sou · GNB38 · 2000-01-01 00:00:00 — àInvandrare är underrepresenterade i föreningslivet. Detta är all- varligt eftersom föreningar har stor betydelse för intresseför- medlingen i samhället, och enligt vissa uppfattningar också i skapandet av det sociala förtroendekapitalet i samhället. Som särskilt allvarlig framstår utestängningen från de politiska partierna. àInvandrarnas eget föreningsliv kan spela en viktig roll som etniska institutioner, som stärker och utvecklar den egna kul- turen inom ramen för ett mångkulturellt samhälle. Invandrar- föreningarna kan ibland också ta på sig rollen som intresse- förmedlare. Invandrarorganisationernas framtid är emellertid problematisk, inte minst p.g.a. det kraftiga ekonomiska be- roendet av statsmakten, och nedskärningarna i detta stöd. Invandrare är en särskilt kraftigt underrepresenterad grupp i politi- ken. Detta kan medföra att det saknas kontaktkanaler, att det saknas politiker som driver invandrarnas intressefrågor, och att det blir svårt för invandrarna att ens få med sina krav på agendan. Några aspekter på demokrati Omprövning av begreppen klass, kön och ras Syftet med denna uppsats är att ge en reflekterande och kritisk överblick över området etniska och rasrelationer. Det är omöjligt att föra en diskussion om ras utan att först uppmärksamma debatten kring dessa och andra begrepp som är knutna till dem. Uppsatsen är strukturerad på följande sätt. Inledningsvis kommer jag att kort beröra de etniska och politiska konflikterna inom om- rådet. Därefter ger jag en översikt över några av de grundläggande frågorna så som de kommer till uttryck i aktuell internationell debatt. Det tredje avsnittet belyser feministiska forskares bidrag till forskningsfältet. Avslutningsvis behandlar jag kopplingarna som dessa perspektiv gör mellan ras och det politiska området. Kunskap för vem? Genom bidragen från , Kuhn och senare , och under inflytande av kritiska sociala rörelser, har den vetenskapliga kun- skapens objektivitet och neutralitet starkt ifrågasatts under år- tionden. (1987) kritik av den sociologiska diskursen antyder att detta till synes fristående sätt att spegla socialt liv utgår från de perspektiv som finns i akademiska, företagar- och förvaltningskretsar och att dess ursprung finns i behandlingen av interna sociala grupper som arbetare, kvinnor, svarta, fattiga och fångar. Ny utveckling inom social teori har fokuserat tron på att det finns något sorts jungfrulig, ren kunskap. Inom social forskning har uppfattningen om partiella perspektiv och situerad kunskap kommit att framhållas mer och mer. (1988) an- vänder begreppet situerad kunskap för att belysa hur ras, kön, klass och sexualitet skapar de världar utifrån vilka forskarna talar. Svaret på frågan om vem som talar och hur, är central för förståelse av maktrelationer som förmedlar krav på vetande. Att utveckla en situerad sociologi som erkänner att kunskap produceras av kon- kreta subjekt, som existerar i specifika historiska kontexter, är inte detsamma som att återgå till en relativistisk syn på vetenskapen. Tvärt om, det förstärker forskningens objektivitet genom att forskarens medverkan synliggörs i forskningsresultatet. Feminis- tisk objektivitet innebär situerad kunskap och ifrågasätter som sådan de postmodernistiska modeller som hävdar att det inte finns någon sanning eller att alla sanningar har samma validitet. Historier om ursprung i etniska studier och studier av raser fokuserar det intima sambandet med sextio- och sjuttiotalens radikala politiska rörelser: Trots den betoning som läggs vid att skilja mellan fakta och värderingar, kan uppkomsten av statsvetenskap ändå inte skiljas från sitt ursprungsland och frågan om vetenskap för vad? Uppmärksamheten på ras, i synnerhet, uppstod , som en följd av att medborgarrättsrörelser, gettokravaller och tvingade det amerikanska politiska systemet att öppnas och när svarta politiska rörelser förändrades från att ha varit sociala rörelser till att bli rörelser som