sou · GNB3132d4 · 2000-01-01 00:00:00 — Hon en- gagerar sig dock inte så himla mycket. Hon har en del bekanta som är med i politiska föreningar. Detta med att kunna påverka är viktigt både i stort och i smått och hon tror absolut att det går. Varför röstade hon då inte? Den viktigaste orsaken var helt enkelt att hon inte visste vad hon skulle rösta på. Om hon inte känner sig säker så avstår hon. Sökte hon då inte mer information? Jo, det gjorde hon visst men det var svårt och ...jag orkar inte engagera mig liksom. F. Man kan ju tänka sig också att man tänker så här att ja jag röstar på det som ändå verkar vara något sånär bra, men du ville inte gå och rösta om du inte visste säkert? Nej, mina föräldrar dom är ju socialdemokrater och dom tycker att om du skall rösta på nått så rösta på dom, men jag sa att jag vet inte vad jag skall rösta på, nej men gör inte det då sa pappa, jag tror att det är många som jag som röstar som sina föräldrar. UNGDOMARNA, VALET OCH POLITIKEN tycker inte att valrörelsen handlade om de frågor som rör ungdomar. Vidare blir det hela så svårt, dels tycker hon att media förvränger så mycket, dels gör politikerna det: ...så himla svårt att förstå vad dom pratar om. Man sitter där bara och jaha? F. Snårigt språk och sånt? Ja, det är ingenting som man, man måste verkligen sitta och vara jät- tekoncentrerad när man lyssnar på dom. säger sig inte riktigt minnas vilka frågor som var aktuella i valrörelsen. Hon tycker att det är långt mellan det dom pratar om och ens egen verklighet. På lite mer allmänna frågor om möjliga or- saker till minskat valdeltagande bland ungdomar: F. Är ungdomar allmänt ointresserade eller är det mer att man tycker det är svårt, eller hopplöst rentav? Jag tror det är lite av varje, det är svårt att förstå, man orkar inte bry sig, tycker inte det är intressant. F. För om det vore så att man kände att dom här pratar om det som verkligen berör mig, min arbetslöshet eller vad som helst, då borde man kanske fundera lite mer? Ja just det, jo det tror jag. F. Det är inte en protest? Det kan vara en del som gör det, men inte bland dom jag känner. F. Man orkar inte bry sig, det går sin gilla gång och du får inte mer i praktikbidrag ändå om du engagerar dig, är det så man tänker? Och så är det väl lite så där politikerförakt, politiker håller på med mycket andra saker än vad dom ska. Sammanfattningsvis ger ett självständigt intryck. Hon säger sig vara intresserad av det som händer i samhället. Flera av hennes kamrater är också engagerade. Eftersom hon inte hade förmåga att orientera sig fullt ut i valrörelsen avstod hon från att rösta. Hon tror att det går att ta reda på skillnaderna mellan olika politiska alterna- tiv. Själv hade hon inte riktigt ork för det. Det var svårt att förstå vad de pratade om och hon orkade inte följa någon längre stund. Hon försökte inte heller diskutera dessa frågor närmare med föräld- rarna. En viktig orsak till hennes brist på ork här är säkerligen den att hon inte kände sig berörd. Att politikerna helt enkelt inte riktigt förmår att nå den här typen av ungdomar. har en hel del likheter med . De tillhör dock väl- digt olika ungdomsgrupper. Hos finns också ett mycket starkare inslag av politikermisstro. är även han. Han är uppvuxen i och bor hemma hos sina föräldrar. gick han ut ett praktiskt inriktat gymnasieprogram. Efter en kortare arbetslöshetsperiod har han nu haft praktikplats på en fabrik. kommer från ett ar- betarhem. Fadern driver dock numera en egen firma i svetsarbran- schen. tror att hans egna möjligheter att få arbete på gymna- sieutbildningen är ganska goda. stora intresse är att renovera sin bil, en gammal jänkare. Han är också intresserad av fiske och sportskytte. Han umgås i ett mindre gäng där mycket av fritiden rör sig kring bilar, vill dock absolut inte räkna sig som raggare. säger sig inte direkt vara intresserad av samhällsfrågor. Han tycker inte att det diskuteras mycket i omgivningen heller: Nej det är väl nånting ibland, men inte