sou · GNB334d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Vad gäller dubbelt medborgarskap föreslår kommittén att det fr.o.m. ikraftträdandet av den nya medborgarskapslagen skall vara tillåtet att inneha mer än ett medborgarskap. Detta får till följd bl.a. att den som ansöker om svenskt medborgarskap inte behöver befria sig från sitt utländska medborgarskap. Inte heller inträder automatisk förlust av det svenska medborgarskapet när en svensk medborgare förvärvar medborgarskap i något annat land. Åtgärder för att stärka medborgarskapets status 331 En följd av att medborgarskapsförvärvet underlättas är att en större andel av befolkningen i får rösträtt (jämte valbarhet) vid val till och samt vid folkomröstning. Fler med utländsk bakgrund ges därmed rätt att vara aktiva samhällsmedborgare med möjlighet att delta i och bidra till de beslut som gemensamt tas av och om samhället. En fullständig jämställdhet i demokratiskt hänseende är ett viktigt led i inte grationen. Integrationsprocessen kan även främjas genom olika åtgärder som stärker medborgarskapets status. Kommittén konstaterade inledningsvis (avsnitt 17.1) att medborgarskapets status i detta sammanhang närmast är synonymt med medborgarskapets betydelse, samt att det i vart fall får anses vara medborgarskapets betydelse som ger dess status. Kommittén har övervägt om det för naturalisation bör uppställas krav på kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället, om information beträffande bl.a. innebörden av svenskt medborgarskap kan bidra till att stärka medborgarskapets status och slutligen hur formerna för erhållandet av svenskt medbo rgarskap kan förbättras. Kunskaper i svenska språket är av största vikt för alla som är permanent bosatta i landet. Det är också en av grundförutsättningarna för en fungerande integrationsprocess. Det finns starka skäl att med alla medel verka för att så många som möjligt lär sig språket. Erforderliga åtgärder bör emellertid vidtas än då förvärv av medborgarskap aktualiseras. Kommittén anser inte att krav på språkkunskaper och kunskaper om det svenska samhället bör knytas till medborgarskapet. Frågor som berör sådana kunskaper och undervis- ning är enligt kommitténs uppfattning en uppgift för utbildnings- väsendet. Förutom de rättviseskäl som kommittén framfört mot ökade kvalifikationskrav, bör även beaktas att krav på kunskaper i svenska språket i förlängningen skulle leda till att samhörigheten totalt sett minskade i landet. Såväl i bosatta utlänningar som svenska medborgare har bristfälliga kunskaper om vad ett svenskt medborgarskap innebär i olika avseenden. Det saknas i princip allmän och lättillgänglig information om svenskt medborgarskap, utom såvitt gäller de formella kraven som uppställes för medborgarskap enligt MedbL. Information om medborgarskapet och dess betydelse kan bidra till att stärka medborgarskapets status. Genom informationen lyfts medborgarskaps- frågorna fram till allmän debatt. Kunskapen om att medborgarskapet innebär en rätt att på ett fullvärdigt sätt delta i samhällets intresse- gemenskap kan påverka infödda medborgares syn på naturaliserade medborgare. Informationen kan också fylla en funktion som ett välkomnande från samhällets sida till utländska medborgare att söka svenskt medborgarskap. Informationen om medborgarskap utgör en 332 Åtgärder för att stärka medborgarskapets status mycket viktig del av integrationsprocessen och huvudansvaret härför åvilar . Ett annat sätt att stärka medborgarskapets status är att markera medborgarskapsförvärvet. Det är viktigt att formerna för erhållandet av svenskt medborgarskap förbättras och görs mer välkomnande för nya medborgare. Kommittén anser att det bör hållas särskilda ceremonier för nya medborgare och att det bör ankomma på kommunerna att svara för arrangemangen. Allmänna rekommendationer bör utformas i samråd mellan och . Genom ceremonierna framhålls det faktum att de nya medborgarna är en del av den svenska gemenskapen. För den enskilde kan ceremonierna bl.a. bidra till att förstärka känslan av samhörighet, vilket utgör ett viktigt steg i dennes integration. 