sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — , troligen en- , hade han tänkt plocka fram skrivelsen för att titta på den. Han kunde då inte återfinna den. Efter det att P erinrats om att han sagt att han faktiskt hade plockat fram skrivelsen och tittat på den, uppgav han att detta var riktigt men att han velat titta på den ytterligare en gång och att den då inte fanns. P mindes inte om han varit ensam när han tittat på skrivelsen. Beträffande frågan om behörig- hetskort erinrades han om att han berättat att han fått låna behörighetskort av chefen eller biträdande chefen för registre- ringsenheten. P trodde inte att han arbetat över . Inte heller kände han till namnet . begärde PU en ny fingeravtrycks- undersökning av det tidigare säkrade avtrycket från be- svärsskrivelse, nu jämfört med avtryck från P. Resultatet av undersök- ningen visade ingen överensstämmelse. I en promemoria daterad har PU samman- fattat utredningsläget rörande händelserna på länsrätten. Promemorian innehåller redogörelser för den inledande interna undersökningen som gjorts av anställda vid länsrätten, undersökningen hos DAFA, för- farandet vid radering av data, rutiner vid användning av behörighets- kort och flextidskort, förhören med H och P samt återstående utred- ningsåtgärder. I promemorian redovisades bedömningen att det inte fanns något som pekade på ett samband mellan mordet och händelserna på länsrätten. började PU utreda ABAB:s rondering i länsrättens lokaler på mordkvällen. Av s.k. markeringslistor kunde utläsas att rondering hade påbörjats . ABAB:s passerkort hade därefter använts för in- och utpassering till respektive från länsrättens lokaler vid ytterligare tillfällen . Således hade någon enligt marke- ringar lämnat lokalerna eller 21.57. Därefter hade en ny inpassering skett åtföljt av en utpassering . Enligt avtalet med länsrätten skulle endast en rondering per kväll företas. Under utredningen förhördes den ABAB-vakt som Han förklarade markeringarna med att han möjligen hade tagit rast i länsrättens lokaler efter utförd rondering och att han möjligen återvänt till lokalerna för att ringa ett samtal eller titta lite på TV. Under utredningen, som avslutades först , hördes ytterligare tre väktare och en arbetsledare vid . har PU upprättat en kompletterande promemoria med en sammanfattning av den företagna utredningen i ärendet. Av en anteckning framgår att förundersökningsprotokoll i ärendet redovisats till åklagarmyndigheten i och att chefsåklagaren fattat beslut om att förundersökningen skulle läggas ned, eftersom åtal för eventuella brott – dataintrång och undertryckande av urkund – inte kunde väckas på grund av preskription. Härefter har PU företagit registerslagningar avseende H och P. Av dessa framgår att H tidigare hade straffats för förskingring och bedrägeri medan P var ostraffad. I höll PU förnyade förhör med H och P. De underrättades därvid om att ärendet var avskrivet, eftersom eventuella brott var preskriberade, och tillfrågades om de mot den bakgrunden kunde bringa nytt ljus över händelsen. Båda nekade på nytt till inblandning. P bedyrade under förhöret att han inte hade någon anledning att hålla inne med sanningen. Tips om två besökande män på arbetsplats Ett av de allra första tipsen som registrerats i detta avsnitt inkom till PU då en arbetskamrat till hörde av sig. Arbetskamraten berättade om en händelse som inträffat ca före mordet, då hon iakttagit två män som betett sig underligt. Männen hade åkt samma hiss som arbetskamraten och en av männen hade sagt att han skulle till fem trappor, vilket var det våningsplan där hade sitt tjänsterum. Mannen hade klivit av där och gått in på en toalett mitt emot rum. hade han avlägsnat sig utan att uträtta något ärende. Arbetskamratens tips följdes upp då förhör hölls med närmaste chef, . Även kunde beskriva mannen och berättade att denne pekats ut av arbets- kamraten, som hade anmält händelsen till henne. uppgav vid förhöret vidare att det den 28 februari bland arbetskamrater