sou · GNB3104 · 2000-01-01 00:00:00 — Det ansågs dock finnas skäl att skapa ett minimiskydd för sa mbor när det gäller egendom som ingår i det gemensamma hemmet och som har förvärvats för gemensamt begagnande (prop. 1986/87:1 s. 109 f.). Skyddsregeln till förmån för en efterlevande sambo finns i nuvarande 12 § andra stycket sambolagen. Genom den garanteras den efterlevande att som sin andel vid fördelning av sambornas bostad och bohag alltid få ut så mycket att det motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande prisbasbeloppet enligt lagen om allmän för säkring. 232 Överväganden och förslag beträffande sambolagen Följaktligen har en efterlevande sambo rätt till bostad och bohag till ett nettovärde av . Regeln har sin förebild i basbeloppsregeln för makar och som finns i 3 kap. 1 § andra stycket ÄB. Det garanterade beloppet gäller dock endast hälften av vad som enligt basbeloppsregeln gäller till förmån för en efterlevande make. Därav kommer uttrycket lilla basbeloppsregeln. I motsats till basbeloppsregeln för makar som konstruerats som en arvs- rättslig regel är lilla basbeloppsregeln en bodelningsbestämmelse. En efterlevande sambo får full äganderätt till egendomen. Därmed kom mer inte efterarv för den avlidnes arvingar i fråga i dessa fall. Som skäl för lilla basbeloppsregeln anförde man i lagförarbetena att en efterlevande sambo härigenom skyddas mot att den nödvändigaste egendomen i ett hem går förlorad för den efterlevande vid arvskiftet i den mån den har anskaffats för gemensamt begagnande. Med hänsyn till att regeln skall gälla i alla samboförhållanden - även relativt kort variga - ansågs det emellertid nö dvändigt att begränsa skyddsregelns räck vidd till en måttlig ekonomisk nivå (prop. 1986/87:1 s. 110). Lilla basbeloppsregeln är en regel om andelsberäkning. Andelen beräknas i den behållna egendomen efter avräkning för skulder enligt 7 § sambolagen. Om den efterlevandes andel vid en hälftendelning enligt 8 § blir mindre än två basbelopp, skall andelen fyllas upp till värdet av två basbelopp, dock bara i den mån den sammanlagda behållningen räcker till. Den avlidnes andel minskas i motsvarande mån. En särskild fråga är om basbeloppsregeln är tillämplig om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har skett. Eftersom en bodelning mellan sambor hänför sig till förhållandena då samlevnaden upphörde skulle om lilla bas beloppsregeln ansågs tillämplig i denna situation den efterlevande erhålla en materiell rätt till andel i den avlidnas dödsbo som inte fanns före döds fallet. Frågan har väckts om det inte skulle vara lämpligt att införa en möj lighet för en efterlevande sambo att mot lösen erhålla bohag som tillhört den avlidne sambon och som inte utgör samborättsgods. En sådan ord ning för främst tankarna till bestämmelsen om övertagande av bostad i 16 § sambolagen. Denna bestämmelse gäller ju bostad som inte ingår i bode l- ningen och som kan övertas av den andra sambon. I 10 § sambolagen behandlas lottläggning av bostad och bohag som ingått i bodelningen. Den övertaganderätt efter en behovs- och skälig- hetspröv ning som en sambo har enligt 10 §, kan jämföras med mot- svarande rätt för make enligt 11 kap. 8 § ÄktB. Den make som bäst Överväganden och förslag beträffande sambolagen 233 behöver makarnas gemensamma bostad eller bohag har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förut sättning för att en make skall få överta en bostad eller bohag som tillhör den andra maken är vidare att ett såda nt övertagande även med hän syn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Enligt 11 kap. 8 § ÄktB kan även viss enskild egendom övertas. Såvitt nu är av intresse gäller detta bostad och bohag som är enskild till följd av ett mellan makarna slutet äktenskapsförord samt bostad och bohag som trätt i stället för den ursprungliga egendomen. Det har uttalats att det allmänt sett bör krävas starkare skäl för ett övertagande av enskild egendom än om egendomen är giftorättsgods (prop. 1986/87:1 s. 180). Övertaganderätten enligt 16 § sambolagen av den gemensamma bostaden gäller i de fall där den ena sambon innehar den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och egendomen inte ingår i bodelningen. Den andra sambon har då rätt att mot full löse n överta bostaden när samboförhållandet upphör, om den sambon bäst behöver bostaden och ett sådant övertagande även med hänsyn till omstän dighet- erna i övrigt kan anses skäligt. Om samborna inte har eller har haft barn tillsammans, gäller detta dock endast om synnerliga skäl talar för det. Den skälighetsprövning som skall göras enligt 16 § har jämförts med det fall att den bostad som den ena maken vill överta utgör den andra makens enskilda egendom (, a.a. s. 631). 4.7.4Kommitténs överväganden och förslag 4.7.4.1Lilla basbeloppsregelns tillämplighet när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum Förslag: Det skall framgå av sambolagen att lilla basbeloppsregeln inte är tillämplig om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum. Anledningen till svårigheten att reda ut om lilla basbeloppsregeln är tillämplig när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum kan härledas till ett uttalande av lagrådet i det ursprungliga lagstiftningsärendet. I nuvarande 12 § första stycket anges att Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna om rätt att begära bodelning och om rätt att överta bostad eller bohag endast till för mån för 234 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 1999:104 den efterlevande sambon. Lagrådet angav att formuleringen av inledningssatsen Om en sambo avlider enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet är betingad av att regleringen är avsedd att omfatta även fall när ett samboförhållande har upplösts före döds fallet men bodelningen då ännu inte har blivit förrättad (prop. 1986/87:1 s. 378). Lagrådet hänvisade även till andra lagrum som ansågs bli tillämpliga även i de fall där förhållandet redan upphört när dödsfallet inträffade (5 § sambolagen samt 3 kap. 7 §, 18 kap. 1 §, 20 kap. 2 §, 4 § tredje stycket och 6 § liksom 23 kap. 1 § ÄB). Något klargörande av vad som skall anses gälla beträffande 12 § andra stycket sambolagen gjordes dock inte. Det kan ifrågasättas om en efterlevande sambo i ett fall där sambo- för hållandet upphört före dödsfallet skall få tillerkännas en förmån i bodelningshänseende jämfört med vad som skulle ha gällt om sam bon inte avlidit. Det har i litteraturen påtalats att det skulle vara stötande om en före detta sambo genom dödsfallet skulle erhålla en materiell rätt till andel i den avlidnas dödsbo som inte fanns före döds fallet. Det har även hävdats att det skulle vara otillfredsställande att valet av rättsregler blir beroende av det slumpartade förhållandet att bodel ning ännu inte hunnit förrättas vid dödsfallet (jfr , a.a. s. 238 och , a.a. s. 622). Kommittén delar denna uppfattning. Det bör vara förhållandena som rådde vid separationen som skall vara avgö rande för vilken materiell rätt en sambo skall ha i bodelningen. Om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum skall lilla basbeloppsregeln således inte tillämpas. Detta bör framgå av bestämmelsen härom i sambolagen. Härvid bör anmärkas att om ett samboförhållande upphör under par- ternas livstid men ena sambon avlider innan bodelning har förrättats skall i fråga om begäran om bodelning samboförhållandet anses ha upphört på grund av att ena sambon avlidit. Detta innebär att bodelning skall påkallas senast när bouppteckningen förrättas. Överväganden och förslag beträffande sambolagen 235 4.7.4.2En utvidgad övertaganderätt? Bedömning: Rätten att i vissa fall mot lösen överta bostad enligt sambolagen skall inte utvidgas till att gälla även annan egendom. Enligt kommitténs uppfattning torde en möjlighet för sambo att i vissa fall mot lösen få överta bohag främst ha betydelse när sambo för hållandet upphör på grund av dödsfall. Upphör samboförhållandet under