18.1Utfärdande av nya tillämpningsföreskrifter Kommittén utgår från att även den nya medborgarskapslagen skall kompletteras av en kungörelse i vilken ges föreskrifter rörande lagens tillämpning. Enligt kommitténs bedömning behövs det inte något särskilt bemyndigande i lag för att regeringen skall kunna utfärda sådana föreskrifter. Regeringen har i 14 § MedbL bemyndigats att meddela närmare bestämmelser angående ansökningar om naturalisation och den utredning som behövs för prövningen av sådana ansökningar. Bemyndigandet omfattar även de föreskrifter som i övrigt anses erforderliga för MedbL:s tillämpning. Regeringen har låtit föra in åsyftade bestämme lser och föreskrifter i medborgarskapskungörelsen (MedbK, 1969:235), som trädde i kraft . Kommittén utgår från att även den nya medborgarskapslagen skall kompletteras av en kungörelse i vilken ges föreskrifter rörande lagens tillämpning. Kommittén förutsätter vidare att den nya kungörelsen kommer att innehålla bestämmelser rörande i princip samma frågor som MedbK reglerar. Frågan är om regeringens rätt att utfärda sådana föreskrifter över huvud taget kräver ett särskilt bemyndigande i lag. Av intresse i sammanhanget är att även 10 § MedbL innehåller ett bemyndigande till regeringen. Där ges regeringen rätt att efter avtal med , , eller förordna om tillämpning av en eller flera av de bestämmelser som anges under a)-c) i samma paragraf. Detta bemyndigande återspeglas i 10 § MedbK vari föreskrivs att 10 § a-c MedbL äger tillämpning i förhållande , och . Enligt kommitténs bedömning är 10 § MedbK den enda av kungö relsens bestämmelser som förutsätter ett bemyndigande till regeringen i lag. Ett mot 10 § MedbK svarande bemyndigande återfinns som angetts alltså redan i 10 § MedbL. Övriga bestämmelser i är däremot att betrakta som s.k. verkställighetsföreskrifter och sådana har regeringen en direkt på Regeringsformen grundad rätt att besluta om (8 kap. 13 § RF). sagda leder innebär med andra ord att 14 § MedbL numera inte tjänar något eget syfte. Paragrafen bör därför inte få någon motsvarighet i förslaget till ny medborgarskapslag. 18.2Avgifter i samband med förvärv av svenskt medborgarskap Kommittén föreslår att regeringen ser över systemet med avgifter i samband med förvärv av svenskt medborgarskap. Översynen bör vara generell och således avse samtliga typer av förvärv. 9 a § MedbK innehåller föreskrifter om avgifter för prövning av anmälan och ansökan enligt MedbL. gäller följande avgifter. 1Förvärv av svenskt medborgarskap efter anmälan (2 a, 3 och 4 §§) 2Förvärv av svenskt medborgarskap efter ansökan (6 §) a)för utlänning under som är adopterad av svensk medborgare b)för övriga 3)Förvärv av svenskt medborgarskap efter anmälan (7 a §) 4)Förvärv av svenskt medborgarskap efter anmälan (10 § b och c) Avgifterna tas ut även om sökanden får avslag på sin ansökan eller anmälan. Befriade från avgiftsskyldigheten är dock statslösa som fått flyktingförkl aring eller resedokument utfärdade av svensk myndighet. Frågan om avgifter i medborgarskapsärenden berörs även europeiska konvention om medborgarskap. I artikel 13 punkten 1 för eskrivs således att varje konventionsstat skall tillse att avgifterna för fö rvärv, bibehållande, förlust, återvinning och bekräftelse av medbor- garskap i den staten är skäliga. Enligt kommitténs uppfattning utgör förvärvet av svenskt medborgarskap ett viktigt led i integrationsprocessen. Det är därför viktigt att avgifterna för ansökan och anmälan inte ligger på nivåer som är så h ö ga att de i sig avhåller människor från – eller beträffande några kanske t.o.m. gör det i praktiken omöjligt – att förvärva svenskt medborgarskap. Den nuvarande avgiften för ansökan om