inte var någon större hemlighet att paret eventuellt skulle gå på bio . Som ett led i uppföljningen av ifrågavarande tips förhördes också socialchefen . hörde en annan anställd vid av sig till PU och berättade att hon åkt hiss från våning sex till källaren. I hissen hade två okända män uppehållit sig. De hade befunnit sig i hissen då hon steg in och åkt med till källaren utan att gå av. Man som var fixerad vid inkom ett tips om en svensk man, här benämnd M. Denne jobbade som byggnadsarbetare i och sades vara lik den s.k. fantombilden. M skulle vara , och i nor- mala fall studera vid ett svenskt universitet. Dagen då mördades och dagarna därefter hade han uteblivit från sin arbetsplats i . M påstods, enligt de uppgifter norska polisen fått, vara väl för- trogen med . Ärendet tilldelades säkerhetspolisen . , , hölls förhör med , utrikespolitisk rådgivare i Statsrådsberedningen. berättade att M var psykiskt labil, att han skrivit brev till och att han fått visst stöd av denne. berättade också att M besökt en krog i och att en person i familjen närhet därvid hört honom yttra att han skulle ta över efter och att han var dennes påläggskalv. En annan person i familjens närhet skulle ha hört M i berusat tillstånd yttra något i stil med ibland kan det bli nödvändigt att skjuta folk. Detta yttrande hade hörts också av andra förhördes M av två utredningsmän vid riks- kriminalen. Han berättade att han haft problem med sin familj. På grund av problemen hade han avbrutit sina studier. Studierna hade han sedermera återupptagit. efter valet hade han bestämt sig för att ägna sig åt nationell politik. Han hade vid tillfället suttit på en pub och samtalat med en deppig valarbetare. Under samtalet hade han bestämt sig för att åka hem till , som var hans stora idol. Han hade därefter åkt ut till och ringt på hemma hos . När denne öppnat hade han berättat att han kom från ett norrländskt landskap och sagt jag har bestämt mig för att ägna mig åt politik. hade då efter ett kortare samtal bett honom komma till . M hade emellertid ångrat sitt besök hemma hos och hade därför inte sökt upp denne i . hade M varit och handlat på ett varu- hus i och han hade därvid av en tillfällighet stött på . , som uppenbarligen kommit ihåg honom, hade frågat om han inte åkt hem . M hade uppmanats att göra så, börja om sitt liv och skriva brev till om hur det gick för honom. Denna uppmaning hade M åtlytt och han uppgav att han därefter hade brevväxlat med fram till dennes död. M hade börjat studera vid universitet. hade han för A-pressens räkning intervjuat . Han hade då också träffat . 1983 hade han erhållit ett stipendium, besökt och . Året därpå hade han erhållit ett nytt stipendium, rest till och på nytt träffat . För att få ihop pengar till en ny sådan vistelse hade han åkt till för att arbeta. Beskedet om död hade han fått av en arbetskamrat, som han namngav. Han hade därefter inte kunnat arbeta. På fråga var M befunnit sig för mordet uppgav han att han varit på en viss bar, där han träffat en god vän, som han också namngav. meddelade säkerhetspolisen att M var känd vid säk, de uppgifter som föreligger kan ej tillföra utredningen ang mordet på något av värde. meddelade M att han önskade bli kontaktad för att lämna uppgifter. Han uppgav i samband med detta att han arbetade som ABAB-vakt. I en promemoria, daterad , framgår att en utredare vid rikskriminalen förhört M 25. M hade då lämnat uppgifter som inte berörde mordet på och utredaren hade därför vidarebefordrat dem till säkerhetspolisen. som promemorian upprättades hade utredaren kontaktats av . uppgav att han hade tillgång till de uppgifter som sänts till säkerhetspolisen och ville informera sig om vad utredaren antecknat i övrigt rörande mordet. berättade under samtalet att M bevistade universitet i och där intervjuade personer. Han hade börjat uppträda underligt, varit berusad och bl.a. upprepat det han sagt om att det ibland var nödvändigt att skjuta folk. Därefter började PU på nytt utreda ärendet rörande