par ternas livstid kan en sambo efter överenskommelse med den andra sambon på förmögenhetsrättslig grund överta bohag som inte ingår i bodel ningen. En rätt för en efterlevande sambo att överta bohag som inte utgör samborättsgods skulle dock inkräkta på arvingarnas rätt till egen domen. Även om bohaget vid ett övertagande skulle komma att ersät tas ekonomiskt av sambon kan bohaget ha ett affektionsvärde som är större för arvingarna än för sambon. Ett sådant utvidgande av rätten till lösen skulle dessutom kunna medföra att bohag kom att undandras arvingarna i strid med den avlidnes önskan. Den sambo som önskar att visst bohag skall tillfalla en efterlevande sambo har alltid möjlighet att före skriva detta i ett testamente. För make finns det som ovan redovisats möjlighet enligt 11 kap. 8 § ÄktB att från den andra maken överta såväl bostad som bohag. Detta gäller även i vissa fall när bostaden eller bohaget utgör enskild egendom. Med hänsyn till makars inbördes arvsrätt är det dock inte särskilt anmärkningsvärt att ÄktB i nämnda avseende är mer långtgående än sambolagen. Härtill kommer att den enskilda egendom som kan lösas främst är egendom som är enskild på grund av överenskommelse mellan makarna på grund av äktenskapsförord. Mot bakgrund av det anförda gör kommittén den bedömningen att behovet av att mot lösen få överta bohag, som inte ingår i bodelning, inte kan anses vara så stort att det överväger de tveksamheter som en sådan ordning skulle föranleda. Något förslag härom läggs sålunda inte fram. Än mindre anser kommittén att det finns skäl att föreslå någon rätt till lösen av gemensamt fortskaffningsmedel som inte är sambo rättsgods. 236 Överväganden och förslag beträffande sambolagen Det ansågs vid hearingarna att sambolagen bör ge möjlighet till interimistiska beslut beträffande kvarsittningsrätt även när det gäller bostad som ingår i bodelningen. En advokat () gav följande exempel på vad avsaknaden av denna möjlighet kan innebära. A företrädde en kvinna () vars sambo () vägrade att flytta från den gemensamma bostaden som innehades av K och som hade förvärvats för gemensamt bruk. K begärde och erhöll kvarsittningsrätt enligt 21 §. M över klagade kvarsittningsbeslutet till hovrätten och han motsatte sig att flytta. Det rådde allvarliga motsättningar mellan K och M. Bland annat hävdade att hon misshandlats av M, något som senare också bekräftades genom att M fälldes till ansvar därför. K begärde i hovrätten med stöd av ärendelagen att kvarsittningsrätten skulle fastställas interimistiskt. Hov- rätten fastställde kvarsittningsbeslutet men ansåg att det inte fanns till- räckliga skäl för omedelbar verkställighet. Hovrättens beslut överklagades till HD men HD lämnade inget prövningstillstånd. Beslutet vann laga kraft först efter det att ansökan ingavs. En annan fråga av processuell natur som togs upp vid hearingarna var de problem som uppstår genom att frågan om kvarsittningsrätt i bostad som ingår i bodelningen handläggs enligt ärendelagen medan frågor om vårdnad eller barns boende handläggs i den för tvistemål stadgade ord- ningen. Det påpekades att detta medför att ett yrkande om kvar sittnings- rätt i ett sådant fall inte kan prövas i målet om vårdnad eller barns boende. 4.8.2Gränsdragningen mellan mål och ärende Rättsliga angelägenheter vid domstol handläggs antingen som mål eller ärenden. Handläggningen av mål vid allmän domstol regleras huvud sak- ligen i men för vissa frågor finns specialregler i andra författningar, t.ex. ÄktB och FB. De rättsliga angelägenheter som inte skall handläggas som mål upptas som ärenden. Genom den nuvarande lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen) gäller generella handläggningsregler, vilka i princip täcker hela förfarandet. För vissa frågor kan det dock finnas särskilda regler i annan för fattning. Överväganden och förslag beträffande sambolagen 237 Gränsdragningen mellan rättskipning (mål) och frivillig rättsvård (ärenden) är långt ifrån klar och