naturalisation, , kan knappast sägas vara direkt stridande mot vad som föreskrivs i SOU 1999:34 Övriga frågor 335 om att avgifter skall vara skäliga. Avgiften är emellertid så pass hög att den för många människor kan utgöra ett problem. Detta rimmar illa med medborgarskapets stora betydelse för integrationsprocessen och med det faktum att beslutet om medborgar- skap ytterst symboliserar ett välkomnande till den svenska samhälls- gemenskapen i alla dess delar. Kommittén föreslår därför att regeringen undersöker förutsättningarna för att avsevärt sänka avgiften. En sänkning av avgiften för naturalisation skulle dessutom kunna få den effekten att belastningen på överinstanserna minskar. Vad som avses är att den som t.ex. får avslag av på sin ansökan om naturalisation på grund av att hemvistkravet inte är uppfyllt, ofta väljer att överklaga beslutet och således invänta kravets uppfyllande under ärendets handläggning i . Därigenom slipper personen att betala ytterligare en ansökningsavgift om . Skulle det genomföras en rejäl sänkning av avgiften är det rimligt att anta att fler väljer att återkomma med en ny ansökan i stället för att överklaga det första beslutet. Eftersom samhällets kostnader för hanteringen av medborgarskapsärenden är lägst i första instans, skulle det kunna innebära en minskning av den totala resursåtgången på medborgarskapsområdet. Regeringens översyn bör även omfatta övriga typer av förvärv. Det kan enligt kommitténs uppfattning t.ex. ifrågasättas huruvida avgift över huvud taget bör tas ut när det handlar om barns förvärv av svenskt medborgarskap. I sammanhanget kan nämnas att statskassan tillfördes totalt avseende avgifter för vid handlagda medborgarskapsärenden. I summan ingår en mindre del som är hä nförlig till anmä lningsärenden. I riksdagsmotion 1996/97:Sf616 pläderade () för att ansökan om svenskt medborgarskap för adoptivbarn mellan tolv och bör göras avgiftsfri. Med beaktande av att kommittén föreslår en generell översyn av avgiftssystemet, avstår kommittén från att särskilt behandla denna fråga. 18.3Konsekvenser av kommitténs förslag Kommitténs förslag bedöms inte medföra några samhällsekonomiska konsekvenser. Förslaget bedöms ha positiv betydelse för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 336 Övriga frågor SOU 1999:34 För det fall förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall – i enlighet med 14 § kommittéförordningen (1998:1474) – en konsekvenser redovisas i betänkandet. samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall fall en kommittés förslag medför kostnads- ökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, gäller att kommittén skall föreslå en finansiering. medborgarskapskommitté föreslår bl.a. att barn och ungdomar lättare skall kunna förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. Bortsett från statslösa barn som föds i föreslås emellertid krav hemvisttid vilket – med hänsyn till kravet på hemvisttid vid naturalisation – innebär att barnens förvärv normalt inte kan ske tidigare än som även föräldrarna kan bli svenska medborgare. Mot bl.a. denna bakgrund bedömer kommittén att den nya ordningen inte kommer att medföra en ökad invandring till . Vid ett resonemang kring eventuella kostnadskonsekvenser bör det vidare erinras om att permanent uppehållstillstånd i princip alltid är en nödvändig förutsättning för förvärv av svenskt medborgarskap. Den som beviljats permanent uppehållstillstånd är att betrakta som invandrare i och har i princip en rätt att stanna här permanent, något som gäller oavsett om personen i fråga blir svensk medborgare eller ej. Det faktum att förvärvsvillkoren för vissa grupper underlättas kan därmed inte i sig antas leda till att fler personer väljer att stanna i än vad som skulle ha varit fallet om de nuvarande reglerna bibehölls. Kommittén har föreslagit att den nya medborgarskapslagen skall träda i kraft . Med verkan