sou · GNB353d1 · 2000-01-01 00:00:00 — 2.omprövning av beslut eller åtgärd av den myndighet där uppgiften förekommer, eller 3.tillsyn över eller revision hos den myndighet där uppgiften förekommer. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas i muntligt eller skriftligt yttrande av sakkunnig till domstol eller myndighet som bedriver förundersökning i brottmål. Sekretess hindrar inte att uppgift om enskilds adress, telefonnummer och arbetsplats lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för delgivning enligt delgivningslagen (1970:428). Uppgift hos myndighet som driver televerksamhet om enskilds telefonnummer får dock, om den enskilde hos myndigheten begärt att abonnemanget skall hållas hemligt och uppgiften omfattas av sekretess enligt 9 kap. 8 § tredje stycket, lämnas ut endast om den myndighet som begär uppgiften finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl. 1 Senaste lydelse 1994:86 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 37 6HNUHWHVV hindrar inte att uppgift som DQJnU PLVVWDQNH RP EURWW lämnas till åklagarmyn- dighet, polismyndighet eller LQJULSD PRW brottet, RP IlQJHOVH lU I|UHVNULYHW I|U EURWWHW RFK GHWWD NDQ DQWDV I|UDQOHGD DQQDQ SnI|OMG lQ E|WHU För uppgift som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 1–6, 33 och 34 §§, 8 kap. 8 § första stycket, 9 eller 15 § eller 9 kap. 4 eller 7 §, 8 § första eller andra stycket eller 9 § andra stycket gäller vad som föreskrivs i IMlUGH VW\FNHW endast såvitt angår 2P GHW ILQQV DQOHGQLQJ DQWD DWW HWW EURWW KDU EHJnWWV I|U YLONHW IlQJHOVH lU I|UHVNULYHW RFK I|U YLONHW DQQDQ SnI|OMG lQ E|WHU NDQ I|UYlQWDV hindrar inte VHNUHWHVV att uppgift som NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH I|U XWUHGQLQJ RP EURWWHW lämnas till åklagar- myndighet, polismyndighet eller annan myndighet lU DWW EHLYUD brottet 2P GHW ILQQV DQOHGQLQJ DQWD DWW HWW EURWW VRP VlJV L IMlUGH VW\FNHW SODQHUDV KLQGUDU LQWH VHNUHWHVV DWW XSSJLIW OlPQDV WLOO SROLVP\QGLJKHW WXOOP\QGLJKHW HOOHU SROLVPDQ YLG (NREURWWV P\QGLJKHWHQ RP XSSJLIWHQ U|U HQ NRQNUHW EURWWVSODQ RFK NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH I|U P|MOLJ KHWHQ DWW DYYlUMD EURWWHW 6HNUHWHVV KLQGUDU LQWH DWW XSSJLIW VRP NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH I|U HQ VlUVNLOG XQGHU V|NQLQJ HQOLJW EHVWlPPHOVHUQD L SROLVGDWDODJHQ HOOHU ODJHQ RP UHJLVWHU L 7XOOYHUNHWV EURWWVEHNlPSDQGH YHUNVDPKHW OlPQDV WLOO GHQ P\QGLJKHW VRP EHGULYHU XQGHU V|NQLQJHQ RP XQGHUV|NQLQJHQ DYVHU EURWWVOLJ YHUNVDPKHW VRP LQQHIDWWDU EURWW I|U YLONHW lU I|UHVNULYHW IlQJHOVH L WYn nU HOOHU GlU|YHU För uppgift som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 1-6, 33 och 34 §§, 8 kap. 8 § första stycket, 9 eller 15 § eller 9 kap. 4 eller 7 §, 8 § första eller andra stycket eller 9 § andra stycket gäller vad som föreskrivs i IMlUGH±VMlWWH VW\FNHQD endast 38 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ PLVVWDQNH RP brott för vilket såvitt angår brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än straff än fängelse . hindrar sekretess enligt 7 kap. 1, sekretess enligt 7 kap. 1, 4, 33 4, 33 eller 34 § inte att uppgift eller 34 § inte att uppgift som angår brott enligt 3, 4 eller 6 enligt 3, 4 eller 6 kap. mot någon som inte som inte har fyllt arton år har fyllt lämnas till 7UHGMH RFK IMlUGH styckena gäller inte uppgift som omfattas inte uppgift som omfattas av av sekretess enligt 9 kap. 9 § sekretess enligt 9 kap. 9 § första Sekretess enligt 7 kap. 1 § och 4 § första och tredje styckena hindrar inte att uppgift om enskild, som inte fyllt eller som fortgående missbrukar alkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel, eller närstående till denne lämnas från myndighet inom hälso- och sjukvården och till annan sådan