markerad. Av tydlighetsskäl har lagstiftaren i många fall i anslutning till den materiella lagstiftningen uttryckligen angett att det är ärendelagen som skall tillämpas. I många andra tveksamma fall har lagstiftaren i anslutning till den materiella lagstiftningen på andra sätt gett en mer eller mindre tydlig fingervisning om vilken handläggningsordning som avsetts vara tillämplig. Exempelvis är det (RB) som skall tilläm pas när det sägs att någon får väcka talan eller ansöka om stämning. När det sägs att någon får inleda ett förfarande vid tingsrätten genom en ansö kan sker handläggningen i de flesta fall enligt ärendelagen (jfr Fitger, , Lagen om domstolsärenden - En kommentar, 1996 s. 23 ff.). 4.8.3Interimistiska beslut om kvarsittningsrätt De uppgifter kommittén inhämtat på hearingarna visar att det kan upp stå problem när en sambo efter en separation skall flytta från den gemen- samma bostaden. Om vederbörande vägrar flytta finns det inte all tid tillräckligt effektiva medel att genomdriva flyttningen inom rimlig tid. I ett mål om rätt att överta bostad enligt nuvarande 16 § (dvs. bostad som inte ingår i bodelningen) kan rätten meddela interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt på yrkande av endera parten med stöd av 24 §. Ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt innebär att domstolen för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft bestämmer vem av dem som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Ett sådant beslut får verkställas på samma sätt som en dom som har vun nit laga kraft. Beslutet får dock när som helst ändras av domstolen. När målet avgörs, skall domst olen ompröva beslutet. Interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt får meddelas utan huvudförhandling. Innan beslu tet meddelas skall den andra parten få tillfälle att yttra sig över yrkan det. Har domstolen kallat till förhandling och uteblir den sambo som inte framställt yrkandet hindrar detta inte att yrkandet prövas. Ute blir den sambo som framställt yrkandet skall yrkandet anses återkallat till den del det inte medgetts av den andra sambon. Att den andra sambon uteblir från förhandlingen hindrar inte att yrkandet prövas (24 § sambolagen jämfört med 14 kap. 9 § ÄktB). Vad gäller bostad som ingår i bodelningen skall enligt nuvarande 21 § sambolagen på ansökan av en s ambo domstolen förordna vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats. Ett förordnande om rätt att bo kvar i bostaden får på ansö kan av den ena parten ändras av domstolen. Frågan om kvarsitt- ningsrätt handläggs i dessa fall som ett domstolsärende. 238 Överväganden och förslag beträffande sambolagen ärendelagen får domstolen om det är av synnerlig vikt för tiden intill dess att ärendet har avgjorts besluta om sådana åtgärder som säker ställer det ärendet gäller. De åtgärder som härvid främst kan komma i fråga är sådana som avses i 15 kap. 3 § andra stycket (Fitger, a.a. s. 197). Beslutet kan t.ex. innebära ett förbud vid vite att utöva viss verksamhet eller att vidta viss åtgärd. Tingsrätten har även möj lighet att förordna en syssloman eller meddela en föreskrift som på annat sätt säkrar sökandens rätt (prop. 1995/96:115 s. 115 f.). Ett behov av att säkerställa sökandens kvarsittningsrätt kan möjligen anses föreligga om det kan befaras att motparten försöker vandalisera bostaden eller på något liknande sätt omintetgöra kvarsittningsrätten. Enbart önskemålet från sökandens sida om ett snabbt avgörande är knappast tillräckligt för ett int erimistiskt beslut (jfr , a.a. s. 638). Handläggningen av ett domstolsärende är i allmänhet skriftlig. Sedan en ansökan om exempelvis kvarsittningsrätt kommit in till dom stolen skall domstolen ge motparten tillfälle att svara (15 §). Domstolen får också förelägga en part att yttra sig skriftligt (17 §). Om det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet bör det ingå ett sammanträde i förfarandet (13 §). Som huvudregel gäller att en enskild part har