sou · GNB333 · 2000-01-01 00:00:00 — RUGLQlUW ERHQGH RFK VlUVNLOW ERHQGH GlU NRVWHQ HM WDV XW VRP DYJLIW Sammanboende var för sig Dessa riktvärden måste anpassas till individuella förhållanden med led- ning av bl.a. delbeloppen i riksnormens försörjningsstöd och konsu- mentverkets hushållsbudget (Tabell 4), att man bor med helinackorde- ring i vissa former av särskilt boende (Tabell 6) samt de särskilda krav som måste ställas på förbehållsbelopp för yngre funktionshindrade (Tabell 5). Vidare måste särskild hänsyn tas till maka/make till person med stort omvårdnadsbehov, vilket redovisas senare i detta kapitel. 5.5.3Konsumentverkets hushållsbudget och andra hjälpmedel Med ledning av riksnormen för försörjningsstöd kan följande exempel på riktvärde för förbehållsbeloppet för äldre ensamboende resp sam- manboende göras: )|UEHKnOOVEHORSS 145 Tabell 4 ([HPSHO Sn YLOND SRVWHU VRP U\PV LQRP UDPHQ I|U ULNW YlUGHW PHG OHGQLQJ DY ULNVQRUPHQ RFK .RQVXPHQWYHUNHWV KXV Livsmedel, alla måltider 1/12 av högkost- 1/12 av högkost- 5.5.4Vägledande kommentarer till några kostnadsposter .RVW Kostnaden för livsmedel är beräknat med ledning av Konsument- verkets hushållsbudget . tillägg om för ensamboende är inräknat i kolumnen för ensamboende. Beloppet avser personer och uppåt och är snittet mellan beloppen för kvin- nor och män. hushållsbudget kan jämföras med riks- 146 )|UEHKnOOVEHORSS nivå som är för . Det beloppet skall täcka livsmedelskostnader för alla åldrar utom barn/ungdom vilket förklarar att den ligger högre än när som här de åldersanpassade beräkningarna används. Anpassning av kostnaden måste göras bl.a. i följande fall: ·9LVV PDW HUKnOOV YLD KHPWMlQVWHQ. Kostnaden för matlåda varierar, men var enligt kartläggning 1996 ofta per portion. Enligt Svenska Kommunförbundets kartläggning var medelkostnaden 37–. Denna kostnad täcker ett av dagens mål. Äldre personer bör äta två huvudmål per dag samt rejäl frukost och ett par mellanmål utöver detta. Om den äldre erhåller ett av dessa mål via kommunens hemtjänst innebär det en kost- nad om (räknat på /dag). Det är lika mycket som beräknat för alla mål under månaden. Det är up- penbart att i de fall då den enskilde erhåller färdiglagad mat från kommunen måste förbehållsbeloppet anpassas med hänsyn till denna merkostnad. Som jämförelse kan nämnas att Konsumentver- kets norm bygger på att lunchen lagad hemma kostar . ·0DW HUKnOOV L GDJYHUNVDPKHW I många kommuner betalar den en- skilde ett självkostnadspris för mat som erhålls i dagverksamhet. Även i dessa fall bör den enskildes förbehållsbelopp anpassas uppåt för att täcka denna merkostnad. I båda dessa fall kan PHUNRVWQDGHQ beräknas så att till förbehålls- beloppet läggs mellanskillnaden mellan vad den enskilde betalat för hemlevererad mat/mat på dagverksamhet och vad beräknar för en lunch/motsvarande per dag. ([HPSHO: Om den enskilde betalar mat à kan hans/hennes merkostnad anses vara 15 x (37–), dvs. ·.RUWWLGVERHQGH Här gäller ett omvänt förhållande, den enskilde be- talar vanligen en avgift som inkluderar kosten. I detta fall kan en modell för hur kommunen kan beakta hans/hennes förbehållsbelopp vara att exkludera kostnadsposten livsmedel ur förbehållsbeloppet för den period personen vistas i korttidsboende . ([HPSHO: Personen vistas på korttidsboende . För- behållsbeloppet när livsmedel är frånräknat är för hel månad , för halv månad således . Räknat för hela månaden är