myndighet, om det behövs för att den enskilde skall få nödvändig vård, behandling eller annat stöd. Detsamma gäller i fråga om lämnande av uppgift om gravid kvinna eller närstående till henne, om det behövs för en nödvändig insats till skydd för det väntade barnet. Sekretess hindrar inte att sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån Sekretess hindrar inte att GHQ VRP lU sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet, RFK VRP Sn JUXQG KlUDY KDU UlWW WLOO LQV\Q tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretess- belagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna 1 Senaste lydelse 1991:575 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 39 det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda. 6HNUHWHVV KLQGUDU DOGULJ DWW SDUW L PnO HOOHU lUHQGH WDU GHO DY GRP HOOHU EHVOXW L PnOHW HOOHU lUHQGHW ,QWH KHOOHU LQQHElU VHNUHWHVV EHJUlQVQLQJ L SDUWV UlWW HQOLJW UlWWHJnQJVEDONHQ DWW In GHO DY DOOD RPVWlQGLJKHWHU VRP OlJJV WLOO JUXQG I|U DYJ|UDQGH DY PnO HOOHU lUHQGH parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån det behövs för att han skall kunna ta tillvara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda. 6HNUHWHVV KLQGUDU DOGULJ DWW GHQ VRP lU SDUW L HWW PnO HOOHU lUHQGH WDU GHO DY GRP HOOHU EHVOXW L PnOHW HOOHU lUHQGHW 2P UlWWHQ DWW WD GHO DY RPVWlQGLJKHWHU HOOHU KDQGOLQJDU I|OMHU DY UlWWHJnQJVEDONHQ JlOOHU LQWH I|UVWD VW\FNHW 6HNUHWHVV LQQHElU LQJD EHJUlQVQLQJDU L IUnJD RP UlWW WLOO LQV\Q HQOLJW UlWWHJnQJVEDONHQ RFK KLQGUDU DOGULJ GHQ VRP lU SDUW DWW WD GHO DY GRP HOOHU EHVOXW L PnOHW HOOHU lUHQGHW Första och andra styckena tillämpas inte, om avvikande bestämmelser har meddelats i lag. Myndigheten får uppställa förbehåll, som inskränker enskild mottagares rätt att lämna uppgift vidare eller utnyttja uppgift, också när 1.myndigheten enligt 5 § lämnar sekretessbelagd uppgift till part, ställföreträdare, ombud eller biträde, 2.myndigheten med stöd av 7 § första stycket lämnar uppgift till någon som inte är knuten till myndigheten på det sätt som anges i 1 kap. 6 §, 3. myndigheten med stöd av 3. myndigheten med stöd av 9 kap. 1 § fjärde stycket andra 9 kap. 1 § fjärde stycket andra meningen eller 9 kap. 2 § fjärde meningen eller 9 kap. 2 § fjärde stycket lämnar uppgift till stycket HOOHU NDS lämnar uppgift till konkursförvaltare. Förbehåll enligt första stycket 1 får inte innebära förbud mot att utnyttja uppgiften i målet eller ärendet eller mot att lämna muntlig upplysning till part, ställföreträdare, ombud eller biträde. 1 Senaste lydelse 1994:595 40 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ Har förbehåll uppställts enligt första stycket 2, skall i fråga om förbehållet gälla vad som föreskrivs i 7 § tredje och fjärde styckena angående förbud att lämna ut eller utnyttja uppgift. Ett förbehåll enligt första stycket 3 får inte innebära ett förbud att utnyttja uppgiften om den behövs för att förvaltaren skall kunna fullgöra de skyldigheter som åvilar honom i anledning av konkursen. Förordnande av regeringen eller för särskilt fall om undantag från sekretess för uppgift får förenas med villkor att förbehåll som anges i första stycket skall uppställas vid utlämnande av uppgiften. 6HNUHWHVV KLQGUDU LQWH DWW XSSJLIW RP HQ HQVNLOG XU HQ I|UXQGHUV|NQLQJ OlPQDV WLOO I|UYDOWDUHQ L GHQQHV NRQNXUV DY nNODJDUH SROLVP\QGLJKHW HOOHU WXOOP\QGLJKHW RP XSSJLIWHQ NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH I|U NRQNXUVXWUHGQLQJHQ 'HWVDPPD JlOOHU XSSJLIW RP GHQ VRP VHQDUH lQ WYn nU LQQDQ NRQNXUVDQV|NDQ LQNRP WLOO WLQJVUlWWHQ LQQHKDIW VWlOOQLQJ VRP VnGDQ I|UHWUlGDUH I|U HQ HQVNLOG QlULQJVLGNDUH HOOHU MXULGLVN SHUVRQ L NRQNXUV VRP DYVHV L ODJHQ RP QlULQJVI|UEXG )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 41 5 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 10 § bankrörelselagen (1987:617) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH bank får inte obehörigen röjas. bank får inte obehörigen röjas. 