sou · GNB3104 · 2000-01-01 00:00:00 — Skuldtäckning enligt sambolagen skall i första hand ske ur den egen dom som skulden är hänförlig till. Om en skuld inte kan hänföras till någon särskild egendom skall den täckas med sådan egendom som inte skall ingå i delningen. Först om den egendom som inte skall ingå i del ningen inte räcker till för att täcka dessa skulder är det möjligt att ta i anspråk den egendom som skall ingå i delningen (7 § andra stycket sambolagen). En skuld är hänförlig till viss egendom främst om den är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen. Även andra former av samband mel- lan skuld och egendom kan emellertid förekomma, t.ex. om skulden har uppkommit genom att ett lån tagits för att finansiera inköp av egen- domen eller om skulden beror på att egendomen förvärvats på kredit (prop. 1986/87:1 s. 261). Skuldavräkningsreglerna har ansetts skydda den ena parten i ett samboför hållande utan att borgenärsintressena åsidosätts (a. prop. s. 103). Det ankommer på den part som begär skuldavräkningen att styrka att skulden är hänförlig till den egendom som skall delas eller att skulden visserligen inte är hänförlig till denna egendom men ändå är avräk nings- gill därför att den inte kan täckas med annan egendom som par ten har (a. prop. s. 261). Vad som återstår av värdet av sambornas bostad och bohag efter avdrag för skulder skall normalt delas lika mellan samborna (8 § sambo - lagen). 4.6.6Inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet Inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet är i princip överensstämmande för makar och sambor (7 kap. 5 § ÄktB och 17 § sambolagen). Regleringen är dock inte heltäckande och endast del- vis sanktionerad. Den egendom som skyddas genom rådighetsinskränkningarna enligt sambolagen är endast bostad och bohag. Samtycke från sambo krävs bl.a. för försäljning av bostad och bohag, uthyrning av bostad, inteckning i fast egendom och pantsättning av bostad och bohag. När det gäller fast egendom som innehas av make kontrollerar inskrivningsmyndigheten att samtycke från andra maken finns. För att sambor skall erhålla samma skydd som makar mot dispositioner från andra makens sida krävs en anmälan till inskrivningsmyndigheten om att Överväganden och förslag beträffande sambolagen 223 fastigheten som är lagfaren för en av samborna eller en tomträtt för vil- ken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda (2 § andra stycket sambolagen). En sambo som inte gjort sådan anmälan till inskrivningsmyndigheten har små möjligheter att få upp rät- telse för en eventuell rättsfö rlust. Vad gäller belåning av fastighet är det endast i de fall när inteck- ningsbelastningen på egendomen ökar som det krävs samtycke. Med andra ord är det endast nya inteckningar som kräver samtycke. Något samtycke till själva pantsättningen krävs inte. Det föreligger således inget hinder mot att en make eller sambo som äger en fastighet använder ett äldre obelånat pantbrev (ägarhypotek) för ett nytt lån utan att inhämta den andra partens samtycke. Anledningen härtill har ansetts vara att det skulle föranleda praktiska problem inom kredi tlivet om varje kreditgivare själv skulle bevaka att kravet på samtycke var uppfyllt med risk för rättsförlust som kunde följa om detta försummades (prop. 1986/87:1 s. 136). I departementspromemorian Ds 1997:84 Elektroniskt ansökningsför farande i inskrivningsärenden m.m. föreslås emellertid att kravet på skriftligt samtycke från make och sambo till inteckning av fast egendom och tomträtt avskaffas och ersätts med ett medgivande till pant- sättning av egendomen. Om make eller sambo utan andra partens samtycke säljer egendomen eller upplåter nyttjanderätt till egendom kan rättshandlingen för ogiltig och gå åter på talan av den . Detsamma gäller vid pant- sättning av bohag. Överlåtelse eller pantsättning av bohag skall inte förklaras ogiltig om den nya innehavaren fått egendomen i sin besitt ning i god tro. Talan skall väckas hos domstolen