personens förbehållsbelopp då dessa + hälften av (avseende resten av månaden, när per- sonen bor hemma), dvs. 0|EOHU KXVJHUnG. Posten för möbler och husgeråd finns inte med i riksnormen för försörjningsstöd. I ett hushålls ekonomi är denna )|UEHKnOOVEHORSS 147 kostnad dock, sett över en lite , en ofrånkomlig post. Behovet av nyanskaffning av möbler upphör inte, tvärtom kan ökad ålder och funktionsnedsättningar ställa nya krav på inköp för att anpassa hemmet till ens nya livssituation. Husgeråd måste förnyas kontinuerligt. beräkning av denna post i hushållets ekonomi är tänkt i ett livsperspektiv. Det täcker inte det unga hushållets behov när man skall sätta bo, men väl kostnaderna för förnyelse av ens hem. bedömer inte att äldres kostnader skulle vara lägre än yngre personers. +XVKnOOVHO Kostnaden för hushållsel anges numer av Konsument- verket med en normalförbrukning för olika hushållstyper. Kostnaden varierar med leverantör av el. Den här uppgivna kostnaden är beräknad av med ledning av en vanlig kostnadsnivå. Kostnaderna för färdtjänst är vanligen relativt be- gränsade, beroende av att många färdtjänstberättigade gör relativt få resor. hade flertalet för vilka uppgift finns kostnader som var lägre än . I flertalet kommuner finns dock inget högkostnadsskydd. Ett undantag är där högkostnadsskyddet är samma som för 30-dagarskort för pensionär, . I detta förslag har kostnaderna för resor inkl. sjukresor samt vissa längre resor bedömts kunna rymmas inom den angivna nivån. Om en person har stora kostnader för färdtjänst eller resor på annat sätt får hänsyn tas i det individuella fallet. gSSHQ KlOVR RFK VMXNYnUG RFK OlNHPHGHO. Efter senaste höjningen är högkostnadsskydden för läkarvård och läkemedel sammantaget, räk- nat , i snitt . Detta belopp bör läggas in i förbehållsbeloppet för alla, eftersom studier visar att i stort sett alla som har äldreomsorg också har kostnader för hälso- och sjukvård 14. Av ålderspensionärerna hade kostnader . Utslaget blir det en kostnad om lägst . En dryg femtedel hade kostnader , dvs. (cirka 70 000 ålderspensionärer) hade kost- nader överstigande , alltså lägst . 15 Den nu genomförda tandvårdsreformen innebär att personer i ordinärt boende som har så omfattande hjälp att det kan jämförbaras med vad personer i särskilt boende har, får sin tandvård inom högkostnadsskyddets ram. Eftersom hemtjänsttagare med så omfattande hjälpinsatser är i minori- tet är det lämpligt att inom ramen för förbehållsbeloppet för personer i ordinärt boende ha ett belopp som medger normal tandvård. 15Äldreuppdraget 97:8 sid 24 samt tabellbilagan 148 )|UEHKnOOVEHORSS duella hänsyn får tas om tandvården är mer omfattande. formen har i dessa fall medfört ökade kostnader för den enskilde. 6WlGQLQJ I|QVWHUSXWV WYlWW GDJOLJYDUXLQN|S lUHQGHQ RFK DQGUD PRWVYDUDQGH VHUYLFHLQVDWVHU förutsätts normalt sett ingå i hemtjänstav- Om det av något skäl inte skulle ingå i hemtjänstutbudet måste förbehållsbeloppet anpassas till detta och vara högre än vad som redo- visats ovan för att täcka in denna typ av kostnader. Som redovisas i kapitel 6 ska alltid LQGLYLGXHOOD KlQV\Q tas. 5.5.5Särskilda riktlinjer för hänsyn till funktionshindrade Enligt den senaste nationella undersökningen () är det alltjämt ovanligt med högre förbehållsbelopp för yngre funktionshind- rade.16 Kommunernas regler för hur merkostnader för funktionshinder skall beaktas är vanligen otydliga eller helt