6RP REHK|ULJW U|MDQGH DQVHV LQWH DWW XSSJLIW OlPQDV WLOO I|UXQGHUV|NQLQJVOHGDUH DQWDV KD EHW\GHOVH L HQ I|UXQGHUV|NQLQJ I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. Detsamma gäller en revisor som bryter mot förbudet i 3 kap. 14 § första stycket att lämna upplysningar om en banks angelägenheter. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. 1 Senaste lydelse 1997:557 42 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 6 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse Härigenom föreskrivs att 1 kap. 8 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH befattningshavare hos ett värde- befattningshavare hos ett värde- egenskapen får kunskap om en egenskapen får kunskap om en landen eller personliga för- landen eller personliga för- röja vad han har fått veta och röja vad han har fått veta och inte heller utnyttja kunskapen i inte heller utnyttja kunskapen i 6RP REHK|ULJW U|MDQGH DQVHV LQWH DWW XSSJLIW OlPQDV WLOO I|UXQGHUV|NQLQJVOHGDUH nNODJDUH RP XSSJLIWHQ NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH L HQ I|UXQGHUV|NQLQJ I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. 1 Senaste lydelse 1997: 558 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 43 7 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 § lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH 6RP REHK|ULJW U|MDQGH DQVHV LQWH DWW XSSJLIW OlPQDV WLOO I|UXQGHUV|NQLQJV XSSJLIWHQ NDQ DQWDV KD EHW\GHOVH L HQ I|UXQGHUV|NQLQJ I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. 1 Senaste lydelse 1997:453 1 Utredningens direktiv och arbete Utredningens direktiv (1997:61) har rubriken till informationsutbyte och frågor om sekretess vid bekämpning av ekonomisk brottslighet m.m.. I direktiven sammanfattas uppdraget enligt följande. Ett mål för utredningen skall vara att föreslå åtgärder i syfte att effektivisera bekämpningen av ekonomisk brottslighet genom att göra det möjligt för berörda myndigheter och andra organ att i ökad utsträckning lämna information om sådant som har betydelse för att förebygga, upptäcka eller utreda ekonomisk brottslighet. Inom utredningsuppdraget faller bl.a. regler om informationsutbyte mellan myndigheter vid planering av gemensamma kontrollaktioner mot ekonomisk brottslighet. Direktiven i sin helhet framgår av ELODJD . Till grund för utredningens arbete har bl.a. lagts den enkätunder- sökning som gjordes av regeringens ekobrottsberedning (Ekobrottsberedningen), som varit ett samordningsorgan inom . Syftet med enkäten var att utröna i vilken utsträck- ning sekretessreglerna ansågs lägga hinder i vägen för samarbete mellan myndigheter och andra i samband med ekobrottsbekämpning. har till utredningen överlämnat ett ärende i vilket EU-bedrägeridelegationen begärt att det skall undersökas om informationsutbytet mellan myndigheter kan förbättras i syfte att främja en effektiv bedrägeribekämpning avseende EU-budgetrelaterade medel. har även för kännedom översänt ett antal skrivelser angående sekretessreglernas tillämpning vid bekämpning av ekonomisk brottslighet m.m. samt med anledning av det regeringsuppdrag verket fått att utveckla exekutions- väsendets roll i myndighetssamarbetet mot ekonomisk brottslighet. För att inhämta myndigheters och andras synpunkter på sekretess- reglernas tillämpning vid bekämpning av ekonomisk brottslighet har samråd ägt rum i enlighet med direktiven. Utredningen har samman- träffat med företrädare för Riksåklagaren, , och . Samråd har vidare ägt rum med (Jordbruks- 46 8WUHGQLQJHQV GLUHNWLY RFK DUEHWH verket), (), och (). Utredningen