M. Han uppgav att han inte kände M utan fått kännedom om denne av , sin sambo och hennes 25 Årtalet framgår ej av dokumentationen, men det bör logiskt sett ha varit 1987. berättade vidare att han kände till att viss korrespondens förekommit mellan och M. Det kände till om M var att en till hans sambos syster träffat denne på en restaurang. M hade därvid gjort märkliga uttalanden om , vilket väninnan fört vidare till familjen , varför man inom familjen kände till att M var en något obehaglig person. identifierades och förhördes den person som enligt tidigare uppgifter hade träffat M på en restaurang. Detta be- kräftades av vederbörande, som berättade att M vid första tillfället de träffats verkat trevlig. Han hade då bl.a. nämnt att han var påläggskalv. inkom ytterligare ett tips om M från . M uppgavs ha pratat om med hatkärlek. Enligt uppgifts- lämnaren hade han också varit försvunnen från sin arbetsplats före och efter mordet på . kontaktade PU sektionschefen vid . Denne uppgav att M slutat där . hade han arbetat som vakt vid familjen bostad. i samband med detta arbete hade han intervjuat . Han förbjöds därefter att tjänstgöra på denna plats. , , gjordes också en registerslag- ning avseende M. Inget anmärkningsvärt framkom. M innehade vapen- licens för en revolver, dock ej kaliber .357. höll PU i förhör med personer som kunde tänkas ha information att lämna. En av de första personerna som hördes var den nyssnämnde uppgiftslämnaren. Denne arbetade vid samma företag som M. Någon eller efter mordet på kontaktade uppgiftslämnaren sin förman angående M. Förmannen berättade då att M varit borta från arbetet – , att man er- tappat en annan person med att arbeta i M:s ställe och att M enligt upp- gift skulle ha beställt biljett från före mordet. Enligt upprättad timlönelista hade M arbetat . Detta behövde emellertid inte innebära att M verkligen varit på plats, eftersom man inte var särskilt noggrann med att bokföra arbetade timmar på rätt dag; huvudsaken var att antalet timmar blev riktigt angivet. Även förmannen förhördes. Han kunde inte minnas att man skulle ha ertappat en annan person med att arbeta i M:s ställe, men uppgav att han tidigt efter mordet redogjort för M:s bortovaro för den omtalade uppgiftslämnaren och att de uppgifter han då lämnat var korrekta. Han påstod sig till och med ha skrivit ned dem på en lapp som han gett uppgiftslämnaren. Ytterligare några personer förhördes i . Samtliga vittnade om att M pratat om med stor kärlek och att han efter mordet visat en närmast sjuklig och obalanserad sorg. En av personerna som hördes var den person, med vilken M påstått att han sammanträffat mordkvällen. Denne kunde inte minnas detta och höll det närmast för otroligt att han skulle ha uppehållit sig på den aktuella platsen under mordkvällen. Härefter inhämtades uppgifter om M:s arbetsförhållanden – tids- schema och timlönelista, bostadsförhållanden, matkupongsstämplingar, biljettbokningar m.m. Dessa uppgifter ledde emellertid inte utredningen framåt. kontaktades M av PU för ett samtal rörande ett tips han lämnat tidigare. I protokollet som upprättats över sam- manträffandet med M beskrivs denne som varande , ha mediär till kraftig kroppsbyggnad, gå med lufsiga steg och vara kutig i ryggen. I slutet av samma månad, , höll PU ett nytt förhör med M, nu med inriktning på eventuellt alibi. M berättade då att han inte arbetat eftersom han varit fyllsjuk. hade han gått till nattklubben . Han hade sammanträffandet med den person han tidigare nämnt. Därefter hade han gått till en annan nattklubb, där han suttit och samtalat med en annan namngiven person och en bekant till vederbörande. Mordet på hade M, som han nämnt vid tidigare förhör, fått kännedom om genom en arbets- kamraten vid frukosten . Efter lades utredningen i ärendet på is. Först återupptogs den. förhördes arbets- kamraten och de två andra personer som M uppgivit att han samman- träffat med på mordkvällen. De två senare bekräftade att de träffat M denne nämnt, varvid