sou · GNB378 · 2000-01-01 00:00:00 — Utredningens förslag innebär att ersättning lämnas per meter och styck skött landskapselement. Vidare lämnas en fast extra ersättning för de första enheterna av varje typ av landskapselement. De av utredningen föreslagna ersättningsnivåerna redovisas i avsnitt 8.1.7. Värdefulla natur- och kulturmiljöer 135 En viktig utgångspunkt vid beräkningen av ersättningsnivåerna har varit att de så långt som möjligt skall motsvara kostnaden för den sköt- selinsats som skall utföras. De olika typerna av värdefulla landskaps- element har därför delats in i 6 olika grupper beroende på hur krävande de är att sköta (se tabell 8.1). I detta sammanhang har det också vägts in om skötseln i normalfallet kan utföras med hjälp av maskiner eller betes- djur. Vidare har effekten av ersättningens storlek vägts mot nivån på den kvalifikationsgräns som kan behöva införas, dvs. ersättningsnivåerna måste vara så höga att åtgärden blir attraktiv som kvalifika- tionsgränsen bör vara så låg att flertalet av de som erhåller stöd kan kvalificera sig för den nya miljöersättningen. Givet de ersättningsnivåer som utredningen föreslagit och att åtgär- dens kostnadsram på inte skall överskridas bedöms att gränsen för kvalificering bör vara . Detta beräknas inne- bära att ca 500 av de företag som omfattas av det nuvarande systemet inte kan anslutas till den nya åtgärden. En sänkning av lägsta belopp för kvalificering till exempelvis beräknas medföra att ca 100 företag utesluts från ersättningsformen. Kostnaden för att ansluta dessa 400 företag uppskattas till ca . Den totala budgetef- fekten av en sänkning av kvalifikationsgränsen är emellertid svår att be- döma eftersom det är okänt hur många ytterligare företag som inte omfattas av åtgärden som skulle vara intresserade av att ansöka om er- sättningsformen. Utredningens förslag innebär att det nuvarande regelverket för ersätt- ningsformen förenklas som möjlighet ges för nya företag att anslutas till åtgärden. Förenklingarna består i att: ·systemet med den dubbla poängberäkningen utgår, ·en enhetlig gräns för kvalificering för miljöersättningen införs i hela landet, ·antalet ersättningsberättigande landskapselement reduceras från 27 till 23 olika typer och vissa definitioner av värdefulla landskapsele- ment förtydligas, ·den särskilda åtgärden för renar med värdefull flora inom ersättnings- formen utgår, ·ersättning baserad på meter och styck skött landskapselement införs och 136 Värdefulla natur- och kulturmiljöer Utredningen bedömer att detta kommer att underlätta administratio- nen av åtgärden på följande sätt. ·Den övergripande komplexiteten i ersättningsformen minskar. Detta innebär att syftet med åtgärden tydliggörs och att det finns en direkt koppling mellan skötselinsatsen och den ersättning som lämnas. Jord- brukarna får därmed en bättre överblick över regelverket vilket un- derlättar ansökningsförfarandet och genomförandet av åtagandena. Vidare leder förslaget till förenklingar för de handläggare som infor- merar om miljöersättningarna och tillämpar regelverket. ·Den administrativa hanteringen förenklas på så sätt att mindre komplexa ADB-stöd behöver utvecklas, handläggningsrutiner blir ef- fektivare eftersom flera av de nuvarande momenten kan utgå etc. ·Arbetet med kontrollverksamheten förenklas bl.a. som en följd av att landskapselement i betesmark inte ingår i åtgärden samt att antalet typer av landskapselement reduceras. Om bedömningen av landskap- selementen kommer att ingå som en del i handläggningen av ansökan kan kontrollverksamheten enbart inriktas på kontrollen av skötselin- satserna. Natur- och kulturmiljöstödet är dels en flerårig åtgärd och dels en ersätt- ningsform som går ut till fasta objekt. Det är därför utomordentligt vik- tigt att första årets ansökan och följande handläggning blir så noggrann som möjligt för att ge ett bra och rättvisande femårsbeslut. Huvudansva- ret bör även i fortsättningen ligga på den sökande men med ett större stöd från den