sou · GNB3112 · 2000-01-01 00:00:00 — Civilsamhället som demokratins arena SOU och Ds som ingår nummerserie kan köpas från Fakta Info Direkt. För remissutsändningar av SOU och Ds som ingår nummerserie svarar Fakta Info Direkt på uppdrag av . Fakta Info Direkt, Kundservice Box 6430, 113 82 Tel: , Fax: Foto: Pressens Bild Grafisk formgivning: , På olika sätt har försökt att fördjupa dis- kussionen om det svenska civilsamhället. På seminarier liksom i småskrifter 1 och forskarvolymer 2 har vi gett utrymme för de- battörer med olika ideologiska och vetenskapliga perspektiv. Debatten om medborgarandan, civilkuraget och det civila med- borgarskapet har stundom även varit intensiv på vår hemsida. Med de följande fem inläggen förs debatten vidare med några ytterligare tolkningar av civilsamhällets demokratiska värde. Det första har en idéhistorisk inriktning medan de fyra därpå följande bärs upp av en samtidshistorisk, delvis feministisk kritik. ledamöter har inte tagit ställning till författarnas synpunkter. 1Se t.ex. : Lokala demokratiexperiment (SOU 1998:155), Invandrarskap och medborgarskap (SOU 1999:8), : Etik och demokratisk statskonst (SOU 1999:13) samt och : Olydiga medborgare? (SOU 1999:101). 2Se bl.a. uppsatser i forskarvolymerna VII IT i demokratins tjänst (SOU 1999:117) och VIII Civilsamhället (SOU 1999:84) samt forskarvolym XIII Avkorporativisering och lobbyism (SOU 1999:121). Den instängda demokratin. statssocialism i svensk arbetarrörelse Demokrati som maktfråga. Demokratins ideal och det civila samhället Perspektivet som kom bort. feminismen som demokratisk kraft Att öppna kanalerna till nya rörelser . , , och Rörelsesocialism och statssocialism i svensk arbetarrörelse 1 Rörelsesocialism och statssocialism I den här essän1 kommer jag att argumentera för att det inom arbetarrörelsen existerar, och från begynnelsen har existerat, ett spänningsfält mellan två poler. Å ena sidan en pol som man kan kalla rörelsesocialism. Å andra sidan en pol som man kan kalla statssocialism.2 Spänningsfältet rör ideologi, organisation, vägval och strategi för förändring av de existerande samhällsförhållandena i riktning mot individens frigörelse och bemyndigande. Spännings- fältet rör i hög grad synen på politisk organisation, handlande och styrelse. Spänningsfältet medför olika syn på individens myndig- het, egenmakt och inflytande, och därmed på frågan om demokra- tins förutsättningar och former. Det ideologiska och praxeologiska spänningsfältet mellan rörel- 1Mina kollegor , alla vid statsvetenskap, , har kommenterat ett första utkast. De skall ha stort tack för kritiska synpunkter. 2Begreppsparet rörelsesocialism kontra statssocialism är mitt eget och används mig veterligt på detta sätt. Ordet statssocialism finns däremot tidigare i socialismens idéhistoria som den tidiga tyska socialdemokratins nedsättande beteckning på förslag om statligt stöd till kooperativ. Här använder jag det på ett annat sätt, mer allmänt, ungefär som hos statsvetaren i avhandlingen Dogm eller arbetshypotes? Den unge Wigforss och det socialistiska samhälls- projektet (1997), t.ex. s. 232–234. sesocialism och statssocialism är större än de socialdemokratiska och kommunistiska partiernas föreställningsvärldar. Det omfattar och präglar hela arbetarrörelsen, dvs. även den fackliga rörelsen, den kooperativa rörelsen, m.m. Spänningsfältet präglar ställningstaganden och åsiktsskillnader inom partier och organisationer, men också åsiktsbrytningar mellan dem. Det på- verkar också individerna. De flesta socialistiska aktivister grund- lägger sitt politiska tänkande på basplanet, i direktdemokratiska och närdemokratiska sammanhang. De kommer därmed att leva sitt politiska liv med en inre identitet och mentalitet som är rörel- sesocialistisk, trots att de kanske huvudsakligen verkar praktiskt i ett statssocialistiskt yttre sammanhang. (De som har rekryterats direkt till toppen slipper förmodligen denna motsättning mellan inre identitet och yttre sammanhang.) Rörelsesocialism