det alltså kunde fastställas att M hade alibi. upprättade PU utredningsanteckningar, av vilka framgår att det är utrett att M har alibi för mordet. Kvinna som begärt att få låna pengar av En uppgiftslämnare i närhet berättade om en kvinna som hade begärt att få låna pengar av på ett sätt som liknade utpressning. Uppgiftslämnaren beskrev kvinnan som efterhängsen, obalanserad och ganska bråkig. Kvinnan identifierades och hördes . Efter vissa kontroller ansågs tipset kunna läggas ad acta. Ett sent tips i detta avsnitt gäller en uppgiftslämnare, B, som påstod sig vara syssling till . Det inkom till PU . B berättade att han befunnit sig i ekonomiskt trång- mål och han hade därför tillskrivit . hade han besökt på dennes tjänsterum. Vid besöket hade krigs- materielinspektören också närvarat. och hade varit inbegripna i en diskussion och hade yttrat håller tyst. På detta hade svarat detta måste skötas snyggt eller liknande. Vid tillfället hade B erhållit av . – Härefter kontrollerades B:s eventuella släktskap med . Det visade sig då att B:s uppgifter om att han var syssling till stämde. publicerade tidningen en intervju med B. Denne påstod då att en månad före mordet sagt till honom att han mordhotats av en polis och att anledningen till att han ofta inte hade livvakter var att han helt enkelt inte litade på poliskåren. I anledning av tidningsartikeln höll PU i långa förhör med B. kontrolle- rades också om haft någon kontakt med B. Enligt uppgift från hade hon aldrig träffat denne. Vidare erhöll PU flera tips om B i anledning av artikeln i . Det uppgavs att B var mytoman. B hade bl.a. kontaktat chefen för och uppgett att han var marin- arkeolog och hittat ett skeppsvrak, försett med danska riksvapnet, . Han hade vidare kontaktat en docent som forskade om vid och berättat de mest otroliga historier om hur han korsat . in erhöll PU ett brev från B. I brevet erkände han ångerfullt att det han berättat inte överensstämde med verkligheten. Han hade aldrig haft någon kontakt med var sig eller . I uppslaget finns slutligen registrerat en tidningsartikel, som publicerades i . I artikeln, som bär rubriken som lurade medierna, beskrivs hur B lurat medierna med falska uppgifter som han lämnat i egenskap av historiker, författare, vägdirektör, docent, dykare etc. 5.13Avsnitt U – Tysk terrorism, RAF Spaningsuppslag som rör tysk terrorism, inklusive RAF (Röda armé- fraktionen) och dess förgreningar har i PU-materialet registrerats i av- snittet Tysk terrorism, RAF (U). Avsnittet består av omkring 110 uppslag. efter mordet inkom ett 50-tal tips som hänförts till detta avsnitt. Dessa uppslag innehåller till stor del uppgifter om per- soner som sägs sympatisera med tyska terrorister. Ett fåtal innehåller mer konkreta uppgifter kopplade till mordet på . Av första månadens uppslag rör ett tiotal personer som liknar fantombilderna. Omkring tio rör telefonsamtal, vari olika tyska grupperingar såsom RAF, Kommando och påtagit sig ansvaret för mordet. Flera rör brev med liknande innehåll. Fem-sex uppslag härrör från personer, som i tidningen posten sett foton av Baader-Meinhof-ligans medlemmar, och som därefter tyckt sig ha sett ligamedlemmar i . Ett par tips har lett till tvångsmedelsanvändning – hämtning till polisförhör respektive hus- rannsakan (se nedan Ytterligare tvångsmedelsbeslut och Det största uppslaget). Efter den första utredningsmånaden inkom ytterligare ca tio uppslag under det första utredningsåret. Tiden därefter och fram har knappt tio uppslag tillkommit. Inget av dessa synes innehålla någon information av vikt. Av avsnittets uppslag synes runt 40 ha tillkommit på PU:s eget initiativ (se nedan Uppslag initierade av PU). Säkerhetspolisen verkar under det första utredningsåret ha använts endast då särskild information behövts, dvs inte i samma utsträckning som i tidigare genomgångna delar rörande utlandet, där säkerhets- polisen ofta självständigt utrett det första årets ärenden. Därefter – och – har PU låtit säkerhetspolisen gå igenom och