regionala myndigheten. Utredningen anser att det bör övervägas om det nuvarande systemet för handläggning av ansökan kan förändras så att länsstyrelsernas arbete med ansökningarna görs mer effektivt och följer vanlig förvaltningstra- dition. bör ges möjlighet att sätta in resurser tidigt i bered- ningsprocessen av ansökningarna, vilket skulle ge ett korrekt underlag för besluten och därmed öka stabiliteten i ersättningssystemet. Bedöm- ningen av om landskapselementen är ersättningsberättigande eller inte bör således ingå i handläggning. Detta innebär att länssty- relsens tjänstemän, i de fall ett tillräckligt beslutsunderlag inte finns till- gängligt på , vid ett gårdsbesök bedömer landskapselemen- ten på den mark som omfattas av jordbrukarens ansökan. Förslaget innebär initialt en ökad belastning på resur- ser. Genom att förstärka beredningsprocessen kan dock vissa administ- rativa vinster göras. Sannolikt skulle omfattningen av kontrollarbetet reduceras (se ovan). Den årliga handläggningen av varje enskilt ärende Värdefulla natur- och kulturmiljöer 137 under den femåriga stödperioden bör också förenklas. För att begränsa antalet gårdsbesök bör också befintlig kunskap från kontrollverksamhe- ten under innevarande programperiod utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt. Eftersom huvuddelen av de nuvarande ersättningsmottagar- nas åtaganden kommer att vara kontrollerade vid den innevarande pro- gramperiodens slut bör gårdsbesöken i huvudsak kunna begränsas till de nya företag som ansluts till ersättningsformen. bedöms detta motsvara ca 8 000 företag. 138 Värdefulla natur- och kulturmiljöer 9Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet Övergången till dagens extensiva renskötsel med inriktning på slaktpro- dukter har skett successivt , men har varit mer ge- nomgripande . Dagens renskötsel skiljer sig från den äldre i flera avseenden. var bl.a. hjordarna mindre och övervakningen intensivare. Samerna följde renarna i de årstidsbundna vandringarna och boendet skedde efter flyttningsvägarna på ett flertal visten. Skötseln var därför mer koncentrerad till visten, renvallar och drivningsleder. I dagens renskötsel är renarna betydligt mer utspridda. Få av de äldre vistena och används numera till något annat än extensivt bete. Detta betyder att kulturlämningar som hägn, kåtor, bodar och förrådsställningar vittrar ner. Träd och buskar vandrar in successivt, vilket medför att renskötselbetingade växter konkurreras ut och kultur- lämningar döljs och bryts ner. Miljöersättningen för bevarande av värdefulla natur- och kulturmiljö- er i renskötselområdet skall bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö. En innebörd i miljökvalitetsmålet är att kulturmil- jövärden, särskilt det samiska kulturarvet, skall bevaras och utvecklas. Inom ramen för det svenska miljöprogrammet för jordbruket introdu- ceras en miljöersättning för bevarande av värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet. Eftersom åtgärden ännu inte in- förts saknas uppgifter om anslutning och andra erfarenheter av ersätt- ningsformen. MPU föreslår därför att åtgärden överförs utan föränd- ringar till det nya miljöprogrammet för jordbruket för perioden – 2005. Nuvarande mål, villkor, ersättningsnivåer, administrativa rutiner etc. för ersättningsformen framgår av följande avsnitt. 140 Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet Målet för denna åtgärd är att värdefulla natur- och kulturmiljöer, upp- komna genom äldre tiders renskötsel, skall skötas på ett sådant sätt att: ·deras skötselbetingade växt- och djursamhällen med tillhörande arter bevaras och förstärks, ·deras kulturhistoriska innehåll tydliggörs och ·renskötsellandskapets lokala och regionala särdrag bevaras inom om- råden där ersättning lämnas. Målet är att bevara ca värdefulla natur- och kulturmil- jöer inom ersättningsberättigad zon. Ersättning kan primärt lämnas i de delar av renskötselområdet där ren- skötsel får bedrivas enligt 3 § 1 rennäringslagen (1971:437). Ersättning får även lämnas till miljöer utanför denna zon, i de fall de uppfyller uppställda kriterier och villkor och under förutsättning att kostnadsramen för åtgärden inte är intecknad samt att markägaren god- känt att ansökan får lämnas in. Ersättning lämnas för skötsel av renvallar, äldre visten och sådana hägn kring renhagar som är uppförda på traditionellt sätt. Stödobjekten delas in i två typer, och hägn. I ingår med och utan äldre visten. I hägn ingår hägnader av sten och trä. Till hägn räknas även an- slutande fångstarmar. Nedanstående kriterier skall vara uppfyllda för att ersättning skall kunna erhållas. avgör om förutsättningar- na för ersättning är uppfyllda i varje enskilt fall. För att stödobjekt av typen skall kunna klassificeras som er- sättningsberättigat, skall samtliga av följande kriterier vara uppfyllda: ·stödobjektet kräver skötsel för att det skall behålla sina natur- och kulturmiljövärden, ·en påtaglig del av stödobjektet består av öppen mark, ·markvegetation inom hela stödobjektet består av gräs och örter som visar på långvarig traditionell renskötsel. Vid kvalificering för ersättning till renvallar kan landskapselement av följande typer användas, under förutsättning att elementen är fullt synli- Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet 141 ga ovan mark och att elementen används eller har använts i samband med renskötsel: ·hägn till renhage uppfört på traditionellt sätt och av naturmaterial från platsen eller rester av sådant hägn, ·bostadskåta av traditionell typ eller rester av sådan kåta, ·bod eller förrådsställning eller rester av sådana anläggningar, ·jordkällare eller mjölkgrop eller rester av sådana anläggningar. Ett enskilt element får inte användas för kvalificering av mer än en . Till stödobjekt av typen får även inräknas sådan direkt, till själva anslutande mark som används till bete eller slåtter. Med öppen mark avses sådan mark där vegetationen i fältskiktet inte påverkas av skugga och annan konkurrens från träd och buskar. För att objekt av typen hägn skall kunna klassificeras som ersätt- ningsberättigat, skall samtliga av följande kriterier vara uppfyllda: ·hägnet är uppfört på traditionellt sätt, ·hägnet är uppfört på traditionell plats, ·hägnet är uppfört av traditionellt naturmaterial från platsen. Till stödobjektet skall räknas en zon om på vardera si- dan om själva hägnet. Även till hägnet anslutande fångstarmar får inräk- nas. I fjällmiljö är hägn av sten och palissadhägn av trä exempel på hägn som kan klassificeras som stödberättigat. I skogsmiljö är timmerhägn exempel på hägn som skall kunna komma i fråga för ersättning. Ersättningsmottagaren är skyldig att inom hela stödobjektet, oberoende av dess storlek: ·ta bort träd och buskar av igenväxningskaraktär, ·tillse att ingen skadlig ansamling av förna kan ske på marken år , ·tillse att element som kan användas för kvalificering för stöd inte skadas eller tas bort, ·tillse att träd som bär påtagliga spår av att ha använts för renskötsel inte skadas eller tas bort, ·tillse att ersättningsberättigat hägn är underhållna. Med träd och buskar av igenväxningskaraktär avses träd och buskar som: ·påtagligt påverkar markvegetationen med skugga eller annan konkur- rens, 142 Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet ·påtagligt påverkar träd som bär tydliga spår av att ha använts för renskötsel med skugga eller på annat sätt, ·är eller skulle ha varit till vid traditionell renskötsel, ·döljer eller skadar landskapselement som kan användas för kvalifice- ring av stödobjekt av typen renvallar. Med skadlig ansamling av förna avses att så stora mängder förna lig- ger kvar från till ett annat att markvegetationen under förnan kvävs, skuggas eller förändras på annat sätt som inte är förenligt med traditionell renskötsel. För att ett hägn skall anses vara underhållet, skall hägnet vara i så- dant skick att renhagen varit funktionsduglig om hägnet omslutit hela renhagen. Ersättningsmottagaren skall under minst