sou · GNB310 · 2000-01-01 00:00:00 — polismakten – var för stark för att kunna utmanas genom ett öppet gerillakrig. Näste skrivbordsrevolutionär som tog itu med uppgiften att ge terrorismen en ny inriktning var , en av ledarna för rasistorganisationen i . Beam formulerade ett koncept som han kallade för »leaderless resistance«, dvs. motstånd utan ledare. Beam förespråkar en sorts spontan terrorism som utförs av »hängivna och övertygade politiska soldater«. Terrorismen kan omfatta alla sorters våldshandlingar – bombdåd mot domstolar och polisstationer, brevbomber mot politiker, mord på »rasförrädare«. DET HELIGA RASKRIGET – TERRORISM OCH JUDEHAT Till den sista gruppen räknas självfallet journalister som och . Fördelen med »leaderless resistance«, hävdar anhängarna, är att terrorismen inte organiseras av en specifik grupp och inte har formella ledare. ZOG:s agenter – polisen – får därmed svårt att identifiera och gripa förövarna. Terrorismen blir en anonym hand- ling, något av en »folkrörelse«, som »skapar fruktan i samhället«. En av de personer som brukar framhållas som förebild för »leaderless resistance« är lasermannen, , som sköt tio invandrare och dödade en under sina härjningar . I rörelsen tillverkades snabbt t-tröjor med budskapet »Lasermannen – en ljuspunkt i mörkret«. När den militanta rörelsen övergav VAM-konceptet omkring 1993 återstod frågan om hur kampen skulle finansieras. Bankrån var inte längre aktuellt, åtminstone inte som huvudinkomstkälla. Polisen var för skicklig att lägga pussel och alltför många raskämpar blev »politiska fångar«. När vit makt-musiken slog igenom 1993 löstes finansieringen. CD-försäljningen blev en lukrativ inkomstkälla och flera av de grupper som predikade militant kamp omvandlades till produk- tionsbolag. Det viktigaste av dessa, organisationen kring VAM och tidskriften omvandlades till vit makt-företaget . Ett annat företag är i , en av de största producenterna av vit makt-musik och hatpropaganda i . är egentligen ett samlingsnamn för ett tiotal olika företag som säljer allt från videofilmer till Hitler- monografier, terroristmanualer och survivalistknivar. Den politiska organisationen bakom Ragnarock är Blood & Honour/ och Combat 18 International. Blood & Honour bildades ursprungligen som samlingspunkt för skin-headrörelsen i , men övertogs av terroristgruppen ; siffrorna står för bokstäverna A H, det vill säga . C18 propagerar en blandning av organiserad terrorism och »leaderless resistance«. Gruppen var som starkast i mitten av 1990- talet, men har fått stora problem med engelska myndigheter. Den förre C18-ledaren har dömts till livstids fängelse för mord, och organisationen styrs nu av som propagerar för bombkampanjer i hela . C18-aktivister har genom årens lopp genomfört våldsamma överfall på både antirasister och oppositionella inom nazirörelsen. Organisationen ligger bakom flera av de senaste årens brevbombs- kampanjer. I takt med att den engelska polisen ökat pressen mot C18 har organisationen krympt och har knappt 20 med- lemmar i . Att de är så få bekymrar dock inte ledarna; har de varit sysselsatta med att flytta hela verk- samheten utomlands, främst till i och till videoföretaget i . Ragnarock, eller rättare sagt Blood & Honour/, är därmed politiskt och organisatoriskt centrum för den mest våldsamma nynazistiska strömningen i . »Blue pigs and red scum« Det finns ingen större orsak att tvivla på vilken politik Blood & Honour i svärmar för. Genom sina skrifter, vid tal på möten och på sin hemsida på Internet manar organisationen till »leaderless resistance« och våldsam kamp mot demokratin. , före bilbombningarna i och , gjorde polisen i ett tillslag mot ett hus på , som tjänstgjort som lager och hemlig möteslokal för Blood and Honour. Flera personer greps. En av ledarna, norr- mannen , fördömde polisinsatsen som ett typiskt statligt övergrepp. Blood & Honours hemsida var mer frispråkig. Under rubriken »Red scum and blue pigs« pekades huvudfienden ut. Det var dels de antirasistiska demonstranter, »red scum«, som