sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Han dömdes däremot för att ha underlåtit att avslöja ett bombdåd mot Mc Donalds´ på i . förhördes och uppgav då att han hade väntat sig att bli förhörd, med tanke på sin terroriststämpel. Vid förhöret berättade han att han arbetade som ingenjör vid och att han varit ensam hemma . På förhörsprotokollet finns en anteckning enligt vilken sedan långt före mordet haft långt brunaktigt rufsigt helskägg. Därefter har i ärendet en bekant till förhörts. gjordes en registerslagning. En tredje person som bedömts möjlig, har längden, smärt. I övrigt inget som talar direkt för är . förekom inte i till- gängliga register enligt en slagning . Säkerhetspolisen upp- gav på förfrågan att 1978 efterlysts av västtyska myndig- heter, att han misstänkts tillhöra en terroristisk sammanslutning och att han gripits i . vände sig PU till i med en begäran om hjälp med förfrågningar om I förfrågan, som ställdes till i , uppgavs att förekom i utredningen av mordet på , att det antecknats att han var medlem/sympatisör i RAF och att det upplysts att han efterlysts av Västtyska myndigheter såsom tillhörande en terroristisk sammanslutning. PU begärde svar på frågorna om var frihetsberövad eller – för det fall han inte var det – om det var bekant var han uppehöll sig eller bedrev sin verksamhet. PU bad dessutom om signalementsbe- skrivning och fotografi. Ett svar från tyska myndigheter, daterat , finns registrerat. I svaret anges att frågorna besvarats . Vidtagen utredning uteslöt att skulle kunna ha befunnit sig i vid tiden för mordet. Skrivelsen avslutades med att tyska myndigheter ville veta vilka upplysningar/tips som fanns om att skulle vara inblandad i mordet på . Mordet på Rohwedder. I avsnittets senaste uppslag finns en pro- memoria, daterad i november1993. Av promemorian framgår att det i samband med modus operandi-diskussioner inom PU rörande mord med terroristisk anknytning i befunnits att mordet på i hade vissa marginella likheter med mordet på vad gällde genomförandet och rättsmedicinska fynd. Efter samråd med hade det beslutats att det tyska utrednings- materialet skulle rekvireras. I en odaterad promemoria upprättad av biträdande spaningschefen beskrivs därefter vem Rohwedder var, hur mordet gått till och de gemensamma fakta med mordet på som finns. Rohwedder, som var medlem i tyska socialdemokratiska partiet, hade innan han mördades varit chef för den förvaltningsorganisation, som i den östtyska statsförvaltningens ställe blev huvudman för de statsägda företagen efter fall. Mordet ägde rum hemma i Rohwedders villa. Då han visade sig i fönstret sköt någon honom med gevär från . Skottet träffade mellan skulderbladen och genomborrade ryggraden, aorta, mat- och luftstruparna. Ytterligare två skott avlossades, varav ett träffade hustru. På den plats varifrån skottet avlossades återfanns ett brev, där RAF tog ansvar för mordet. följde ett brev där Kommando sades ha utfört dådet. (var en av gärningsmännen vid attentatet mot tyska ambassaden i . Han avled på efter att ha skadats av sin egen handgranat.) Enligt BKA i fanns ingen grundad misstanke mot någon särskild gärningsman. Mordet är fortfarande ouppklarat. Tips som utretts eller följts upp hörde en kvinna, som ville vara anonym, av sig till polisen och meddelade att hon kommit hem till sin lägenhet på sent under mordnatten. Mellan och 02.00 hade hon hört någon granne under sig högt och upprört prata i telefon . Grannen som pratat tyska hade nämnt och . Dagen därpå hördes kvinnan. I samband med förhöret konstaterades att hon hade tre grannar på våningsplanet under. Vid en undersökning av grannarnas personnummer visade det sig att samtliga var födda i . gjordes registerslagningar på grannarna och fotografier av dem skaffades in. efter det att kvinnan hört av sig, höll PU ett nytt förhör med henne. Det klarlades att hon bara hade varit på tillfälligt besök i , tillsammans med maken, svågern och svågerns hustru. De hade därvid fått