kallar jag sådan praxis och sådana idéer i ar- betarrörelsens historia där industriarbetarnas och det övriga arbe- tande folkets organisering ses som utgångspunkt och tyngdpunkt. Arbetarnas egen organisering och egna erfarenheter ses som bärande strukturer för det nya samhället. De institutionellt–orga- nisatoriska lösningarna söks i linje med självförvaltning och själv- organisering. Idéer om demokrati och socialism (som ju inom socialistisk idétradition och språkvärld ofta är samma sak, en aspekt av frigörelse och bemyndigande) ses som rörelsebaserad direktdemokrati eller närdemokratisk representativ demokrati. Rörelsens organisationer, deras medlemsmässiga styrka, deras idé- mässiga vitalitet och deras demokratiska förankring ses som ett tillräckligt mål. Levande organisationer blir självändamål. Rörelse- socialister tänker sig en decentraliserad organisationskultur och ett decentraliserat samhälle. Rörelsesocialismens tänkande rör sig ner- ifrån och upp. Rörelsesocialistiskt tänkande finns historiskt över- allt, i mer eller mindre uttalad form, inom både socialdemokratin och kommunismen, eller inom fackföreningsrörelsen och koope- rationen.3 Den tänker sig vanligtvis ett ideologiskt och organisa- 3 Federalism, både i ekonomin och i staten, är ett positivt värdeord bland de mest uttalade principiella rörelsesocialisterna, i anarkistisk och syndikalistisk tradition efter Proudhon, och . toriskt pluralistiskt samhälle med olika organisationsformer sida vid sida. Statssocialism, å andra sidan, kallar jag den strömning inom arbetarrörelsens historia som lägger tonvikten vid statsmakt, offentliga förvaltningar, partiets parlamentariska styrka och inne- havet av regeringsmakt. Tidigt motiverade den sin existens med en förment marxistisk retorik om erövrandet av den politiska makten.4 Avsikten var att genom partiet organisera folket till majoritet i och sedan överföra produktionsmedlen till samhället, dvs. till den demokratiserade statsmakten.5 De insti- 4I socialdemokratins ortodoxa marxism –1910 är frasen erövrandet av den politiska makten, som är hämtad från Det kommunistiska partiets manifest (1848), ett slags mantra i argumenttionen i debatt mot fackföreningar, kooperatörer, ekonomister, trade unionister m.fl. är denna ortodoxa marxisms retoriska mästare . Det retoriska greppet är att låta Marx´ och Engels´ tidsbundna fraser från bli till programmatiska principer i en helt annan situation ett halvt sekel . En liknande politisk och samhällsfilosofisk dogmatisering bygger och senare upp inom den marxist-leninistiska (stalinistiska) ortodoxin. 5Det har varit en massa (tendentiösa) missförstånd om termerna stat och samhälle . Liberalismen och den demokratiska socialis- men är entydiga sedan begynnelsen: termen samhället används konse- kvent för den demokratiserade statsmakten, när staten har blivit folkets stat. Det civila samhället är det goda politiskt organiserade samhället, inklusive den politiska styrelsen. Ordet staten eller makten, däremot, används i stället när man talar om kungamaktens eller aristokratins eller fåtalsväldets orättfärdiga politiska styrelse. Det är alltså helt retoriskt konsekvent när marxist-leninister talar om de västliga demokratiernas politiska styrelse som klasstat, klassherravälde och alltså behöver en kritisk teori om staten. Det är också en konsekvent begreppslig propa- gandastrategi när den nya högern och nyliberalismen –talet börjar använda ordet staten om de västliga demokratiernas politiska styrelse, för att frammana den gamla associationen av en orättfärdig politisk makt. tycks denna begreppshistoria nästan bortglömd. Se min essä Det civila samhället i samhällsteori och samhällsdebatt. En kri- tisk analys, i Trägårdh, L. (red.) Civilt samhälle kontra Offentlig sektor. SNS 1995, s. 153–230. tutionellt organisatoriska lösningarna för det nya samhället söks i linje med stat och offentlig förvaltning. Man tänker inledningsvis främst på statligt ägda företag, efter hand också på statliga