obefintliga. Detta tyder på att det krävs en precisering från lagstiftarens sida hur yngre funktionshindrade skall garanteras rimliga levnadsvillkor. Av- giftsutredningens (SoU 1995:35) föreslog att förbehållsbeloppet för ensamstående funktionshindrad skulle vara av basbeloppet (1998), lika för hela landet. Utredningens primära uppdrag är att lägga förslag om avgifter för äldre personer. Eftersom majoriteten av landets kommuner tillämpar samma avgifter för såväl yngre personer som har insatser enligt SoL som för de äldre finns det ändå anledning att lägga förslag även för för- behållsbelopp för personer som lever ett mer aktivt liv och har att klara större kostnader och spara till kommande investeringar på samma sätt som andra yngre hushåll. Utgångspunkten för detta riktvärde är dels den nivå som redovisats ovan för äldre, dels det utredningsmaterial som avgiftsutredningen re- dovisade i sitt betänkande. Denna utredning anförde bland annat att den generellt höga kostnadsnivån som personerna/hushållen har till följd av funktionshinder samt problemet med inkomster som inte räcker till innebär att de åtgärder som vidtas enligt utredningen bör vara gene- rella.18 I denna utredning konstateras vidare att yngre personer har be- hov av att kunna sätta av medel för att kunna klara större kostnader och sparande. 17Socialstyrelsen följer upp och utvärderar, 1996:6, sid 61 18SoU 1995:35 sid 249 ff )|UEHKnOOVEHORSS 149 Tabell 5 5LNWYlUGH I|U \QJUH IXQNWLRQVKLQGUDGH VDPW H[HPSHO Sn GH NRVWQDGVSRVWHU VRP U\PV LQRP GHWWD EHORSS 1/12 av högkostnads- 1/12 av högkostnads- 150 )|UEHKnOOVEHORSS 5HVRU Kostnaderna för resor är normalt sett stora för personer med funktionshinder. Detta täcks endast till en del av handikappersättning, bilstöd m.m.. Avgiften för färdtjänst varierar i landet. Beloppet för re- sekostnader här är att betrakta som en schablon, som måste anpassas till respektive individs faktiska kostnader. gYULJD VW|UUH NRVWQDGHU Yngre personer bör t.ex. ha möjlighet att sätta av medel för sparande eller ha medel för avbetalning på investe- ringar av skilda slag, för sitt boende, bil etc, liksom ha möjlighet att kunna spara till t.ex. semesterresa. Yngre funktionshindrade har också, enligt avgiftsutredningens bedömningar, ofta GROGD PHUNRVWQDGHU I|U VLWW IXQNWLRQVKLQGHU. Med detta begrepp avsåg avgiftsutredningen mer- kostnader som inte beaktades av handikappersättning och andra stöd- former. Vanligast var merkostnader förknippade med inventarier och hushåll, tandvård m.m., kläder och kost. I första hand måste dock indi- viduella hänsyn tas vad gäller specifika kostnader den enskilde har och som inte täcks av andra trygghetssystem. 5.5.6Särskilt boende med helinackordering Beloppen måste vidare anpassas för särskilt boende där personen er- håller all kost och denna debiteras som avgift. Jag föreslår att riktvärdet i dessa boendeformer beräknas med ledning av den hushållsbudget som redovisades ovan i Tabell 25. prisnivå innebär detta således att en ensamboende skall ha lägst kvar för övriga personliga kostnader. Denna nivå ut- gör 1999 för ensamboende av basbeloppet och för ma- kar/sammanboende . Med detta belopp förutsätts den en- skilde kunna täcka kostnader för samtliga de kostnadsposter som ingår i den ovan redovisade hushållsbudgeten exkl. förbrukningsvaror, möb- ler och husgeråd. )|UEHKnOOVEHORSS 151 Tabell 6 5LNWYlUGH I|U VlUVNLOW ERHQGH GlU NRVWHQ WDV XW VRP DYJLIW