sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Politisk jämlikhet enligt den här tolkningen betyder således inte enbart jämlikhet i valdeltagande utan också viss jämlikhet i representation. Att social representation spelar roll för underrepresenterade gruppers möjligheter att vinna gehör för sina intressen i politiska beslut intygas också av empiriska studier. I en undersökning om kvinnliga politiker framhåller författarna att det finns skillnader mellan könen i intressen och åsikter (och 1996). Även resultaten från en undersökning av franska invandrares representation i lokal invandrarpolitik tydde framför allt på att invandrarnas medverkan hade effekter på hur invandrarfrågorna offentligt presenterades (1985) En viktig del av politiken handlar just om att äga tolkningsföreträde när problem formuleras och definieras. Mot den bakgrunden är det också intressant att notera att i en nyligen genomförd studie bland kommunpolitiker nämnde inte ens en procent av de i födda politikerna invandrare eller flyktingar bland de kategorier de ansåg sig representera. Däremot ansåg ca en fjärdedel av de utlandsfödda politikerna att de även representerade invandrare. Vilka är invandrarkandidaters och väljares möjligheter att dra nytta av det nya personvalsinslaget i valsystemet? I den allmänna debatten har man framfört farhågor om att de i politiken redan underrepre- senterade grupperna som kvinnor, ungdomar och även invandrare skulle ytterligare missgynnas av det nya personinslaget i valsystemet. För det första bär politiker från underrepresenterade grupper mer sällan karakteristika som brukar förknippas med framgång i personval; att man är känd i det offentliga livet, att man ofta syns i massmedia och äger personlig utstrålning. erfarenheter har visat att när väljarna använder möjligheten att påverka genom att kryssa gör de detta på någon för dem välkänd kandidat. Invandrarpolitiker är i regel inte några framstående offentliga personer utan snarare relativt okända Invandrarkandidaterna i personvalet 167 och av partierna ofta placerade som nykomlingar på en icke valbar plats på kandidatlistan. Benägenheten att åsiktsrösta hör samman med kunskaper om politiska frågor och benägenheten att rösta på en person kan analogt förväntas förutsätta att väljaren har kunskaper om olika kandidater och om vad dessa representerar. Informationen via dagspress, TV, radio och lokalradio blir därför viktig för väljaren, dels handlar det om det valtekniska, dels information om olika kandidater. Som väljarkategori brukar invandrarväljarna anses representera motbilden till den kunnige och välinformerade väljaren. En viktig förklaringsfaktor bakom gruppens låga valdeltagande är just bristen på kunskap om svensk politik, om aktuella samhällsfrågor och kandidater, liksom att de även kan tänkas sakna mer grundläggande teknisk valinformation. Samman- fattningsvis kan vi säga att varken invandrarväljarna eller kandidaterna tycks äga de egenskaper som allmänt anses vara gynnsamma för politikers möjligheter att dra nytta att personval. Vi behöver dock inte gå längre än till och för att finna betydande inslag av personval i valsystemet. Flertalet väljare och politiker med invandrarbakgrund kan tänkas vara vana vid valrörelser där politikern på ett helt annat sätt står i centrum för uppmärksamhet än vad som är fallet i svensk politik. För dessa väljare är det naturligt att rösta på person, medan vi på samma sätt kan anta att det för många invandrarkandidater förmodligen är bekant med en politikerroll där den enskilda politikern starkt profilerar sig i en valrörelse. Man kan med andra ord argumentera för att just invandrar- politikerna borde vara särskilt väl skickade att arbeta med person- valskampanj med politikern i fokus i stället för partiet. Det går alldeles utmärkt att således argumentera för att personvalsmöjligheten särskilt gynnar just invandrare. Detta har också gjort. I en komparativ analys av utländska medborgares valdeltagande i och i argumenterar hon