bedöma uppslag rörande RAF. (Se nedan, Sammanställ- ningar och analyser.) Av avsnittets enskilda uppslag att döma synes PU:s kontakter med utländska myndigheter ha varit få. Av de sammanställningar och analy- ser som upprättats i avsnittet framgår emellertid att PU i denna del haft ett nära samarbete med terroristexperter vid Bundeskriminalamt i . Fortsättningsvis redovisas det första och sedan det största uppslaget. Därefter redovisas några uppslag som tett sig vara av intresse i gransk- ningshänseende. Redan morgonen efter mordet inkom det första tipset med anknytning till tysk terrorism. Vakthavande vid UD, , meddelade då per telefon att hon kontaktats av i . En av ambassadens tjänstemän, förste ambassadsekreteraren , hade blivit uppringd av en man som uppgivit att RAF låg bak- om mordet på statsministern. Härefter togs omgående kontakt med , som berättade att han blivit uppringd i sin bostad av en man som på flytande tyska meddelat Här är RAF. Vi har skjutit er statsminister. Därefter hade luren lagts på. berättade vidare att han varit jour- havande i bostaden. Telefonnumret till bostaden fanns inte antecknat på några jourlistor och det fanns inte i den allmänna telefonkatalogen. Mannen måste därför enligt ha känt till hans befattning och telefonnummer. kontaktade PU , som uppgav att man bara expedierat ett samtal till då mordet ägt rum. Det kunde konstateras att det inte kunde ha rört sig om det samtal mottog. inkom en promemoria från UD. I denna redogjorde ambassaden i för att övertagit den tidigare pressattachén L:s bostad och att det i den allmänna telefonkatalogen inte fanns någon hänvisning från L till ambassaden. Mannen som ringt samtalet måste därför ha känt till att L arbetat vid ambassaden eller ha haft tillgång till en särskild diplomatlista. lät ambassaden i via UD meddela att två brev undertecknade RAF anlänt till ambassaden. Det första brevet hade av den tyska polisen bedömts inte utgöra något allvarligt hot. Den andra försändelsen hade inkommit med expressutdelning och haft ett inner- kuvert adresserat till Botschafter in Dienst . I detta brev, som var undertecknat , krävdes att tidningarna skulle offentliggöra en dementi med innebörd att RAF och Action Directe inte haft med mordet att göra. I annat fall skulle ett kommando skickas till den svenska pressen med en bomb. Den tyska polisen hade spontant konstaterat att det inte rörde sig om ett äkta brev. De fel som förekom i brevet gör RAF inte. Enligt den tyska polisen hade RAF bättre diktion, skrev längre brev och an- vände sig vanligen av termotryckare och inte av vanliga skriv- maskiner. och utredde säkerhetspolisen detta uppslag på nytt, bl.a. togs flera kontakter med den personal som tjänstgjorde vid ambassaden vid tiden för mordet. inte till annat resultat än att säkerhetspolisen kom att instämma i den tyska polisens bedömning. berättade att han arbetat med två män på en arbetsplats på i . Männen hade uttryckt sin avsky för och hade de uttalat att det här måste planeras väldigt noga. Den yngre av männen hade berättat för den äldre att han ägde en revolver kaliber .357 Magnum och pratat om effekten av olika slags ammunition. Den yngre hade också uttalat att och skulle mördas av Baader-Meinhof-ligan m.m. Dagen därpå förhördes på nytt. Han bedyrade att han talade sanning och lämnade ytterligare uppgifter om männen, bl.a. berättade han att den yngre mannen låtsasskjutit den äldre i ryggen och att den yngre skulle åka till för att kolla en grej. hördes också chef . berättade att utfört arbete på en fastighet i hörnet /och där delat omklädningsrum med två män från en viss namngiven byggfirma. hade för berättat om männen och vad dessa sagt. Enligt var en av de pålitligaste människor han träffat. togs kontakt med , vid den namngivna byggfirman. Han bekräftade att två anställda – och – utfört arbete på aktuell fastighet . berättade också att firman var sysselsatt med rivningsarbete på en fastighet vid Kungstornet på . Fastigheten hade enligt också ingång från