låna ifrågavarande lägenhet. Även svågern hade hört telefonsam- talen. Samtal avsett för . kontaktade Öster- sundspolisen och meddelade att en person, , hört av sig till polisen. hade berättat att han fått det telefonnummer som tidigare innehafts av det socialdemokratiska partiets partisekreterare . hade nu fått ett telefonsamtal från en person som, enligt PU:s dokumentation, sagt Dass ist Kommando , wir wollen auch ihren nechsten mann mürden. När på tyska frågat vad saken gällde, frågade personen om det var han talade med, därefter upprepades hotet varpå luren lades på. kontaktade PU , som bekräftade de lämnade upp- gifterna. , ställde en utredningsman vid PU en förfrågan till på det av uppgivna telefonnumret. Det bekräftades därvid att numret, som innehades av , tidigare stått på . Tips till kurator. kontaktade en jourhavande kurator och berättade att hon fått ett telefonsamtal från en anonym kvinna som befunnit sig i utkanten av extrema vänstergrupper. 1975 hade kvinnan träffat en man, från , alias . Enligt kvinnan stämde utseende fullständigt överens med den i tidningen publicerade bilden av mördaren (fantombilden, som publicerades ). hade varit en politisk vettvilling som sympatiserade med Baader-Meinhof-ligan och han hade haft ett vapen som liknade mordvapnet. Hon lämnade vissa uppgifter om i vilket område han bodde, bl.a. hade bostaden sjöutsikt. Kvinnan hade lovat kuratorn att hon skulle skriva till polisen om sina uppgifter. försökte PU genom olika registerslagningar identifiera mannen i tipset. Två personer med det aktuella namnet och bosatta i den utpekade kommunen hittades. Ingen av dem överensstämde med de övriga uppgifterna. kontrollerades personerna igen. De visade sig vara far och son. Ingen av dem bodde eller hade bott med sjöutsikt. Nya registerslagningar genomfördes. Ingen person hittades som kunde vara den som uppgifterna ovan avsåg. Säkerhetspolisen tillfrågades också, men inte heller det gav något. – efter tipset – kallades också kuratorn till nytt förhör. Hon berättade att hon tjänstgjort som jourhavande kurator vid social- förvaltningen i . Kvinnan som lämnat uppgifterna hade inte hört av sig vid något mer tillfälle. kontaktade en man, , polisen. berättade att han arbetat med en person, , som i förtroende berättat att han skulle få besök av en tysk man med anknytning till Baader-Meinhof-ligan. En registerslagning utvisade att inte förekom i polisens register, att han var ogift och bodde i en Norrlandskommun. Samma månad lämnade PU en begäran om förhör med till polisen där hade sin adress. Han berättade att han haft en tysk respektive en österrikare boende hos sig. Båda hade arbetat tillfälligt på det företag som arbetat vid. mindes inte vad han gjort . I ett telefonsamtal till polisen, troligen , meddelade en kvinna att hon i nyhetsprogram sett ett inslag där rösten från ett telefonsamtal till ambassaden i rekonstruerades (antagligen åsyftas det ovan omtalade samtalet till ). Personen som talade hade uppgivit sig vara representant för RAF. Kvinnan hade känt igen rösten såsom tillhörande en tysk man, . Denne skulle vara kriminellt be- lastad och ha suttit på . På spaningsupp- slaget finns en anteckning om att tipsaren inte verkat helt tillförlitlig. upprättades en promemoria över en telefonkontakt PU haft med . Det hade då klarlagts att varit intagen på . Han hade avtjänat straff till och med , varefter han utvisats. Han hade emeller- tid åter varit intagen i fängelse . Enligt hade ej permission vid tiden för mordet på . gjordes en register- slagning på . Av denna framgick att utvisning verkställts . Uppgift härrörande från RAF-sympatisör. kontaktade en man med skyddade personuppgifter polisen. Mannen uppgav att han vid en fest tidigare träffat en RAF-sympatisör som sagt att RAF låg bakom mordet på . RAF-sympatisören hade varit , långhårig och verkat kriminell till sin läggning. , , tog PU ny kontakt med uppgiftslämnaren. Denne berättade att festen i fråga ägt rum på viss adress i . Uppgiftslämnaren lovade att försöka kontakta kvinnan, som arrangerat festen, för att få fram mer uppgifter. kontaktade PU på nytt uppgiftslämnaren. Denne uppgav att lägenhetsinnehavaren, som han inte mindes namnet på, hade flyttat. Tips som ej utretts ringde en man, som enligt spaningsuppslaget verkat kraftigt berusad, PU. Mannen uppgav sitt namn och berättade att han dagen innan haft besök av som hade velat låna för att åka till eller vad det var. , som var från , hade verkat nervös. Enligt uppgiftslämnaren tillhörde och skulle ha yttrat att han skulle mörda respektive att blod skall flyta på . På spaningsuppslaget finns anteckningen Förtur 860328 Ai. Därefter synes inget ha hänt. upprättade säkerhetspolisen en promemoria rubricerad Angående RAF och dess inblandning i mordet på stats- minister . I denna sägs att vicepresidenten för Bundes- kriminalamt (BKA) och chefen för terroristavdelningen vid BKA gjort en bedömning av RAF:s eventuella inblandning i mordet på . De hade därvid ansett att misstankarna i denna riktning var så svaga att de kunde avföras, eftersom de uppgifter som fanns inte överensstämde med hur RAF tidigare agerat. Promemorian avslutas med bedömningen: Med hänvisning till vad som anses vara RAF:s tillvägagångssätt vid attentat och terrordåd får det anses som mindre troligt att de haft en direkt inblandning i mordet på statsminister . upprättade en sexsidig promemoria kallad Säkerhetsavdelningens bedömning av inkomna uppgifter att västtyska Rote Arméfraktion (RAF) skulle vara ansvarig för mordet på statsminister . Av denna framgår att säkerhetsavdel- ningen bedömt ett 20-tal uppslag i avsnittet om RAF. Många av dessa rörde anonyma telefonsamtal, vari det uppgetts att RAF tog på sig ansvaret för mordet. Detta stämde enligt säkerhetsavdelningen inte överens med RAF:s tidigare tillvägagångssätt vid attentat och terrordåd. RAF var kända för att alltid lämna långa och detaljerade redogörelser för de faktorer som man ansåg berättiga terroraktionen. Följande slutsats drogs i promemorian: Säkerhetsavdelningen kan inte finna att vad som framkommit under utredningen ger stöd för att RAF haft med mordet att skaffa. Liknande bedömning har även gjorts av BKA. (---) Det synes ej erforderligt eller möjligt att driva utredningen vidare i denna del av ärendet. Biträdande spaningschefen upprättade, sannolikt , en promemoria kallad Sammanställning och konklusion beträffande avsnittet tysk terrorism (U-avsnittet). Enligt Krusell kunde endast ett fåtal av avsnittets uppslag med fog relateras till tysk terrorism. Beträffande bedömning av avsnittet hänvisade Krusell till den bedömning som gjorts av (se ovan). I pro- memorian redogjorde Krusell också för BKA:s i utred- ningsåtgärder i anledning av mordet på . Redan dagarna efter mordet hade enheten TE 12 – den terroristrotel som särskilt handlade ärenden rörande RAF och dess förgreningar – avdelat en utredningsgrupp som kom att kallas AG . Arbetsgruppen hade i inledningsskedet behandlat flera spaningsuppslag där det angavs att RAF eller skulle ligga bakom mordet. Därutöver hade gruppen utrett ett stort antal spaningsuppslag beträffande mordet. AG , som sammanlagt redovisat 127 olika spaningsupp- slag i ärendet, hade gjort bedömningen att inget av dessa gav något belägg för att RAF eller annan tysk terroristgrupp skulle ha haft med mordet att göra. Terroristavdelningens chefer och dess operativa ledning hade gjort den reflektionen att mordet på hade överraskat medlemmar i respektive 2 juni-rörelsen i lika hög grad som det överraskade den stora tyska allmänheten. 