sou · GNB3109 · 2000-01-01 00:00:00 — Personuppgiftslagens bestämmelse (42 §) om att den personuppgifts- ansvarige till var och en som begär det skall lämna upplysningar om sådana automatiserade eller andra behandlingar av personuppgifter som inte har anmälts till tillsynsmyndigheten, skall däremot gälla även vid behandling av personuppgifter inom (avsnitt 6.12). Det finns inget behov av bestämmelser i fråga om bevarande och gallring som avviker från regleringen härav i andra författningar (avsnitt 6.13). Detta innebär att bevarande och gallring skall ske med beaktande av reglerna i personuppgiftslagen och socialtjänstlagen. En bestämmelse härom tas in i lagen. I den föreslagna lagen tas inte in någon särskild reglering av sekretess- frågor som avviker från gällande lagstiftning (avsnitt 6.14). I lagtexten införs dock en uttrycklig erinran om de sekretessregler som skall beaktas vid behandling av personuppgifter inom . De bestämmelser om rättelse och skadestånd som finns i personuppgifts- lagen skall gälla även behandlingar som utförts i strid med lagen om behandling av personuppgifter inom (avsnitten 6.15 och 6.16). En föreskrift som anger detta förhållande tas in i den sistnämnda lagen Utredningen föreslår inga särskilda regler om överklagande av den per- sonuppgiftsansvariges beslut i olika frågor (avsnitt 6.17). Frågan om en sådan överklaganderätt bör finnas är av principiellt slag och bör därför övervägas i ett annat sammanhang. Det är, menar utredningen, ingen lämplig ordning att i varje enskilt fall i olika specialförfattningar om behandling av personuppgif- ter, skall ta ställning till om vissa beslut som den personuppgiftsansva- rige fattar bör kunna överklagas. Den bästa lösningen är att i ett sammanhang – lämpligen i ett lagstiftningsärende rörande personuppgiftslagen – får ta ställning till om en sådan överklaganderätt bör finnas. Lagen om behandling av personuppgifter föreslås träda i kraft (avsnitt 7.2). Som inledningsvis nämndes bygger lagen om behandling av person- uppgifter inom på personuppgiftslagen och skall t illämpas sida vid sida med den. Mot denna bakgrund bör, menar utredningen, den föreslagna lagens övergångsreglering och personuppgiftslagens i princip överensstämma. Utredningen föreslår därför i fråga om automatiserad behandling av personuppgifter, en övergångsbestämmelse som innebär att lagen – lik- som personuppgiftslagen – skall t illämpas först på sådana automatiserade behandlingar som har påbörjats före . Detsamma bör – liksom enligt personuppgiftslagen – gälla beträffande automatiserad behandling som utförs för ett visst ända- mål, om behandling för ändamålet har påbörjats före . Lagen om behandling av personuppgifter inom kommer således att gälla för de automatiserade behandlingar som pågår och som har påbörjats efter . kommer denna lag – liksom personuppgiftslagen – i princip att gälla fullt ut för all automatiserad behandling av personuppgifter, oavsett när den har påbörjats. När det sedan gäller behandling av personuppgifter som påbörjats före , anser utredningen att den föreslagna lagen bör träda i kraft först . För sådan behandling av personuppgifter inom kommer således endast personuppgiftslagen att gälla till och med . När det gäller behandling som påbörjats efter gäller däremot såväl personuppgiftslagens bestämmelser som lagen om behandling av personuppgifter inom . Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen Utredningens förslag innebär vidare att det i socialtjänstlagen tas in en ny bestämmelse, 59 a §, som innebär att förbudet i 59 § första stycket samma lag mot att i s.k. sammanställningsregister hos socialnämnden anteckna uppgifter om ömtåliga personliga förhållanden inte skall hindra att personuppgifter behandlas hos , utvärdering, kvalitetssäkring, forskning och framställning av statistik (avsnitt 6.1.5). Vidare föreslås en ändring i 61 § socialtjänstlagen, som innebär att det i den paragrafen tas in en hänvisning inte bara till personuppgifts- lagen utan även till lagen om behandling av personuppgifter inom social- tjänsten (avsnitt 8.2). Även ändringarna i socialtjänstlagen föreslås träda i kraft (avsnitt 7.2). Beträffande 61 § socialtjänstlagen föreslås en viss övergångsreglering. Lag om behandling av personuppgifter inom Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas vid behandling av person uppgifter inom social- tjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är t illgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. 2 § Lagen tillämpas inte vid behandling av person uppgifter för forsknings- och statistikändamål. 