dykt upp på Langeland, dels de poliser, »pigs in blue«, som deltagit i räden mot byggnaden. Blood & Honour drar sig heller inte för att öppet hota poliser som ingriper mot organisationen. Så här beskrivs danska polisens ingripande mot huset på : ZOG:s blå maffia slog till. Det var rena trakasserier som kryddats med lite terror. , vokalist i (det svenska bandet Hets mot DET HELIGA RASKRIGET – TERRORISM OCH JUDEHAT Folkgrupp) blev allvarligt misshandlad, men vi lyckades ta ett foto av svinet i blått och en vacker dag hoppas jag att Arisk rättvisa ska skipas Dubbelmordet på två poliser i hyllas på följande sätt: Eldstriden mellan nationalsocialister som befriade bankfonder och ZOG-trupperna är en rättvis hämnd för polisens mord på patrioten i . B&H uttalar sig även om bilbomben mot och i : Bombningen av journalisten var (...) en helt berättigad handling i självförsvar... , sedan de första stenciltidningarna utkom till dagens och Blood & Honour/, har svenska nazister predikat våld och terrorism mot den förhatliga demokratin. Fienden definieras som judarna och dess agenter – poliser, politiker, lärare, journalister och andra »rasförrädare«. Genom sin »underrättelsetjänst«, , kartlägger nazisterna individuella fiender som snabbt blir måltavlor för mordhot och i värsta fall våldsdåd. Aktivisterna har försetts med en uppsjö av konspirationsteorier, hatpropaganda och bombmanualer. Rånare och våldsverkare från rörelsen beskrivs som förebilder och hjältar, och hyllas som »politiska krigsfångar i ZOG:s gulager«. Gång på gång har rörelsens ledare försäkrat att det enda som kan rädda från den judiska konspirationen är ett heligt raskrig. Ingen bör vara förvånad över att de också försöker förverkliga sina drömmar. är journalist och har arbetat på TT. Han är tillsammans med medförfattare till boken (1994) och en av grundarna till tid- skriften . Bemötande av främlingsfientliga och populistiska partier i kommuner och landsting saknar stora främlingsfientliga partier i . Vi har ingen motsvarighet till i , Freiheitspartei i eller Fremskrittspartiet i som samtliga hör till de största partierna i sina respektive länder. Detta är egentligen ganska anmärkningsvärt, men frågan är om svenskar verkligen är så mycket mindre främlingsfientliga än medborgare i andra länder i . Detta är omöjligt att veta så länge det saknas undersök- ningar där man ställt frågorna på ett sådant sätt att det går att göra jämförelser. De mest omfattande svenska studierna av attityder till flyktingar och invandrare genomförs vid CEIFO på . Dessa har endast upprepats i ett land: . Där uppmättes avsevärt negativare attityder, trots att landet tagit emot betydligt färre flyktingar än . Detta visar vad forskarna redan tidigare kunnat konstatera: det finns inte något automatiskt samband mellan invandringsfientlighet och en hög andel in- vandrare. 1 Ceifo-rapporterna har i huvudsak genomförts av och . Se även: Lodenius, , : Svenskarna först? : mot rasism och främlingsfientlighet. BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... Andra mer bristfälliga studier har gett skilda resultat vad gäller svenskars inställning i förhållande till omvärlden. En publi- cerad EU-barometer påvisar t.ex. att rasistiska föreställningar är mindre vanliga i än i andra länder. Svagheten i undersök- ningen är att man bett intervjupersonerna själva avgöra i hur hög grad de anser sig vara rasister. Man kan därför misstänka att testet snarare visar hur laddat själva ordet rasism blivit i . Sanno- likt är det så att svenskar klär hatet i en annan språkdräkt, här talar man hellre om kulturella, etniska eller religiösa skillnader. Ett tecken på att främlingsfientliga åsikter har fått fäste även i vårt land är att partier med sådana åsikter är på frammarsch på lokal nivå, i kommuner och landsting. Än så länge har de vunnit måttliga segrar, men för varje val kapar de åt sig allt fler röster och mandat. Deras ställning är starkare än tidigare . Under beteckningen främlingsfientliga partier ryms i själva verket flera olika typer av