva: –har jag känt att det finns större skillnader mellan olika svenskars sätt att leva och tänka än det finns mellan mig och en , säger . Hon säger också att hon tänkt på att den utbredda solidaritet för flyktingarna hon mött runt omkring sig gör henne hoppfull. Det visar att skulle klara en krissituation bättre än man kanske föreställer sig. är inne på en liknande tankegång: –Min grundövertygelse är att om det blir krig i så skulle och och alla andra och deras mammor och farmödrar gömma våra ungar, det är jag helt övertygad om. beskriver sin uppgift som att vara på marken, att hjälpa ungarna och kvinnorna. Engagemanget har tagit mycket av fritiden med loppmarknader, brevskrivande och att tigga mediciner och kläder. hade hon en källare där flykting- gruppen förvarade mat och kläder. –Det är ett hårt slit och det har inneburit konflikter med våra tonåringar. De tycker inte att jag ställt upp tillräckligt mycket för dem. På sätt och vis har de rätt – men jag tror att barn be- höver föräldrar som engagerar sig i något. hör till dem som fått pris för sitt engagemang. Pengarna har gått till asylrörelsen. –Det var så fina ord i prismotiveringen. Jag tyckte nästan att det var som ett skämt... men jag blev väldigt glad. Jag fick frågan om jag kände att jag fått upprättelse. Men jag har aldrig känt mig nedtryckt. Arbetet med flyktingar har alltid varit inspirerande och lärorikt. tycker att det är roligt och intressant att ha fått träffa så många människor från andra länder. –Men jag har en syster som inte förstår vad jag håller på med och hon säger: Varför ska du slita ut dig med det där. Ha lite roligt i stället. –Det är klart att det varit mycket jobb med att gömma flyktingar, det kan vara fruktansvärt jobbigt att ha folk boende hos sig, det säger sig självt. Bebisar som skriker om natten, det går bara en liten tid – man blir alldeles slutkörd. gömmer jag inte flyktingar hemma hos mig längre. –Men det positiva finns där också. Man får vänner. var jag i och hälsade på en familj. har jag varit i hos en familj som blev avvisad från . Den här sommaren ska jag åka till tillsammans med en annan familj som bott hos mig. De har en pojke som är . Han längtar efter min spagetti, säger han. Jag har lärt känna många barn, jag har ju haft tid. –En annan sak är att man lär sig uppskatta hur bra vi har det i . För min del har det också känts ensamt när mina tre egna barn flugit ut. Det är oftare lättare att umgås med invand- rare än med svenskar – de är väldigt gästvänliga och umgänget är inte så strikt uppdelat efter åldersgränser som det blivit för oss svenskar. –Man delar med sig av vad man har. Det har hänt att vi startat insamlingar och uppmanat folk att bidra till familjers försörj- ning. är det jättetungt och det kan kännas som vi jobbar livet ur oss, säger . säger att det är kanske hon själv som fått mest ut av gömmandet. –Vi skojar ofta om alla fördomar vi haft om människor av olika nationaliteter och med olika tro som kommit på skam... säger att en sak hon inte tänkte på från början är att hennes ungar lärt sig umgås helt naturligt med barn av alla sorter... -Efteråt kände vi också glädje över vad vi hade gjort och över att kosovoalbanerna fick stanna, säger . säger att hon inte haft några större problem med omgivningen, fast hon fått enstaka fientliga brev och telefonsamtal. -Jag håller en mycket lägre profil . Jag är inte fullt lika naiv som jag varit och det är inte comme il faut att vara gömmare . Man blir varken börsnoterad eller kvalitetssäkrad. Man får lita på sitt eget omdöme, bara. -En gång blev jag knuffad nedför rulltrappan på och kallad jävla svartskallehora, men då tog jag min kurd under armen och gick ett varv runt torget. Han var väldigt stor och stark, nämligen... berättar om flyktiggömmandets kulturmöten: –Det kan bli verkliga konflikter. I en makedonsk familj hade mannen tankar om renlighet som inte alls stämde med våra. Det gav honom stor ångest – och kunde han inte hålla sig