3 § Med socialtjänst förstås i denna lag 1.verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke, 2.verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 3.verksamhet som bedrivs av , 4.verksamhet hos invandrarbyrå, 5.handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd åt asylsökande och andra utlänningar, 6.handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 7.handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelse- hindrade, 8.verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, samt 9.tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av verksamhet som avses i 1–8. Förhållandet till personuppgiftslagen, m.m. 4 § Om inget annat följer av denna lag, tillämpas person uppgiftslagen (1998:204) vid behandling av personuppgifter inom . 5 § I socialtjänstlagen (1980:620) finns särskilda bestämmelser om register m.m. hos socialnämnden. När personuppgifter får behandlas 6 § Personuppgifter får, förutom med den registrerades samtycke, be- handlas bara om behandlingen är nödvändig för att en arbets uppgift inom skall kunna utföras. Lagen hindrar dock inte att personuppgifter lämnas ut om det följer av lag eller förordning. 7 § Det ankommer på den personuppgiftsansvarige att, inom den ram som anges i 6 § och med beaktande av 9 § första stycket c person- uppgiftslagen (1998:204), bestämma för vilka ändamål personuppgifter får behandlas. Känsliga personuppgifter, m.m. 8 § En tillåten behandling av person uppgifter enligt 6 § innebär 1.att även uppgifter om pers onnummer och sådana känsliga person- uppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen (1998:204) får behand- las, 2.att även andra än myndigheter får behandla person uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessu- ella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden, samt 3.att personuppgifter får föras över till tredje land. Av 9 § första stycket e och f personuppgiftslagen följer att de person- uppgifter som behandlas skall vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen samt att inte fler personuppgifter får behandlas än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. 9 § Utöver vad som följer av personuppgiftslagen (1998:204) finns särskilda bestämmelser om bevarande och gallring i socialtjänstlagen (1980:620). 10 § För utlämnande av personuppgifter som finns inom gäller de begränsningar som följer av sekretesslagen (1980:100), socialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 11 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft . 2.I fråga om automatiserad behandling av personuppgifter, som påbörjats före och sådan behandling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före den 24 , skall lagen tillämpas först . I fråga om behandling av personuppgifter, som påbörjats före och sådan behandling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före , skall lagen tillämpas först . Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (1980:620) dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 59 a §, dels att 61 § skall ha följande lydelse. I fråga om automatiserad och viss behandling av personuppgifter finns bestäm- melser i personuppgiftslagen (1998:204). –––––––––––– Bestämmelsen i 59 § första stycket hindrar inte att person- uppgifter behandlas hos social- , ut- värdering, kvalitetssäkring, forskning och framställning av statistik I fråga om automatiserad och viss behandling av personuppgifter finns bestäm- melser i personuppgiftslagen (1998:204) och i lagen (2000:000) om behandling av personuppgifter inom social- tjänsten . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Under den tid datalagen (1973:289) skall tillämpas på viss behandling av personuppgifter, gäller dock 61 § i dess lydelse före för sådan behandling. Utredningens direktiv (dir. 1997:108) innebär ett uppdrag att utarbeta ett förslag till särskild författningsreglering för behandlingen av personupp- gifter inom . Enligt direktiven är syftet att garantera ett fullgott och för detta särskilda område specialanpassat integritetsskydd vid i första hand automatisk databehandling (ADB). Direktiven i sin helhet framgår av bilaga. För att informera sig om den behandling av personuppgifter som f.n. pågår inom och för att inhämta synpunkter i olika avseen- den, har utredningen besökt , och . Utredningen har också tagit del av ett antal tillstånd från Datainspektionen, som rör personregister inom social- tjänsten. Utredningen har vidare haft överläggningar med företrädare för Datainspektionen. Samråd har på sekretariatsnivå under