sou · GNB32 · 2000-01-01 00:00:00 — Om den steriliserade kräver ersätt- ning/skadestånd i sådana fall, bli inte den nu föreslagna lagstiftningen utan skadeståndslagen tillämplig. I paragrafen anges punktvis villkoren för att ersättning skall beviljas. Utred- ningen har i avsnitt 8.2 redovisat skälen för de respektive punkterna. Som huvudregel skall ersättning beviljas om vissa yttre omständigheter eller kriterier är uppfyllda. Det gäller om den sökande steriliserats utan att själv undertecknat eller skriftligen samtyckt till steriliseringen (p 1), om han eller hon var omyndig eller underårig när ansökan lämnades till medicinal- styrelsen eller när steriliseringen genomfördes (p 2), om han eller hon var intagen på någon anstalt eller institution när ansökan lämnades till medici- nalstyrelsen/eller steriliseringen genomfördes (p 3), om en person steriliserats på grund av att han eller hon rubricerades som sinnes- sjuk, sinnesslö eller epileptiker (p 4) eller om sterilisering ställts som ett uttryckligt myndighetskrav för att erhålla annan förmån eller tillstånd (p 5). Ansökan om sterilisering skulle göras hos medicinalstyrel- sen, därefter hos . Punkt 1 omfattar samtliga som steriliserats enligt lag samt de som steriliserats med stöd av 2 § lag. Exempel på uttryckligt myndighetskrav enligt p 5 är när sterilisering ställ- des som villkor för s.k. statlig mödrahjälp, ett behovsprövat bidrag som gavs till kvinnor med barn. I bestämmelsen finns även en punkt (p 6) enligt vilken den som sterilise- rats efter en otillbörlig påverkan eller försumlighet från myndighets sida också har rätt till ersättning. Som framhållits i allmänmotiveringen (avsnitt 8.2.3) kan frågan om myndighets påverkan framför allt antas bli aktuell vid steriliseringar där grunden var asocialt levnadssätt, steriliseringar i samband med abort där sterilisering inte ställdes som uttryckligt myndighetskrav och steriliseringar i samband med förlossningar. Om exempelvis en sterilisering framstått som medicinskt nödvändig inför en förlossning behöver det inte alltid ha varit otillbörligt att läkaren velat få kvinnans samtycke till ingrep- pet, även om man också i en sådan situation måste väga in kvinnans utsatta läge, särskilt om man ser situationen ur dagens perspektiv med våra krav på informerat samtycke. I de flesta fall måste påtryckningar från myndighetens sida anses oacceptabla med dagens synsätt, även när det gällt vuxna och intellektuellt kapabla personer. Också i andra fall är det tänkbart att övertalningar förekommit. kan dessa övertalningar eller påtryckningar ha kommit från enskilda personer som anhöriga, föräldrar till myndiga barn t.ex. förståndshandikappade eller från make, från hälso- och sjukvårdspersonal eller personal inom socialvår- den eller andra myndighetsliknande personer. Om tillståndsgivande myndig- het eller intygsskrivande läkare kan antas ha haft kännedom om sådana på- tryckningar mot den enskilde men varit passiv och inte tagit reda på den enskildes egen uppfattning kan det komma att betraktas som en sådan för- sumlighet att ersättning skall kunna betalas ut. För att ersättning skall beviljas räcker det att krav enligt en av de angivna punkterna är uppfyllt. I denna bestämmelsen anges att den som uppfyller kraven enligt 1 och 2 §§ är berättigad till ersättning av staten med . Denna ersättning är enligt allmänna skatterättsliga principer skattefri. Ersättningen skall utbeta- las efter att beslut om ersättning fattats. Den är personlig och kan inte överlåtas. Här anges som huvudregel att en ansökan skall göras av den steriliserade personligen men att det är möjligt att ansöka genom ombud eller ställföre- trädare om den enskilde på grund av sjukdom eller svaghet är förhindrad att själv skriva på ansökan. I paragrafen anges att en särskild nämnd skall handlägga och besluta i er- sättningsfrågorna efter att ansökan skett till nämnden. Utredningen har i avsnitt 9.2.3 redovisat hur nämnden skall vara