sou · GNB3115d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Nå- gon ny koncessionstid behöver inte fastställas utan koncessionen övertas för återstoden av innevarande koncessionstid. 15 § En koncession får återkallas, 1.om en naturgasledning eller ett naturgaslager inte används i följd och inte behövs för att säkra energiförsörjningen, 2.om koncessionshavaren inte följer villkoren som gäller för konces- sionen, säkerhetsbestämmelserna som gäller för naturgasledningens och naturgaslagrets drift eller inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag. Frågor om återkallelse av koncession prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I första stycket anges i vilka fall återkallelse av koncession får äga rum. Tidsgränsen, enligt första punkten , har bestämts med beaktande av att naturgasledningar av denna typ tillverkas av stål och att dessa rostar så snart de inte längre används och blir underhållna. Även naturgaslager, ovan eller i mark, förfaller om de inte underhålls. Återkallelse får enligt punkt 2 även ske vid misskötsamhet. Säkerhetsbestämmelserna som gäller för naturgasledningens och naturgaslagrets drift är de bestäm- melser som har meddelats i eller med stöd av lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. 16 § Om en koncession upphör att gälla är den som senast haft konces- sionen skyldig att ta bort naturgasledningen och naturgaslagret samt vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. I samband med att koncessionen upphör skall regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställa koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket. Om den som senast har haft koncessionen inte fullgör sina skyldigheter enligt första stycket, får den myndighet som regeringen bestämmer fö- relägga honom vid vite att fullgöra skyldigheterna eller besluta att åt- gärderna skall vidtas på koncessionshavarens bekostnad. Ett beslut om att åtgärderna skall vidtas på koncessionshavarens bekostnad får verk- ställas. Enligt första stycket bör den som senast innehaft koncessionen vara skyldig att ta bort naturgasledningen och naturgaslagret samt att vidta andra åtgärder för att återställa om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Behovet av återställningsåtgärder bör prövas i varje särskilt fall. Skyldigheten att vidta åtgärder bör gälla endast om detta är nöd- vändigt för att tillgodose ett allmänt eller enskilt intresse av någon be- tydelse. Prövningen av vilka åtgärder som behöver vidtas bör enligt stycket göras i samband med att koncessionstiden upphör. Enligt tredje stycket, bör det vara möjligt att antingen förelägga den tredskande att fullgöra sina skyldigheter eller att besluta att åtgärderna skall utföras på koncessionshavarens bekostnad. Ett föreläggande bör kunna förenas med vite. Att beslut om att åtgärderna skall vidtas på koncessionshavarens bekostnad får verkställas innebär att beslutet utgör en exekutionstitel enligt 3 kap. 1 § 6 utsökningsbalken. 17 § Om en naturgasledning dras fram eller ett naturgaslager byggs utan koncession där sådan behövs, får den myndighet som regeringen bestämmer förelägga ledningens ägare och lagrets ägare att ta bort naturgasledningen och naturgaslagret och vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Om den som äger en naturgasledning eller ett naturgaslager inte full- gör sina skyldigheter enligt första stycket, får den myndighet som rege- ringen bestämmer förelägga honom vid vite att fullgöra skyldigheterna eller besluta att åtgärderna skall vidtas på ägarens bekostnad. Ett be- slut om att åtgärderna skall vidtas på ägarens bekostnad får verkställas. I paragrafen regleras skyldigheten för den som dragit fram en konces- sionspliktig naturgasledning utan att ha koncession eller som har byggt ett naturgaslager utan att ha koncession att ta bort anläggningarna och vidta återställningsåtgärder. 18 § Om någon annans mark behöver tas i anspråk för sådana åter- ställningsåtgärder som avses i 16 eller 17 § får den myndighet som regeringen bestämmer besluta att tillträde till marken skall lämnas . Återställningsåtgärderna skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas. Byggnader får uppföras eller vägar byggas endast om markens ägare och den som har nyttjanderätt eller servitut avseende marken samtyckt till det eller den myndighet som regeringen bestämmer lämnat tillstånd till åtgärden. Tillstånd får lämnas endast om åtgärden är oundgängligen nödvändig för att återställningsåtgärderna skall kunna vidtas. Om återställningsåtgärderna föranleder skada eller intrång, skall er- sättning för detta lämnas. Talan om ersättning väcks vid den fastig- hetsdomstol inom vars område marken eller större delen av denna lig- ger. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.2.10. 19 § Om regeringen har tillåtit naturgasledningen eller naturgaslagret i en koncession enligt denna lag får förbud inte meddelas med stöd av mot att 1.dra fram och använda en naturgasledning eller 2.bygga och använda ett naturgaslager. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.2.2. Skyldigheter för den som äger en naturgasledning m.m. 1 § Den som äger en naturgasledning är skyldig att på skäliga villkor transportera naturgas för berättigad kunds räkning. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.3.2. Skyldigheten att övervaka att transporten sker på skäliga villkor ingår i det tillsynsansvar som den myndighet som regeringen bestämmer har (se avsnitt 10.6.1). Skyldighet att mäta transporterad naturgas 2 § Den som äger en naturgasledning är skyldig att utföra mätning av transporterad naturgas samt att rapportera resultaten av dessa mät- ningar i enlighet med de närmare föreskrifter som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.3.6. Skyldighet att ansluta naturgasledning 3§ Den som äger en naturgasledning är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en naturgasledning som in- nehas av en berättigad kund till sin naturgasledning. Tvister om skyldigheter för den som äger en naturgasledning enligt första stycket prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. I första stycket regleras skyldigheten för den som äger en naturgasled- ning att ansluta berättigad kunds naturgasledningar till sina egna. Huvudregeln är att den som äger en naturgasledning är skyldig att på skäliga villkor ansluta en berättigad kunds naturgasledning till sin led- ning. Undantag från huvudregeln gäller om det finns särskilda skäl. Det är framför allt naturgasledningens kapacitet som är avgörande för skyl- digheten att ansluta. Naturgasledningen måste nämligen fysiskt utöver befintlig transport, kunna klara den transport som blir följden av en anslutning. Finns det inte ledig kapacitet bör anslutningsskyldighet inte föreligga. I sådana fall har redan anslutna företräde. En ägare av en naturgasledning får inte särbehandla sig själv om ägaren är en del av en koncern vilken även bedriver handel med naturgas och därför använder sina naturgasledningar för koncernens egen transport. Ägaren bör t.ex. inte med hänvisning till koncernens framtida behov av naturgasledningens kapacitet kunna avvisa kunder. Å andra sidan bör ägaren inte heller vara skyldig att inskränka pågående användning för att frigöra kapacitet åt andra berättigade kunder. I vissa situationer kan det vara skäligt att vägra viss motpart anslutning, exempelvis om tidigare avtal inte följts eller om det kan förväntas bli svårt att få betalt. Det kan också, i vissa fall, vara skäligt att kräva ga- rantier eller säkerhet som förutsättning för anslutning. I andra stycket anges att tvister om skyldigheter för den som äger en naturgasledning enligt första stycket prövas av den myndighet som re- geringen bestämmer. Myndigheten har att pröva anslutningsskyldigheten i sig och villkoren för denna. I sistnämnda fall prövas om villkoren är skäliga. Det villkor som troligen är viktigast är anslutningsavgiften vilken utgår som en engångsavgift och avser kostnaden för att göra själva anslutningen. Avgiftens storlek bör påverkas av om det rör sig om en nyanslutning eller en återkoppling. Även övriga villkor som kan vara förenade med själva anslutningen skall vara skäliga. 4 § Om ett naturgasföretag får eller kan antas få allvarliga ekonomiska och finansiella svårigheter på grund av avtal om köp av naturgas får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medge tillfälligt undantag från 1 och 3 §§. Ansökan om undantag lämnas in till den myndighet som regeringen bestämmer. Ansökan skall göras utan dröjsmål senast efter det att anslutning av naturgasledning eller transport av naturgas har vägrats. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.3.5. SOU 1999:115 Författningskommentarer 341 5 § Transporttariffer skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Vid bedömning av en transporttariffs skälighet skall kravet på en rim- lig avkastning av transporttjänsten beaktas. I första stycket anges att transporttarifferna skall vara skäliga och ut- formade på sakliga grunder. Innebörden av att tarifferna utformas på saklig grund är att de skall vara objektiva och icke-diskriminerande. Kunder får delas in i grupper efter kostnadsbild. Vid bedömning av en transporttariffs skälighet beaktas, enligt andra stycket, företagets krav på en rimlig avkastning av transporttjänsten. Ett exempel på en omständighet som kan verka i höjande riktning på trans- porttarifferna är att företaget har haft höga kostnader för gjorda investeringar i sina naturgasledningar. 