arbetets gång skett med Nar- (S 1998:04). Utredningen har genom i , Helsing- fors, respektive , inhämtat material om relevant lagstift- ning i de övriga nordiska länderna. I , och har ännu inte antagits någon lagstiftning som är anpassad till Europaparla- mentets och rådets direktiv /46/EG av om s kydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. I finns emellertid ett förslag till lov om behandling af personoplysninger, som är föremål för behandling i . I har till överlämnats en proposition (Ot prp nr 92, 1998-99) om lov om behandling av personopplysninger (personopplysningsloven). I pågår arbete med att anpassa gällande datalagstiftning till EG-direktivet. har däremot en ny personuppgiftslag (nr 523/99), som är anpassad till EG-direktivet. Såvitt utredningen har kunnat utröna finns det i de övriga nordiska länderna ingen nu gällande specialreglering av behandling av personuppgifter inom och någon sådan lagstiftning synes inte heller vara aktuell. Utredningen har mot denna bakgrund gjort bedömningen att det inte är meningsfullt att lämna någon redogörelse för lagstiftningen i de övriga nordiska länderna. Utredningen har i uppdrag att utarbeta ett förslag till särskild författ- ningsreglering för behandlingen av personuppgifter inom . Med avses i detta sammanhang enligt direktiven verksam- het enligt socialtjänstlagen och anslutande lagar, inklusive sådan verk- samhet som bedrivs av enskilda. I direktiven sägs dock att utredningen har frihet i fråga om den närmare avgränsningen av vad som bör omfat- tas av förslaget och att utredningen inte heller är förhindrad att låta för- slaget omfatta något som formellt ligger utanför , om det finns ett naturligt samband och det i övrigt är motiverat. I det samman- hanget nämns i direktiven prop. 1996/97:115 Mer t illgänglig kollektiv- trafik, vilken proposition innehåller förslag till förändringar i fråga om färdtjänstverksamheten, som innebär att denna samhällsservice till funk- tionshindrade inte längre skall räknas som hörande till . Propositionen har sedermera lett till lagstiftning. ersattes socialtjänstlagens bestämmelser om färdtjänst och den särskilda lagen om riksfärdtjänst av en ny lag (1997:736) om färdtjänst respektive en ny lag (1997:735) om riksfärdtjänst (prop. 1996/97:115, bet. 1997/98:TU3, rskr. 1997/98:10). Innebörden av den ändrade regleringen kan i korthet sägas vara bl.a. att färdtjänst skall betraktas i första hand som en transportform i stället för en form av bistånd. Utredningen åter- kommer till bl.a. färdtjänsten i det följande. Den första fråga som utredningen har att ta ställning till är alltså vil- ken verksamhet som skall omfattas av författningsregleringen. Det kan mot denna bakgrund vara värdefullt att översiktligt försöka närmare be- skriva vad som avses med "verksamhet enligt socialtjänstlagen och an- slutande lagar" samt att ta upp och redovisa även annan verksamhet som kan anses ha ett nära samband med . I avsnitt 2.2 lämnas en redogörelse för socialtjänstlagen ( 1980:620). Därefter berörs i avsnitt 2.3 den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt den nya brottspåföljden sluten ungdomsvård. I avsnitt 2.4 behandlas vissa andra uppgifter som enligt lag eller förordning åvilar socialnämnd. I avsnitt 2.5 tas upp viss annan verksamhet som i 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) förstås som, räknas till eller jämställs med socialtjänst. Slutligen tas i avsnitt 2.6 upp exempel på annan verksamhet som kan anses ha ett nära samband med . 2.2Socialtjänstlagen (1980:620) Socialtjänstlagen (1980:620) är att betrakta som en i huvudsak målin- riktad ramlag. Den innehåller grundläggande värderingar och principer för verksamhet. De grundläggande principerna och soci- altjänstens mål uttrycks i lagens första paragraf, den s.k. portalparagra- fen. Där sägs att samhällets socialtjänst skall på demokratins och solida- ritetens grund främja människornas ekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktiva deltagande i samhällslivet. Social- tjänsten skall under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten skall bygga på respekt för männi- skornas självbestämmanderätt och integritet samt skall när åtgärder rör barn särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. I 2 § anges kommunens ansvar för inom sitt område. Kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver (3 §). Kommunens uppgifter inom fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer (4 §). gällde att inom varje kommun skulle finnas en nämnd, socialnämnden, för att full- göra kommunens