sammansatt och i avsnitt 9.2 hur administrativa frågor i övrigt bör handläggas. Enligt bestämmelsen har den som söker ersättning rätt att företräda inför nämnden och lämna muntliga uppgifter. Enligt denna bestämmelse får nämndens beslut inte överklagas. Utredningen har i avsnitt 9.2.4 närmare redovisat skälen för detta. Lagen skall träda i kraft . Några övergångsbestämmelser för ikraftträdandet är inte nödvändiga, se avsnitt 11. Lagen skall endast tillämpas på ansökningar som kommer in till och med . Nämndens arbete avslutas först sedan beslut fattats i samtliga ärenden som kommit in . 13.2Förslag till ändringar i Sekretesslagen (1980:100) Denna bestämmelse är ny. Utredningen har i avsnitt 9.2.5 närmare angett skälen för dess införande. I bestämmelsen har angetts att även 7 kap 39 § omfattas av undantaget från meddelarfriheten. Utredningen har i nämnda avsnitt också angett skälen för den ändringen. Särskilt yttrande av sakkunnige Jag ansluter mig till utredningens förslag men vill gärna tillägga följande. Förslaget går mycket långt till förmån för vissa steriliserade personer. är inget att säga om att ersättning utgår också vid steriliseringar som varit korrekta enligt då gällande lag och ofta lär ha beslutats av myndigheter i bästa välmening; det är en naturlig konsekvens av att utredningen tar avstånd från då rådande värderingar. Mera tveksamt ur ett juridiskt perspektiv är att ersättning kommer att utgå även vid steriliseringar som varit medicinskt mo- tiverade och ibland också nödvändiga t.o.m. med dagens synsätt, t.ex. nöd- fallsingrepp i samband med abort eller förlossningar (se 2 § 1-4 p. lagförsla- get; jfr 6 p., som däremot medger undantag vid sådana ingrepp). Det är svårt att se att sådan operation, som avsett att hjälpa kvinnan i en kanske livsho- tande situation, skulle utgöra en kränkning som motiverade upprättelse och gottgörelse från statens sida. På liknande sätt kan man från skadeståndsrätts- lig synpunkt sätta i fråga, om samma ersättning bör utgå oavsett den sterili- serades ålder; framstår det som rimligt för den som tvångssteriliserats som 18-åring att hon inte får mer ersättning än kvinnor som efter ett antal barna- födslar övertalats att steriliseras (jfr 8.3.3 i betänkandet)? Också det mycket lindriga beviskrav som rekommenderas i betänkandet (8.2.3) innebär ett avsteg från vad som är vanligt i juridiska sammanhang. Jag kan emellertid hålla med om att det nu gäller en speciell undantags- situation, där man kan ha anledning att bortse från juridiska brister och inkonsekvenser; deras praktiska betydelse blir nog inte så stor. Starka hu- manitära skäl talar för att de drabbade - många vid hög ålder - skall kunna få ersättning snabbt och med så få juridiska komplikationer som möjligt. Vad jag vill betona är bara att utredningens resonemang inte gärna kan åberopas om statsmakterna skulle överväga ersättning till andra kategorier som på ena eller andra sättet blivit illa behandlade av myndigheterna i det förflutna. Då krävs både större konsekvens i lagstiftningen och bättre ga- rantier för att ersättning utgår till personer som verkligen lidit skada genom myndigheternas handlande. Särskilt yttrande av experten Det är angeläget att de som steriliserats mot sin vilja ges upprättel- se och att frågan om ersättning inte fördröjs. Jag vill av den anledningen inte motsätta mig utredningens förslag som har förutsättning att i praktiken fungera som en snabb lösning av ersättningsfrågan. Med kännedom om aktmaterialet, i detta fall främst de steriliseringsansökningar som förvaras i medicinalstyrelsens arkiv, vill jag ändå peka på vissa problem som gäller själva den konstruktion som valts. Jag befarar, för det första, att det kan uppstå gränsfall där frågan om tvång eller frivillighet förelegat blir svår att besvara utifrån de bevarade ansökningshandlingarna som ofta är svårtolkade. Det kan också finnas fall, särskilt bland efterkrigstidens medicinska steriliseringar, där