väl- färdsprogram implementerade i offentliga myndigheter. Statssocia- lismen kommer att försöka bygga in arbetarrörelsen och dess orga- nisationskultur i statsapparaten, i en enhetligt tänkt samhällsorga- nisation. Den statssocialistiska traditionen kommer med nödvän- dighet att bli beroende av att inneha regeringsmakt eller åtminsto- ne en stark ställning i . Idéer om demokrati blir vid den statssocialistiska polen knutna till konstitutionens och partiväsen- dets institutioner. Tänker man på demokratisk vitalitet tänker man på partiet. Rörelsesocialismen, å sin sida, betonade självorganise- ringen och frivilligorganisationerna som det viktigaste medlet. Statssocialismen betonar i stället partiet (det socialdemokratiska respektive det kommunistiska). Statssocialismen kommer därför att med nödvändighet tänka uppifrån och ned. Den hålls samman av uttalade ideologiska system, den socialdemokratiska respektive den kommunistiska partiideologin. Den tänker sig en enhetlig och centraliserad arbetarrörelse och ett enhetligt och centraliserat samhälle. Den tänker sig enhetliga system och systemskiften. 2Välfärdsstaten – för eller emot. Den diskursiva strukturen i nutida Bilden av arbetarrörelsens idétradition, som den framstår i den offentliga debatten , är märkligt torftig, eller skall jag säga påtagligt tidsbunden. Det socialistiska idéarvet har kommit att likställas med statssocialism. Statssocialism ses då inte ens som statlig företagsamhet utan som offentlig sektor och välfärdsstat. 6 Med socialism menar jag alltså de politiska rörelser som utifrån grund- läggande idéer om en radikal demokratism inte gör halt vid produktio- nens hemliga verkstad på vars dörr står skrivet ´obehöriga äga ej tillträ- de´ (). Det är alltså alla rörelser som vill ifrågasätta marknadens och kapitalegendomens samhällssystem utifrån en radikalt demokratisk ståndpunkt. Att det finns olika synsätt inom den socialistiska idétradi- Viktiga anknytningspunkter för denna förenklade bild av arbetar- rörelsens idétradition, avsiktliga eller inte, har varit Maktutred- ningens politiska tendens i slutrapporten , eller bok livet till rätta.7 En liknande misstolkning har i dagens debattläge också drabbat den liberala vänsterns idétradition, socialliberalism och liberal uti- litarianism, som även den har kommit att skildras som enbart statsbejakande i välfärdsstatlig riktning. (Den ortodoxa liberalkon- servatismens ideologiska offensiv – och 1990–talen har främst riktat sig mot den socialliberala traditionen. Jag tänker på en socialliberalism av snitt, grundad i namn som J. Bent- ham och . 8 Från den energiska högerns tankesmedjor, , har en strid ström av misskrediteringar och bannbullor utgått riktade mot den hittillsvarande huvudfåran inom den borgerliga vänstern. Den har lett till att och har ersatts av F.A. Hayek som den politiskt korrekte politiska filosofen par preference.) Dessa bilder av socialdemokratin respektive socialliberalismen styr i sin tur den allmänpolitiska diskussionen och samhälls- debatten. Diskussionen blir instängd i vad jag skulle vilja kalla stat– marknadsfällans för eller emot–mönster. Bakgrunden är det politiska läget och tidsandan. Partipolitiken har huvudsakligen bestått i ett ställningskrig för eller emot välfärdsstaten. All socialistisk idétradition tolkas därmed som offentlig sektor–statlighet. Att arbetarrörelsen från början grundas i frivillig självorganisering i främst fackföreningar, och att socialismens idéer grundas i en radikal demokratism om individens tionen på hur demokrati skall definieras och tillämpas kommer att fram- gå nedan. 7Statsvetaren har med rätta framhållit de historiska bristerna i glidningar där makarna reglerande och planeko- nomiska synsätt görs till socialdemokratins och socialpolitikens idémäs- siga kärna. Se bidrag i antologin , L., red. Civilt samhälle kontra offentlig sektor (1995). 