aktiverade politiska väljare. (1996:885/886) gör i detta stycke flera påståenden. Det första är att vetenskap om politik inte är fri från värderingar. Texter inom statsvetenskap som behandlar forskningsdisciplinens födelse i innehåller inga som helst diskussioner om ras. Det andra påståendet är att förklaringen till intresset för ras och kopp- lingarna till olika former av ojämlikhet inom statsvetenskapen måste sökas utanför den akademiska världen; i den kamp som be- drevs enligt ny dagordning både för samhället och för vetenskapen. Ordet tvingade erinrar som metafor nästan i fysiska termer om de maktförhållanden som aktualiseras när man ifrågasätter defini- tioner av vad verkligheten är och vad som ska anses relevanta forskningsfrågor. Etiska och politiska dilemman är integrerade delar av forskning om ras, i synnerhet när det gäller vad forskningen skall syfta till och hur forskningen kommer att påverka de grupper som studeras. Det finns inget rätt eller enkelt svar på frågorna om varför, för vem, och i vilket syfte forskarens intellektuella arbete bedrivs. På grund av forskningsområdets historiska ursprung, finns det mycket få ledande forskare och perspektiv inom rasområdet som ansluter sig till uppfattningen om den obefläckade sociala veten- skapen och myten om objektiv forskning. Historiska modeller har varit centrala för förståelsen av varför specifika vetenskapliga fakta om kvinnor, svarta eller invandrare utvecklas under vissa perioder, av vem som för fram dem och hur dessa fakta kommer att premieras som vetenskaplig kunskap. Metodologiska debatter inom rasforskning, kritisk etnografi och antropologi har utmanat de vetenskapliga anspråken på neutral observation och beskrivning. Forskningsfältet föddes med epistemologiska forskningsintressen i centrum och det råder samförstånd om att vetenskapliga insikter är sociala till sitt ursprung. Vad är ras? Vad är kön? En av de större förvirringarna i litteraturen råder mellan begreppen ras och etnicitet, i synnerhet som det finns ett växande antal forskare som använder begreppen som synonyma. Dessutom har begreppen inte samma innebörd inom alla discipliner. Vissa fors- kare föredrar begreppet etnicitet framför ras därför att det be- traktas som förenat med färre essentialistiska bibetydelser. Andra forskare hävdar att etnicitet har används på essentialistiska sätt och att det ofta förknippas med liberala idéer om multikulturalism, vilket tenderar att skyla över rasismens kraft. (Anthias & Yuval : 1992.) För (1982) syftar begreppet ras på en mänsklig tankeskapelse, en ideologi med regleringsmakt i samhället. Be- greppet ras döljer i marxistisk mening ekonomiska relationer. För- fattaren drar slutsatsen att ras inte har vetenskaplig validitet som analysinstrument och föreslår att forskningen i stället skall inrikta sig på idén om ras, rasismens dynamik och specifika funktion i den historiska rasialiseringsprocessen: den sociala konstruktionen av rasialiserade grupper. Ordet rasfrågor speglar varför många be- tydande forskare på området vill behålla begreppet ras och hävdar att ras har reell påverkan på människors liv, samt att begreppet är centralt för förståelsen av hur kategorin fungerar.1 Jag använder begreppet ras utifrån och Winants (1986:68) tolkning av det som ett instabilt och decentrerat komplex av social innebörd som ständigt omvandlas genom politisk kamp. En annan fråga som diskuteras är användningen av begreppet svart. I linje med (1992) använder jag svart som politisk kategori för att ange den erfarenhet av rasism och marginalisering som är gemen- sam för rasialiserade grupper. Feministiska intellektuella har beaktat kön i social teori . påpekande det finns inte något sådant som en kvinna (1981:682) är en illustration av att den feministiska forskningen inte studerar kvinnan som en a priori definierad kategori med specifika kvaliteter, utan utforskar processer för social konstruktion av kvinnlighet. (1988) definierar kön som ett grundläggande sätt att beteckna maktrela- tioner som legitimerats genom biologins sociala innebörd. Hon beskriver könsrelationer som dominansförhållanden, som ett av de aktuella teman med vars hjälp politisk makt har skapats och artikulerats. 