handlingarna ger sken av fullständig frivillighet, men där den steriliserade själv upplevt att ingreppet utförts efter påtryckningar - aktmaterialet är skrivet av läkare och andra myndighetspersoner och speglar DERAS uppfattning, inte patien- tens. I några fall kommer ansökningshandlingarna över huvud taget inte att återfinnas och den steriliserade måste söka styrka sina uppgifter med an- stalts- eller sjukhushandlingar. Detta kommer sannolikt att ha liten betydelse beträffande tvångssterili- seringar utförda under 1930- vilka ofta skett i någon av de typsituationer utredningen identifierar. Jag delar därför utredningens uppfattning att många av de ersättningsfall som skulle komma ifråga blir okomplicerade. Det bevarade aktmaterialet kommer då att visa, att den steriliserade har rätt till ersättning enligt de kriterier utredningen har ställt upp. Men har typsituationerna mera sällan varit för handen, t.ex. beträffande de kvinnor som steriliserades på medicinsk indikation. Dessa kvinnor kommer därför att vara hänvisade till lagförsla- gets 2 § 6 p. enligt vilken de själva skall göra antagligt att de steriliserats mot sin vilja. Även om utredningen betonar att den som söker ersättning skall ges ett betydande tolkningsföreträde, och att beviskravet juridiskt sett är mycket svagt, återstår det principiella problemet hur handläggande myndighet skall hantera svårtolkade gränsfall. Så länge inte ALLA som säger sig ha steriliserats mot sin vilja ges rätt till ersättning - en modell som utredningen av olika skäl avvisar (kap. - måste det rimligen finnas en tydlig gräns bortom vilken den enskildes tolkningsföreträde inte gäller och där något slags bevis för att sterilise- ringen skett utan samtycke i stället måste framläggas. Någon sådan gräns, en precisering av beviskraven, har inte uppställts. Jag menar också att en sådan gräns är mycket svår, för att inte säga omöjlig, att fastställa. Det finns en glidande skala från tvång till frivillighet, och i gränslandet kan endast den enskildes subjektiva upplevelse av tvång avgöra frågan. Ett grundläggande problem är att steriliseringslagstiftningen som sådan, dess förarbeten och dess tillämpningsföreskrifter, avsiktligt skapade grå- zoner där tvång och frivillighet glidit in i varandra, bl.a. på så sätt att över- talning gjordes till en etablerad princip. Inte minst mot denna bakgrund kan det vara svårt att i enskilda fall rekonstruera omständigheterna kring steriliseringar som skett så länge 1934 och steriliseringslagar var i kraft. Enligt min mening borde man i högre grad beakta de praktiska svå- righeter som kan uppstå om ersättningsfrågan knyts till vad som eventuellt går att utläsa om tvång och frivillighet i de bevarade handlingarna. Dessa praktiska svårigheter har, för det andra, också en etisk dimension. Jag ställer mig tvekande till det beviskrav som åläggs dem som söker er- sättning, särskilt i de fall vid sidan av typsituationerna som omfattas av lagförslagets 2 § 6 p. Förvisso har många självmant hört av sig till utred- ningen för att beskriva omständigheterna kring deras sterilisering. Utred- ningen påpekar att det finns ett egenvärde, för den enskilde liksom för vår historiska förståelse av steriliseringspolitiken, i att dessa röster kommer till tals. Det är viktigt att de som tvångssteriliserats får vittna om de över- grepp de utsatts för. Vidare kan de typfall utredningen beskriver betraktas som ett officiellt erkännande av att det förekommit tvångssteriliseringar i och en precisering av hur dessa övergrepp gick till och vilka som drabbades av dem. Jag delar denna uppfattning. Alla steriliseringar som utfördes var dessutom inte tvångssteriliseringar; även detta bör betonas för att inte relativisera det lidande som de tvångssteriliserade har utsatts för. Men ett erkännande av denna HISTORISKA förståelse av steriliseringsfrå- gan behöver inte innebära att DAGENS fråga om ekonomisk ersättning kopplas till typfallen eller till de