8För en skildring av denna politiska tradition i , se t.ex. antologin Liberal ideologi och politik 1934–1984, AB Folk & samhälle, 1984. frigörelse och bemyndigande, glöms därmed bort, förträngs och blir i det närmaste otänkbart. Likaledes glöms bort att den social- liberala idétraditionens rötter även de återfinns i frivilligorganisa- tioner och självorganisering, då främst i frikyrkor och nykter- hetsförbund men också i kooperativa föreningar.9 (Den liberala vänsterns problematik berörs indirekt i denna essä, eftersom gränsen mellan liberal vänster och socialistisk höger är ganska fly- tande allt gemensamma kamp mot adelsvälde och kungamakt och sekelskiftets kamp för demokratin.10 Det här är dock huvudsakligen en essä om arbetarrörelsens och främst so- cialdemokratins idétradition och inre ideologiska spänningar, även om jag använder idéhistorien för att bearbeta våra tidsbundna före- ställningar och i essän föreslå ett synsätt på problemen om sam- hällets demokratisering.) Strukturellt sett utgår den politiska energin ställ- ningskrig om välfärdsstaten från situationen av EU-anpassning, finansmarknadernas avreglering och storföretagens globala strate- gier. Idépolitiskt har den politiska energin kommit från den mili- tanta liberalkonservatismen, som ser attacken mot välfärdsstaten som en parallell till attacken mot det kommunismens statssystem, stat som stat tycks parollen lyda.11 I detta ställningskrig, och under det strukturella och det politiska trycket, har det inom den 9Man kan inte nog betona den folkliga karaktären av 1880- och 1890- talens rösträttsrörelse och dess folkriksdagar, hur de utgår från småfolkets och industriarbetarnas självorganisering i frikyrkor, nykterhetsföreningar och fackföreningar. Det är denna anda och denna tradition som jag menar misskrediteras av den nutida bilden. Denna anda och tradition är nämligen närvarande i arbetarrörelsen eller i politik på vänsterkanten ända in . 10Ja, anknytningen inom den europeiska vänstern mellan liberalism och socialism går tillbaka till och dess efterspel 1830 och 1848. En socialistisk huvudfigur som , t.ex., börjar sin bana som liberal chefredaktör, och det är som radikal liberal tidningsman han flyr till , förföljd av den preussiska säkerhetspolisen. 11Se t.ex. antologin samhället (Timbro 1990) med och som redaktörer. Eller bidrag i Trägårdh, L., (red.) Civilt samhälle kontra offentlig sektor (1995). socialistiska vänstern formulerats två huvudlinjer. Inom socialde- mokratin har man stått för en neddragning av den offentliga sek- torns välfärdsprogram parat med en omstrukturering i riktning mot privatisering och konkurrensutsättning. Argumentationen är främst statsfinansiell och långsiktigt EU–anpassande. Inom Väns- terpartiet har man retirerat till den position som socialdemokratin intog , och ställt parollen om ett bevarande av den offentliga sektorn och välfärdsprogrammen som de såg ut . Argumentationen är främst idémässig och moralisk medan de statsfinansiella konsekvenserna, och konstruktionsproblem i väl- färdssystemen, tonas ned eller negligeras. (tar jag inte upp här, även om det vore värt en mer framskjuten ställning i ana- lysen av den politiska vänstern. Jag skall inte ta ställning här, i denna essä, till vilken av dessa båda linjer som är mest realistisk eller önskvärd. Båda kan försvaras som politiskt nödvändiga i ställningskrigets logik om man är demokrat och socialist. Däremot vill jag i denna essä påminna om hur tidsbunden den nuvarande debattsituationen är och hur den styr vår föreställningsvärld och våra problemformuleringar och hur den därmed också påverkar tänkandet om framtida alternativ. Jag vill i denna essä kritiskt dekonstruera bilden av att den svenska arbetar- rörelsens och socialismens idétradition enbart skulle ha handlat om offentlig sektor och välfärdsstat. Jag vill kritiskt påminna om rörelsesocialismen, om självorganiseringens och demokratismens viktiga roll och ständiga närvaro. Därmed vill jag öppna synfältet för en mer förutsättningslös och nyskapande framtidsdiskussion. 