längre och han sa: Jag tycka du är idiot till . –Jag har också varit med om en muslimsk slakt... och där ungefär går gränsen för mig. –Och man får ompröva sin syn på hur en flykting ska vara. En gång skulle jag ta hand om en bosnisk kvinna med barn. Det visade sig vara en kedjerökande kvinna i skinnjacka. Så hade jag inte alls föreställt mig henne... Hon har också fått kontakter med flyktingarnas familjer i deras gamla hemläder. Det är som att ha seende ögon på andra håll i världen, menar hon. brukar ibland fundera över andra skäl till att hon gömmer flyktingar: –Kanske handlar det också om att få en belöning. Männi- skan behöver känna sig god... för min del var det nog det som gjorde att jag började arbeta i vården. –läste jag om att det var kris i kvinnolägret kring kärnvapenbasen i . Jag reste dit det fortaste jag kunde och sa: är jag här. So what?, svarade de. –ska jag ordna allting. Jag menar att jag har sådana drivkrafter också, men jag försöker passa mig för att de inte ska ta över... Vi har frågat djurrättsaktivisterna om deras bakgrund, hur man för fram sitt engagemang och hur man ser på politik, demokrati och livet i stort. Liksom i fallet med flyktinggömmarna är de intervjuade djurrättsaktivisterna homogena vad gäller ålder – ingen är över 30 – men den sociala bakgrunden varierar. är och studerande. Hon går första årskursen i gymnasiet och bor med sin familj i en förort norr om . Hon har två bröder, . blev vegetarian och vegan . Egentligen försökte hon bli vegetarian redan på mellanstadiet – men mammas tjat och det faktum att hon inte tyckte om bönor omintetgjorde planerna. beskrivning av hur beslutet att sluta äta kött togs emot hemma är typiskt för de intervjuade veganerna: – Mamma och pappa förbjöd mig att bli vegan. De var nog mest rädda. Mamma pratade om näringsbrist. Men har de helt accepterat det. Mina bröder kallar jag militanta köttätare, men mamma kommer nog snart att bli vegetarian... På högstadiet möttes av oförstående. – Det var jobbigt för alla oliktänkande. Det bidrog till att jag tog ledigt från skolan . Jag använde tiden till att tänka och jobbade en del i mot plågsamma djurförsök. är och bor i . Han studerar matematik och dataprogrammering på universitet, men han har mer eller mindre gjort ett uppehåll just nu för att arbeta med djurrättsfrågorna. är uppvuxen i en Norrlandsstad i en familj där, som han själv säger, hänsyn till andra präglade hans uppfostran. Båda hans föräldrar har konstnärliga arbeten. Det är blev vegetarian. Vegan blev han . äter hans mor mycket vegetariskt. bor i , men är uppvuxen i . Hon är och studerar humanekologi på universitet och arbetar extra som personlig assistent. Hennes mor är lärare och hennes far metallarbetare. – Jag kommer från en riktig jägarsläkt. Hemma hade vi just inga djur. Det var viktigt att man skulle kunna ta hand om dem på ett riktigt sätt. Föräldrarna insåg att beslut inte var någon fas och accepterade hennes matvanor. Fast i släkten är det många som betraktar veganer som något konstigt. är och arbetar i en ideell organisation. Han bor i en förort söder om och har en universitetsexamen i samhällsvetenskapliga ämnen. säger att han har diskuterat djurens rättigheter rätt mycket med sina föräldrar och att han fått respons. kallar de sig fuskvegetarianer – de äter fisk. Det är beundransvärt att de kunnat förändra de kostvanor de haft , menar . bor i en stad i och har kvar i gym- nasiet. Han betecknar sin familj som typisk medelklass med bil, villa och utan större ekonomiska problem. Han har just nu inga planer på att studera vidare efter gymnasiet, utan tänker sig något jobb inom handel eller service. har en yngre bror som inte är vegan. Hans föräldrar är inte aktiva i föreningslivet eller i politiken, men hans mamma stöder med regelbundna bidrag. har föräldrarna accepterat att är vegan. har avtjänat ett straff för en aktion mot ett pälsdjursföretag. – Mina föräldrar accepterar inte brott och även om de också tycker