steriliserades egna berättelser. Det kan alltså diskuteras i vilken utsträckning det skall FORDRAS av dem som nu söker ersättning att de skall belägga och i viss mening vittna om vad de en gång har utsatts för. En sådan ordning kan uppfattas som en upprepad kränkning, särskilt om de steriliserade nu konfronteras med ett för dem nedsättande aktmaterial. (Ur denna aspekt hade det varit en fördel om be- viskravet kunnat begränsas till att gälla den steriliserande operationen som sådan.) Av angivna skäl - praktiska och etiska - finner jag det alltså problema- tiskt att frågan om ersättning kopplas till vad som går att utläsa ur aktmaterialet om tvång och frivillighet. I olyckliga fall riskerar ord att stå mot ord. Utredningen har sökt lösa detta problem med ett regelverk som, med juridiska mått mätt, konstruerats generöst för dem som söker ersätt- ning. Som jag ser det kvarstår emellertid en spänning mellan ¥ ENA SIDAN utredningens ambition att ge den sökande tolkningsföreträde, att vid tve- kan hellre bifalla än avslå en ansökan, och ¥ ANDRA SIDAN de beviskrav som trots allt ställs på den enskilde. Beslut vid regeringssammanträde: En särskild utredare skall tillkallas för att allsidigt belysa de politiska be- slutsfattarnas, myndigheternas, forskarsamhällets och den medicinska pro- fessionens ställningstaganden och ansvar vad gäller tillkomsten och till- lämpningen av den steriliseringslagstiftning som var i kraft i under 1930-, 1940-, 1950-, , fram till dess att den nuvaran- de steriliseringslagen trädde 1976. Lagstiftningens utformning och praktiska tillämpning präglades bl.a. av ett rashygieniskt synsätt som var förhärskande bland många beslutsfattare, forskare och läkare i liksom i andra länder. Lagarna, deras tillämpning och skälen till att de slutligen upphävdes skall sättas in i sitt historiska sammanhang och förhållandena i belysas i ett internationellt perspektiv. Många av dem som steriliserades blev offer för det synsätt som prägla- de lagstiftningen och tillämpningen av den. Det är angeläget att en kartläggning görs om hur omfattande verksam- heten var och på vilka indikationer steriliseringarna utfördes. Det är angeläget att de som steriliserades mot sin vilja eller på någon annans initiativ får en gottgörelse av samhället. Den särskilde utredaren skall överväga principerna för en sådan gottgö- relse. Ett förslag till ersättning skall läggas fram och kostnadsberäknas. Förslaget till ersättning och hithörande frågor skall redovisas med för- tur. Uppdraget i sin helhet skall vara slutfört . I denna bakgrundsbeskrivning används de begrepp som var gängse vid tiden för de aktuella lagarna, även om de är föråldrade. Efter utredningar beslutade riks- dag om 1934 års steriliseringslag (1934:171). Lagen reglerade endast ste- riliseringar av dem som på grund av rubbad själsverksamhet saknade för- måga att lämna giltigt samtycke till ingreppet. Det begränsade tillämpningsområdet av lagen ansågs medföra "vissa olägenheter" och var anledningen till att lagen efter utredning och förslag från regeringen i proposition 1941:13 ersattes av steriliseringslag (1941:282). Den nya lagen medgav sterilisering om någon av de i lagen angivna indikationerna var uppfyllda. För sterilisering krävdes att den enskilde samtyckt till ingreppet. Un- dantag fick fortfarande göras i de fall den enskilde på grund av rubbad själsverksamhet saknade förmåga att lämna giltigt samtycke. Medicinalstyrelsens tillstånd var en förutsättning för sterilisering. Un- dantag från kravet på tillstånd fick endast göras vid vissa nödsituationer då fara för liv eller hälsa förelåg. Tillståndet varade och ingreppet skulle rapporteras till Medicinal- styrelsen. De tre indikationer som nämndes i lagen var -Eugenisk indikation (om någon med skäl kunde antas genom arvsanlag komma att på avkomlingar överföra sinnesjukdom eller sinnesslöhet eller svårartad sjukdom eller svårt lyte av annat slag). -Social indikation (där någon bedömdes