men denna ingång fick inte användas. överlämnades ärendet till polisöverintendenten i ledningsgruppen som beslöt att och skulle hämtas till förhör. hämtades i sin bostad . Han bekräf- tade i förhör att han arbetat med täckningsarbete på en fastighet på i . På arbetsplatsen hade man pratat en del politik. Att han skulle ha yttrat något om att och skulle mördas betecknade han som rena fantasier av någon som möjligen uppsnappat delar av ett samtal och som sedan förstorat upp innebörden. uppgav sig vara vapenintresserad men innehade inget vapen. hade han ägt en replik av Kvällen hade han tillbringat med fästmön och deras nyfödda barn. fästmö bekräftade dessa uppgifter. Också han hämtades till förhör. I en anteckning om hämtningen sägs att inget av vikt hade hittats vid en kontroll av personliga tillhörigheter. berättade att han visserligen varit kritiskt inställd till vissa delar av politik, men att han aldrig uttalat hotelser eller liknande mot . Han hade aldrig heller pratat om skjutvapen eller ammuni- tion. Kvällen hade han tillbringat hemma tillsammans med fästmön. Fästmön bekräftade detta. beslöt Hans Wranghult att och skulle släppas. kontaktade en journalist på PU och meddelade att en man ringt och på bruten svenska sagt det ligger ett meddelande i box 492 på . Hans Wranghult beslöt om husrannsakan i förvaringsboxen, varefter en polispatrull sändes till Centralen. När patrullen passe- rade förbi den aktuella boxraden för att hämta nyckel till boxen i effektförvaringen uppmärksammades två män med en kamera. På åter- vägen såg polisen hur ett vitt föremål – sannolikt ett kuvert – hölls upp, som det fotograferades. Efter kontakt med polisledningen beslöt Wranghult att kriminaltekniker skulle tillkallas. kom en ordningspolis fram till patrullen och sade att boxdörren var öppen. I boxen låg ett vitt kuvert med RAF:s symbol på framsidan (en stjärna med automatvapen över). Brevet innehöll uppgifter om att RAF inte dödat . Av ordningspolisens rapport framgår att två polismän arbetat med att kontrollera vilka förvaringsboxar på Centralen som inte blivit omsatta. När polismännen kommit fram till de två sista boxarna hade de lagt märke till två män med en kamera. Männen hade verkat leta efter en särskild box. Rapporten innehåller också ett signalement på en av männen. Uppslag initierade av PU Personer som varit med i m.m. I materialet finns 40 uppslag samlade under ett försättsblad med texten Personer som varit med i . Personer som är RAF-medlemmar eller sympatisörer. Samtliga 40 uppslag innehåller namn på en person, personnummer, adress och en bedömning t.ex. osannolik, sålde kamera till Kroecher, utesluten befann sig i dåddagen, tänkbar, intagen på fängelse rån utesluten, mindre trolig, hördes som vittne i Kroecher- affären. Det framgår inte när förteckningen är upprättad eller när bedömningarna gjorts. Däremot verkar alla personer genomgångna på nytt , då registerslagningar gjorts på samtliga. inhämtades fotografier och det gjordes kontroller i vapenregistret. Förhör har hållits med vissa personer. har t.ex. bedömts som tänkbar. En registerslagning visade att han hade dömts för förberedelse till grovt rån. Han berättade att han vid tiden för mordet på varit i och hälsat på sin svårt sjuke pappa. I samband med utredningen av Kröcheraffären hade han suttit häktad för samröre med ; de hade tidigare bott i samma bostadskollektiv. En annan person som bedömts kan ej uteslutas är . Redan natten mot hade en person ringt tidningen bladets växel och sagt att bl.a. borde kontrolleras eftersom denne var medlem i . Av utredningsanteck- ningar, upprättade , framgår att det i samband med terroristutredningen i hade framkommit att flera personer, som ingick i Kröcher-ligan, också hade tillhört en grupp kring Radio 88, en illegal radiostation som opererade i 1970-76. var enligt anteckningarna en av de ledande inom Radio 88 och ingick även i terroristgruppen. Han åtalades 1977 för underlåtelse att avslöja förberedelse till människorov, men frikändes.