1 Se , J and Rattansi, A (eds) (1992) Race, Culture and Difference. ; , among others. Studier av ras i anses ofta ha sina rötter i Chicago-skolan med dess analyser av migration och stadssamhällen. Denna sociologiska historieskrivning döljer ofta de bidrag som Afro-Amerikanska intellektuella gjort till forskningsfältet. Här kan t.ex. nämnas det teoretiska arvet från bl.a. Du Bois arbete inom sociologi, ekonomi och statsvetenskap och forskning, som haft stark närvaro av den aktuella debatten inom kritisk antropologi, litteratur och empirisk etnografi.2 Chicago-skolan belyste skillnader och likheter i etniska minori- teters erfarenheter av migration. Det teoretiska arvet därifrån genomsyrar begreppen assimilering och segregering som används . Det finns inom detta perspektiv ett starkt funktionalistiskt synsätt på samhället som innebär att rasproblem tolkas som integrations- eller assimilationsproblem. ledde kampen för jämställdhet mellan raserna och framväxten av till förändringar i organisationen av forskning (utvecklingen av Svarta studier) och av teoretiska perspektiv; ras och etnicitet blev vanligare och mer centralt på läroplanerna. och upp- levde vi skapandet av studier om Chicanos (människor i med mexikanskt ursprung), Amerikansk ursprungsbefolkning och Asien-Amerikaner som inom vetenskapen speglade dessa rasialise- rade politiska identiteters ökande politiska närvaro. Dessa per- spektiv har utmanat både funktionalismen och empirismen i forskning kring rasrelationer och hävdar att forskningens fokus bör ligga på rasismens dynamik och inte på rasrelationer. Ett viktigt bidrag till förståelsen av sambandet mellan ras och politik har lämnats av och (1986), som studerat ras- bildningsprocessen i . Deras arbete utforskar statens och socialpolitikens centrala roll för skapandet av raskategorier och för 2 Se: Bosto, T (ed) (1997) A different Vision. African American Economic Thought. (1996) Multiple Subjectivities and Strategic Positionality. Experimental Ethnographies in Woman Writing Culture Behar, R and , . definitionen av den sociala innebörden i begrepp som social ojämlikhet, rasism och etnicitet. Det finns en koppling mellan den brittiska arbetarrörelsen och marxismens centrala roll på området ras och etnicitet. (1970) använder en marxistisk ram för att belysa migrantarbetares i liv genom en studie av sambanden mellan migrant- arbete och kapitalistisk ekonomi. begrepp underklass har central betydelse för vår förståelse av kopplingen mellan ras och politik. Författaren beskriver minoriteter i som varande i systematiskt underläge jämfört med vita, ett strukturellt underläge som gör att de hellre bildar egna organisationer som separat, underprivilegierad klass, i stället för att ansluta sig till arbetarklassens organisationer. (1982) bidrag kan läsas både som en vidare- utveckling av Rexs perspektiv och som ett kritiskt ifrågasättande av mycket som tas för givet när det gäller rasrelationer. Författaren hävdar att de flesta fenomen som vi beskriver under rubriken ras- relationer kan förstås sociologiskt som klassiskt klassbaserade former för exploatering; en teoretisk utgångspunkt som han delar med . hävdar vidare att samhällsvetenskapens användning av begreppet ras (definierad i termer av sociala kon- struktioner av hierarkiska skillnader baserade på förmodade bio- logiska eller kulturella skillnader) har legitimerat ideologiska kon- struktioner och förstärkt de fördomar (förekomsten av raser) som forskningen syftade till att ifrågasätta. I påverkade den växande självmedvetenheten hos medlemmar av etniska minoritetsgrupper och oroligheterna i städerna utformningen av en stor del av den akademiska forskningen på området. De första som starkt kritiserade fokuseringen av rasrelationer var ny-marxisterna, som