att lagen är rutten, så vill de inte att jag ska begå brott. Det kan ju vara väldigt negativt för min framtid att ha sådant i sina papper. Flera av de intervjuade ungdomarnas föräldrar har alltså över- gått till en mer vegetarisk kost. Efter en första skeptisk reaktion på barnens veganism – med förfäran och oro – har de själva börjat ompröva sina matvanor. Det tar att vänja sig vid tanken på nya och annorlunda vanor. Men vi får inte stöd i intervjuerna för att veganismen skulle vara ett slags föräldrauppror; stödet från föräldrarna tycks tvärt om vara viktigt för de intervjuade veganerna. För fyra av de fem veganerna har upplevelsen av det felaktiga i att äta kött kommit plötsligt. Djur har spelat en viktig men knappast exceptionell roll för dem som barn. – Jag har alltid tyckt väldigt mycket om djur. Jag hade en kanin och tyckte att att han var min bästa vän. när min hund sprungit bort kom den tillbaka med en hare i munnen, säger . – När jag såg haren tänkte jag att det lika gärna kunde varit min kanin Skutt. Jag hade känt på mig länge att det var fel att äta kött, men när jag såg haren tänkte jag: Aldrig mera kött! berättar att han hade mycket djur när han gick på mellanstadiet. Han tog hand om fåglar för att de skulle ha det bättre än ute i naturen och lät dem flyga fritt i sitt rum. Han hade också flera akvarier. –Det var en flickvän i gymnasiet som frågade mig mig varför jag åt kött – och då insåg jag att det var ganska inkonsekvent eftersom det alltid känts självklart för mig att djur är tänkande och kännande varelser. –Det var en plötslig upplevelse. För att jag ska äta kött måste djur dödas och grisar och hönor leva trångt. Man kan inte bara argumentera med siffror. Det handlar om känslor, om att se sambandet mellan det jag gör och djuren. blev vegetarian när en kompis frågat henne om hon inte såg djuren som sina vänner. Vegan blev hon ungefär . berättar också om hur hon såg en björnjakt på TV: –Björnen hade kommit ut ur skogen, men den skadade ingen så länge den inte kände sig hotad. Jag kan inte förstå varför man skulle döda den. Det är en machogrej, det där med jakten. –Annars beror mitt ställningstagande på känslan. Jag kan inte säga att det är någon filosofi eller ideologi som påverkat mig. För växte engagemanget för djuren ur miljö- och rättvisefrågorna. arbetade han utomlands med hemlösa människor. – Erfarenheterna gjorde starkt intryck på mig och när jag kom tillbaka till engagerade jag mig politiskt i Ung Vänster. hade en kompis som blev vegetarian. Det fick honom att också försöka. vegan i samband med en djurrättsdebatt i Ung Vänster. Att bli vegan beskriver som något succes- sivt. Han påverkades i den processen av årsböcker Tillståndet i världen sammanställda av . –Han visade på sambanden mellan spannmålsodling och djuruppfödning. Mycket blev klart. Det var mycket kurvor och tabeller – och jag såg hur absurt det var ur rättvisesynpunkt att äta kött när man kan äta vegetabilier. En viktig händelse för var när mamman till hans bästa kompis som då bodde i engagerade sig i kampen mot transporterna av kalvar till kontinenten. –Den kampen radikaliserade många människor i . Djurrättsrörelsen där bärs ju upp av vad vi brukar kalla vanliga hemmafruar... säger att han alltid varit antirasist och han engagerade sig mot främlingsfientlighet. Ungefär blev han vegan. Han gick med i NSMPD , men betecknar sig numera som stödmedlem. –Jag läste mycket på sajter och beställde broschyrer – även från djurförtryckande företag för att se vad de hade att säga. åkte också runt till bondgårdar, slakterier, pälsfjurs- farmer och hönserier för att, som han säger, skaffa sig ett helhetsintryck. Även om han inte kunde komma in på de olika företagen, så säger han att det räckte att bara se byggnaderna och transporterna för att få en bild av hur djuren hade det. –Men det var först när jag såg en dokumentärfilm i Norra Magasinet i TV om djurtransporter i som jag insåg hur det verkligen stod till.