partier. Inga renodlade nazistpartier har ställt upp i valen , och deras valframgångar daterar sig ända tillbaks . Inte ens då var de särskilt stora. De svenska nazisterna hade sina största valframgångar kring 1934-36. riksdagsmannaval fick Nationalsocialistiska Arbetarepartiet (de s.k. Lindholm-nazisterna) cirka 17 500 röster, vilket motsvarade av rösterna. Totalt fick nazistiska partier av rösterna. (Det är värt att notera att de var betydligt större i några av storstadslänen, i hade de och i 1,8.) I samma val ställde även det nationalistiska Nationella För- bundet upp och fick 26 750 röster, motsvarande . Dessutom hade de svenska nazisterna över 100 kommunala mandat vid (det är svårt att få fram en exakt siffra eftersom de ställde upp under så många olika partibeteckningar).2 : , 1999. Boken är en genomgång av rasistiska och främ- lingsfientliga argument. 2 Lööw, : Hakkorset och wasakärven: En studie av national- socialismen i 1924-1950 s. 270. : Avhandling från , 1990:2. har de svenska nazistpartierna haft en nedtonad roll. Det traditionella nazistpartiet har ställt upp ett fåtal gånger och samlat som mest några hundra röster. I stället är det två andra kategorier av partier som pläderar för minskad eller stoppad invandring. I den första gruppen finner vi nationalistiska partier med kampen mot det mångkulturella sam- hället som sin huvudpunkt på programmet. I företräds de framför allt av () som ställer upp både i riksdagsvalen och i kommunala val. SD gjorde sitt bästa val 1998. SD har rötter i en fascistisk och nazistisk tradition, men partiet arbetar på att bli mer rumsrent vilket man delvis också lyckats med. Kampen mot invandringen utgör en naturlig del av partiets politik. SD kämpar för ett etniskt homogent samhälle där svenska värderingar, svenskt språk och svensk kultur ska gynnas på be- kostnad av utländskt inflytande. Däremot är inte motståndet mot invandringen lika djupt rotat hos den tredje gruppen av partier som berörs i denna text: de populistiska partierna som ibland benämns missnöjespartier. Det betyder inte nödvändigtvis att de har en mjukare inställning, i praktiken för SD fram ungefär samma åsikter som populistiska partier. Populismen fick sitt stora genombrott i då Ny demokrati tog säte i och i många kommuner (partiet fick av rösterna och 25 riksdagsmandat). Partiets historia kan i korthet beskrivas som upp som en sol och ner som en pann- kaka. Ny demokrati försvann ur redan vid nästa val men fanns kvar i ett antal kommuner. Efter valet är partiet i stort sett utraderat och har endast kvar ett enda kommunalt mandat i . Inte heller Nya partiet, som var försök att upprepa succén, hade några framgångar. Man kan fundera över orsaken till Ny demokratis korta karriär. Möjligen blev väljarna besvikna på ett parti som lovade så mycket men som hade så lite kraft att genomföra sina planer. Skandaler och konflikter kantade partiets korta historia och kom totalt att överskugga det politiska budskapet. En alternativ, och mer pessi- mistisk, förklaring kan vara att partiet redan hade spelat ut sin roll. BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... Delar av det invandrarpolitiska programmet, som när det lades fram uppfattades som så kontroversiellt, har senare genomförts. Det har blivit vanligt med program som syftar till att uppmuntra flyktingar att återvända till sina hemländer och allt fler kommuner åberopar hög arbetslöshet och en dålig ekonomi för att inte ta emot asylsökande. I viss mån tycks dock Ny demokratis politiska program leva kvar i kommunerna, fast under andra namn. Det gäller flera av de lokala partier som ingår i Väl t.ex. Staffanstorpspartiet (3 mandat) och Eslövspartiet (2 mandat). I har nydemokra- terna skapat två nya partier: väl (3 mandat) som ingår i Väl och Allianspartiet (2 mandat) som valt att stå utanför. Utanför Väl står även de f.d. nydemokraterna i Folkets Väl i (3 mandat). Populismen är en politisk riktning som första gången användes för att beskriva två rörelser i slutet av förra århundradet: den ryska narodnikrörelsen