har också träffat företrädare för EU-bedrägeridelegationen och Ekobrottsmyndig- heten. Utredningen har vidare deltagit i ett möte som hållits i det regionala samverkansorganet i . Samråd har, i enlighet med direktiven, under arbetets gång ägt rum med (Ju 1995:11), (Ju 1996:06), (Fi 1996:15) och (Ju 1997:02). Några av de utredningar med vilka vi haft samrådsskyldighet avslutade sitt arbete att något formellt samråd inte förekommit. Vi har däremot samrått med (Fi 1998:02) och (Ju 1997:03). Viss kontakt har vidare förekommit med (Fi 1995:09). Utredningen har, för att informera sig om övriga nordiska länders reglering av bl.a. offentlighet och sekretess, inhämtat viss utredning från , och . I en särskild skrivelse till har utredningen redovisat vissa konsekvenser av de ändringar som gjorts i bl.a. sekretesslagen i samband med den nya lagstiftningen om polisens register. Skrivelsen är fogad till betänkandet som ELODJD . I redovisningen av uppdraget har utredningen tagit hänsyn till att de generella direktiven till samtliga kommittéer och utredare ersatts av 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). För att i någon mån teckna en bakgrund till de frågor som behandlas i betänkandet redogör vi här kort för vad ekonomisk brottslighet är och hur den bekämpas. En kortfattad beskrivning av vad som är ekonomisk brottslighet finns i Brottsförebyggande rådets (BRÅ) skrift Vad är ekobrott? För den som vill fördjupa sig i ämnet hänvisar vi i första hand till följande framställningar. –BRÅ PM 1996:5 Ekonomisk brottslighet – Den rättsliga processen –revisorers rapport (1993/94.6) Den ekonomiska brottslig- heten och rättssamhället –Ekobrottsberedningens rapport (Ds Ju 1996:1) Effektivare ekobrotts- bekämpning. Beträffande äldre förhållande rekommenderas även –BRÅ Forskning (1986:3) Kampen mot eko-brotten –BRÅ Forskning (1988:3) Eko-brott, Eko-lagar och Eko-domstolar. 2.1Vad är ekonomisk brottslighet? Det finns inte någon i författning fastlagd definition av vad som är ekonomisk brottslighet. Åsikterna om vad som skall räknas dit varierar också. Den definition av ekonomisk brottslighet som oftast används härrör från betänkande 1980/81:21 om den ekonomis- ka brottsligheten. Enligt denna definition (s. 62) skall till ekonomisk brottslighet först och främst räknas sådan som har ekonomisk som motiv. Den bör vidare ha en kontinuerlig karaktär, bedrivas på ett systematiskt sätt och förövas inom ramen för näringsverksamhet som i sig inte är kriminaliserad men som i det enskilda fallet utgör själva grunden för de kriminella handlingarna. Vidare framhöll utskottet att de ekonomiska brotten ofta anses vara av kvalificerad art i den meningen att de enskilda brotten har stor omfattning, rör stora samhälleliga värden eller drabbar grupper av enskilda. Se även prop. 1984/85:32 s. 5 och skr. 1994/95:217 s. 5. I Ds Ju 1996:1 definierades ekonomisk brottslighet något annor- lunda (s. 189). Med ekonomisk brottslighet avsågs enligt denna defini- tion i första hand kriminalitet som har ekonomisk som motiv och som begås inom ramen för näringsverksamhet, också tillfällig sådan, som inte i sig är kriminaliserad. Vidare skall brottsligheten vara så kvalificerad att det krävs specialistkompetens för att utreda den på ett effektivt sätt. Här lades således tonvikten vid hur svårutredd brottsligheten är, inte dess omfattning eller skadan den vållar. Ett annat sätt att definiera ekonomisk brottslighet är att utgå från vilka mål som skall handläggas vid , som har inrättats enbart för att skapa en effektivare handläggning av sådan brottslighet. Enligt instruktionen för myndigheten skall den handlägga alla mål i , och som avser brott mot 11 kap. (brott mot borgenärer), lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., skattebrottslagen ( 1971:69), aktiebolagslagen (1975:1385), insiderlagen (1990:1342), lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument samt mål vars handläggning annars ställer särskilda krav på kännedom om finansiella förhållanden, näringslivsförhållanden, skatterätt eller liknande. Vi har utgått från definition. Den innebär att till ekonomisk brottslighet räknas bl.a. skattebrott, brott mot borgenärer, vissa andra brott enligt (bl.a. svindleri samt trolöshet mot huvudman, grov förskingring och grovt bedrägeri om brottet begåtts i näringsverksamhet), vissa typer av varusmuggling samt brott mot viss lagstiftning på det finansiella området (insiderbrott, otillbörlig kurspå- verkan m.m.). Detta är vad som brukar betecknas som traditionell ekonomisk brottslighet. Även miljöbrott räknas som ekonomisk brottslighet (se regeringens skrivelser 1994/95:217 s. 6 och 1998/99:25 s. 7). Eftersom lagstiftningen på miljöområdet har genomgått stora förändringar och det är oklart hur den framtida brottsbekämp- ningen på detta område kommer att gestalta sig har vi i första hand diskuterat sekretessfrågor med utgångspunkt i regler om traditionell ekonomisk brottslighet. Där detta varit särskilt motiverat har vi även berört frågor om handläggning av miljöbrott. 2.2Aktörer vid bekämpning av ekonomisk brottslighet Något som kännetecknar utredningar om ekonomisk brottslighet är att dessa förutsätter ett nära samarbete mellan olika yrkeskategorier i en helt annan utsträckning än andra brottstyper. Ekonomisk brottslighet upptäcks som regel av kontrollmyndigheterna, som också är de som normalt gör brottsanmälan. Det är framför allt skattemyndigheterna och, såvitt gäller brott i samband med införsel eller utförsel, tullen som uppdagar brott av detta slag. Brott i samband med konkurs upptäcks i de flesta fall av konkursförvaltaren, som är en från myndigheterna fristående person, oftast en advokat. Utredningen av ekonomisk brottslighet genomförs i de flesta fall av polisen, under en åklagares ledning. finns det en särskild organisation inom åklagarväsendet för handläggning av mål om ekonomisk brottslighet, den nämnda . Vid myndigheten tjänstgör, förutom de fast anställda åklagarna och ekonomerna, polispersonal som ställts till myndighetens förfogande genom försorg. Brott inom tullens verksamhets- område utreds som regel av särskilda tullkriminalenheter, under ledning av en åklagare. inrättades även en brotts- utredande organisation inom skatteförvaltningen (skattebrottsenheter). Åklagaren kan, när det gäller vissa brottstyper, välja om han vill ha biträde med utredningen av polisen eller av en skattebrottsenhet. Under brottsutredningen, som inte sällan tar och är mycket omfattande, krävs som regel ett nära samarbete mellan de brotts- utredande myndigheterna och den myndighet som har gjort anmälan. Den senare biträder ofta med såväl utredningsmaterial som expertis. I många fall har brottsanmälan föregåtts av en skatteutredning. I andra fall görs skatteutredningen parallellt med brottsutredningen. På motsva- rande sätt har konkursutredningen oftast föregått anmälan, men görs i andra fall som brottsutredningen pågår. I de fall utredning- arna löper parallellt äger ofta ett fortlöpande samråd rum. Vid rättegången i domstol medverkar ofta företrädare för anmälaren som vittnen eller sakkunniga eller som biträde åt åklagaren. Hos kronofogdemyndigheterna, som sysslar med bl.a. indrivning, finns det enheter som är speciellt inriktade på gäldenärer som kan misstänkas för ekonomisk brottslighet. Dessa enheter kan ha intresse av att följa utvecklingen i en förundersökning och rättegången i brott- målet. Vidare är kronofogdemyndigheterna tillsynsmyndigheter i konkurs. I den uppgiften ingår bl.a. att övervaka att