vardagssnack direkt. Det var väl lite runt , satt och läste lite i tidningen om det där, om olika kändisar och vad dom hade för lön och så. markerar tydligt att han känner stort avstånd till politiken. F. Vad är politik för dig? En massa gubbar i . F. Allmänt då, är det viktigt att kunna påverka vad som händer? Det är det fast politiker verkar ju inte ta hänsyn till nånting, dom har svårt att fatta vad vi vanliga pratar om, vi var med i en de- monstration när vi gick på gymnasiet för studiebidraget, det hände inget, dom borde börja fatta nån gång att vi har för lite pengar. F. Dom lyssnar inte på vanligt folk? Nej vi ungdomar vi har inga pengar, ingenting i stort sett, men dom har massor, man kunde skära ned deras löner och ge till ungdomar, det skulle vara bättre. F. Är det så att det finns speciella ungdomsfrågor? Ja det tycker jag. Praktiklön, matersättning, vi fick per dag, vad blir det – två mackor? Som orsak till att han inte deltog i valet uppger att han inte tycker att det finns någonting att rösta på. Det är ju ingen av dom som håller vad dom lovar i stort sett. Hos är det inte fråga om någon renodlad protest, det handlar mer om missnöje och upp- givenhet. Han säger sig inte minnas någonting från valrörelsen och han upplever att politiker inte bryr sig om vad vanligt folk tycker. Politiken är också alltför rörig, det hela blir mest en soppa. Han funderade på att rösta blankt också men det är ju egentligen samma sak som att inte rösta. UNGDOMARNA, VALET OCH POLITIKEN F. Tror du att det har blivit svårare i samhället att veta vad man skall rösta på och så? Jag tror det har blivit mer rörigt om man säger så. Det är för mycket , jag tycker alla står ju för samma sak fast bara mer eller mindre om man säger så, det är för mycket röra. var det mer ett parti man tillhörde, fast då blev det mer klasskillnader i stället, vad jag förstår försöker man få bort det. Men det är ju så att dom som är rika blir rikare och dom fattiga blir fattigare. Dom absolut högsta cheferna och politikerna som sitter vid ett skrivbord och vänder papper dom har en lön på femtio papp, det är dom ju inte ens värda, det är ingen som är värd så mycket. Det vore ju bättre att alla fick en bättre lön, att dom delade ut deras pengar till oss, för det är ju våra pengar dom tar i princip. Det mest markanta i resonemang går också igen hos . Båda har svårt att reda ut och förstå de politiska alternativen och budskapen. Båda känner stort avstånd. De tycker inte att det som berör dem kommer upp, särskilt då inte det som de upplever som speciella ungdomsfrågor. De kan inte heller identifiera sig med de människor som är aktiva politiker. Följden blir att det blir svårt att intressera sig och ta ställning. Skillnaden mellan de två är att är lite självkritisk och säger att hon skall försöka engagera sig lite mer framöver. Hos finns snarare ett avståndstagande. Han har bestämt sig för att politiker inte är någonting att lita på. Han tycker att de sviker, särskilt ungdomar. Han ser starka orättvi- sor i samhället och han upplever att politikerna inte försöker göra något åt dem. Den motivtyp som det här är fråga om kännetecknas av osäker- het och förvirring, avstånd och misstro. Dessa ungdomar upplever till att börja med inte att det som diskuteras i politiken berör dem själva och den egna verkligheten. Vidare har de svårt att se skillnader mellan de olika politiska alternativen. De eventuella skillnader de ser upplevs dessutom som oväsentliga och ytliga. De tycker att det käbblas för mycket. Det är vidare svårt att förstå vad politiker säger. De pratar över huvudet på folk. Ungdomarna här kan inte heller identifiera sig med politikerna som personer. Dessa upplevs befinna sig i en annan verklighet. Slutligen finns en mer eller mindre stark misstro. Ungdomarna tycker att det lovas och lovas utan att det blir resultat. Några nämner dessutom de affärer och oegentligheter som skett . Av de sju intervjuade som valde att inte rösta hamnar fyra klart inom nämnda