för sin tes om att det danska valsystemet är överlägset det svenska när det gäller att mobilisera tidigare underrepresenterade väljarkategorier. När vi jämför utländska medborgares valdeltagande i , en nedgång från 60 procents deltagande till kommunala val, och tar hänsyn till att ett genomsnittligt valdeltagande på något , ser vi att valdeltagandet förvånade nog tycks vara både i absoluta och relativa tal högre bland utländska medborgare i . lokala val använde av de danska invandrarna sin nyvunna rösträtt och resultaten års val indikerade att valdeltagandet hade minskat endast marginellt. Beaktar man sedan det faktum att valdeltagandet i danska lokala val i 168 Invandrarkandidaterna i personvalet regel ligger på , råder knappast någon tvekan om att utländska medborgares valdeltagande är högre i än i . Efter en genomgång av tänkbara faktorer som kan förväntas påverka utländska medborgares intresse för att rösta, bland dessa en rad olika individegenskaper, gruppkarakteristika och kontextuella faktorer identifierar Togeby olikheten mellan det danska och svenska valsyste- met som den avgörande förklaringsfaktorn. Att man i danska val har en reell möjlighet att genom sitt valdeltagande rösta fram egna kandidater bidrar enligt hennes analys till en mobilisering i vissa om än inte i alla invandrargrupper. Hon menar att danska väljare har en lång erfarenhet av att på ett lätt sätt kunna rösta fram egna kandidater. Thus the real explanations for the differences in voter turnout among immigrants in and seem to be differences in the political opportunity structure, where the Danish electoral system creates far better opportunities for collective mobilization than the Swedish one. (Togeby 1999) Valsystemet utgör ett av de institutionella villkoren som gör samhället mer eller mindre öppet för att integrera nya grupper i den demokratiska processen. Olika typer av institutionella lösningar för politiken skapar olika så kallade opportunity structures, möjlighetsstrukturer för medborgarnas deltagande, vissa av dem favoriserar kontinuitet och etablerade samhällsgruppers deltagande medan andra återigen är mer gynnsamma för att skapa öppningar för icke etablerade gruppers politiska engagemang. Införandet av personvalsinslaget i det svenska valsystemet kan således ha öppnat för en ny möjlighetsstruktur för invandrarväljare och politiker. 2 Invandrarnas underrepresentation val Av de 613 slumpmässigt utvalda riksdagskandidater, som besvarat enkätfrågan om sin uppväxtort var det 21 personer, eller , som uppgav att de huvudsakligen växt upp utomlands. Om vi också tar hänsyn till var kandidatens föräldrar vuxit upp ökar gruppen till 61 av 605 kandidater. Detta betyder att av riksdagskandidaterna var själva uppvuxna utomlands eller hade minst en förälder med sådan bakgrund. Man kan jämföra dessa tal med de utlandsföddas andel av befolkningen, som uppgår till . Om vi också tar med den grupp som är födda i med minst en utlandsfödd förälder, kommer det att handla om av Invandrarkandidaterna i personvalet 169 Oavsett hur man räknar, är alltså den del av befolkningen som har utländsk bakgrund kraftigt underrepresenterad bland kandidaterna val. Beroende på definitionerna, torde representationen bland kandidaterna vara i storleksordningen 30–av vad man skulle ha väntat sig vid en direkt proportionalitet. Bland de valda riksdagsledamöterna är förstås förhållandet inte bättre. Av 324 valda ledamöter, som besvarat de frågor i undersökningen som behövs för att göra kalkylen var själva uppvuxna utomlands. Av 320 ledamöter var själva uppvuxna eller hade någon förälder som var uppvuxen utomlands. Representationen krymper ned till 20–av vad en direkt proportionalitet hade givit. I kommunalvalen tycks situationen vara något bättre. Av 1097 svarande i enkäten till fullmäktigekandidater uppgav 105 personer, motsvarande att de nu var eller tidigare varit medborgare i något annat land än . Av de valda ordinarie ledamöterna var i denna mening invandrare, och av de valda