under åtagandeperio- den delta i sådan särskild utbildning eller individuell rådgivning som an- ordnas. Ersättningsmottagaren skall delta senast vid det tillfälle som denne tillställs en personlig kallelse. Ersättning lämnas för skötsel av stödobjekt av typen ·renvall med per hektar för stödobjekt med areal inom intervallet 0,2–(om arealen är större än utbetalas maximalt ), ·hägn med per löpmeter underhållet hägn. Ersättning lägre än betalas inte ut. Om den sammanlag- da sträckan ersättningsberättigat hägn till en enskild renhage understiger , utbetalas inte någon ersättning för hägn till denna hage. Åt- gärden får inte kombineras med något annat miljöstöd på samma mark. Stödobjekt av typen hägn kommer sannolikt att omfatta en mindre del av det totala stödet. För att underlätta administrationen kommer ersätt- ningen till hägn helt att finansieras över den nationella budgeten. Ersättningsmottagare kan den vara som har brukningsrätt till stödobjek- ten. Sådan brukningsrätt har den berörda samebyn och dess medlemmar i samebyn. Någon enskild brukningsrätt till en viss vall eller ett äldre viste föreligger därför inte eftersom betesmarkerna utgör en för byn kol- lektiv betesresurs. Av tradition kan emellertid i praktiken en viss vall Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet 143 eller ett visst äldre viste ha särskild anknytning till en viss familj. Sådana anknytningar är väl kända av den berörda samebyn. Om inte samebyn själv väljer att stå som sökande skall därför samebyn yttra sig över om den sökande kan genomföra ett femårigt åtagande. Åtgärden genomförs av och länsstyrelserna. Länsstyrel- serna i , och administrerar an- sökningarna om miljöersättningen. Stödärenden från sameby i Da- larnas län skall hanteras av i . Beslut fattas med ledning av kunskap om värdena på platsen. Informa- tion om miljöersättningen sänds ut till samtliga registrerade renskötare. Ansökningshandlingar finns att rekvirera från . beslutar om stöd och om årlig utbetalning av ersätt- ningen. Om annan än den berörda samebyn ansöker om miljöersättning- en, beslutar om stöd först efter det att samebyn yttrat sig över ansökan. skall fatta beslut med en giltighetstid av . 9.1.8Beräknad kostnad och anslutning Vid en ansluten areal om ca beräknas vid angiven ersätt- ningsnivå de årliga kostnaderna till totalt ca inklusive EG:s medfinasiering. Vid en eventuell överanslutning skall ansökningarna prioriteras efter natur- och kulturmiljövärdet för det enskilda stödobjektet, så att största möjliga miljönytta uppnås för insatta medel. 9.2Motiv för utredningens förslag 9.2.1Motiv för miljöersättning för bevarande av natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet Rennäringen har mycket långa traditioner som påverkat dess omgivning i form av en hävdgynnad flora och fauna samt avsatt en mängd lämningar efter bl.a. boende i väglöst land. De höga natur- och kulturmiljövärdena knutna till denna form av livsföring motiverar ett eget miljöstöd eftersom värdena sett i ett nationellt och ett europeiskt perspektiv är unika och annars riskerar att gå förlorade. Genom den föreslagna ersättningsfor- 144 Värdefulla natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet men kommer höga natur- och kulturmiljövärden på kollektivt nyttjade renbetesmarker att bevaras. Vidare innebär åtgärden att kunskapen om de samiska natur- och kulturvärdena stärks på såväl europeisk som na- tionell, regional och lokal nivå. Grundförutsättningen för att den äldre rennäringens kulturmiljöer skall bevaras är att dessa miljöer hålls öppna (t.ex. SJV 1998d). Därför måste träd och buskar som etablerat sig på grund av att miljöerna inte längre har kvar sin tidigare funktion tas bort. Vidare måste markvegetationen hävdas för att förhindra återetablering av träd och buskar och för att förhindra att de renskötselbetingade arterna konkurreras ut av andra ar- ter. Genom en sådan skötsel kommer dels kulturlämningarna att bli mer synliga och deras förfall bromsas upp, dels förstärks