från det att den andra sambon fick kännedom om förfogandet över bosta den eller överlämnandet av bohaget. Talan får dock inte väckas efter det att lagfart eller inskrivning beviljats. Varken ÄktB eller sambo lagen innehåller några bestämmelser som tar sikte på det fall att en make eller sambo utan samtycke eller tillstånd har intecknat fast egendom eller tomträtt (jfr 7kap. 9 § ÄktB och 19 § sa mbolagen). Avsaknaden av reglering i inteckningsfallet har sin förklaring i att det ålig ger inskriv- ningsmyndigheten att i förekommande fall kontrollera att erforderligt samtycke eller tillstånd finns. Saknas samtycke eller tillstånd föreligger hinder mot att bevilja inteckning och ansökningen skall i stället vilandeförklaras. För det fall inskrivningsmyndigheten ändå skulle ha beviljat inteckning har make (eller sambo som gjort anmälan enligt 2 § andra stycket sambolagen) möjlighet att föra talan mot inskrivnings- beslutet (jfr , a.a. s. 198). I de fall gemensam bostad inte utgörs av fast egendom eller tomträtt fordras medgivande till pantsättning. Pantsättning av t.ex. en bostadsrätt fordrar således medgivande av andra maken eller sambon. 224 Överväganden och förslag beträffande sambolagen sådan pantsättning utan samtycke eller tillstånd är sanktionerad i ÄktB eller sambolagen. Om en make eller sambo utan medgivande eller tillstånd har pantsatt en bostadsrätt saknar den andra sambon såle des möjlighet att väcka talan om ogiltighet av pantsättningen och åter gång av densamma (jfr , a.a. s. 198 f.). Rådighetsinskränkningsreglerna har inte primärt något ekonomiskt syfte. Skadestånd kan därför inte bli aktuellt i de fall en make eller sambo har för fogat över egendomen utan den andra makens eller sam- bons medgivande och rättshandlingen blir bestående (jfr , a.a. s. 206). I Ds 1997:84 diskuteras om inte make eller sambo skall ges möjlighet att föra talan vid domstol om ogiltighet och återgång av pantsättning. Detta anses dock medföra praktiska olägenheter för kreditlivet. Med hänsyn till att flertalet långivare, banker och kreditinstitut står under offentlig tillsyn får det dessutom antas att dessa regelmässigt ser till att samtyckesreglerna följs så långt som möjligt. Mot bakgrund härav anses i promemorian övervägande skäl tala för att inte införa någon regel av detta slag (s. 50). Promemorian bereds inom departe- mentet. 4.6.7Kommitténs överväganden och förslag 4.6.7.1Behovet av en redovisningsregel Förslag: En bodelning enligt sambolagen skall ha sin utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag samboförhållandet upphör. Varje sambo skall vara skyldig att tills bodelning förrättas eller frågan om bodelning faller redovisa för egendom som utgör samborättsgods samt för bostad som innehas med hyresrätt eller bostadsrätt och kan bli föremål för övertagande. Endast bostad och bohag som förvärvats för gemensamt bruk, ingår enligt gällande reglering i samborätten. Utgångspunkten vid bodelning enligt sambolagen är således vilken slags egendom det rör sig om och i vilket syfte den anskaffats. Om bostad eller bohag som införskaffats för gemensamt bruk säljs eller på annat sätt avhänds ingår värdet av egendomen inte i bodelningen. Sker avhändandet efter det att sambo- förhållandet upphört men innan bodelning äger rum är det tveksamt om värdet ingår i bodelningen. Om en sambo agerar illojalt och avhänder sig egendom i tiden mellan förhållandets upphörande och bodelningen finns Överväganden och förslag beträffande sambolagen 225 det få möjligheter att ingripa eftersom reglerna om godtrosförvärv i många fall medför att transaktionen blir bestående. Rådighets- inskränkningsreglerna har inte något primärt ekonomiskt syfte. Skade- stånd kan således inte bli aktuellt i de fall en sambo har förfogat över egendomen utan den andra sambons samtycke. De bristande möjligheterna att ingripa mot illojala förfaranden sedan förhållandet upphört men innan bodelning sker föranleder två frågor. För det första kan det diskuteras om inte