rätt till sammanträde när han begär det (14 §). Domstolens beslut om kvarsittningsrätt vinner laga kraft efter det att beslutet meddelades. Först där efter blir beslutet verkställbart. för beslu tet kan beslutet överklagas. Ett överklagande medför att beslutet inte vinner laga kraft förrän det avgjorts i nästa instans. Ett beslut om kvar sittningsrätt kan överklagas upp till HD. Även om en ansökan om kvarsittningsrätt normalt sett kan hand- läggas relativt snabbt kan det ändå dröja innan ett verkställbart beslut föreligger. Det är mot denna bakgrund som kommittén skall över- väga om det bör öppnas möjlighet att meddela interimistiska beslut även i fråga om rätt att bo kvar i en bostad som ingår i bodel ningen. 4.8.4Möjligheten att överklaga ett interimistiskt beslut enligt nuvarande 24 § särskilt I enlighet med vad som ovan anförts kan domstolen i ett mål om rätt att överta bostad enligt nuvarande 16 § meddela interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt på yrkande av endera parten med stöd av nuvarande I ett avgörande från (RH 1998:11) upp- kom frågan om ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt som med- delats av en tingsrätt kan överklagas till hovrätten. SOU 1999:104 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 239 I målet hade mannen och kvinnan bott tillsammans i en lägenhet som innehades av mannen med hyresrätt. Mannen yrkade vid tingsrätten att kvinnan enligt 16 § sambolagen skulle förklaras sakna rätt att överta bostaden. Han yrkade vidare att han enligt 24 § samma lag skulle förklaras ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att frågan om över tag- ande hade avgjorts genom lagakraftvunnen dom. Kvinnan bestred mannens yrkanden och yrkade för egen del att en bodelningsför rättare skulle förordnas. Hon yrkade vidare att hon enligt 21 § sambolagen skulle ha rätt att - även interimistiskt - bo kvar i bostaden till dess att bodelning hade förrättats. (Härmed förstår man att kvinnan ansåg att bostaden skulle ingå i bodelningen. Någon möjlighet att med dela interimistiskt beslut enligt 21 § finns dock inte.) För det fall att tings rät- ten skulle finna att bostaden inte omfattades av bestämmelserna i 5 § sambolagen yrkade hon att hon enligt 16 § sambolagen skulle förklaras ha rätt att överta bostaden. Hon yrkade också att hon enligt 24 § nämnda lag skulle förklaras ensam ha rätt att bo kvar i bosta den. Eftersom frågan huruvida lägenheten förvärvats för gemensamt begagnande var tvistig mellan parterna och senare skulle avgöras av tingsrätten vid huvudförhandling utgick tingsrätten tills vidare från att det inte visats att lägenheten anskaffats för gemensamt begagnande. Där- med kom de interimistiska yrkandena att avgöras enligt 16 och 24 §§ sambolagen. Tingsrätten anförde att e ftersom mannen hade hyresrätten till lägenheten krävdes det för att kvinnan skulle få överta bosta den att hon bäst behövde den. Med hänsyn till att hon var havande med mannens barn fordrades inte synnerliga skäl för ett över tagande. Även med beaktande härav fann tingsrätten dock det visat att kvinnan hade större möjligheter än mannen att skaffa annat boende. Tings rätten beslöt dä rför att mannen, intill dess att frågan avgjorts genom dom som vunnit laga kraft, skulle ha rätt att bo kvar i bostaden. Tingsrätten angav att beslutet fick överklagas särskilt. Kvinnan överklagade beslutet. Hovrätten anförde att det inte finns någon bestämmelse som ger rätt att särskilt överklaga beslut enligt 24 § sambolagen. Bestämmelserna i 24 § sambolagen motsvarar bestämmel- serna i 7 § i den numera upphävda lagen (1973:651) om ogifta sam- boendes gemensamma bostad (se prop. 1986/87: 1 s. 271 f.). Också beträffande den äldre regleringen saknades bestämmelser som gav rätt att särskilt överklaga beslut. Ett beslut fick överklagas endast i sam band med talan mot ett slutligt avgörande med stöd av före skrifterna i numera 49 kap. 3 § andra stycket (NJA 1987 s. 667). Hovrätten förklarade mot denna