6 § Transporttariffer för transport av naturgas skall utformas så, att en kund som betalar avgift för att vara ansluten har rätt att använda and- ras naturgasledningar. För att underlätta handeln med naturgas bör kunderna endast behöva sluta avtal med en ägare av en naturgasledning, nämligen ägaren av den naturgasledning på vilken kunden har en anslutningspunkt. 7 § Den som äger en naturgasledning skall på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om sin transporttariff. Uppgiften skall innehålla en upplysning om möjligheten att hos den myndighet som regeringen bestämmer begära prövning enligt sista stycket. Vid begäran om ny anslutning skall uppgifter enligt första st ycket läm- nas inom skälig tid. Den som äger en naturgasledning skall offentliggöra sin transporttariff till den del den avser avgifter och övriga villkor för transport av na- turgas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela närmare föreskrifter om offentliggörande av transporttariff enligt tredje stycket. Tvister om skyldigheter för den som äger en naturgasledning enligt första och andra styckena prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. I första stycket stadgas att transporttariffer bör vara offentliga och hål- las tillgängliga för alla som önskar ta del av dem. Uppgifterna bör finnas i skriftlig form och lämnas ut utan dröjsmål. Gäller uppgift v illkor för ny anslutning finns inte alltid en färdig trans- porttariff att hänvisa till. För att få fram sådana individuella uppgifter behöver innehavaren av en naturgasledning . I dessa fall räcker det därför, enligt andra stycket, om uppgiften lämnas inom skälig tid. I den skriftliga uppgiften bör den som äger naturgasledningen upplysa om möjligheten att begära prövning hos den myndighet som regeringen bestämmer enligt sista stycket. Tvister om skyldigheter för den som äger en naturgasledning enligt första och andra styckena prövas, enligt sista stycket, av den myndighet som regeringen bestämmer. En tvist kan avse dels informationsskyldig- heten som sådan, dels innehållet i lämnad information. Redovisning av verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas 1 § Ett naturgasföretag som bedriver verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas skall ekonomiskt redovisa dessa verksamheter var för sig och skilt från annan verksamhet. Ett naturgasföretag har dock rätt att gemensamt ekonomiskt redovisa verksamhetsgrenarna överföring och distribution i de delar som före- taget har en gemensam tariff för transport i en överföringsledning och en distributionsledning. De särskilda redovisningarna för verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas (årsrapporter) skall sän- das in till den myndighet som regeringen bestämmer. Bakgrunden till förslaget har utvecklats under avsnitt 10.6.1. Förslaget innebär att verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas särredovisas inte bara från övrig verksamhet som naturgasfö- retaget bedriver utan även separat för varje verksamhetsgren. Undantag från separata redovisningar kan dock göras i den del som ett företag har en gemensam tariff för transport i en överföringsledning och en distri- butionsledning. Övrig verksamhet som ett naturgasföretag bedriver kan redovisas samlat. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av verksamhetsgre- narna överföring, distribution och lagring av naturgas. I avsnitt 10.6.1. har lämnats en bakgrund till förslaget. 3 § Revisor i ett naturgasföretag som bedriver verksamhetsgrenarna överföring, distribution eller lagring av naturgas skall göra en särskild granskning av redovisningen av denna verksamhet. Revisorn skall i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frågan om redovisningen av den i första stycket angivna verksamheten skett enligt gällande bestämmelser. Intyget skall av företaget lämnas in till den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om revision av den verk- samhet som anges i första stycket. I första stycket anges att revisorn i ett naturgasföretag som bedriver överföring, distribution eller lagring av naturgas skall granska den sär- skilda redovisningen av dessa verksamheter. Om företaget även bedriver annan naturgasverksamhet eller annan verksamhet som inte innefattas i naturgassektorn bör revisorn dessutom utföra sedvanlig granskning av verksamheten i dess helhet. Enligt andra stycket skall revisorn upprätta ett särskilt intyg som skall innehålla ett utlåtande i fråga om redovisningen av de i första stycket angivna verksamheterna. Detta intyg bör företaget lämna in till den myndighet som regeringen bestämmer. Företaget bör lämna in den årsrapport som skall upprättas och som baseras på särre- dovisningen. Myndigheten kan på grundval av intyget vidta åtgärder mot ett naturgasföretag som inte uppfyllt kraven på re dovisning av verksamheterna överföring, distribution eller lagring av naturgas. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen att meddela före- skrifter om revision av verksamheterna överföring, distribution och lagring av naturgas. 1 § Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 §§ kommu- nallagen (1991:900) får, utan hinder av bestämmelsen i 2 kap. 1 § kommunallagen om anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område bedriva 1.handel med naturgas samt därmed sammanhängande verksamhet, eller 2.transportverksamhet av naturgas i geografisk närhet till företagets transportverksamhet inom kommunen i syfte att uppnå en ända- målsenlig transportverksamhet. Bakgrunden till förslaget redovisas i avsnitt 10.5.1. I paragrafen av- handlas undantag från den kommunala lokaliseringsprincipen. Sådant undantag föreslås bli tillåtet i två fall. Det första fallet omfattar handel med naturgas och därmed samman- hängande verksamhet. Med därmed sammanhängande verksamhet för- stås exempelvis konsultverksamhet och entreprenadverksamhet med anknytning till naturgasförsäljning/naturgaskonsumtion. Någon be- gränsning av undantaget från lokaliseringsprincipen föreslås inte. Detta innebär således att ett kommunalt naturgasföretag har rätt att bedriva handel med naturgas i hela landet. Det andra fallet omfattar transportverksamhet av naturgas. Här föreslås en begränsning i undantaget till naturgasföretagets transportverksamhet i kommunen. Dessutom bör syftet vara att uppnå en ändamålsenlig transportverksamhet. En förutsättning för att undantag från lokaliseringsprincipen skall vara tillåten är i båda fallen att verksamheten bedrivs av en egen juridisk person, d.v.s. det är inte tillåtet att bedriva verksamheten i den kommu- nala förvaltningen. 2 § Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 1 § 1, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. även sådan verksamhet som avses i 7 kap. 2 § ellagen (1997:857) får företaget redovisa dessa verksamheter till- sammans. Bakgrunden till förslaget har utvecklats i avsnitt 10.5.2. En kommun som bedriver handel med naturgas kan välja att bedriva verksamheten i ett kommunalt verk eller som en fristående juridisk per- son, vanligen ett aktiebolag. Om förstnämnda formen väljs skall verk- samheten bedrivas med iakttagande av kommunalrättsliga principer. Om kommunen däremot väljer bolagsformen skall, enligt vårt förslag, verksamheten bedrivas på affärsmässig grund. Detta innebär ett un- dantag från likställighets- och självkostnadsprinciperna. Möjligheten att välja mellan verksform och bolagsform finns bara då verksamheten bedrivs med iakttagande av lokaliseringsprincipen. Om kommunen vill bedriva handel med naturgas utan att vara bunden av lokaliseringsprincipen måste, enligt vårt förslag till föregående paragraf, bolagsformen väljas. Att verksamheten bedrivs på affärsmässig grund innebär främst att fö- retaget skall ha ett affärsmässigt beteende och tillämpa en korrekt pris- sättning. En viss vinstmarginal bör normalt räknas in i priset. De villkor som gäller för det privata näringslivets affärsdrivande verksamhet skall alltså normalt vara vägledande. Den verksamhet som skall bedrivas på affärsmässig grund skall redovi- sas särskilt. dessutom någon eller några av verksam- heterna handel med eller produktion av el samt fjärrvärmeverksamhet får dessa verksamheter redovisas tillsammans. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Bakgrunden till och innebörden av förslaget har utvecklats under avsnitt 10.6.1. 2 § Den myndighet som regeringen bestämmer har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsy- nen. En begäran får förenas med vite. I bestämmelsen regleras skyldigheten att lämna uppgift till m yndigheten. Det kan vara fråga om dels ett generellt uppgiftslämnande, dels upplysningar eller handlingar som behövs i det särskilda fallet. Initiativet till att begära in uppgift kan vara m yndighetens, men det kan också grunda sig på en anmälan till myndigheten om att t.ex. en koncessions- havare inte följer meddelade villkor. I många fall bör uppgifterna kunna lämnas formlöst vid kontakter mellan myndigheten och den enskilda aktören. Myndigheten har dock möjlighet att begära uppgifter efter föreläggande som får förenas med vite. 3 § Den myndighet som regeringen bestämmer har rätt att för tillsynen få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostä- der, där verksamhet som omfattas av denna lag bedrivs. Bestämmelsen gör det möjligt för myndigheten att besöka platser, dock inte bostäder, där verksamhet enligt naturgaslagen bedrivs, exempelvis en mät- och reglerstation. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de föreläg- ganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. I bestämmelsen regleras möjligheten att använda förelägganden enligt lagen. Förelägganden kan användas för efterlevnaden av de villkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Förelägganden får förenas med vite. Bestämmelser om vite ges i lagen (1985:206) om viten. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för myndighets verksamhet som sker med stöd av denna lag. Frågan om tillsynsmyndighetens finansiering av sin verksamhet har behandlats i avsnitt 10.6.3. Utredningen har där konstaterat att de fö- retag som bedriver sådan verksamhet, där särredovisning skall sändas in till myndigheten, också skall betala en årlig avgift för att myndighetens verksamhet skall kunna finansieras. Avgiften bör grundas på dessa företags omslutning i vad avser den verksamhet som skall särredovisas. Det bör åvila regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om avgift för myndighetens verksamhet. 6 § Om ett naturgasföretag som bedriver verksamhetsgrenarna överfö- ring, distribution eller lagring av naturgas inte lämnar in en bestyrkt kopia av sådan årsrapport samt sådant revisorsintyg som anges i för- ordningen (xxxx:xxx) om redovisning av överföring, distribution och lagring av naturgasföretag, skall företaget betala förseningsavgift till staten enligt 7 §. Beslut om förseningsavgift fattas av den myndighet som regeringen bestämmer. Bakgrunden till bestämmelsen har beskrivits i avsnitt 10.6.3. 7 § Ett naturgasföretag som bedriver verksamhetsgrenarna överföring, distribution eller lagring av naturgas skall betala en förseningsavgift om de handlingar som anges i 6 § inte har kommit in till den myndighet som regeringen bestämmer från räkenskapsårets utgång. Om företaget har beslutat om fortsatt bolagsstämma enligt 9 kap. 9 § andra stycket aktiebolagslagen (1975:1385) eller om fortsatt föreningsstämma enligt 7 kap. 4 § tredje stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, skall dock företaget betala förseningsavgift först om handlingarna inte har kommit in från räkenskapsårets utgång. Avgiften skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 6 § inte har kommit in inom två måna- der från det att underrättelse avsändes till företaget om ett beslut om förseningsavgift enligt första stycket, skall företaget betala en ny för- seningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 6 § inte har kommit in inom två måna- der från det att underrättelse avsändes till företaget om ett beslut om förseningsavgift enligt andra stycket, skall företaget betala en ny för- seningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . Förseningsavgift bör enligt första stycket tas ut om årsrapport och revi- sorsintyg inte har lämnats in från räkenskapsårets utgång. Om företaget har beslutat om fortsatt bolagsstämma eller fort- satt föreningsstämma, för det fall företaget är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening, skall förseningsavgift dock tas ut först efter räkenskapsårets utgång. Det avgörande för om avgift skall tas ut är om handlingarna har kommit in inom sju- respektive niomånadersfristen. Det naturgasföretag som har ålagts att betala förseningsavgift skall ge- nast underrättas om beslutet. Denna underrättelse bör innehålla en erin- ran om att ytterligare försening med att lämna in handlingarna kan leda till att ytterligare förseningsavgifter tas ut. Underrättelsen behöver inte delges utan kan sändas med posten till företagets adress. Om företaget inte heller efter sådan underrättelse lämnar in handling- arna, skall enligt andra stycket en ny avgift tas ut. Denna avgift får dock inte tas ut förrän det har gått från det att underrättelsen om den första förseningsavgiften skickades till företaget. På detta sätt får företaget möjlighet att vidta de åtgärder som behövs för att undvika en ny förseningsavgift. I tredje stycket ges en möjlighet att ta ut ytterligare en avgift, fördubblad. En förutsättning för detta är att det har gått ytterligare från det att myndigheten skickade en underrättelse om den föregående förseningsavgiften. Fler än tre förseningsavgifter får inte tas ut.