på grund av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan rubbning av själsverksamhet eller på grund av asocialt levnadssätt vara för framtiden uppenbart olämplig att handha vårdnaden av barn). -Medicinsk indikation (när det på grund av sjukdom, kroppsfel eller svaghet hos kvinna är påkallat att hon steriliseras för att föreb ygga havan- deskap som skulle medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa). I tillämpningsföreskrifter till lagen (KK 1941:387) reglerades vem som ägde rätt att ansöka om tillstånd för underårig eller omyndigförklarad och t.ex. då någon var föremål för åtgärd från samhällets sida. Utöver lag och kungörelse gällde också råd och anvisningar om till- lämpningen utfärdade av Medicinalstyrelsen. Frågan om en översyn av lag behandlades av . Diskussioner fördes i massmedia och krav ställdes på att en fri sterilisering skulle införas bl.a. i familjeplanerande syfte. I betänkandet Fri sterilisering (SOU 1974:25) föreslogs en sterilise- ringslag som byggde på ett nytt synsätt. Den bärande principen var att det skulle överlämnas till den enskilde att besluta om sterilisering. Den nya lagen beslutades av riksdag och trädde i kraft . steriliseringslag (1975: 580) är fortfarande i kraft. 0RINCIPER F¶R ERS¤TTNING VID SKADA Enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) skall staten eller kommun ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen svarar. Ansvaret gäller såväl när staten eller kommunen gjort sig skyldig till fel eller försummelse utan att det går att utreda vilken tjänsteman eller vilka tjänstemän som svarat för felet eller försummelsen som när en enskild tjänsteman gjort fel eller varit försumlig. Enligt 3 kap. 7 § skadeståndslagen får talan om ersättning enligt 2 § inte föras med anledning av beslut av bl.a. eller regeringen om inte beslutet upphävts eller ändrats. Detta förbud innebär bl.a. att talan inte får föras på grund av innehållet i en lag. Skadeståndslagen trädde i kraft . Före den tidpunkten fanns det inte någon generell lagreglering av det allmännas skadestånds- ansvar. De personer som steriliserats med stöd av den aktuella lagstiftningen före kan inte, med tillämpning av skadeståndslagen, er- hålla ersättning av staten. Äldre lag torde inte ha gett någon rätt till ersättning. Under alla förhål- landen är en sådan rätt utesluten med hänsyn till allmänna preskriptions- bestämmelser. För personer som steriliserats efter skall skadeståndslagen tillämpas på eventuella ersättningskrav. Rätt till ersättning förutsätter fel eller försummelse. En eventuell ersättning är även för dessa fall i regel preskriberad. Det är alltså sällsynt att den som steriliserats har något rättsligt befogat anspråk på skadestånd. Vid sidan av det lagreglerade området har regeringen möjlighet att be- tala ersättning ex . Denna möjlighet har regeringen utnyttjat endast undantagsvis och bara när mycket speciella omständigheter förelegat. har fått in 38 ansökningar från personer som steriliserats med stöd av i första hand lagstift- ning. Regeringen har i 16 fall utgett ersättning ex . Ersättningen har uppskattats med utgångspunkt i skadeståndsrättslig praxis för denna typ av skador och utgått till den enskilde med ca i nuvarande penning- värde. Regeringen har utgett ersättning endast i de fall formella fel har begåtts. handlar det om att samtycke saknats till ingreppet enligt föreskrif- terna i lagen. Fram steriliserades ett stort antal personer i vårt land med stöd av då gällande steriliseringslagstiftning. Lagarnas utformning och hur de kom att tillämpas i praktiken präglades bl.a. av ett rashygieniskt synsätt och en tro på folkrening som var förhärskande bland många beslutsfattare, forskare och läkare i liksom i andra länder. Många av dem som steriliserades blev offer för detta synsätt. är detta något som det svenska samhället starkt tar avstånd I uppdraget ingår att skapa klarhet om vilka överväganden som låg till grund för utformningen