uppgifter inom . I socialtjänstlagen och i flera andra lagar och förordningar finns föreskrifter om socialnämnden. Av 4 § andra stycket socialtjänstlagen framgår att vad som sägs om so- cialnämnd i lag eller annan författning skall gälla den eller de nämnder som kommunen inrättar för att fullgöra kommunens uppgifter inom soci- altjänsten. Kommunen får sluta avtal med någon annan om att utföra kommu- nens uppgifter inom . Genom ett sådant avtal får en kom- mun även tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Det yttersta an- svaret för kommunens uppgifter inom kan emellertid inte SOU 1999:109 Begreppet socialtjänst 29 överlåtas på annan (prop. 1992/93:43 s. 21). Inte heller får uppgifter som innefattar myndighetsutövning – t.ex. beslut om olika former av bistånd och stödåtgärder inom individ- och familjeomsorgen, tvångsåt- gärder enligt lagen om vård av unga eller enligt lagen om vård av miss- brukare – överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stif- telse eller en enskild individ (4 § tredje stycket). Beslutsfattande i sådana frågor kan sålunda inte läggas ut på entreprenad. Detsamma gäller soci- alnämndernas uppgifter enligt i samband med fastställan- de av faderskap och underhållsbidrag till vissa barn (a. prop. uppgifter och omfattningen av dessa framgår av 5 §. Där anges i första stycket att det till socialnämndens uppgifter hör bl.a. att medverka i samhällsplaneringen, informera om i kom- munen, genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förut- sättningarna för goda levnadsförhållanden, svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, e konomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. I 5 § andra stycket sägs att soci- alnämnden genom stöd och avlösning bör underlätta för dem som vårdar närstående som är långvarigt sjuka eller äldre eller som har funktions- hinder. Lagen innehåller vidare särskilda avsnitt om åtgärder mot missbruk samt omsorger om barn och ungdom, äldre människor och människor med funktionshinder. Reglerna i dessa avsnitt, till vilka utredningen åter- kommer i det följande, innehåller också målpreciseringar. I 6 b–6 f §§ regleras rätten till bistånd . Enligt 6 § har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat ) och för sin livsföring i övrigt ( annat bistånd ) på vissa villkor som anges i 6 b–6 f §§. Med annat bistånd avses hjälp i hemmet samt särskilt boende för service och omvårdnad för äldre eller bostad med särskild service för funktionshindrade (6 f §). Fram till den 1 janua- ri 1998 kunde sådant bistånd ges även i form av färdtjänst (se avsnitt 2.6.1). får vidare enligt §, om det finns skäl för det, ge bistånd i annan form eller utöver vad som följer av 6 b § (försörjningsstöd) eller 6 f § (annat bistånd). Sådant bistånd kan vara ett komplement till försörjningsstödet eller avse olika former av stöd samt vård- och behandlingsinsatser. I 7–10 §§ finns allmänna riktlinjer för socialnämndens verksamhet . Bland dessa riktlinjer kan särskilt nämnas att socialnämnden genom hemtjänst, dagverksamheter eller annan liknande social tjänst bör un- derlätta för den enskilde att bo hemma och att ha kontakt med andra (10 § första stycket). I 11 § finns bestämmelser om åtgärder mot missbruk . Enligt 11 § första stycket skall socialnämnden arbeta för att förebygga och motverka 30 Begreppet socialtjänst SOU 1999:109 missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. I samma paragrafs tredje stycke sägs att socialnämnden skall aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och den vård som han behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. Kan vård inom inte ges en missbrukare i samförstånd med honom enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen, får vård beredas missbrukaren utan samtycke med stöd av bestämmelserna i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (se avsnitt 2.3.3). De grundläggande bestämmelserna om omsorger om barn och ung- dom finns i 12 §. Där föreskrivs att socialnämnden skall verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. skall bl.a. samarbeta nära med hemmen och rikta särskild uppmärksamhet mot utvecklingen hos de barn och u ngdomar som visat tecken till en ogynnsam utveckling. Barn och ungdom skall beredas det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, skall socialnämnden sörja för vård och fostran utanför det egna hemmet. 