kategori. En femte uppvisar också en hel del sådana drag även om det här också finns inslag av liknöjdhet. Utifrån ovan- stående kan naturligtvis inte några generaliseringar till större popu- Det framstår dock som ett rimligt antagande att or- sakerna till ett minskat valdeltagande bland ungdomar i första hand bör sökas utifrån denna typ av motiv. Avgörande för en sådan slut- sats är att de attityder och värden som man möter hos dessa icke- röstare i så hög utsträckning också går igen bland de intervjuade som valde att rösta. Ofta är skillnaderna hårfina. Hos de senare kan det å ena sidan handla om en något starkare förankring av vissa de- mokratiska värden om plikten att rösta.3 Å andra sidan kan det handla om en något högre grad av intresse och en lite klarare upp- fattning om partiernas ståndpunkter i sakfrågor. Motivbilderna är ändå ganska likartade. Steget mellan röstning och icke-röstning ver- kar för stora grupper av ungdomar inte särskilt stort. I fortsättning- en kommer jag därför också att diskutera hela undersökningsgrup- pen utifrån olika centrala teman relaterade till motiv, värden och attityder. Ungdomars värden, samhällsintresse och valstrategier Det finns utan tvekan olika politiska frågor som specifikt rör ung- domar som grupp. Detta innebär dock inte att ungdomsgruppen som sådan kan betraktas som en homogen helhet. Precis som övriga grupper och skikt finns både det som skiljer och förenar i fråga om förutsättningar och sociala villkor. Dagens ungdomar kan sägas ha mognat under en kris. Arbetsmarknadssitutionen är svår, särskilt för denna grupp. För många är utsikterna att få fast arbete och säker lön inte så ljusa i ett nära perspektiv. I denna situation löper allt fler risk att bli marginaliserade. Vi ser ökade klyftor och skillnader mellan olika ungdomar, eller grupper av ungdomar. Varför leder inte dessa ojämlikheter till en ökande partipolitisk mobilisering? Varför går inte ungdomar i ökad utsträckning in i partier för att försöka förändra sin situation? Några faktorer som talar för det motsatta handlingsvalet kan nämnas. Till att börja med kan vi inte räkna bort möjligheten av att skillnaderna mellan olika partipolitiska alternativ de facto är så små att ungdomar inte upplever det meningsfullt att försöka ta ställning. Politikernas möjligheter att gripa in och motverka olika typer av samhälleliga orättvisor har vidare minskat alldeles tydligt . De olika statliga institutionernas makt att intervenera i olika samhälleliga skeenden har beskurits, delvis genom den allt mer UNGDOMARNA, VALET OCH POLITIKEN globalt integrerade ekonomiska politiken. Detta påverkar rimligen ungdomarnas tro på politikens möjligheter. En annan viktig faktor att räkna med är det utanförskap som ungdomar av lever i på grund av den förlängda tonårstiden. Perioden fram tills dess att ungdomar etablerat sig i samhällslivet blir allt längre. Att vara eta- blerad innebär att ha klarat sin utbildning, fått arbete och eget boen- de, att kunna sägas vara ekonomiskt oberoende och att ha resurser att fatta de viktiga besluten på egen hand. Förlängningen av tonårs- perioden sker som ungdomar av i andra avseenden blir vuxna allt tidigare såväl biologiskt som socialt (Trondman 1999:288). Är det så att frågorna i den offentliga politiska debatten inte berör ungdomarna i deras utanförskap? En viktig förklaring, slutligen, kanske ligger i att det inte existerar fungerande ka- naler för ungdomarna att involveras i politiken, arenor som ger dem inflytande på politikens utveckling, där de i stället för att vara passi- va mottagare av olika budskap känner att de är med och utformar kollektiva ståndpunkter och förslag. (1999:270) ser två grupper av ungdomar i an- knytning till dagens politiska situation. Å ena sidan har vi en grupp starka individer med goda individuella förutsättningar som tycker sig i allt mindre utsträckning behöva kollektiv partipolitik för att iscensätta sina livsbanor, de klarar sig bra på sina individuella banor genom livet (a.a., s. 289). Å andra sidan finns en grupp sva- gare som riskerar att passiviseras i dialektiken mellan skammen för det egna nederlaget och frustrationen över ett samhälle vars politiker inte tycks kunna fixa vad de skall fixa (a.a., s. 289). Bland de senare finner vi alltså de marginaliserade, de som upplever stora svårigheter att etablera sig i samhällslivet och skapa en oberoende tillvaro. Inom båda dessa grupper bör man, men från skilda ut- gångspunkter, kunna möta misstro och avståndstagande visavi poli- tiken. Hur tänker då de olika ungdomarna i denna undersökning kring samhället och sin egen tillvaro? Är det så att de inte är intresserade av att vara med och ta ansvar för en bredare kollektiv samhällsut- veckling? Vilka grundläggande värden och synsätt förekommer inom gruppen? Vilket intresse har man för omvärldshändelser och politik? Vad mynnar det ut i för typ av handlingsstrategier visavi politiska skeenden? Finns skillnader av den typ Trondman skisse- rar? Utifrån det som togs upp inledningsvis kan man förvänta att många ungdomar har en ganska pessimistisk framtidssyn och en stor osä- kerhet om de egna möjligheterna. Särskilt de som befinner sig i ar- betsmarknadsåtgärder. Så är dock inte riktigt fallet bland de inter- vjuade. De hyser genomgående en optimistisk, men rea- listiskt förankrad, syn på de egna möjligheterna. Ungdomarna i undersökningen har, med något enstaka undantag, relativt korta perspektiv på tillvaron. Många säger uttryckligen att de försöker leva i . De har en del omedelbara och konkreta mål som att lyckas med utbildning, få ett bra jobb, en säker inkomst och komma på säker mark, kunna flytta hemifrån osv. Att spekulera kring vad man gör är inte intressant. Så mycket kan hända på vägen, man prövar nya saker osv. Framtiden är öppen. Ungdo- marna vill inte se sig själva i en situation där de sitter med tryggt jobb, maka/make och barn till pensionen. Snarare tvärtom, många skräms av en sådan bild, de vill ha ett varierat liv. Ja jag lever nog ganska mycket i ändå, även om man kanske, ja framåt ja jag vet ju liksom inte hur länge jag kommer att gå i skolan, utan det beror ju på vad som kommer emellan och om man fortfarande har intresse att läsa när man, ja när man är äldre eller om man känner att nu får det vara nog... som jag känner nu så kan man ju kanske precis vara klar då då om man har tatt några säsonger och åkt skidor eller bara jobbat lite kortare, en termin eller så eller gjort nått annat emellan. (Man 21, teknikstuderande, röstade.) Det finns en del som är väldigt extrema i att leva i : F. Hur ser du då? Tänker du på den? Nej, jag försöker leva i , fan börja planera då låser du dig, har man planerat framåt sen när det har gått så kommer det nått nytt, och då skall man hålla kvar vid det tidigare, det går ju inte, det är återvändsgränd. Man 22, arbetslös, röstade ej.) Kännetecknande är också en fast tro på den egna förmågan. Männi- skor avgör själva hur framtiden skall te sig på det personliga planet. Det är upp till en själv. Vill man något och är beredd att arbeta för det, så har man också goda möjligheter att lyckas. Man har nog en tanke ändå att det ordnar sig, det är så många andra som det ordnar sig för så varför skall det inte göra det för mig? Det är inte så att man går ner sig och tänker att det här... man vet inte alls hur det skall UNGDOMARNA, VALET OCH POLITIKEN bli, jag tror ändå att innerst inne så vet man att om man gör någonting åt det här så ordnar det sig. (Kvinna 20, teknikstuderande, röstade.) Det har jag inte tänkt över alls, hur långt som helst bara man vill, det är upp till en själv, jag kan ju välja att sitta här hela livet liksom men vill man uppåt så kommer man uppåt liksom oavsett, det är ju bara att den tråkiga sanningen är ju att det är upp till var och en vart dom hamnar. (Man 22, arbetslös, röstade ej.) ....jag tror att det går bara man typ vill och orkar göra nånting själv, söka jobb och så, möjligheterna finns. (Kvinna 19, arbetslös, röstade ej). De