och det amerikanska The Populist (egent- ligen Peoples Party). Populister säger sig företräda folket i mot- sats till politikerna och andra av samhällets makthavare. De menar att det finns ett sunt förnuft hos det enkla folket och utifrån detta presenterar de enkla och slagfärdiga lösningar på komplicerade problem. Populistiska partier hävdar att de är ointresserade av ideologi, de inriktar sig helt på sakfrågorna och kan därför vara öppna för allianser både åt höger och vänster. Länge framstod de svenska missnöjespartierna som en nyliberal opposition med främsta syfte att sänka skatterna och förhindra inblandning från stat och myndigheter. Typiska frågor som drevs av dessa partier var kamp för reklamradio och fri försäljning av alkoholhaltiga drycker i vanliga livsmedelsaffärer. Dessa åsikter har bl.a. förts fram av och Centrumdemokraterna, båda med säte i . är ett annat liknande parti som 3 Betz, : The New Politics of the : Neo-Populist and Movements in Established Democracies, s. 4. , Press, 1998. Lodenius, : Populism, makt, demokrati. : , Folket styr (LO:s demokratiutredning), 1998. funnits både i och i övriga . Dessutom finns lokala partier i olika delar av landet som agerar på ett liknande sätt, den här texten gör inga anspråk på att vara någon fullständig kartlägg- ning av alla dessa.4 kom flera av de lokala missnöjespartierna också att anamma frågan om en minskad invandring. I kan man se ett samband med ökande flyktingströmmar via och , och frågan debatterades flitigt bl.a. i närradio. Den togs även upp i några av de etablerade partiernas lokala organisationer. Inför valet gick Center- partiets avdelning i ut och krävde en folkomröstning om kommunens flyktingmottagande. I omröstningen som genom- fördes i samband med de allmänna valen segrade nej-sidan stort med av rösterna. Sjöboomröstningen väckte inte bara fördömanden. Många van- liga medborgare såg sjöbopolitikernas ställningstagande som en uppvisning i oberoende och självständighet gentemot de politiska ideal som man menade dikteras från huvudstaden. Men även Sjöbos syn på flyktingfrågan togs emot väl av delar av befolk- ningen. Den efterföljande debatten blottlade en klyfta mellan den uppfattning som självklart hävdas av en kulturell och politisk elit och vad många gräsrötter anser.5 En studie av insändardebatten kring slutet av 80-talet och visar att en rad argument mot flyktingmot- tagandet har fått fotfäste i landet. Många människor talar om rädslan för det mångkulturella samhället som man tror kommer att leda till större otrygghet i form av brottslighet och minskad väl- färd. En vanlig åsikt är att sådana uppfattningar är förtryckta och inte får yppas i den offentliga debatten. Här tog de populistiska 4Lodenius, , Per: Vit makt och blågula drömmar: Rasism och nazism i dagens s. 203-205. : , 1998. 5Fryklund, , : Vi mot dom: Det dubbla främ- lingsskapet i . : , CESIC studies in international conflict 2, 1989. BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... partierna på sig rollen som uttolkare av vad man uppfattade som folkets röst i frågan.6 ökade antalet asylsökande kraftigt, vilket bland annat sammanhängde med kriget i det förra . 1992 tog emot över 80 000 asylsökande, vilket är det högsta antalet någonsin under ett och . Även antalet be- viljade uppehållstillstånd blev rekordhögt , vilket är en faktor som kan sättas i samband med den intensifierade debatten. Närvaron av dessa flyktingar blev särskilt påtaglig eftersom de ofta togs emot på stora flyktingförläggningar. Emellanåt var dessa dessutom placerade i mindre kommuner där flyktingarna kom att bli ett dominerande inslag. (Denna modell har senare övergivits, väljer numera främst att placera ut asylsökande i lägenheter i bostadsområden där de får en chans att smälta in.) Men kritiken av flyktingpolitiken kom också från bildat akade- miskt håll. En krets aktiva moderater kring läkaren fick inte något stöd för sina främlingsfientliga motioner vid partistämma 1990, i stället bildade de tidningen information. En grupp akademiker kring docent har fått in debattinlägg i etablerade tidningar . Deras inflytande kan spåras i många av de argument som blivit vanliga i debatten, t.ex. försöken att beräkna den reella kostnaden för flyktingpolitiken till fyra gånger så mycket som den officiella statistiken säger. De främlingsfientliga partierna refererar ofta till den här gruppen av debattörer i sin propaganda.7 6Lodenius, , : Svenskarna först? : mot rasism och främlingsfientlighet. : , 1999. Se särskilt avsnittet om Sjöbopartiet. 