3 Utgångspunkt, inspiration och syfte Till min hjälp har jag haft, förutom det traditionella materialet och sedvanliga tillgängliga historiska arbeten, ett antal intressanta nyare studier av arbetarrörelsens historia och idétradition som jag här vill lyfta fram. Först och främst vill jag nämna en rasande in- 12 ligger som en politisk satellit i idérymden med sin miljö- profil central, och med sina visioner om ett mer närdemokratiskt och direktdemokratiskt samhälle. tressant och fundamentalt nytänkande studie av lundahistorikern , Rätt till maklighet Om den svenska socialde- mokratins lärprocess (1990). studie har gett mig ett helt nytt tolkningsperspektiv på arbetarrörelsens historia, ett perspektiv som jag framlägger och använder i denna essä. Det är en bok som förtjänar att tänkas över . Därefter vill jag nämna , statsvetare från , grundliga studie om , Dogm eller arbetshypotes? Den unge Wigforss och det socialistiska samhällsprojektet (1997), som kastar ljus inte bara över Wigforss utan också över den glömda eller förträngda samhällsfilosofiska och idépolitiska diskussionen vid seklets början. En beundransvärd studie är , his- toriker från , skönlitterärt njutbara Kommunismens rötter i historiska rum. En studie kring arbetarrö- relsens historiska misslyckande (1996). arbete har hjälpt mig att äntligen förstå det socialdemokratiska , denna djupt missförstådda och misskända gruppering mitt under den mest tumultartade perioden –1920. Idéhistorikern arbete Att anpassa sig efter det möjliga. Utsugningsbegreppet och SAP:s ideologiska förändringar 1911–1944 (1998) har gett förnyad kännedom med materialet samt nya infallsvinklar med tanken att partiideologi skulle kunna tolkas psykoanalytiskt.13 En sådan här essä kan naturligtvis inte skrivas utan en egen po- litisk ståndpunkt, en utsiktspunkt som ger perspektivet och en avsikt som ger energin. Förstå mig nu rätt. Jag är inte kritisk till all statssocialism: offentligt bedriven skola, äldreomsorg, boende, radio, television, begravningsväsende, universitet, vattenförsörj- ning, civilförsvar, räddningstjänst, elförsörjning, vägnät, telekom- munikationer, kulturliv, naturvård, barnomsorg, miljövård och sjukvård vill jag inte vara utan. Särskilt om de existerar som ett utflöde ur en levande demokrati. Men jag skulle gilla dem ännu 13 Samtliga dessa arbeten har jag haft glädjen att ha närmare kontakt med som forskare. Vid Millbourns, och doktorsdisputa- tioner var jag fakultetsopponent. På avhandling var jag en av handledarna. Här vill jag åter tacka för inspirerande meningsutbyten och stimulerande åsiktsskillnader sakligt och metodologiskt. mer om de dessutom vore förenade med ett vitalt och demokra- tiskt organisationsväsende där det offentliga garanterar och stödjer frivilligorganisationernas självförvaltande verksamhet. Ungefär som stat och kommun har stött det så kallat privata näringslivets egen–makt och själv–förvaltning genom institue- rande och beskyddande lagstiftning, lämplig infrastruktur samt finansiella lån och subsidier. Min kritiska vinkling mot statssocialism och välfärdsstat som den enda vägen till individens frigörelse och bemyndigande i ett (post–) modernt (post–) industrisamhälle är i stället följande. Vi får inte låta välfärdsstatsdebattens horisont låsa fast vårt tänkande, för eller emot–fällan som diskursiv struktur. Vi får inte låta en tillfällig debattsituation begränsa våra visioner i diskussionen om de närmaste femtio årens utformning av sam- hällets institutioner. Individens ställning (och individen är i dagens samhälle främst löntagare) gentemot storföretag, storstä- der, stora offentliga institutioner, storskaliga kommunikations- system etc. ställer lika mycket frågor om autenticitet, bemyndi- gande, inflytande och makt som individens ställning i det slutande –talets framväxande industrialism, urbanism och kommersiella och kulturella modernisering. Den svenska arbetarrörelsens och socialismens idétradition, organisatoriska tradition och politiska arv är i detta perspektiv betydligt rikare än den nutida domine- rande