omedelbara målen är alltså relaterade till detta med att bli vuxen och självständig, att skapa ett eget liv och en egen trygg situation. Tryggheten ses dock inte i allmänhet som det främsta i livet, men den ger en plattform att gå vidare utifrån. Mycket handlar sedan om att utvecklas, trivas, ta vara på sina personliga möjligheter. Relatio- ner och nära gemenskaper är också viktiga. F. Det gäller att komma upp på en nivå så att man kan börja blicka åt annat? Ja precis, komma upp i en situation när man kan..., jag har inget be- hov av att leva ett liv i lyx och överflöd och så, men att man har ett liv där man kan förverkliga sig själv liksom, ta hjälp av sina pengar för att förverkliga sig själv, verkligen göra dom saker man vill. Få ett jobb är också ett sånt projekt. (Man 23, arbetslös, röstade.) För det första så tycker jag, min tro säger att en själv och den närmaste kretsen är det viktigaste över huvud taget, den innersta kretsen är det viktigaste i livet. För mig är det att eftersträva i det stora hela liksom fysisk, psykisk, mental tillfredsställelse för mig och mina nära och kära. (Samma person.) Oj, det är inte lätt. Men det är väl egentligen bara att man själv trivs och har roligt liksom, att man inte kommer in i någon grå cirkel liksom utan att man kan få ut så mycket som möjligt utav livet... att man känner själv att man är nöjd med det man gör att man trivs och att man liksom utvecklas och inte stannar upp någonstans. (Kvinna 21, teknikstuderande, röstade.) För det första tycker jag att det är personlig utveckling, att man vågar vara sig själv och stå för sina åsikter, att OK man kanske sitter på ett kontor men ändå så att man, ändå så har man ett visst tänkande att man inte blir en grå massa. För då tycker jag att man har tappat mycket av sig själv, man mår bättre om man får vara sig själv och man verkligen vågar det och då tror jag också att det smittar av sig på omgivningen. Att man inte godtar vad som helst, t.ex. att man sätts vid ett rullande band och tillverkar bomber, utan att man tänker fritt och självständigt, om man då väljer att ta ställning till och göra det då är det helt OK, om man vill göra det, men man skall tänka själv. ( Kvinna 21, arbetslös, röstade.) Egentligen är det bara en enda person som betonar detta med tryggheten på ett lite mer traditionellt sätt: Att ha familj det har jag alltid tyckt varit det viktigaste, att skaffa, det är i stort sett det man är här för. Trygghet det är i mitt huvud samma sak som pengar i stort sett, en familj som man kan vara trygg med och så pengar på banken så man klarar sig, om det kommer en räkning extra nån månad så skall man kunna betala, nu blir man ju chockerad om det kommer en extra räkning på . (Man 25, teknikstuderande, röstade ej.) Arbetet spelar stor roll. En trygg plattform och ett meningsfullt liv får man först och främst genom arbetet. De intervjuade vill ha en hyfsad inkomst. Viktigast är dock gemenskap, stimulerande arbets- uppgifter och personliga utvecklingsmöjligheter. De vill trivas, ha stort egeninflytande och uträtta något meningsfullt. Att man får vara kreativ, att man får utrymme själv till att kunna för- ändra, även om det bara är den minsta lilla sak och sen veta att man gör en skillnad också och känna att man behövs inom det man gör. (Kvinna 21, arbetslös, röstade.) Det första man skall kolla på är väl pengar, men sen när man väl fått arbete så spelar det inte så stor roll, det viktigaste är ju att man trivs med arbetet, att det ger nånting, det skall vara utvecklande man skall kunna få göra nya saker . (Man 25, teknikstuderande, röstade ej.) Fram tonar bilden av självständigt tänkande ungdomar som vill ha kontroll över sin situation och som inte är rädda för att gå sina egna vägar. Auktoritetstron är låg och de betonar sin individuella egenart i förhållande till olika gruppkonstellationer. Att ha personligt infly- tande är viktigt. Det man deltar i skall ge något och man skall kunna påverka händelseutvecklingen. De allra flesta