bodelningen bör ha sin utgångspunkt i egendomsförhållandena en viss dag (den dag förhållandet upphör) och för det andra om det inte finns behov av en bestämmelse om redovisningsplikt. Sambolagen syftar bl.a. till att bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bäst behöver det. Genom bodelningen sker emellertid också en värdemässig delning. Denna delning hänför sig i princip till tidpunkten för samboförhållandets upphörande. Beträffande skulderna anges det i nuvarande 7 § att vid andelsberäkningen av vad en sambo äger av bostad och bohag skall avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambon hade när samboförhållandet upphörde. Sedan samboförhållandet upphört kan man inte längre förvärva tillgångar för gemensamt bruk. Den dag samboförhållandet upphör är alltså den kritiska dagen, dvs. den dag som är grundläggande för bodelningen. Enligt kommitténs uppfattning bör det även beträffande tillgångarna klargöras att det är den egendom som sambon hade när förhållandet upphörde som skall ingå i bodelningen. Härigenom kommer värdet av samborättsgodset som fanns att ingå i bodelningen oavsett om egendomen finns i behåll eller inte. En sådan ordning förstärker skyddet för den svagare parten och kan inte anses oförenlig med sambolagens principiella uppbyggnad. För att säkerställa att samborättsgodset, eller värdet av sådan egen- dom, förvaltas på bästa sätt bör sambolagen dessutom kompletteras med en bestämmelse om redovisningsplikt. En sambo bör dock inte endast vara redovisningsskyldig för egendom som utgör sambo rättsgods utan även för bostad som innehas med hyresrätt eller bostadsrätt och som kan bli föremål för övertagande enligt nuvarande 16 §. Redovisningsplikten för sambor bör liksom för makar innefatta en upplysningsskyldighet om egendomen och dess förvaltning och för detta ändamål skall en sambo kunna redovisa gjorda avhändelser, utby ten, underhåll och förbättringar samt kunna förete räkenskaper och veri fika- tioner. För en värdeminskning som är att tillskriva en sambos brist ande aktsamhet vid förvaltningen skall denna sambo själv svara, och bodelningsresultatet får anpassas till detta. Kommittén har tidigare föreslagit att det skall införas en tidsfrist för när bodelning enligt sambolagen senast skall påkallas Härigenom 226 Överväganden och förslag beträffande sambolagen kommer redovisningsplikten att begränsas tidsmässigt. Har bodelning inte påkallats inom den tid som krävs för att rätten till bodelning skall kvarstå bortfaller redovisningsplikten. 4.6.7.2Behovet av en vederlagsregel Bedömning: Någon vederlagsregel bör inte införas i sambolagen. Vid diskussioner om det behövs en vederlagsregel i sambolagen brukar nedanstående typ av exempel ges. Sambo A köpte en bostadsrättslägenhet som skulle utgöra gemensam bostad för honom och sambo . kom A och B överens om att köpa en villa i stället. Bostadsrättslägenheten som stigit en del i värde såldes innan A och B funnit någon villa. Samborna flyttade in i en hyreslägenhet i avvaktan på att finna ett hus och A satte in köpeskillingen på sitt bankkonto. senare meddelade A att han ville separera. B begärde bodelning. Den enda bodelningsbara egendomen som återstod var möbler av mindre värde som A och B förvärvat för gemensamt bruk. En vederlagsregel skulle i ett fall som detta kunna återställa det ekonomiska läge som rådde innan försäljningen ägde rum. Det har hävdats att en sådan regel skulle vara till skydd för en svagare part. Det finns dock enligt kommitténs uppfattning starka skäl som talar mot att införa en vederlagsregel i sambolagen. Sambolagens främsta syfte är som sagts att i möjligaste mån bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bäst behöver det och att tillförsäkra sam borna en lika stor andel vardera i denna egendom. Det går knappast att förena den huvudregel om delningsrätt som finns i sambolagen med en delningsrätt som avser värdet av egendom som avhänts under samboför hållandets bestånd. Redan av detta skäl bör tankarna