bakgrund att kvinnan inte haft rätt att överklaga beslutet och avvisade öve rklagandet. Huvudregeln enligt är att slutliga beslut alltid får överklagas om inte annat är föreskrivet och att andra beslut får över kla- 240 Överväganden och förslag beträffande sambolagen gas endast i samband med överklagande av dom eller slutligt beslut (49 kap. 3 § RB). Det finns dock bestämmelser som anger när talan mot beslut under rättegången får föras särskilt. Sådana bestämmelser finns såväl i RB som i enskilda lagar. Någon föreskrift som ger sambo rätt att överklaga beslut enligt 24 § sambolagen särskilt finns dock inte. I 18 kap. 3 § ÄktB anges att om domst olen under rättegången meddelar beslut i frågor som avses i 14 kap. 7, 15, eller 16 § eller 17 kap., skall talan mot beslutet föras särskilt. I 14 kap. 7 § ÄktB anges bl.a. att i mål om äktenskapsskillnad får domstolen, för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, på yrkande av någon av makarna, bestämma vem av makarna som skall ha rätt att bo kvar i makarnas gemensamma bostad, dock längst för tiden till dess att bodel- ning har skett (punkt 1). Ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt i mål om äktenskapsskillnad som meddelas av tingsrätt kan således över- klagas särskilt till hovrätt. Hovrättens beslut i frågor som avses i 14 kap. 7 § ÄktB får inte över- klagas till HD (18 kap. 4 § ÄktB). Som anförts ovan handläggs frågan om kvarsittningsrätt beträffande bostäder som ingår i bodelningen enligt ärendelagen. För att ett interimistiskt beslut skall kunna fattas krävs att det är av synnerlig vikt för att säkerställa det som ärendet gäller. Om ett interimistiskt beslut fat- tas med stöd av 26 § ärendelagen kan detta överklagas med stöd av 37 § punkt 3 ärendelagen. 4.8.5Prövning av frågor om kvarsittningsrätt och över tagande av bostad Ett annat problem som uppstår i och med att frågan om kvarsittningsrätt handläggs som ärende när bostaden ingår i bodelningen är att denna fråga inte kan prövas i ett eventuellt pågående tvistemål angående vårdnad om barn, eller barns boende. I mål om äktenskapsskillnad kan dessa frågor prövas inom ramen för ett och samma mål, liksom frågor om underhållsbidrag till barn, umgänge med barn, underhållsbidrag till make och besöksförbud och frågan om förordnande av bodelningsförrättare (14 kap. 5 § ÄktB). Frågan om vårdnad om barn eller barns boende har ett nära samband med frågan vem av parterna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Av detta skäl kan det ifrågasättas om inte sambolagen i likhet med ÄktB borde ge möjlighet till en prövning i samma mål beträffande dessa frå- gor. Det kan också ifrågasättas om inte ökade möjligheter bör ges att pröva frågan om övertagande av bostad enligt 16 § och interimistisk Överväganden och förslag beträffande sambolagen 241 kvarsittningsrätt enligt 24 § i ett och samma mål som frågan om vård nad om barn och barns boende. 4.8.6Kommitténs överväganden och förslag 4.8.6.1Möjlighet till interimistiska beslut? Förslag: Sambolagen skall ge möjlighet för domstol att meddela interimistiska beslut om kvarsittningsrätt även beträffande bostad som ingår i bodelningen. En möjlighet till interimistiskt förordnande om att få kvarsitta i gemen- sam bostad fanns i 7 § lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemen- samma bostad. Saken handlades som tvistemål. 1973:32 s. 135 anför des att det fanns behov av särskilda processuella regler som möjlig - gjorde interimistiska beslut om vem av parterna som skulle ha rätt att nyttja bostaden till dess bostadsfrågan blivit slutligt avgjord. Denna tidi- gare bestämmelse motsvaras av den nuvarande 24 § sambolagen som ger möjlighet till interimistiska beslut angående rätten att bo kvar i en bostad när fråga är om mål om övertagande enligt 16 § och bostaden således inte ingår i bodelningen. Förebilden till bestämmelsen om kvarsittningsrätt beträffande bostäder som ingår i bodelningen finns i 18 kap. 2 § första och andra meningarna ÄktB.