fr.o.m. detta datum föreslås vidare vissa övergångsbestämmelser som innebär bl.a. att den som förlorat sitt svenska medborgarskap till följd av regleringen lag – men som skulle haft det kvar om den nya lagen varit gällande för förlusten – återfår svenskt medborgarskap om han eller hon före anmäler önskemål om det. Övergångs- bestämmelser föreslås även i fråga om barn som fötts i och som har svensk far samt beträffande barn som adopterats genom ett utomnordiskt adoptionsbeslut med automatisk giltighet i . Övergångsbestämmelserna, särskilt möjligheten att återfå svenskt medborgarskap, kommer sannolikt att leda till en relativt stor ärendeanhopning hos . Problemet är emellertid av övergående art och kommittén ser därför inte någon anledning till att skall tilldelas extra resurser i anledning av förslaget. Beroende av hur stor ärendemängden blir får man dock självfallet SOU 1999:34 Övriga frågor 337 under en öve rgångsperiod vara beredd att acceptera en viss fördröjning av handläggningstiderna. I övrigt kan konstateras att kommitténs förslag i vissa avseenden kommer att underlätta hanteringen av medborgarskapsärenden. Således innebär t.ex. förslagen om förvärv av svenskt medborgarskap för personer som föds i eller som kommer hit att fler personer än vad som är fallet kommer att kunna bli svenska medborgare genom ett förenklat anmälningsförfarande. Därmed kommer det även att ske en viss minskning av antalet ärenden om naturalisation. En annan – och mycket viktig – förenkling är att systemet med villkorat medborgarskap försvinner. De resurser som de tillämpande myndigheterna lägger ner på frågor och bedömningar som hänger samman med villkorat medborgarskap är inte obetydliga. Sammantaget kan således den bedömningen göras att kommitténs förslag kommer att innebära en förenkling för de tillämpande myndigheterna, något som bör kunna leda till minskade handläggnings- tider. Med beaktande av det sagda gör kommittén samman- fattningsvis den bedömningen att de förslag som läggs fram inte kommer att medföra några sådana ekonomiska konsekvenser som avses i 14 § kommittéföror dningen. 15 § kommittéförordningen innehåller vissa ytterligare bestämmel- ser om redovisning av ett förslags följder. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett fö rslag har betydelse för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. De integrationspolitiska målen är formulerade i regeringens proposition , framtiden och mångfalden – från invandrarpolitik till integrationspolitik (prop. 1997/98:16). I propositionen anges att målet med integrationspolitiken skall vara lika rättigheter och möjlig- heter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhälls- gemenskap med samhällets mångfald som grund och en samhälls- utveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Med lika rättigheter och möjligheter följer också lika skyldigheter. Det integrationspolitiska arbetet skall – alltjämt enligt propositionen – särskilt inriktas på att ge stöd till individers egen försörjning och delaktighet i samhället, värna grundläggande demokratiska värden och 338 Övriga frågor SOU 1999:34 verka för kvinnors och mäns lika rättigheter och möjligheter att förebygga och motverka diskrimin ering, främlingsfientlighet och rasism. Kommitténs uppfattning är att medborgarskapet utgör ett viktigt led i integrationsprocessen. Genom att i olika avseenden underlätta förvä rvet av svenskt medborgarskap utgör kommitténs förslag därför en viktig del i strävandena efter att förverkliga de integrationspolitiska målen. Att förenkla förvärvsvillkoren för t.ex. barn som föds i eller som kommer hit under sin uppväxt innebär att det svenska samhället visar att vi räknar med att barnen hör hit och att vi betraktar dem som fullt ut tillhöriga den svenska samhällsgemenskapen. Därmed ökar oc kså förutsättningarna för att barnen under sin uppväxt kommer att uppleva samhörighet med , något som