på en veder lagsregel i sambolagen avfärdas. Härtill kommer följande. Alla transaktioner där bodelningsbar egendom avhänds utan att ersät- tas av någon ny bodelningsbar egendom innebär i ett samboför hållande att värdet av egendomen undandras från bodelningen. För att kunna klarlägga om samborätten minskat krävs en ingående utredning om hur en eventuell köpeskilling använts. En sådan utredning skulle kunna bli komplicerad. Även om det skulle stå klart att samborätten minskat kan den andra sambon ha gottgjorts på ett sådant sätt att veder lag inte skall Överväganden och förslag beträffande sambolagen 227 Man kan t.ex. tänka sig att köpeskillingen använts till inköp av ett fritidshus där båda samborna angetts som lagfarna ägare eller till en gemensam semesterresa. Svåra bedömningar skulle också kunna uppstå om köpeskillingen använts till konsumtion och det gällde att avgöra hur stor del av denna som kommit sambon till del. Kommitténs uppfattning är därmed att det inte heller är praktiskt genom för bart att införa en vederlagsregel i sambolagen. Av såväl principiella som praktiska skäl avstår kommittén således från att föreslå att en sambo skall kompenseras för en minskning av samborätten som skett under pågående samboförhållande. 4.6.7.3Skall jämkningsregeln kunna leda till att den ekonomiskt svagare parten får mer än vid en likadelning? Bedömning: Jämkningsregeln skall inte heller fortsättningsvis kunna medföra att en sambo kan få större del av den andra sambons del- ningsbara egendom än vad sambon skulle ha fått vid en likadelning. Det har ansetts att jämkningsregeln inte tar tillvara den svagare partens intressen eftersom det endast är den part som har bodelningsbar egen- dom till det högsta värdet som gynnas. Jämkningsregeln är konstruerad på samma sätt i sambolagen som i ÄktB. ÄktB innehåller dock andra möjligheter till jämkning av egendomsfördelningen mellan makar t.ex. genom möjligheten att jämka villkor i ett äktenskapsförord och möjligheten att bestämma under hålls- bidrag. Jämkningsregeln i ÄktB har angetts ha som främsta syfte att träffa de kortvariga äktenskapen (prop. 1986/87:1 s. 47). Det skall inte vara möj- ligt att skilja sig till pengar. Huvudregeln om likadelning skall kunna frångås i den mån en sådan delning skulle framstå som oskälig med hänsyn särskilt till äktenskapets längd men även till makarnas eko nomi- ska förhållanden och omständigheterna i övrigt, jfr 12 kap. 1 § ÄktB. Det har klart uttalats att jämkning endast skall förekomma i undantags- fall (prop. 1986/87:1 s. 184). Oskäligheten skall enligt paragrafen bestå däri att en make vid bodelningen skall lämna egendom till den andra maken i den omfattning som följer av 11 kap. Hänvisningen till 11 kap. avser bestämmelserna om beräkningen av andelarnas storlek (11 kap. 1- 6 §§ ÄktB). Om makarna deltar i bodelningen med olika nettoför- mögenheter kan den ekonomiska utjämningen som följer av likadelningen i ett visst fall vara oskälig mot den mer förmögna maken. 228 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 1999:104 avser dock inte att råda bot på annat än just den egen domsutjämning som följer av delningsreglerna i 11 kap. Man kan därför inte gå längre än att någon egendom inte behöver lämnas alls (jfr , a.a. s. 422). Vad som anförs i specialmotiveringen till jämkningsregeln i ÄktB gäller även jämkningsregeln i sambolagen (prop. 1986/87:1 s. 262). Sambolagens delningsregler korresponderar med ÄktB och lika del- ning är huvudprincip. Det kan visserligen slås fast att jämkningsregeln lämpar sig dåligt som en allmän reservutgång när övriga bodel nings- regler slår snett. Trots detta är det svårt att finna skäl att öppna möj lig- het för en sambo att med stöd av jämkningsregeln få större del av den andra sambons delningsbara egendom än han skulle ha fått vid en lika- delning. En sådan ändring skulle medföra att ett samboförhållandes eko- nomiska rättsverkningar blev mer långtgående än äktenskapets. Mot denna bakgrund förordar