ersättarna var det . Urvalet fullmäktigekandidater är emellertid inte ett representativt urval av alla kandidater kommunalval, utan urvalet består av samtliga kandidater i sju strategiskt utvalda kommuner. Det är därför svårt att göra direkta jämförelser med hela befolkningen eller med tidigare val. Det kan dock noteras, att val hade den utlandsfödda befolkningen knappt hälften av sin proportionella representation i de primärkommunala fullmäktige- församlingarna. Huruvida den här underrepresentationen spelar någon roll för den förda politiken beror väl på om man anser, att invandrare har specifika erfarenheter, som bara de själva kan tillföra beslutsprocesserna, och som beslutsprocesserna i någon mening skulle vinna på, eller att det finns intressemotsättningar mellan den del av befolkningen som har utländsk bakgrund, och den som inte har det (jfr 1987, 1995). Vi kan här nöja oss med att konstatera, att det i olika samman- hang i samhället står klart att det finns skillnader mellan invandrar- befolkningen och den del av befolkningen som har en helt svensk bakgrund. Det gäller deltagandet på arbetsmarknaden, det gäller boendet, det gäller deltagandet i politiken, det gäller inkomster, det gäller hälsa (jfr SOU 1996:55). I alla fall ser relationen mellan de båda grupperna ut så, att invandrarna är sämre ställda än de infödda. Att, som det ibland görs i debatten, hävda att det finns arbetande, högavlönade, friska osv. invandrare och arbetslösa, fattiga och sjuka infödda svenskar är ju rätt poänglöst. Det uppträder ju aldrig perfekta samband i den samhälleliga verkligheten. Däremot råder det ingen 170 Invandrarkandidaterna i personvalet tvekan om, att om det finns en intressemotsättning mellan en överordnad och priviligierad grupp och en underordnad och under- privilegierad grupp, så ligger det i de överordnades intresse, att förneka förekomsten av en motsättning och/eller att hävda att de överordnade är väl så skickade som de underordnade att föra de underordnades talan. I det enkätmaterial, som Rådet för utvärdering av val har låtit samla in, framgår att av de fullmäktigekandidater som har invandrarbakgrund säger, att de vill företräda invandrare, flyktingar eller någon särskild etnisk grupp i kommunalpolitiken. Av fullmäktige- kandidater som saknar invandrarbakgrund är motsvarande andel . Av de riksdagskandidater som vi betraktat som första generationens invandrare anser att det är mycket viktigt att som riksdagsledamot föra fram flyktingars och invandrares intressen och åsikter. Motsvarande andel av de som vuxit upp i är bara hälften så stor – . Om vi också räknar in andra generationens invandrare blir skillnaderna lite mindre: av invandrarna anser att det är viktigt att företräda invandrarintresset, att jämföra bland dem med helsvensk bakgrund. Den andel av riksdagskandidaterna som har frekventa kontakter (minst en eller ) med invandrarnas organisationer är 3,2–5,6 gånger så stor bland invandrarkandidater som bland helsvenska kandidater. Slutsatsen måste vara, att ju fler kandidater med invandrarbakgrund som väljs in i de representativa församlingarna, desto fler kontakt- kanaler öppnas det mellan invandrarna i samhället och det politiska systemet, och desto fler representanter kommer det att finnas, som ser det som en viktig uppgift att företräda invandrarna i politiken. Givet att det är troligt att invandrare har specifika kunskaper och intressen är det mycket rimligt att föreställa sig att en sådan ökande representation skulle stärka invandrarnas ställning i . 3 Hur mycket har invandrarkandidaterna utnyttjat personvals- systemet? Om man bara ser till grova storleksordningar pekar resultaten av enkäterna med fullmäktige- och riksdagskandidater på att invandrar- kandidater i ungefär samma omfattning som helsvenska kandidater utnyttjat möjligheten att driva en personvalskampanj. Invandrarkandidaterna i personvalet 171 Tabell 1 Förekomst av personvalskampanj (procent) (bred def. 1.Ja på frågan Har du bedrivit personvalskampanj för din egen person? 