är av stor betydelse för såväl barnen som det svenska samhället. När barnet nått en bit upp i skolåldern kan det svenska medborgarskapet i många fall vidare bidra till att barnet lättare upplever sig som en i mängden i skolgemenskapen och därmed även trivs bättre. Allt detta skapar goda förutsättningar för integration och minskar risken för uta nförskap. Vad gäller konsekvenser för jämställdheten bör erinras om det av kommitténs förslag som innebär att ett barn som föds i skall förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen om barnet har svensk, ogift far. Förslaget innebär ökad jämställdhet för män vad gäller rätten att överföra svenskt medbo rgarskap på sina barn. I fråga om de övriga områden som räknas upp i 15 § kommitté- fö rordningen bedöms kommitténs förslag inte ha några egentliga konsekvenser. 18.4Frågan om ratificering av europeiska konvention om medborgarskap Kommittén föreslår att utan förbehåll ratificerar europeiska konvention om medborgarskap. Rubricerade konvention, intagen som bilaga 3 till betänkandet, har ännu inte trätt i kraft utan så sker i den månad som följer efter utgången av av räknat från den dag då tre medlemsstater i har uttryckt sitt samtycke till att vara bundna av konventionen. har två stater – och Österr ike – uttryckt sådant samtycke. I förhållande till de stater som ratificerar konventionen efter dess ikraftträdande gäller att konventionen träder i kraft i den månad som följer efter utgången av av räknat för undertecknandet eller den dag då ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrumentet deponerades. konvention bärs upp av grundvärderingar och principer – bl.a. att statslöshet skall undvikas – som i alla delar kan ställa sig bakom. Kommittén har i sitt arbete med en ny medborgarskapslag följdriktigt också varit uppmärksam på och beaktat innehållet i konventionen. Enligt kommitténs uppfattning råder det inte någon som helst tvekan om att samtliga bestämmelser i förslaget till ny medborgarskapslag står i öve rensstämmelse med konventionen. Med beaktande av det sagda föreslår kommittén att – som undertecknat konventionen – även ratificerar konven- tionen och att det görs utan förbehåll. Detta bör i tiden kunna ske parallellt med ikraftträdandet av den nya medborgarskapslagen Lag om svenskt medborgarskap Paragrafen ger information om vilka frågor som regleras i lagen. Genom denna paragraf ges den som har fyllt rätt att själv göra ansökan eller anmälan enligt medborgarskapslagen även om det fö rhåller sig så att lagen i det land där han eller hon är medborgare för eskriver en högre myndighetsålder än . Personer som fyllt – och som av annan anledning än icke uppnådd myndighets- ålder saknar rätt att själv företa rättshandlingar – omfattas däremot inte av bestämmelsen. I motsvarande paragraf lag finns en föreskrift om att anmälan enligt huvudregeln inte får göras genom ställföreträdare. Denna begränsning i rätten att göra anmälan gäller inte längre. Av allmänna rättsgrundsatser på familjerättens område följer vidare att även särskilt förordnade vårdnadshavare – när det i en paragraf för eskrivs att anmälan skall göras av båda eller någon av föräldrarna, men dessa inte har del i den rättsliga vårdnaden om barnet – är behöriga att göra anmälan. I de paragrafer längre fram i lagen som rör förvärv av svenskt medborgarskap, föreskrivs genomgående som villkor att sökanden skall ha permanent uppehållstillstånd i . Medborgare i övriga nordiska länder behöver emellertid inte uppehållstillstånd för att vistas här och kravet avser därför inte dem, vilket klarläggs i denna par agraf. Paragrafen anger i vilka fall som ett barn förvärvar svenskt medborgarskap vid födelsen. Nytt är att sådant förvärv sker om fadern är svensk medborgare och barnet föds i . Detsamma gäller om fadern är avliden men var svensk medborgare vid sin död och barnet föds i Sv erige. Beträffande motiven till dessa