VDPW H[HPSHO Sn GH NRVWQDGVSRVWHU VRP U\PV LQRP GHWWD EHORSS 1/12 av högkostnads- 1/12 av högkostnads- 0|EOHU KXVJHUnG I den mån den äldre inte kan ta med sig möbler från sitt tidigare boende förutsätts vårdgivaren tillhandahålla lämpliga möbler m.m. kostnadsfritt. Om den enskilde själv måste köpa möbler, hålla sig med husgeråd eller liknande måste kommunens förbehålls- belopp vara i motsvarande mån högre. Samma gäller om vårdgivaren tar ut särskild ersättning för möbler eller annan utrustning utanför avgiften. 152 )|UEHKnOOVEHORSS 5HVRU Någon post för resor är inte medtagen i exemplen i tabellen ovan. Normalt sett beräknas dessa kunna rymmas inom ramen för pos- ter som fritid. Individuella hänsyn måste tas. 5.6Vad avgift resp förbehållsbelopp ska täcka När kommunen fastställer sitt förbehållsbelopp skall hänsyn tas till vad den enskilde skall täcka med sitt förbehållsbelopp och vad som ligger utanför. Om någon eller flera av de tjänster som vanligen ingår i avgif- ten i en kommun måste köpas privat måste förbehållsbeloppet anpassas till detta. På motsvarande sätt kan förbehållsbeloppet i en kommun vara lägre om den enskilde inte behöver bekosta t.ex. hushållsel, läkarvård eller läkemedel själv. Avgiften förutsätts således täcka kostnader för: ·kommunal hälso- och sjukvård ·trygghetslarm (avser såväl teknik, larmbevakning som utryckningar) ·städning, fönsterputs och tvätt ·dagligvaruinköp och andra ärenden (post, bank, apotek och lik- nande) Om något av detta måste täckas av den enskildes förbehållsbelopp skall detta anpassas uppåt så att det rymmer kostnaden för den aktuella ut- giften. I särskilda boendeformer förekommer att kommunen debiterar extra för t.ex. tvättmedel, tillgång till lakan, möbler etc. Detta torde normalt sett vara att betrakta som avgift. Om en kommun låter denna typ av kostnader ligga utanför avgiften skall förbehållsbeloppet ökas i motsva- rande mån. Som nämnts ovan måste förbehållsbeloppet anpassas till om den en- skilde har förhöjda livsmedelskostnader därför att han/hon erhåller fär- diglagad mat från kommunen eller äter huvudmålet på en dagverksam- het. )|UEHKnOOVEHORSS 153 Härutöver skall individuella hänsyn tas, vilket utvecklas närmare i kapitel 6. I flertalet kommuner måste den enskilde själv uppmärksamma kommu- nen på att han eller hon inte har sitt förbehållsbelopp kvar när avgiften är betald. I regeringens proposition 1997/98:113 anförs att även om ansvaret för att ge kommunen kunskap om att jämkning kan behöva ske vilar på den enskilde, så är det kommunens ansvar att se till att den en- skilde erhåller sitt förbehållsbelopp. Det är kommunens ansvar att ge omsorgstagaren sådan information att denne eller anhörig kan bedöma vilka uppgifter som skall lämnas. (prop 1997/98:113 sid 82). Med de förslag som redovisats ovan kommer den enskildes rättssä- kerhet att stärkas genom att kommunerna tydligare åläggs att inhämta aktuella uppgifter om inkomster och boendekostnad. 