anser att det är viktigt med påverkan både i små och stora frågor. De stora bestämmer ju UNGDOMARNA, VALET OCH POLITIKEN utvecklingen av de små. Sedan är det en annan sak att många upple- ver att det är svårt att påverka i stora frågor, dels på grund av yttre orsaker, dvs. hur politiken fungerar, dels för att man måste arbeta så mycket med det och sätta sig in i saker. De flesta kan dock mycket väl tänka sig att engagera sig politiskt , om man har tid, om det är någon speciell fråga.... Ett engagemang skulle i så fall ske främst därför att man vill åstadkomma en förändring, men också för att man vill lära och utvecklas. För de flesta verkar behovet av engagemang dock rätt litet. Mycket annat pockar på större utrymme. Incitamenten för att engagera sig tycks vara svaga. Politi- ken berör en inte tillräckligt mycket. Det finns härvidlag undantag åt båda hållen, dels en liten grupp där steget till engagemang verkar kort, dels en större där man ställer sig tydligt avvisande. Detta för oss över på frågan om samhällsintresse, syn på politik och demokrati. Till att börja med anser ungdomarna genomgående att de demokratiska principerna är helt igenom riktiga och viktiga. Det finns således en grundmurad tilltro till det demokratiska systemet som sådant. Det övervägande flertalet av ungdomarna är vidare re- lativt intresserade av och orienterade i olika samhällsskeenden och bredare omvärldsfrågor. Graden av intresse är naturligtvis beroende av graden av politisk och social medvetenhet. Här blir det därför viktigt att göra vissa distinktioner mellan olika grupper av ungdo- mar. En sådan fruktbar distinktion är den mellan social och pri- vat värdeinriktning som brukar förekomma inom forskning kring värden och värdeförändring (Rokeach 1973). Människor som till stor del hyllar sociala värden i livet kan sägas vara omvärldsori- enterade. De som främst hyllar personliga eller privata kan sägas vara egoorienterade.4 Exempel på sociala värden är rättvisa, frihet, jämlikhet, exempel på privata är självtillfredsställelse, frälsning, att bli vis, att uppleva sann vänskap. Det sociala perspektivet leder till ett intresse för och ett konsekvent tänkande kring omvärldsutveck- lingen. I förlängningen av detta kan vi förvänta mer principiellt och ideologiskt konsistent förankrade åsikter om politik och samhälle. Det privata perspektivet leder till mer instrumentella hållningar där olika nyttoperspektiv bestämmer ställningstagandet i den konkreta situationen (1999:183). Hur berör detta just mig/mina nära i denna situation?, etc.5 En annan viktig distinktion som framträder ur materialet kan sä- gas gå mellan ett antiauktoritärt och självständigt förhållningssätt å den ena sidan, och ett traditionsbundet vilande på tillhörighetsupp- levelser och auktoritetstro å den andra.6 Med hjälp av nämnda distinktioner kan vi härleda ett antal olika strategier i förhållande till politik och val inom undersökningsgrup- pen. Jag skall först beskriva de antiauktoritära. Här har vi till att börja med de medvetna, socialt inriktade. Det handlar då om en re- lativt konsistent och sammanhållen principiellt/ideologisk hållning. Fem av de intervjuade kan hänföras till denna kategori (en av dem är , se ovan). Fyra av de fem är män, tre kommer från mindre ort, två från mellanstor stad, fyra kommer från arbetarhem, två är universitetsstuderande och fyra slutligen var förstagångsväljare . Det som kan vara lite förvånande är att åtminstone tre av de fem är så svåra att förknippa med någon specifik partiideologi. Det rör sig här mer om ganska personligt utmejslade förhållningssätt. De är mycket självständiga i sina tankegångar och svåra att hänföra till några partipolitiska fack. I undersökningen har jag inte stött på nå- gon som är politiskt aktiv . I denna grupp har dock tre av de fem en viss tidigare erfarenhet av sådant. De socialt inriktade är klara över sina grundläggande utgångs- punkter. Därför är de också ofta klara redan före valrörelsen om vad de skall rösta på.