bröt tystnaden kring rasfrågor inom kulturforskning. The Empire Strikes är både en produkt av, och symbol för, politiseringen av debatten som ifrågasatte forskningsteorierna kring rasrelationer. Inledningen till antologin skrevs av , som kopplat marginaliseringen av rasfrågor inom området till vad han kallar den brittiska kulturforskningens etniska exklusivitet och som hävdat att anknytningen av studier av kultur till diskurser för brittisk nationalitet också måste ifrågasättas. Dessa intellektuella hävdade att forskningen ofta var konservativ och eurocentrerad, visade oförmåga att formulera teorier om rasism eftersom ras sågs som underordnad klass, och att den inte kunde samla in svartas erfarenheter i på ett igen- kännande sätt. Bokens växande popularitet är också ett tecken på det växande intresset för kulturstudier och litteraturkritik på området ras och etniska studier. Dessa forskares centrala bidrag, som ligger i att de tolkar kon- struktionen av ras som en social och politisk relation, och betonar att innebörden i ras är en öppen politisk konstruktion, där den politiska betydelsen av begreppet svart (i den svenska över- sättningen skulle jag vilja ersätta svart med invandrare) är något det råder strid om. Rasismens självständighet från klassrelationer och statens och de politiska institutionernas roll för att skapa, förmedla och reglera ras är centrala frågor inom denna modell. De flesta forskare på området fokuserar sociala proteströrelser och folkrörelser som politiska uttryck för minoritetskamp. Forskningen sker i en kontext där extremhögerns tillväxt över hela har åtföljts och påskyndats av att in- vandrares rättigheter begränsats (: 1991). Det finns emellertid ingen rasism utan teorier som utarbetats av intellektuella. Den franske antropologen , som inspirerade generationer genom att undervisa och skriva om hur alla civilisationer var lika komplexa och nödvändiga för det mänsk- liga tänkandets utveckling, hävdar nu att blandningen av kulturer och förnekandet av avstånd (kulturellt) till och med riskerar den biologiska överlevnaden. Det har skett ett skifte från biologiska former av rasism till en kulturalisering av rasism. Akademisk rasism utvecklades genom antropologiska studier av biologiska raser. Vi står inför en annan slags rasism. En ny variant av rasism har vuxit fram, som vid första påseende inte tycks hävda att vissa grupper av människor eller folk är överlägsna jämfört med andra, utan bara framhåller behovet av att förstärka slutna kulturella gränser och det skadliga i att avskaffa sådana gränser. En mängd teorier har utvecklats för att förklara det som antas vara människans kvasibiologiska/psyko- logiska behov av klara gränser, rädsla för det okända osv. Dessa diskurser använder till och med begreppet de andra. Inom akademisk rasistisk diskurs har begreppet naturaliserats och an- vänds för att beskriva vad som anas vara en naturlig, inneboende del av den mänskliga naturen, som om att tänkande i termer av vi och dom vore ett ontologiskt universellt sätt att betrakta världen. På detta sätt stiger biologisk naturalism in i den sociala kroppen och rasistiska beteenden inte bara legitimeras utan förs på nytt in i det biologiska området. Rasism är inte en enkel händelse byggd på psykologiska avvikelser och inte heller en ahistorisk antipati mot svarta, som är vårt kultu- rella arv från imperiet och som fortsätter att genomsyra alla vita britters medvetande oavsett ålder, kön, inkomst och omständig- heter. Det måste förstås som en process. För att kunna lyfta ut svart historia ur kategorier som problem eller offer och etablera rasismens historiska karaktär i opposition mot tanken om rasismen som ett evigt eller naturligt fenomen, krävs förmåga att förstå politiska, ideologiska och ekonomiska förändringar. Fyra bredare perspektiv på vad som är rasism kan urskiljas. Medan vissa författare betraktar rasism som en ideologi, som en uppsätt- ning systematiska övertygelser om vissa angivna gruppers