5.14Avsnitt Å – (HDP) Avsnitt Å – (HDP) innehåller den utredning PU företagit rörande och (Hrvatski Drzavotvorni Pokret; i över- sättning ungefär kroatiska statsbildningsföreningen). Avsnittet inne- håller också viss utredning av HDP närliggande exilkroatiska samman- slutningar. Det registrerade utredningsmaterialet i denna del omfattar sex pärmar. Avsnittet (HDP) skiljer sig från flertalet andra i den meningen att PU i detta avsnitt haft en klar hypotes rörande motiv- bilden som utredningsarbetet utgått ifrån. Arbetet har i stor utsträckning skett proaktivt. Utredningsmaterialet, som huvudsakligen består av protokoll över förhör, innehåller också flera sammanställ- ningar och analyser. Med hänsyn härtill och då utredningen av Baresic och HDP under det första utredningsåret delvis hänger samman med utredningen av PKK (se Vapenärendet på Täbyanstalten i avsnittet om PKK) har vi, liksom vid granskningen av avsnittet rörande PKK, valt en metod för vår granskning av detta avsnitt som något skiljer sig från den vi valt beträffande övriga redovisade avsnitt, där vi gått igenom det förundersökningsregistrerade material som vi kunnat hitta. Vid gransk- ningen av detta avsnitt har vi utgått från befintliga sammanställningar och analyser och där vi bedömt att vårt arbete så krävt det, har vi studerat det grundläggande utredningsmaterialet. och extremkroatiska aktioner i – en kort historik Det jugoslaviska konsulatet i ockuperades av två kroater, med ockupationen var att utöva påtryckning mot jugoslaviska regeringen för att frige och dessutom betala ut . Såväl som greps av polis. Båda lämnade vid förhör liknande uppgifter om att de fått uppdraget att ockupera konsulatet av en kroatisk frihetsorganisation. Båda uppgav också att ingen annan än de själva kände till att aktionen skulle genomföras. Fästmön till uppgav vid förhör att var medlem i en kroatisk motstånds- organisation. och använde vid aktionen pistoler av märket 50 cal 7,65. Mordet på ambassadör . efter konsulat- ockupationen i , , togs ambassadör på jugoslaviska ambassaden i som gisslan av två kroater, . Under aktionen sköts ambassadör till döds. Baresic och Brajkovic greps och dömdes till livstids fängelse. Även vid denna aktion användes pistoler av märket 50 cal 7,65. Ytterligare personer, , och L dömdes för medverkan till dödskjutningen. Under utredningen blev det känt att de inblandade bildat en organisation kallad eller Svarta legionen. Syftet med organisationen, som kom att få en militant uppbyggnad efter utländskt mönster, var att kontrollera dem som motarbetade och spione- rade på kroaterna i och att genom en egen särskild domstol utmäta straff. Också och tillhörde organisationen. Baresic uppgav i förhör beträffande bildandet av Svarta legionen att det var ett försök att skapa sammanhållning mellan kroaterna och att verkligen uträtta något för den kroatiska saken. Namnet Svarta legio- nen hade kommit till efter en av förgrundsgestalterna i Ustaša- rörelsen; general , som lett en rörelse i hemlandet kallad just Svarta legionen. Baresic medgav också att han åtagit sig en ledarroll i organisationen och att han varit den bestämmande sedan planer fram- lagts om att göra en insats för . Konsulatockupationen i hade inte lett till önskat resultat varför nya planer, som kom att leda till ambassadörsmordet, smiddes. Vid ett hemligt möte i en källarlokal på kroatiska klubben i runt hade de fem gärningsmännen lovat varandra en fortsättning på konsulatockupationen. Förhör med hustrun till Marinko L gav vid handen att hon hört ett samtal mellan maken och Baresic och att det därvid framkommit att dessa var sända till från och att de redan då tillhörde Svarta legionen. Flygplanskapningen på Bulltofta. kapade tre kroater bosatta i , , och , ett flygplan som tvingades ned på Bulltofta flygplats utanför . Kaparna krävde att samtliga dömda för Rolovicmordet och , dömd för konsulatockupationen, skulle friges. Av dessa vägrade att samarbeta med kaparna under motivering att han hade så kvar av sitt straff att avtjäna. Svenska myndigheter gick med på kaparnas krav och de fem fångarna fördes till Bulltofta, varefter planet tilläts lyfta för vidare färd till . Framkomna till greps och fängslades samtliga kapare och fritagna fångar. Kaparna dömdes till vardera fängelse. I den svenska utredningen hördes ett stort antal personer. Det visade sig att en av kaparna, , väl kände såväl konsulatockupan- terna