5.8Överväganden och ekonomiska konsekvenser Den enligt min bedömning mest angelägna åtgärden är att skydda de pensionärer som har små inkomster, så att de har tillräckliga medel kvar för sina personliga behov när avgiften är betald. Det finns en stor spännvidd i bedömningen av vad som anses vara tillräckliga medel mellan landets kommuner. har i sina uppföljningar av hur den nya lagstiftningen tillämpas påtalat att riksnormen, liksom den tidigare socialbidragsnormen, inte är rätt utgångspunkter vid faststäl- lande av förbehållsbelopp, eftersom dessa normer är beräknade efter mer kortvariga inkomstbortfall. Jag delar denna bedömning. För äldre- omsorg som kan utgå är det en bättre utgångspunkt att tillämpa den av fastlagda skäliga levnadsnivå som tillämpas när så kallat särskilt bostadstillägg utbetalas enligt lagen om bostads- tillägg för pensionärer (). Det finns en god överensstämmelse mellan denna nivå – 122 pro- cent av basbeloppet (för en ensamstående är det, avrundat till helt tio-tal kronor ) – och beräkning av en hushållsbudget för ett pensionärshushåll. Det är ytterligare ett skäl för 154 )|UEHKnOOVEHORSS att använda skälig levnadsnivå enligt BTPL som riktvärde när förbe- hållsbeloppet läggs fast. I enlighet med intentionerna i LSS att funktionshindrade skall till- försäkras goda levnadsvillkor bör förbehållsbeloppet för yngre funk- tionshindrade sättas högre, förslagsvis till av basbeloppet för ensamstående (). I särskilt boende måste nivån anpassas eftersom den boende där be- talar en avgift även för kosten. Vid en jämförelse med nivån för ordi- närt boende kan av basbeloppet, nivå, för ensamboende vara rimligt. Avgiften förutsätts täcka kostnader för personlig omsorg och kom- munal hälso- och sjukvård, serviceinsatser (såsom städ, tvätt, snöröj- ning, dagligvaruinköp, matdistribution och ärenden), korttidsboende , biståndsbeslutad dagverksamhet, trygghetslarm (såväl teknik, larmbe- vakning som utryckning), ledsagarservice, avlösning av anhörig/när- stående. I särskilda boendeformer skall t.ex. tvättmedel, tillgång till lakan och möbler ingå i avgiften. Om någon av dessa poster ligger utanför avgiften och därmed måste täckas av den enskildes förbehållsbelopp skall nivån för förbehållsbe- loppet anpassas uppåt så att det rymmer kostnaden för den aktuella ut- giften. I kommunens avgiftsbestämmelser skall hänsyn också tas till om den enskilde har merkostnader för mat därför att han/hon erhåller fär- diglagad mat eller äter vissa mål på exempelvis dagverksamhet. Kommunen skall också pröva om det på grund av individuella om- ständigheter finns särskilda skäl för jämkning, se kapitel 6. Kvarboende make/makas rätt tillgodoses enligt min bedömning ge- nom den ändring av 35 § SoL som trädde i kraft . Det bör klarläggas att avtal om periodiskt underhållsbidrag mellan ma- kar inte skall påverka avgift. Vissa kommuner påverkas inte alls av det förtydligande av vad som avses med tillräckliga medel som jag föreslår, eftersom de redan har en nivå som överensstämmer med eller är högre än mitt förslag på rikt- värde. I flertalet kommuner innebär dock riktvärdet ett höjt förbehållsbelopp. Det behöver i sig inte innebära effekter på avgifterna. En kommuns taxesystem kan vara konstruerat så att de flesta har mer än kommunens förbehållsbelopp kvar efter att ha betalat sin avgift och därmed har en nivå enligt förslagen ovan. I andra kommuner åter skulle en höjning av förbehållsbeloppet kunna medföra betydande )|UEHKnOOVEHORSS 155 effekter på avgiftssystemet, och sänkta intäkter för kommunen. Det har inte varit möjligt att göra beräkningar kommun för kommun. Den analys SCB gjort på uppdrag av utredningen visar att en regle- ring av förbehållsbeloppet enligt ovan innebära en intäktsminskning för landets kommuner om totalt cirka 400–. Beräkningsgrunderna redovisas i kapitel 10. 