kommittén inte någon justering av jämk nings- regeln. Bedömning: Principerna för skuldavräkning skall bestå. Skuldavräkningsregeln i sambolagen är konstruerad på så sätt att de fordringar mot en sambo för vilka denna får göra skuldavräkning direkt mot den delningsbara egendomen är sådana som antingen är förenade med särskild förmånsrätt i bostaden eller bohaget eller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom. I annat fall gäller att avräkning mot den delningsbara egendomen endast får ske i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom. Vad gäller skuldavräkningsregelns utformning kan en jämförelse göras med skuldavräkningsregeln i ÄktB. Enligt 11 kap. 2 § ÄktB skall enligt huvudregeln avräkning för skulder ske från makens gifto rättsgods. Avräkning på enskild egendom skall dock ske i två fall. För det första skall fordringar mot en make som är förenade med särskild för månsrätt i makens enskilda egendom avräknas från denna. För det andra skall skulder som maken ådragit sig för underhåll eller för bättringar av den enskilda egendomen eller som på annat sätt är att hän föra till denna avräknas från den enskilda egendomen. I den mån den enskilda egendomen inte räcker till skall avräkning dock ske på gifto rättsgodset. Vid införandet av ÄktB diskuterades särskilt studiemedelsskulder. Reglerna om skuldtäckning påstods ibland leda till oskäliga resultat när det gällde skuld för erhållna studiemedel. Det ansågs dock inte vara Överväganden och förslag beträffande sambolagen 229 någon lämplig lösning på problemet att införa särskilda skuld täcknings- regler för en viss typ av skulder (prop. 1986/87:1 s. 168). Departements- chefen anförde att om äktenskapet hade bestått, skulle familjens sam lade inkomster ha använts till viss del för att betala skulden. Även den inte skuldsatta makens ekonomiska standard skulle ha påverkats av detta. Med hänsyn härtill ansågs det rimligt att den skuldsatta maken skulle få täckning ur sitt giftorättsgods för studiemedelsskulden. Om studie- medelsskulden avsett ett, i förhållande till makarnas sam manlagda giftorättsgods, stort belopp ansågs det dock oskäligt att den skuld satta maken skulle få vara med och dela på den andra makens giftorättsgods. I sådana fall ansågs det finnas skäl att jämka det bodel ningsresultat som en likadelning av det sammanlagda nettogiftorättsgodset skulle medföra. Om en makes skuld är förenad med särskild förmånsrätt i enskild egendom kan sambandet mellan skuld och egendom halta. Exempelvis kan en make ha tagit ett inteckningslån i en fastighet som är hans enskilda egendom för att använda lånesumman till inköp av helt annan egendom som blir giftorättsgods. Även i detta fall skall avräkningen ske mot den enskilda egendomen så länge denna räcker till för att täcka skul- den. Departementschefen angav att detta kan vara en omständighet som kan beaktas vid bedömningen av om det finns skäl att jämka bodel- ningsresultatet (prop. 1986/87:1 s. 170). Om skulden använts till den enskilda egendomen och denna vid skuld- täckning inte räcker till, får skulden täckas med egendom ur gifto rätts- godset. Den kritik som riktats mot att studiemedelsskulder skulle få avräknas mot den delningsbara egendomen bör bemötas på samma sätt som vid införandet av ÄktB. Det kan inte anses vara någon bra lösning att enbart i sambolagen införa särskilda skuldtäckningsregler för en viss typ av skulder. Är det fråga om ett långvarigt samboförhållande är det inte heller säkert att det är oskäligt att skulden får täckas fullt ut. Det kan dock i vissa fall anses oskäligt att den skuldsatta sambon skall få vara med och dela på den andra sambons delningsbara egendom. En sådan situation bör kunna utgöra skäl till jämkning. Frågan är då hur man skall angripa problemet om en sambo har belastat sin bodelningsbara egendom med en avräkningsbar skuld men de pengar som sambon erhöll har gått åt till att förvärva eller förbättra egendom som inte ingår i bodelningen eller till helt egen