som gärningsmännen vid Rolovicmordet och att man relativt snart efter mordet på Rolovic hade börjat planera en fritagning av de dömda. Under utredningen kartlades också vilka andra kroater som umgicks i kretsarna kring kaparna och de fritagna fångarna. Baresic efter fritagningen. Efter gripandet i satt Baresic fängslad innan han förvisades av spanska myndig- heter till . Där utbildade han sig till militär och han blev senare, , livvakt åt ambassadör i . Under vistelsen i använde sig Baresic av en falsk identitet, vilket 1979 avslöjades av amerikanska myndigheter. Baresic greps och utlämnades han till . Han kom därefter att, fram till sin utvisning till , vistas på en rad svenska fängelser. beslöt regeringen efter flera tidigare avslag att bifalla en nådeansökan från Baresic och han fick sitt livtidsstraff omvandlat till fängelse. Enligt uppgift avled Baresic då han deltog i strider i . Liksom beträffande andra likartade motivbilder kom det efter mordet in flera tips om att Baresic och HDP eller annan politiskt närliggande exilkroatisk sammanslutning kunde ligga bakom mordet på . Så tidigt som upprättades inom utredningen en promemoria benämnd Delredovisning angående spaning mot jugo- slaviska medborgare. I denna angavs att det inledningsvis inte fanns något som tydde på att mordet på förövats av någon . Beträffande Ustaša-rörelsen konstaterades att Den separatis- tiska för en tynande tillvaro men att polisens informatörer inte hade någon insyn i Ustaša och att ingen därför med säkerhet kände till vilka som tillhörde organisationen. Vidare uppgavs att informatörerna allmänt menade att Baresic blivit väl behandlad av och att han själv eller hans sympatisörer inte kunde tänkas ha en så oresonlig inställning till den att de skulle kunna mörda . Vid den kartläggning som genomfördes rörande personliga förhållanden nämnde dock flera personer i den närmaste kretsen kring på fråga om eventuell hotbild Baresic och Ustaša-rörelsen. hölls ett första förhör med Baresic på kriminal- vårdsanstalten i , där denne hade vistats . Före förhöret intygade personalen vid anstalten att Baresic inte haft permis- sion utan befunnit sig på anstalten såväl som . Baresic uppgav under förhöret bl.a. följande. Han hade blivit arg och besviken bl.a. på efter det att regeringen beslutat omvandla livstidsstraffet till fängelse. Detta var anledningen till att han under en TV-intervju sagt att slickar arslet på den jugoslaviska regeringen. Baresic hade fortfarande samma inställning men yttrandet hade fällts i vredesmod och han hade därefter inte uttalat något hot vare sig mot eller mot övriga regeringsmedlemmar. Beträffande Ustaša-rörelsen hade denna upphört som organisation . /fick kriminalinspektörerna i uppdrag att handha utredningen rörande Baresic. Efter att ha läst in bakgrundsmaterial, befintligt utredningsmaterial m.m. började de hålla förhör med personer som kunde tänkas ha upplysningar att lämna i denna del. och kontaktade Justitie- departementet för att försöka utreda hur det resonerats kring en eventuell utvisning av Baresic och kring en förestående lagändring som kom att i viss del särskilt rikta sig mot Baresic. Förhör hölls i denna del bland andra med rättschefen och departementsrådet . Det framkom därvid att man inom föredragit ett förslag för justitieministern som innebar att Baresic skulle kunna utvisas med stöd av terroristbestämmelserna i utlänningslagen. Vid ett sammanträde , där bland andra chefen för säkerhetspolisen, , deltog till- frågades denne om Baresic kunde anses tillhöra en sådan organisation som terroristbestämmelserna i utlänningslagen avsåg. Hjälmroth svara- de nekande på detta och därför avskrevs detta alternativ. utarbetade därefter ett förslag till skärpning av bestämmelserna i kun- görelsen med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av lagen om kriminalvård i anstalt. Bestämmelserna i förslaget innebar bl.a. att den som dömts för terroristbrott som avsågs i vissa internationella konven- tioner