5.9Högre förbehållsbelopp för make/maka/sambo Kommunernas skyldighet att ta hänsyn till make/maka/sambo till per- son med omfattande hjälp har tydliggjorts med tillägget i 35 § SoL, När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att omsorgs- tagarens maka eller sambo inte drabbas av en oskäligt försämrad eko- nomisk situation. Av förarbetena framgår att den av makarna som inte har det omfattande omsorgsbehovet skall kunna leva ett liv med rim- liga privatekonomiska villkor (prop 92/93:129, återgivet i prop 97/98:113). Detta innebär bl.a. att make/maka skall ha möjlighet att bo kvar i den tidigare gemensamma bostaden så länge han/hon själv önskar. Det ger inget utrymme för att tillämpa tak för vilken bostadskostnad som kommunen tar hänsyn till vid bedömningen av förbehållsbelopp. Vi- dare är det inte möjligt att ha HWW riktvärde, lika för alla, för förbehålls- belopp. Hänsyn skall ju tas till den privatekonomiska situationen innan den ena parten fick ett omfattande omsorgsbehov. Effekterna av lagstiftningsändringen och om den ger tillräckligt skydd för makar bör följas och utvärderas innan ytterligare föränd- ringar sker. Enligt 6 kap. 1 § skall makarna, var och en efter sin förmåga, bidra till det underhåll som behövs för att deras gemensamma och personliga behov skall tillgodoses. Om det som den ena maken skall bidra med inte räcker för den makens personliga behov eller för de betalningar som den maken annars ombesörjer för familjens under- håll, skall enligt 2 § i samma kapitel den andra maken skjuta till de pengar som behövs. Om makarna inte bor tillsammans varaktigt och 156 )|UEHKnOOVEHORSS om den ena maken försummar sin underhållsskyldighet får domstolen ålägga den maken att betala underhåll. Till makars gemensamma utgifter räknas kostnader för mat och bostad. Kostnader för kläder, hygien och dylikt hör till en makes egna, särskilda behov. Mellan makar gäller underhållsavtal om det inte föreligger någon ogiltighetsgrund som exempelvis att avtalet upprättats för skens skull. Om avtalet är giltigt mellan makarna gäller det också mot makarnas borgenärer, under förutsättning att makarna håller sig inom ramen för den underhållsskyldighet som följer av lagen så att det inte är fråga om en förtäckt gåva. Av ett rättsfall (628-94) framgår att Regeringsrätten ansåg det vara i princip förenligt med föreskrifter att vid en avgiftsbe- räkning beakta båda makarnas inkomstförhållanden. Däremot får en hälftendelning av de sammanslagna inkomsterna inte genomföras om det leder till att omsorgstagare hänvisas till makens underhållsskyldig- het i stället för att få förbehållsbelopp tillgodosett. har skrivit följande i rapporten för vård och omsorg - ett hjälpmedel Den trygghet makarna vill åstadkomma genom ett civilrättsligt un- derhållsavtal torde därför kunna tillgodoses inom ramen för kom- munens avgiftsbestämmelser. Enligt förbundets bedömning ändrar inte ett civilrättsligt underhållsavtal förutsättningarna för kommu- nernas avgiftsberäkning.