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen uttalade regeringen (s. 91) att det bland de i 10–12 §§ uppräknade insatserna ingick sådana insatser som kunde sägas utgöra grunden för det sociala arbetet med barn, ungdomar, familjer, vuxna missbrukare och enskilda personer med psykosociala problem såsom det vid den dåvarande tidpunkten bedrevs inom . Enligt vad regeringen uttalade kunde detta bl.a. in- nefatta att lämna upplysningar till den enskilde, hänvisa till eller för- medla kontakt med andra samhällsorgan, motivationsarbete, all slags öppenvårdsinsatser samt vård utanför hemmet i form av placering i fa- miljehem eller i hem för vård eller boende. En annan uppgift som åvilar socialnämnden i dess omsorg om barn och ungdom är att tillgodose även det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts (12 §). Vidare skall kommunen enligt 12 a § erbjuda samarbetssamtal för att hjälpa föräldrar att bli eniga i frågor rörande vårdnad, boende och umgänge. Kommunen skall även sörja för att föräldrar får hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 § (avtal om vård- nad), 14 a § andra stycket (avtal om boende), eller 15 a § andra stycket (avtal om umgänge) Enligt samma bestämmelse skall kommunen sörja för att familjerådgivning, dvs. samtal med syfte att be- arbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer, genom kommunens försorg eller annars genom lämplig rådgivare kan erbjudas dem som begär det. Utredningen återkommer i avsnitt 2.4 till social- nämndens uppgifter inom området för fam iljerätt. SOU 1999:109 Begreppet socialtjänst 31 Socialtjänstlagen innehåller vidare ett avsnitt med särskilda regler till skydd för underåriga som vistas i ett annat hem än det egna ( 25–32 §§) och en bestämmelse om anmälan om misshandel m.m. mot underåriga (71 §). Kan inte insatser inom för barn och ungdom göras i samförstånd med den unge och hans vårdnadshavare enligt bestämmel- serna i socialtjänstlagen, kan den som är (under i vissa fall) – utan samtycke – beredas vård med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (se avsnitt 2.3.2). I 19–20 a §§ finns särskilda bestämmelser om omsorger om äldre människor . I 19 § anges socialnämndens skyldighet att verka för att äld- re människor får möjlighet att leva och bo självständigt och under trygga förhållanden och med respekt för deras självbestämmande och integritet. Enligt 20 § första stycket skall socialnämnden verka för att äldre människor får goda bostäder och ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. I paragrafens andra stycke an- ges kommunens skyldighet att inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor med behov av särskilt stöd. Med särskilda boendeformer avses bl.a. servicebostäder, gruppboenden och lokala sjukhem. Kommunens skyldighet att planera sina insatser för äldre anges i 20 a § andra stycket. Där föreskrivs att kommunen i planeringen skall sam- verka med samt andra samhällsorgan och organisationer. I 21 § slås fast kommunernas ansvar för människor med funktions- hinder. Där sägs att socialnämnden skall verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livs- föring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. skall vidare medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättning och att han får bo på ett sätt som är anpassat efter hans behov av särskilt stöd. Slutligen skall enligt bestämmelsen kommunen inrätta bostäder med särskild service för dem som till följd av sådana svårigheter behöver ett sådant boende. Personer med funktionshinder kan förutom enligt socialtjänstlagen erhålla stöd och hjälp enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (se avsnitt 2.5.5). I 71 a § finns en bestämmelse om anmälan om missförhållanden i omsorger om äldre eller funktionshindrade. I den mån den enskildes vårdbehov inte kan tillgodoses genom insat- ser i öppna former kan det – under förutsättning att den enskilde lämnar sitt samtycke – bli fråga om placering utanför det egna hemmet. Det kan ske i antingen familjehem eller hem för vård eller boende. För vård i så- dana hem finns bestämmelser i 22 och 24 §§ som är gemensamma för barn och vuxna. 32 Begreppet socialtjänst SOU 1999:109 I socialtjänstlagen finns också en rad bestämmelser som innebär upp- giftsskyldighet för socialnämnden (63–66 §§). Sammanfattningsvis kan sålunda sägas att verksamheten enligt soci- altjänstlagen är mångfacetterad och består inte bara i handläggning av ett ärende utan även av rent faktiskt handlande. Som framgått kan verk- samheten utgöras av bl.a. rådgivning, stödsamtal, hemtjänst, kontakt- verksamhet, vård och behandling antingen i öppenvård eller vid institu- tioner såsom behandlingshem, inackorderingshem och särskilda bostäder för äldre och funktionshindrade.