över- eller underlägsenhet, ser andra rasism som en uppsättning sociala processer förmedlade av institutionella och organisatoriska arrangemang som leder till att rasialiserade grupper skapas. Vissa författare begränsar begreppet rasism till systematiska idéer om biologiska skillnader mellan raser; andra vidgar begreppet till att gälla alla typer av kategorisering av grupper och kollektiv, i syfte att nedvärdera och utestänga dem. Förfinade analyser har givit ana- lytiska kategorier för utforskning av skillnader mellan rasism, anti- semitism, xenofobi och etnocentrism. På samma sätt har (1990) antytt att ett skifte skett inom området, som ersatt antagandet om den monolitiska rasismens arrogans med studier av mångahanda historiska formuleringar av rasism. Ett annat viktigt område inom nyare forskning behandlar den roll som uppfattningar om minoritetskvinnors och mäns sexualitet spelat i rasideologier. Enligt Vron Vare (1992) har vita kvinnor genom historien framställts som varelser i behov av skydd från farliga sexuella hot. Lynchning som en form av rasterror tolkar spän- ningarna mellan ras och kön genom konstruktionen av den mannen som våldtäktsman. Politiska partier som är emot invandring har vunnit politisk representation i flera europeiska länder (bland dem ). (1994) erkänner visserligen att rasism är en viktig faktor i många politiska konflikter som skapar sprickor i national- staterna inom EU, men håller inte med om den allmänna uppfatt- ningen att rasismen ökar. Han menar att en systematisk analys av fenomenet kräver en seriös historisk analys och en fristående diskussion av vad vi mäter och vad vi menar med rasism. har debatten inom antropologin handlat om det centrala i begreppet kultur som ett oumbärligt redskap för kon- struktionen av de andra.3 (1986:172) har ansett att det finns en direkt kontinuitet mellan det metodologiska och teoretiska angreppssätt som användes på stamsamhällen och på deras moderna motsvarighet inom antropologin, dvs. (1982) forskning som ifrågasätter framställ- 3 Se bl.a.: , J and (eds) (1978) Writing Culture: The Poetics and Politics of Ethnography. ning av andragenerationer som fångar mellan två kulturer, visar hur kulturmodeller tenderar att konceptualisera kultur(er) som varandra uteslutande och för alltid givna storheter. Kritiska röster inom antropologin har hävdat att disciplinens fokusering på etnicitet och kultur ofta tystat studiet av rasism och föreslagit att antropologer borde skriva mot kultur. Feministiska och radikala intellektuella har insisterat på vikten av att ifrågasätta framställningar av kulturer och etniciteter. De har hävdat att koherens och homogenitet konstrueras genom makt, ofta genom vetenskapliga texters makt. Klassificerings- system syftar, anser de, till att skilja ut och kategorisera människor för att på så sätt legitimera deras uteslutning från tillgång till ekonomiska och symboliska resurser. De har också betonat att skillnaderna är uppfunna för att producera komplexa system av dominansrelationer. Dessa forskare hävdar att det är av avgörande vikt att fråga sig under vilka förhållanden som skillnaderna anses vara relevanta och när viljan till att söka kunskap om ett specifikt subjekt uppstår. Genom att knyta samman uppfattningar om kunskap med uppfattningar om makt har de analyserat hur sam- hällsvetenskapen skapat och legitimerat uppfattningar om fasta gränser mellan monolitiska kulturella identiteter och avskilda, isolerade kulturer. Kultur har allt mer kommit att betraktas som något konstgjort, skapat och framställt av samhällsvetenskapen. Den senaste utvecklingen av postkolonial teori, som handlar om dekonstruktionen av både idén om de andra och moderni- teten, har påverkat och omformat debatten om kultur. (Spivak: 1987; Minhha 1989). Arbeten om diaporiska identiteter och fokuseringen på identitetens transnationella och hybridiserade natur inom ramen för globaliseringen speglar relevanta försök till omformulering av begreppet kultur (Hannerz:1996). Nya