de naturvärden som den äldre renskötseln givit upphov till. Utredningens förslag innebär inga förändringar av den nuvarande ersätt- ningsformen, vilket medför att inga ytterligare administrativa konsekven- ser tillkommer. Det finns ett antal lokala husdjursraser eller små förekomster av gamla raser som funnits i och vars långsiktiga överlev- nad inte är säkrad utan ett aktivt arbete för att bevara dem. Raserna är hotade till sin existens eftersom de har låg produktionsförmåga i förhål- lande till moderna husdjursraser och består av ett förhållandevis litet antal djur. Husdjursraserna bevaras genom insatser av enskilda djuräga- re och avelsföreningar. Vidare bedriver , inom ramen för genomförandet av aktionsplanen för biologisk mångfald, arbete för att förstärka lantrasernas bevarandestatus på olika sätt. Miljöåtgärdens syfte är att förbättra möjligheterna för fortsatt upp- födning i syfte att bevara husdjurens genetiska resurser och därmed säk- ra en viktig del av den biologiska mångfalden. En innebörd i miljökvali- tetsmålet Ett rikt odlingslandskap, som denna miljöersättning skall med- verka till att uppfylla, är att bevara kulturarvet och den genetiska varia- tionen hos domesticerade djur och växter. Utredningen föreslår en utökning av målet för miljöersättningen för att möjliggöra en ökad anslutning till åtgärden. För att effektivisera administrationen av ersättningsformen föreslår MPU att den del av administrationen som gäller handläggning av jord- brukarnas ansökningar och beslut om stöd överförs från länsstyrelserna till . Målet för ersättningen är att uppnå ett tillräckligt stort antal vuxna ren- rasiga djur av utrotningshotade husdjursraser, för att på så sätt säkra rasernas långsiktiga överlevnad och bevara husdjurens genetiska resur- ser. Målet är att i första hand bevara utrotnings- hotade lokala svenska husdjursraser av nötkreatur, svin, getter och får motsvarande en omfattning av ca 5 000 djurenheter. Det långsiktiga målet är att bevara alla utrotningshotade lokala svenska husdjursraser. Miljöersättning för bevarande av utrotningshotade husdjursraser lämnas i hela . För att ersättning skall kunna lämnas skall den hotade rasen finnas upp- tagen på EU:s lista över utrotningshotade svenska husdjursraser. De ra- ser som omfattas av miljöprogrammet för jordbruket är raser som inom EU i huvudsak förekommer i och för vilka ansvarar för registrering och stamboksföring. Därför motsvarar antalet djur i princip det totala antal djur som tillhör rasen inom EU som helhet. Följande husdjursraser finns upptagna på EU:s lista över utrot- ningshotade svenska husdjursraser och berättigar till stöd: allmogeko (väneko, ringamålako, bohuskulla) allmogefår (skogsfår, dala pälsfår, roslagsfår) allmogeget (göingeget, jämtget) Planer för avelsarbetet, som också omfattar åtgärder som syftar till att bevara rasernas ursprungliga egenskaper och genetiska mångfald, har under innevarande programperiod upprättats för ovanstående raser i samråd mellan och rasföreningarna. Dessa planer skall följas. De djur och uppfödare som omfattas av miljöersättningen måste upp- fylla de fastställda kraven för att hålla raserna fria från inblandning av andra raser. För samtliga ersättningsberättigande raser är det ett villkor för deltagande i åtgärden att honan endast får betäckas av en renrasig hane av samma ras. Utöver detta krav skall följande villkor vara upp- fyllda för att ersättning skall utgå: ·Ersättningsberättigande raser av nötkreatur, får och getter skall vara anslutna till av godkänd kontrollverksamhet. Här- stamning skall i samband med anslutning till programmet kunna veri- fieras genom genbanksintyg eller genom intyg från rasförening. ·För ersättningsberättigande raser av gris skall härstamning i samband med anslutning till programmet verifieras genom genbanksintyg eller genom intyg från rasförening. Krav på anslutning till genbanksverk- samhet eller officiell kontroll bör även övervägas för svin. Därmed säkerställs att härstamningen för