2.Ja på frågan Bedrev du för egen del någon form av personvalskampanj i årets valrörelse? 3.Något personvalsinslag eller kostnad för personvalskampanj redovisas 4.Är själv eller har varit utländsk medborgare 6.Själv eller minst en förälder uppvuxen utanför Om vi betraktar de små skillnader som ändå finns mellan de båda redovisningsgrupperna, är det tydligt att det i riksdagsvalet har varit något mindre vanligt att invandrarkandidater har bedrivit kampanjer för sin egen person. Å andra sidan drar siffrorna för kommunfullmäktige- valen i motsatt riktning. Inte heller när vi betraktar kampanjernas omfattning med avseende på hur många av ett i enkätfrågorna specificerat antal kampanjmetoder som kommit till användning framträder några märkbara skillnader. Kostnaderna för personvalskampanjer för riksdagskandidater med utländsk bakgrund tycks dock vara markant lägre än för övriga kandidater. Dock ska man ha i minnet dels, att underlaget är utomordentligt litet, dels att vi måst göra diskutabla antaganden för att från enkätsvaren kunna beräkna medelvärden. När det gäller utformningen och genomförandet av kampanjerna, innehåller enkätmaterialet alldeles för få svarande invandrarkandidater för att vi här ska kunna säga något mer om detta. Vi ska istället återkomma till frågan senare i artikeln, där vi beskriver de intervjuer vi själva gjort med invandrarkandidater. Slutsatsen synes vara, att svenska och invandrade kandidater val i ungefär samma omfattning har utnyttjat det nya 172 Invandrarkandidaterna i personvalet Vi ska nu gå ett steg tillbaka i processen, och se på det nomineringsförfarande, som föregick valkampanjen. Personvalskampanjers bredd (antal aktiviteter) och kostnad (tusental kronor). Medelvärden för invandrare respektive icke invandrare.) Kampanjbredd 1–9 Kampanjbredd 1–5 -7,7 Anm 1 I fullmäktige nuvarande och tidigare utländska medborgare; i själv eller minst en förälder uppväxt utomlands. 4 Invandrarkandidaterna i nomineringsprocessen Ett första konstaterande kan vara att, åtminstone i partiernas distrikts- ombudsmäns bedömning, är personvalssystemet inte ett system som verkar till invandrarkandidaternas fördel. I enkäten med partiernas regionala organisationer har en svit av tre frågor om kandidat- egenskaper ställts: I vilken utsträckning har nedanstående egenskaper hos kandidater haft betydelse för kandidaternas möjligheter att bli nominerade till riksdagslistan? I vilken utsträckning har nedanstående egenskaper hos kandidater haft betydelse för kandidaternas möjligheter att få bedriva en partistödd personvalskampanj? Vilka egenskaper kännetecknar de riksdagskandidater inom ditt parti som valt att bedriva personvalskampanjer på egen hand, utan stöd från partiorganisationen? Samma fjorton egenskaper, varav invandrarbakgrund är en, räknas upp på var och en av frågorna och de svarande ombeds att bedöma deras Invandrarkandidaterna i personvalet 173 respektive betydelse på en fyrgradig skala. Viktigaste meriter för nomineringen blir då, som så ofta när frågor av detta slag ställs, sådana egenskaper som kan summeras som kandidatens kaliber (jfr 1990, 1994), d v s erfarenhet och kompetens. Omkring hälften av de svarande ombudsmännen tycker att dylika egenskaper har mycket stor betydelse för nomineringen. Invandrarbakgrund är inte någon speciell merit. av de svarande tycker att invandrar- bakgrund haft mycket stor betydelse. Denna andel sjunker ytterligare till när frågan ställs om egenskaper som haft betydelse för möjligheterna att bedriva en av partiet stödd personvalskampanj. När det gäller den sista frågan handlar den ju inte på samma sätt om invandrarbakgrund som en merit utan är i stället en begäran om en karaktäristik av de kandidater som bedrivit egna icke partistödda kampanjer. Här är det faktiskt , som menar att egenskapen invandrarbakgrund i mycket stor utsträckning beskriver kandidaterna. ska man kanske inte fästa sig så mycket vid siffrornas nivå, när frågorna är så pass olika ställda. Om