ändringar hänvisas till avsnitt 6.4. Den gjorda ändringen i andra stycket avseende hittebarn är av enbart språklig art. Regleringen lag har inneburit att de flesta utländska barn som adopterats av svenska föräldrar har förvärvat svenskt medborgarskap med automatik. Detta har emellertid inte gällt i de fall då det rört sig om ett utomnordiskt adoptionsbeslut som är giltigt i redan till följd av bestämmelserna i lagen (1971:796) om internationella rättsfö rhållanden rörande adoption. Förevarande paragraf innebär att även de sistnämnda gruppen av adoptivbarn förvärvar svenskt medborgarskap genom adoptionen. I fråga om skälen för ändringen hänvisas till avsnitt 7.3. Denna paragraf motsvarar till sitt innehåll helt 2 § lag. Gjorda ändringar är således av enbart språklig art. Paragrafen är ny och reglerar vad som gäller i fråga om förvärv av svenskt medborgarskap för ett barn som föds utomlands och som har svensk, ogift far. Förslaget har motiverats i avsnitt 6.4. Barnet förvärvar i dessa fall svenskt medborgarskap genom att fadern – förutsatt att denne är svensk medborgare sedan tidpunkten för barnets födelse – skriftligen anmäler önskemål om det innan barnet fyllt . Om barnet har fyllt och har utländskt medborgarskap, krävs att barnet samtycker. Kravet på samtycke bortfaller dock om barnet är varaktigt förhindrat att lämna sådant på grund av psykisk stö rning eller något annat liknande förhållande. Att ett barn på detta sätt förvärvar svenskt medborgarskap kan i vissa fall komma att leda till förlust av det medborgarskap som barnet fö rvärvat efter modern. Om så är fallet krävs moderns samtycke under förutsättning att hon är ensam vårdnadshavare eller har del i vårdnaden om barnet. Står barnet under vårdnad av särskilt förordnad vårdnads- havare eller liknande krävs under samma förutsättning i stället dennes samtycke. Bestämmelsen är ny. Den avser barn som föds i och som vid födelsen inte får något medborgarskap. Förslaget har motiverats utfö rligt i avsnitt 8.8. I dessa fall krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet har permanent uppehållstillstånd och hemvist här i landet. Vid sådant förhållande kan barnet, förutsatt att statslösheten består, förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. Anmälan måste göras innan barnet fyllt . Det uppställs inte något krav på att barnet skall ha haft hemvist i alltsedan föde lsen, dock måste barnet alltid för anmälan uppfylla villkoren i fråga om permanent uppehållstillstånd och hemvist. Det uppställs vid fö rvärv av svenskt medborgarskap i denna ordning inte något krav på styrkt identitet, något som gäller även för förvärv enligt 9 och 10 §§. Även denna bestämmelse är ny och avser förvärv av svenskt medborgarskap för barn. Den omfattar dels barn som föds i och som vid födelsen får enbart utländskt medborgarskap, dels statslösa barn och barn med enbart utländskt medborgarskap som kommer till . För förvärv i denna ordning krävs att barnet har permanent uppehållstillstånd i samt dessutom hemvist här . Vad gäller frågor som hänger samman med hemvisttidens beräkning hänvisas till vad som anförts i avsnitten 8.8 och 9.7. 8 och 9 §§, som båda avser förvärv av svenskt medborgarskap för barn, kräver för sin tillämpning i princip medverkan av barnets föräldrar eller, då vårdnaden inte är gemensam, av den förälder som har vårdnaden om barnet. Vid förvärv enligt 10 § skall anmälan göras efter det att utlänningen fyllt men innan han eller hon fyllt . Därmed är den som vill förvärva svenskt medborgarskap – och uppfyller villkoren enligt denna paragraf – inte beroende av att föräldrarna upprättar en anmälan. Hemvistvillkoren i 9 och 10 §§ korresponderar med varandra på sådant sätt att det i båda fallen i praktiken krävs att utlänningen kommer till för att han eller hon skall kunna fö rvärva svenskt medborgarskap enligt någon av dessa §§. Hemvisttiden beräknas på samma sätt som enligt 9 §.