– – – Ett avtal om underhållsbidrag gäller, som ovan konstaterats, mot tredje man under förutsättning att makarna inte är sammanboende, att avtalet inte är upprättat för skens skull och att makarna i avtalet håller sig inom ramen för den underhållsskyldighet som följer av lagen. Uppfyller inte ett avtal samtliga dessa förutsättningar så måste det stå klart att det inte heller kan ha någon påverkan på kommunernas av- giftssättning. Däremot är det oklart hur ett avtal som uppfyller dessa förutsättningar kommer att behandlas vid en rättslig prövning. Med tanke på de ändringar i 35 § SoL som trätt i kraft /99 kan det i och för sig ifrågasättas hur ofta en sådan situation överhu- vudtaget kommer att bli aktuell. Syftet med dessa ändringar är just att gifta eller sammanboende personer, som har gemensam ekonomi, inte skall drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation på grund av att den andra maken har ett stort hjälpbehov med höga avgifter. Skulle en situation ändå uppstå där en make genom underhållsavtal kompenseras med ett högre belopp än vad han/hon skulle ha efter kommunens avgiftsberäkning för maken står det inte klart att domstol )|UEHKnOOVEHORSS 157 vid en rättslig prövning skulle anse att underhållsavtalet kan lämnas utan avseende vid avgiftsberäkning enligt 35 § SoL. Frågan om huruvida en offentligrättslig avgift kan inkräkta på ett i avtal fastställt underhållsavtal är däremot obesvarad. När det gäller just avgifter har dock denna frågeställning aktualiserats i underrätt. Innan frågan prövats av Regeringsrätten är det med nuvarande lag- stiftning oklart huruvida underhållsavtal skall beaktas vid bestämmande av avgift jämlikt 35 § SoL. Ett domstolsavgörande med innebörden att avtal om att under- hållsavtal kan påverka beslut om äldreavgift kan leda till en rad svår- överskådliga och oönskade effekter. En av dessa är svårigheten att be- döma vilka avtal som skall anses vara i överensstämmelse med äkten- skapsbalkens ramar. Vidare är det naturligtvis inte heller önskvärt att enskilda genom civilrättsliga dispositioner kan åstadkomma en avgifts- jämkning som inte är avsedd i varken kommunal- eller sociallag. För att undanröja den oklarhet och ovisshet som råder i fråga om underhållsavtal föreslår jag att det i 35 § SoL anges att periodiskt underhållsbidrag mellan makar inte skall påverka avgift. Enligt min mening är reglerna om förbehållsbelopp tillräckligt skydd. Förståelsen och acceptansen av en sådan bestämmelse är naturligtvis avhängig i vilken utsträckning den enskilde garanteras förbehållsbelopp genom lagrummet. gällde ett inkomstrelaterat förbehållsbelopp (30/20-regeln) för ålderdomshemsavgift. före- slog att skulle lägga fast ett förbehållsbelopp som, tillsam- mans med regler för BTP, så långt möjligt skulle garantera att den enskilde fick behålla viss del av inkomster utöver folkpension och pen- sionstillskott. 158 )|UEHKnOOVEHORSS Som redovisas mer utförligt nedan i kapitel 7 kan marginaleffekterna vara betydande när effekterna av skatt, reduktion av BTP och inkomst- relaterade avgifter läggs samman. Det finns exempel på kommuner där den enskilde får mindre kvar om inkomsten ökar. Marginaleffekterna beror på ett samspel mellan skatt och BTP. Så kommer det att förbli även när det nya pensionssystemet träder 2001, och inget tyder på att marginaleffekterna kommer att minska. För den enskilde pensionären kan effekterna av ökad skatt och reducerad BTP innebära att av en tjänad hundralapp försvin- ner. För en annan pensionär, som inte har BTP, kan effekten begränsa sig till att något går bort. Att utforma enhetliga och enkla regler för hur stor andel av en inkomstökning som kan få gå till höjd avgift är knappast möjlig. Min bedömning är att kommunerna själva vid utformningen av taxe- systemen måste bevaka att den enskilde får nytta av ATP- och andra in- komster utöver folkpension och pensionstillskott.