man istället ser till hur de olika kriterierna rangordnar sig, kan vi se, att kriteriet invandrarbakgrund sjunker när vi rör oss över frågorna. Som merit för nominering kommer invandrarbakgrund på elfte plats av fjorton. Som merit för att få bedriva en partistödd personkampanj sjunker invandrarbakgrund till tolfte plats och som karaktäristik av de kandidater som driver egen personkampanj till trettonde plats. Det visar sig dock, att detta öde delar kriteriet invandrarbakgrund med andra kriterier som på något sätt handlar om att olika grupper eller kategorier ska representeras t ex kategorierna underrepresenterat kön, ungdomskandidat och pensionärskandidat. De egenskaper som seglar upp är inte i första hand kandidaternas kaliber utan snarare egenskaper som medieskick- lighet, , ett känt namn och inte minst möjligheter att själv finansiera en egen kampanj. Åtminstone med utgångspunkt i parti- ombudsmännens bedömningar, gynnar inte personvalssystemet grupprepresentation. Om detta är en allmän uppfattning, även bland kandidaterna, borde man alltså vänta sig, att det ska till speciella erfarenheter för att en gruppkandidat ska överväga att lansera sin person i en personlig valkampanj. Vi ska med hjälp av data från enkäten till kommunfullmäktige- kandidaterna undersöka om erfarenheter av stöd eller mothåll i nomine- ringsprocessen skulle kunna vara sådana särskilda erfarenheter. De svarande i den kommunala kandidatenkäten har fått svara på en fråga om de i samband med nomineringen mötte motstånd eller stöd från olika grupper och organisationer. Svar kunde avges på en fyrgradig 174 Invandrarkandidaterna i personvalet skala från mycket motstånd till mycket stöd. Vi har tolkat svaren så, att de som inte alls besvarat frågan om stöd eller motstånd från en viss grupp eller organisation inte heller har mött varken stöd eller motstånd från just denna grupp. I tabellen har vi beräknat ett balansmått som skillnaden mellan den andel som upplevt stöd och den andel som upplevt motstånd, båda räknade som procent av alla, inklusive de som varken upplevt stöd eller motstånd. När vi studerar tabell 3 med avseende på skillnaderna mellan invandrare och infödda svenskar, framträder ett tydligt mönster, där olika subjekt för stöd eller motstånd grupperar sig i tre kategorier. Invandrarorganisationer och fackliga organisationer är de som jämförelsevis mest uppmuntrat invandrarkandidater. Skillnaden i balansmått mellan invandrare och infödda är här mer än tio enheter. Mest kritiska till invandrarkandidaterna upplevs det egna partiets ledning ha varit. För såväl regional och lokal partiledning som partiets ombudsmän är skillnaderna i balansmått mer än tio enheter till invandrarkandidaternas nackdel. Övriga efterfrågade grupper och organisationer framstår som mer neutrala mellan invandrade och icke invandrade kandidater. Tabell 3 Stöd eller motstånd vid nomineringen till fullmäktige (balansmått) Stöd/motstånd från -0,1 -2,3 -4,4 -5,3 -0,0 -7,7 -7,9 -11,5 -14,9 -15,5 Det är tydligt att invandrarkandidater i samband med nomineringen till fullmäktige i särskild utsträckning känt ett svagt stöd och ibland till och med motstånd från sin egen partiledning. Å andra sidan har de i särskild utsträckning känt ett starkt stöd både från sina egna Invandrarkandidaterna i personvalet 175 invandrarorganisationer och från fackliga organisationer. Vi ska nu se, om dessa resultat är lika giltiga i olika politiska partier. För detta syfte har vi grupperat partierna i två kategorier: Vänsterpartierna social- demokraterna, och – samt övriga partier. En gruppering är nödvändig på grund av det lilla antalet intervju- personer. Vi har valt den här grupperingen, dels därför att val hade grupperingen socialdemokraterna, och börjat framträda som ett vänsterblock i svensk politik, dels därför att just dessa tre partier visat en särskilt stor skepsis gentemot personvalsreformen. När det gäller stöd från det egna partiets ledning är effekterna av att vara invandrare nästan genomgående