konsumtion. Ett förslag som framförts till kommittén är att skulden, trots att den belastar bodelningsbar egendom, skulle kunna avräknas mot annan egen- dom som sambon innehar. Först om sådan annan egendom inte finns eller inte räcker till, skulle skulden få avräknas mot de lningsbar egen- dom. 230 Överväganden och förslag beträffande sambolagen Det är möjligt att man skulle kunna åstadkomma en mer rättvis bodelning med ett sådant förslag. Rent princi piellt skulle lösningen emel- lertid strida mot den uppbyggnad som skuldtäckningsreglerna har, dvs. att en skuld skall avräknas mot den egendom den är hänförlig till. Tillämpningen av modellen skulle dessutom kunna bli komplicerad. Det skulle kunna bli svårt för en sambo att visa att kreditbeloppet använts till annat än egendom som omfattas av samborätten och att krediten varit till förfång för sambon. Härtill kommer att borge närsintresset i viss mån åsidosätts. Mot bakgrund av det anförda avstår kommittén att framlägga något för slag om ändring i skuldavräkningsreglerna i sambolagen. Förslag och bedömning: Rådighetsinskränkningarna skall omfatta även motordrivet fortskaffningsmedel som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen. Någon anled ning att i övrigt föreslå ändringar av rådighets inskränkningsreglerna föreligger inte. Kommittén har i avsnitt 4.4.7.3 föreslagit att sambolagen skall omfatta sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel. Mot denna bakgrund anser kommittén att sambos rätt till förfogande skall in- skränkas även beträffande denna egendom i de fall den utgör sambo rätts- gods. Detta innebär i och för sig ett avsteg från den sam stämmighet som råder mellan bestämmelserna om inskränkningar i rät ten att för foga över det gemensamma hemmet i sambolagen och i ÄktB. Med hän syn till skyddet för den svagare parten anser kommittén dock att avste get är motiverat. De bristande sanktionsmöjligheterna vid överträdelse av vissa rådig- hetsinskränkningsregler har diskuterats i departementspromemorian Ds 1997:84. Promemorian bereds inom departementet. Någon anledning för kommittén att parallellt överväga en ändring av reglerna kan inte anses föreligga. Möjligheten för sambor att till inskrivningsmyndigheten anmäla att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller att en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda bör ges uppmärksamhet genom utökade informationsinsatser (se mer härom i avsnitt 4.9.3). Överväganden och förslag beträffande sambolagen 231 Kommitténs förslag om en tidsfrist för dels när bodelning senast skall påkallas, dels när anspråk på övertagande senast skall framställas innebär att rådighetsinskränkningarna begränsas tidsmässigt. Härmed ökar förutsebarheten för parterna. 4.7Några frågor i samband med att ett samboför hållande upphör genom ena partens död Kommittén väckte vid den andra hearingen frågan om det ansågs vara möjligt att tillämpa lilla basbeloppsregeln när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum. Samtliga tillfrågade ansåg detta vara uteslutet. Det påpekades dock att orda- lydelsen i 12 § är oklar och att ett förtydligande bör ske. Det ifrågasattes vid den första hearingen om inte en övertaganderätt borde införas för gemensamt bohag som inte förvärvats för gemensamt bruk på samma sätt som det finns en övertaganderätt till gemensam bostad som inte förvärvats för gemensamt bruk. Det angavs i vissa fall kunna finnas fördelar med att särskilt en efterlevande sambo mot lösen fick behålla bohaget i stället för att detta tillfaller den avlidnes släktingar genom arv. Det ansågs vid sambolagens tillkomst inte lämpligt att införa någon generell inbördes arvsrätt för sambor. Även om det skulle kunna finnas fall av långvarigt samboende där den efterlevande med skäl kan sägas ha ett anspråk på samma arvsrättsliga ställning som en make, ansågs dessa fall sannolikt vara relativt få. Dessutom kunde det antas att dessa sambor övervägt att genom testamente skaffa sig ett efterl evandeskydd.