av 1934 och steriliseringslagar. Det är viktigt att den tillämpning som lagarna fick belyses och att den debatt som kan ha förts i riksdag, i de politiska partierna, av forskarsam- hället eller på annat sätt under de år lagarna var i kraft fram till dess de slutligen upphävdes redovisas och analyseras. Det är således angeläget att de politiska beslutsfattarnas, myndigheter- nas, forskarsamhällets och den medicinska professionens ställningstagan- den och ansvar blir allsidigt belysta. Lagarnas tillkomst, deras tillämpning och skälen till att de slutligen upphävdes skall sättas in i sitt historiska sammanhang och förhållandena i belysas i ett internationellt perspektiv. I uppdraget ingår också att göra en kartläggning av hur många personer som steriliserades med stöd av lagarna under de olika indikationerna, vilka de var och hur deras liv påverkades. Antalet steriliseringar som utfördes efter ansökan av någon annan än den person som steriliserades skall också redovisas. Av intresse är också att en kartläggning görs om eventuella för- ändringar i tillämpningen av lagstiftningen den var i kraft och de bakomliggande orsakerna till det. %RS¤TTNING TILL DEM SOM DRABBATS Det är angeläget att de som blivit steriliserade mot sin vilja eller på någon annans initiativ får en gottgörelse, trots att det inte finns någon formell skyldighet för staten att betala ersättning. Förslag skall läggas fram om ersättning till de drabbade, om vilka prin- ciper som skall gälla för en sådan ersättning och om hur handläggning och beslut i ersättningsärendena skall organiseras. &ORMER F¶R UTREDNINGENS BEDRIVANDE En särskild utredare skall tillkallas för att genomföra utredningsuppdraget. Till utredarens hjälp skall utses sakkunniga med bl.a. juridisk, socialmedi- cinsk och idéhistorisk kompetens. Det står utredaren fritt att, om han finner det påkallat, lägga fram de ytterligare förslag som kartläggningen och övervägandena under utred- ningen kan föranleda. Utredaren har också möjlighet att i sitt arbete över- väga och redovisa andra aspekter med anledning av uppdraget än dem som uttryckligen nämns i direktiven. Utredaren skall - om han så finner lämpligt - inhämta synpunkter från företrädare för olika samhällsintressen. För utredaren gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om prövning av offentliga åtaganden (dir 1994:23). Ut- redaren skall också redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) regionpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50) samt konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). Utredningen skall bedrivas skyndsamt. Förslaget om ersättning till de drabbade och därtill hörande frågor skall redovisas med förtur. Det förslag som läggs fram skall vara kostnadsberäknat. Utredningen skall vara avslutad . om sterilisering av vissa sinnessjuka, sinnesslöa eller andra som lida av rubbad själsverksamhet; Vi , med nåde. Konung, göra, veterligt: att Vi, med 1, funnit gott förordna som följer: Kan med skäl antagas att någon som lider av sinnessjukdom, sinnesslö- het eller annan rubbning av själsverksamheten är på den grund för framtiden ur stånd att handhava vårdnaden om sina barn eller kommer att genom arvsanlag på avkomlingar överföra sinnessjukdom eller sin- nesslöhet, må utan hans samtycke sterilisering enligt denna lag å ho- nom företagas, där han på grund av sin rubbade själsverksamhet varak- tigt saknar förmåga att lämna giltigt samtycke till åtgärden. Å sterilisering på grund av medicinska skäl äger lagen icke tillämp- ning. Sterilisering må, med undantag för det i 3 § avsedda fall, företagas al- lenast efter tillstånd av medicinalstyrelsen. Sådant tillstånd må ej lämnas utan att, om den som avses skola ste- riliseras är gift hans make, om han är underårig den som har vårdnaden om honom, om han är omyndigförklarad förmyndaren, samt om han är intagen å allmän anstalt dennas läkare. och föreståndare, där så kan ske, erhållit tillfälle att yttra sig.