negativa. Det enda undantaget är med avseende på stöd/motstånd från den regionala partiledningen i övriga partier, där man i huvudsak tycks ha förhållit sig neutral mellan svenskar och invandrare. På samma sätt går upplevelsen av stöd från fackliga och invandrarorganisationer i samma riktning både för vänsterpolitiker och andra, men storleksordningen på dessa effekter är väldigt olika. Tabell 4 Stöd eller motstånd i nomineringen till fullmäktige efter parti och invandrarskap (balansmått). -5,8 -12,2 -17,8 -0,9 -21,0 -4,1 -13,2 -10,5 -30,9 -31,3 -35,1 -77,1 -81,6 Anm: n(invandrare) = 57, 47; n(icke invandrare) = 454, 534. 176 Invandrarkandidaterna i personvalet Denna senare iakttagelse pekar på samspelseffekter mellan partitill- hörighet och invandrarskap. Det finns kraftiga sådana samspelseffekter vad gäller stödet från just invandrarföreningar och från facket. Visst stöder man invandrarkandidater, men det är i särskild utsträckning invandrarkandidater från vänsterpartierna som får del av detta stöd. På samma sätt finns det negativa samspelseffekter med avseende på stöd/motstånd från regional partiledning och ombudsmän, men inte från lokal partiledning. Det svaga stöd eller till och med motstånd som invandrarkandidaterna i samband med nomineringen känt från ombuds- män och distriktsledning har med andra ord varit särskilt märkbart inom vänsterpartierna. Det mönster som växer fram pekar på att invandrarkandidater, särskilt inom vänsterpartierna, känt ett svagt stöd eller till och med mothåll från den egna partiledningen, som man uppmuntrats av invandrarföreningar och fackliga organisationer. Denna kombination av stöd och motstånd kan ha varit de särskilda omständigheter, som trots att personvalssystemet inte synes gynna gruppkandidater, kan ha utlöst personvalskampanjer från kandidater med invandrarbakgrund. Tabell 5 Förekomst av personvalskampanj bland invandrarkandidater till kommunfullmäktige efter stöd från olika grupper eller organisationer (procent). Stöd/motstånd från Ej stöd (-1,0) Stöd (+1) -3,3 Anm n(ej stöd)=77, 73, 35; n(stöd)=24, 28, 66. Trots att det här (tabell 5) blir frågan om utomordentligt små grupper av svarande, kan man konstatera att resultatet åtminstone är förenligt med hypotesen. Av de invandrarkandidater som upplevt att de fått stöd i nomineringsprocessen av invandrarföreningar har drivit personvalskampanj. Detta är mer än dubbelt så många som bland de som inte fått något stöd från invandrarföreningar. Effekten av stöd från fackliga organisationer är i samma storleksordning som effekten av stöd från invandrarföreningar. När man å andra sidan ser på betydelsen av stöd från partiets ledning (en sammanvägning av ombudsmän, regional och lokal partiledning) är faktiskt frekvensen av personvals- kampanjer högre () bland dem som inte fått stöd än bland dem som fått stöd (16,). Invandrarkandidaterna i personvalet 177 5 Hur gick det? Vi har redan konstaterat, att invandrarepresentationen i den nyvalda är utomordentligt liten. Vi har också kunnat konstatera, att invandrarrepresentationen i de kommunala församlingarna fortfarande tycks vara under exakt proportionalitet, även om urvalet i den kommunala kandidatenkäten inte är så gjort, att mer precisa jämförelser med befolkningens sammansättning eller med tidigare val kan göras. En första iakttagelse är, att invandrarkandidaternas genomsnittliga listposition inte i någon märkbar utsträckning skiljer sig från den genomsnittliga listpositionen för kandidater utan invandrarbakgrund. Detta styrker iakttagelser som vi gjort i andra sammanhang, att det inte sker någon uppseendeväckande diskriminering av invandrare i parti- organisationerna. Det stora bortfallet av tänkbara kandidater sker vid gränsen till partiorganisationen, inte i rekryterings och nominerings- processer i partiorganisationerna (och 1996). Tabell 6 Kommunfullmäktigevalet: resultat av nomineringar och val. -0,6 -7,2 -1,7 Anm n(invandrare)=104, 55, 104, 104 n(icke invandrare)= 988, 552, 988, 988.