koncentrationen på den offentliga sektorn. I den här essän tänker jag titta bakåt för att bredda perspektivet. Jag vill spåra upp till synes glömda linjer och till synes förlorade tänkesätt. Jag vill synliggöra statssocialismen som en (tillfälligt) vinnande tradition, och rörelsesocialismen som en (tillfälligt) förlorande tradition, och därmed synliggöra nödvändigheten för oss alla att tänka mer fritt och bortom nuets diskursiva struktur och nuets institutionellt–organisatoriska naturligheter. Därmed vill jag försöka åstadkomma en öppning i tankemönstren, en fantasins rätt att öppna dörrar till okända vägar som måste prövas när vi vill formulera och diskutera olika fram- tidsalternativ. 4Samhällsteori och demokrati i nutida samhällsdebatt Den offentliga debattens koncentration till välfärdsstaten, och de- battens för eller emot–mönster, bär emellertid på en djupare pro- blematik. Den har att göra med en viss samhällsteori och politisk ideologi. Under 90–talet har en viss samhällsteoretisk bild ihärdigt propagerats från främst liberalkonservativt håll och blivit till en dominerande tolkningsnyckel. Samhället skildras och tolkas som i grunden bestående av två sfärer (en variant av den klassiska bor- gerliga tankefiguren av marknad och stat från kampen mot socia- lismen ).14 uttrycks denna tankefigur i en sammanhållen och livligt propagerad samhällsteori där alla sam- hällen sägs ha bestått av två sfärer: den statliga sfären och den civila sfären.15 På ena sidan har vi följaktligen: staten = offentliga sektorn = politiken = makten = myndigheterna = makthavarna. På andra sidan finner vi det civila samhället = pri- vata sektorn = näringslivet = marknaden = friheten = de vanliga människorna. Allt som finns i samhället kan klassificeras som antingen i den ena eller andra begreppsliga fållan, där den ena per definition är ond och den andra per definition god. Så fungerar en effektiv ideologisk föreställningsvärld. Varje verksamhet inom offentlig sektor måste alltså per definition tolkas som statsmakt. Varje utflöde ur offentliga politiska processer som maktut- övning. Varje politiskt syftande organisation blir potentiella makthavare. Efter hand har man nyanserat denna sektorsin- delning genom att låta den civila sfären delas in i två delar: 14Se t.ex. , L. Planhushållningsdebatten (1967), , M., Staten, socialdemokratin och socialismen (1975), , B., Staten som monster. och syn på statens roll och tillväxt (1988). 15För en framställning och kritik av detta sätt att tänka, dess bristande idéhistoriska förankring och dess tvivelaktiga politiska rötter och oansvariga politiska innebörd, se min ovan nämnda essä , M. (1995) Det civila samhället i samhällsdebatt och samhällsteori. En kritisk analys i Trägårdh, L. (red.) Civilt samhälle kontra offentlig sektor (1995). marknad och civilt samhälle.16 Bilden av staten och den antistat- liga grundtanken ändras dock inte. Staten står mot det civila sam- hällets två sfärer.17 Den samhällsteoretiska bilden med staten gentemot det civila samhället, eller staten gentemot marknad och civilsamhälle, påver- kar sättet att tänka om demokrati och demokratisk politisk makt på (minst) tre sammanlänkade sätt. Det första sättet nedvärderar politisk ordning och politisk makt. Den tudelade samhällsteoretiska bilden är konstruerad för att bära fram en antipolitisk vision och ett antipolitiskt tänkande. Politisk ordning och politisk makt är per definition något fult och motbjudande, eftersom det är liktydigt med stat och makthavare. Endast marknadens frivillighet, marknadens frivilliga kontrakt som organisationsprincip, är något bra och önskvärt. har i (1993) framlagt sina allvarliga bekymmer över denna antipolitiska inställning som har grasserat inom den liberalkonservativa borgerligheten. propagerades den t.ex. inom Moderata samlingspartiet, med en höjdpunkt runt 1990. kritiska invänd- ning är att en sådan inställning medför en allvarlig oansvarighet 17Jag kan inte undanhålla mig en personlig politisk kommentar.