modeller på området har betonat differens och mångfald (Brah: 1991; 1996) och argumenterar till förmån för ett skifte i forsk- ningen, från inriktningen på diskriminering av rasialiserade mino- riteter till studier av deras politiska och kulturella motstånds historia. En annan viktig förskjutning i forskningen har gjorts genom studier av den sociala konstruktionen av vit majoritet. forskare hävdar att vithet (whiteness) ofta är kopplat till norma- litet och som sådan inte kräver någon definition. Att vara normal (europé) är underförstått detsamma som att vara vit. Dessa fors- kare har kritiserat forskningen kring rasrelationer och menar att den ofta förstärker de antaganden som finns inneboende i många texter som säger att ras är någon slags minoritetserfarenhet av det slag som forskare upptäcker och studerar på fältet. menar att även om vita människor är rasialiserade på samma sätt som män är könsbestämda, betraktar de ofta sig själva som neutrala ur rassynpunkt. Om ras formar vita kvinnors liv, är vithet det kumulativa namn som jag givit den formen. I det följande kommer jag att hävda att begreppet vithet är förknippat med en rad länkade aspekter. För det första, är vithet en egenskap som ger strukturella fördelar, rasprivilegier. För det andra, är det en ståndpunkt; en plats från vilken vi vita människor betraktar oss själva, andra och samhället. För det tredje, syftar vithet på en uppsättning kulturella seder och bruk som sällan är markerade eller benämnda. Forskningens förskjutning från inriktning på minoriteter till majo- riteter är i själva verket ett svar på den kritik som riktats mot forskningsfältet och som ofta haft rasialiserade subjekt som forsk- ningsobjekt och sällan handlat om rasrelatoner. Forskare har ofta blivit instängda i ett delområde av studier av invandrare och sociala problem, helt beroende av policybeslut och den politiska byråkrati där invandrare definierats som ett problem och en klass. , och inom sociologisk common sense, har forskning om ras och etnicitet jämställts med empirisk granskning av minori- tetsgrupper. Som en del av den akademiska diskursen om etnicitet möter vi också utvecklingen av en arena för experter/praktiker, med ett imponerande och snabbt växande antal multikulturalister, projekt, seminarier, kurser etc. Om forskningen skapar ett diskursfält för studier av de andra och definierar den gruppen som en speciell klass av människor med specifika kulturer, uppstår ett behov av att utbilda multikulturella professionella som skall ha kunskap om invandrare och vara förmedlare mellan inkommensurabla kulturella öar. Allmänhetens och den akademiska världens uppfattning om multikultur är ofta knutna till områden där icke vita svenska medborgare är i majoritet. I dessa kosmologier är och multikulturella områden. Mat är en av de centrala kon- struktionerna av etnicitet och i flera svenska städer arrangeras festivaler där etnisk mat marknadsförs politiskt som en multi- kulturell framgång. Bakom den etniska maten finns vanligen en verklighet med arbetsvillkor som är långt ifrån attraktiv och trots att det finns skillnader, är matens strukturella realitet i industri- samhället en vara i en penningekonomi. När mångfalden är deskriptiv, blir ojämlika maktförhållanden till jämlika skillnader.4 Multikulturalismen utvecklades som en teoretisk kritik mot eurocentriska uppfattningar inom utbildning och akademiska studieplaner. Multikulturalism förefaller bli mer och mer vanlig i den pågående sociala och kulturella debatten. Skall multikultura- lism betraktas som positiv och tolkas som ett erkännande och en bekräftelse av mångfald? Diskurser om multikulturalism bekräftar kulturella skillnader, inte mångfald; de ersätter en betoning av rasism med en betoning av kulturer och tystar ner sambanden mellan kultur och makt. Marnia Lazreg (1988) antyder att för- härligandet av kulturella skillnader kan leda till att motståndet mot att acceptera förtryckta gruppers rätt till likhet osynliggörs.