inte annat än om det fanns särskilda skäl skulle vara placerad på lokalanstalt eller beviljas korttidspermission. Förslaget föredrogs för justitieministern . Det skulle därefter ha föredragits för regeringen , men föredragningen kom att skjutas upp till , då regeringen antog förslaget. Detta bereddes därefter vidare och antogs lagändringen slutligt. Ändringen kom i praktiken att särskilt rikta sig mot Baresic och bestämmelserna kom att kallas lex Baresic. Härefter ägnade sig och bl.a. åt att undersöka om den föreslagna lagändringen skulle ha kunnat komma till Baresics kännedom innan mordet på ägde rum. Vissa uppgifter framkom som tydde på detta. kom så uppgifter om att han på Täby- anstalten före mordet på fått i uppdrag av kurden och att skaffa fram vapen, se avsnittet (PKK ). I anledning av uppgifter ansökte PU genom över- åklagaren vid om tillstånd för telefonavlyssning. I framställningen angavs att bland andra och var skäligen misstänkta för delaktighet i mordet på och telefonkontroll begärdes på flera telefonnummer, dock inte på något telefonnummer tillhörande Täbyanstalten, där Baresic och var intagna. Tingsrätten beviljade framställningen . Tillståndet förlängdes och beträffande Baresic pågick avlyssningen fram till . begärdes också avlyssning av de telefonnummer som Baresic kunde disponera på Täbyanstalten. Av protokoll över telefonkontroll- besluten framgår relativt tidigt – – att Baresic var telefonavlyssnad på Täbyanstalten. Denna tidigare telefon- avlyssning grundade sig på ett beslut som regeringen fattat (se nedan). Baresic var således föremål för telefonavlyss- ning – . fortsatte och , som inte hade tillgång till några utskrifter från telefonavlyss- ningen av Baresic, utredningen rörande denne. Bland andra hördes anstaltsdirektören vid Täbyanstalten. Denne uppgav sig vara övertygad om att Baresic inte känt till den nya behandlingen av terroristdömda förrän förslaget antagits . Under operation Alfa, , förhördes Baresic på nytt av och . När förhöret inleddes delgavs Baresic misstanke för medhjälp till mordet på bestående i att han i samråd med införskaffat vapen. Baresic nekade till detta och replikerade: Det var det löjligaste jag har hört. Under förhöret fick Baresic frågan när han fått kännedom om den ändring i kriminal- vårdslagstiftningen som berörs ovan. Baresic svarade att han fått kännedom om denna genom anstaltsledningen . Baresic be- rättade vidare om ett möte han bevistat i i december-januari 1985-86. Han uppgav att mötet rörde interna problem i HPD, bestående framför allt i att vissa artiklar i HDP:s tidsskrift Hrvatski Tjednik inte var riktiga. Baresic namngav också personerna som deltagit i mötet. intensifierades utredningen beträffande Baresic. och höll en stor mängd förhör med kroater i som kunde tänkas känna till något om mordet. Vidare kontaktades på nytt flera personer bland medarbetare i , bland andra finansministern och statssekreteraren . berättade bl.a. att varit emot en benådning av Baresic och att det var långt ifrån uteslutet att in- ställning i denna fråga var känd i en större krets. uppgav att ansett att beslutet om 18 års fängelse var farligt och att han fruktade en hämndaktion från Baresics sida. Av denna anledning hade bett att kontakta säkerhetspolisen. Enligt hade kännedom om Baresics förflutna varit ganska detaljerad. Att Baresic hade en relation till vissa individer inom Chile- juntan var t.ex. känt för . Han hade därför ansett att det eventuella hotet mot honom bestod i en kombination av Baresics hat och Chilejuntans motiv. uppgav vidare att hade uppfattningen att Baresic var en person som skulle kunna planera ett mord på honom. eller kort fick och tillfälle att gå igenom utskrifterna från den telefonkontroll som ägt rum beträffande Baresic på Täbyanstalten. och redovisade och i en promemoria vad som dittills framkommit i utredningen. Promemorian, som består av tre delar, översändes till UD, troligen inför begäran om biträde med utredningsåtgärder i utlandet.