brott som har samband med konkursen anmäls och att meddelade näringsförbud efterlevs. har särskilda uppgifter när det gäller brottslighet på det finansiella området. Där finns bl.a. en enhet som har till uppgift att övervaka att reglerna i insiderlagen efterlevs. utreder inte brott mot insiderlagen men biträder polisen i sådana brottsutredningar. I princip gäller samma regler gäller för handläggning av mål och ärenden som rör ekonomisk brottslighet som för brottmål i övrigt. Det finns dock några få specialregler som tar sikte på handläggning av frågor som rör ekonomisk brottslighet. På brottmålsområdet bör nämnas reglerna i 14 § samt 14 a–c §§ skattebrottslagen som innebär att, genom beslut av domstol, preskriptionstiden för skattebrott kan förlängas utöver de tidsgränser som anges i 35 kap. . På skatteområdet finns också några få specialregler, bl.a. regeln i 4 kap. 21 § taxeringslagen (1990:324) som innebär att tidsfristen för eftertaxe- ring förlängs i de fall den skattskyldige har delgetts misstanke om brott eller åtalats. Motsvarande gäller enligt tullagstiftningen. Det förekommer inga specialdomstolar för mål om ekonomisk brottslighet. Dessa handläggs i allmän domstol enligt sedvanliga forumregler. Endast på några få domstolar förekommer specialisering bland domarna som innebär att särskilt komplicerade eller omfattande mål om ekonomisk brottslighet bara handläggs av vissa domare. Beträffande närmare uppgifter om det rättsliga förfarandet se bl.a. BRÅ 1996:5. $OOPlQW RP UHJHOV\VWHPHW Sekretesslagen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt i det allmän- nas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Bestämmelserna avser förbud att röja uppgifter (sekretess), oavsett om dessa röjs muntligen eller genom att en allmän handling lämnas ut eller på annat sätt (1 kap. 1 §). Sekretessbestämmelserna inskränker både enskilda personers och myndigheters rätt att ta del av handlingar och uppgifter som förvaras hos myndigheter. Uppgift för vilken sekretess råder får inte röjas för enskild i andra fall än som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning till vilken den lagen hänvisar (1 kap. 2 §). I förhållande till enskilda innefattar sekretesslagen begränsningar i den i 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen föreskrivna rätten för varje medborgare att ta del av allmänna handlingar. 6HNUHWHVV PHOODQ P\QGLJKHWHU En sekretessbelagd uppgift hos en myndighet får inte röjas för en annan myndighet i andra fall än som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning till vilken den lagen hänvisar (1 kap. 3 § första stycket sekretesslagen). Även om den grundlagsfästa offentlighetsprincipen i och för sig inte innefattar någon rätt för myndigheter att ta del av allmänna handlingar, anses det dock att offentlighetsprincipen skall tillämpas även myndigheter emellan (JK 1985 s. 104). I 15 kap. 5 § föreskrivs att en myndighet på begäran av en annan myndighet skall lämna uppgifter som den förfogar över, i den mån hinder inte möter på grund av sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Denna bestämmelse kan ses som en precisering av den allmänna skyldighet att samverka som enligt 6 § förvaltningslagen (1986:223) gäller för myndigheterna (m.fl., Kommentar till sekretesslagen 1998, i fortsättningen , s. 15:15). I förhållandet mellan myndig- 52 *lOODQGH UlWW heter är således huvudregeln att information både får och i viss utsträckning också skall utbytas, som sekretesslagens regler begränsar de faktiska möjligheterna till informationsutbyte. Enligt 1 kap. 3 § andra stycket gäller sekretess i samma utsträckning mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet, när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra, som mellan myndigheter.