de djur som deltar i pro- grammet är väl dokumenterad. Ersättning lämnas med per djurenhet. För linderödssvin är stödbeloppet per djurenhet. För omräkning till djurenheter (DE) föreslår utredningen att nuvarande omräkningstal skall tillämpas. Nötkreatur, 6 månader–2 år Får och getter som satts in i avel kommer alla miljöersättningar att vara arealbaserade. För beräkning av ersättningsberättigande djurenheter skall kommissionens tillämpningsföreskrifter till LBU-förordningen tillämpas. Åtgärden genomförs av och länsstyrelserna. Jordbruks- verket administrerar hanteringen av ersättningsformen förutom fältkon- trollerna som handhas av länsstyrelserna. 10.1.7Förväntad anslutning och kostnader Det sammanlagda antalet djur som omfattas av ersättningsformen vid programperiodens slut beräknas motsvara ca 5 000 djurenheter. De årli- ga kostnaderna uppskattas till . 10.2Motiv för utredningens förslag 10.2.1Tidigare utvärderingar och analyser av nuvarande miljöersättning för bevarande av utrotningshotade husdjursraser I miljöstödsöversynen (SJV 1997a), som genomfördes av Jordbruksver- ket i samråd med och , konstate- ras att beviljades ersättning för ca 2 300 djurenheter. hade denna siffra ökat till 2 600 djurenheter. Detta motsvarade en må- luppfyllelse för ersättningsformen på . Av rapporten framgår att miljöersättningens regler om minsta djurantal och att ut- gångna djur skall ersättas har kritiserats för att inte vara anpassat till lantraser. Anledningen är att man menar att det är svårare att skaffa ersättningsdjur av dessa raser jämfört med konventionella ra- ser. De tre verken framhöll dock att nuvarande regelverk tillgodoser en viss flexibilitet när ett utgånget djur skall ersättas. T.ex. kan en stödbe- rättigande ras ersättas med motsvarande antal djurenheter av en annan ersättningsberättigande ras. Vidare ser man att en större variation i an- talet djur skulle kunna medföra att en djurhållare har färre djur slut än vid periodens början, vilket skulle motverka åtgär- dens syfte. I rapporten framhålls också att förordningen om miljöstöd medger att sätter ned det belopp ersättningsmottagaren skall betala tillbaka vid mindre allvarliga avvikelser från stödets villkor. Samma sak gäller om det av någon annan anledning kan vara oskäligt att kräva återbetalning. Vad gäller en utökning av antalet ersättningsberättigande raser ansåg miljöstödsöversynen att det fanns tillräckligt underlag för att föreslå två nya raser, linderödssvin och finullsfår. Däremot var verken negativa till inkomna förslag om att Telemarksko samt Vest- landskt fjordfe skulle upptas som ersättningsberättigande raser. Orsaken är att definierar dessa raser som i första hand norska och bedriver ett arbete med att bevara raserna. Det är därför olämpligt att blandar sig i detta arbete. 10.2.1.2RRV:s granskning av lantbruksenheternas administration av stödet till jordbruket har i en granskning av lantbruksenheternas admi- nistration av stödet till jordbruket beräknat att kostnaderna vid lantbruk- senheterna för att handlägga åtgärden för utrotningshotade husdjursraser till ca för (RRV 1998). För att hantera ett ärende avseende stöd för utrotningshotade husdjursraser förbrukade lantbruksenheterna i genomsnitt mellan 2,2 och . Variatio- nen mellan lantbruksenheterna var mycket stor. Vidare framhåller RRV att p.g.a. det låga antalet ärenden kan tidsredovisningen för denna ersätt- ningsform ha stora inslag av osäkerhet. I rapporten drar RRV slutsatsen att det knappast är administrativt effektivt att ett så litet antal ärenden fördelas på nuvarande antal län. 10.2.2Utredningens analys av nuvarande miljöersättning för bevarande av utrotningshotade husdjursraser Anslutningen till miljöersättningen för utrotningshotade husdjursraser samt fördelningen på olika raser redovisas i tabell 10.1. hade ca 600 ansökningar om ersättning motsvarande ca 8 000 djur eller drygt 3 100 djurenheter beviljats. Detta är preliminära siffror eftersom ett mind- re antal utbetalningar återstår för .