7Lodenius, , : Svenskarna först? : mot rasism och främlingsfientlighet. : , 1999. Avsnitten om Samfundet, Fri information och Blågula frågor. Lodenius, , Per: Vit makt och blågula drömmar: Rasism och nazism i dagens s. 195 ff. : , 1998. Om invandringsfrågan framstod som en ungdomsfråga på 80- talet så tycks den allt mer ha blivit en angelägenhet för äldre och etablerade medborgare . Då framträdde framför allt skinnskalledominerade grupperingar som ofta hamnade i strid med antirasister. finns en rad prydliga politiska grupperingar som kräver att bli tagna på allvar. Det gör att motståndet mot rasism och främlingsfientlighet måste ändra strategi. Det existerar fortfarande en rad uttalat nazistiska och vålds- inriktade rörelser av olika slag som med varierande framgång be- driver sin verksamhet. Dessa gör dock för tillfället inga anspråk på att ta sig in i politiskt valda församlingar vilket gör att de lämnas utanför i det här sammanhanget. Den senaste stora politiska mobiliseringen av främlingsfientliga krafter ägde rum inför det första valet till det nya storlandstinget 1998. Då enades 15 lokala partier, bl.a. Sjöbopartiet och , under namnet Väl. Väl klarade att ta sig över den spärr man satt upp på av rösterna vilket gav 6 mandat. Samarbetet har redan knakat i fogarna, de olika politiska per- sonligheterna som ingår i partiet tycks ha svårt att dra jämnt. Men att de över huvud taget lyckades mobilisera sig i en enad front visar på en kapacitet som ger anledning till oro. Att de dessutom invite- rades att ingå i underlaget för den borgerliga majoriteten gör att de har en plattform att arbeta utifrån. Populism och främlingsfientlighet i Främlingsfientliga partier har haft större framgångar i än i någon annan del av landet. I återfinns framför allt många av de populistiska partier som anammat flyktingfrågan. Dessa fick sitt genombrott då erövrade mandat i en rad kommuner och var med om att bryta ett långt socialdemokratiskt maktinnehav i (detta skedde genom att det borgliga blocket kunde luta sig mot 5 mandat vilket motsvarade av rösterna). BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... Förklaringen till framgångar kan bl.a. sökas i att partiet nådde fram till en grupp människor som fått det sämre och som därför kände sig undanskuffade av systemet. De var därför mottagliga för partiets kritik mot social- demokraterna som utmålades som systemets främsta förvaltare. finns liknande partier representerade i över hälften av de skånska kommunerna. I finns också starkaste fäste, där man fått av rösterna och innehaft 2 mandat (partiet kom in 1991 med ett mandat). I läns västra valkrets fick partiet strax av rösterna, vilket var betydligt mer än i resten av landet. förefaller dessutom vara en av de delar av landet där nazistiska grupper är mest synliga . (SD berörs senare i texten.) Frågan är vad som gör så speciellt. Många har pekat på att nazismen var särskilt stark i den här regionen , inte minst i kommun. Men detta gäller i så fall även andra delar av landet, t.ex. . Där har visserligen nazisterna länge haft en stark bas, men det har knappast gjorts några försök till partibildningar på det sätt som skett i . Det är dessutom långt ifrån självklart att föreställningar som grundläggs har någon som helst betydelse för att forma en opinion . Andra har pekat på traditioner i bonderörelsen och jämfört Sjöbocenterns uttalanden med de som fälldes av föregångare (partiet hade då företrädare som öppet hävdade att de var antisemiter och rasfrågan var in- skriven i partiprogrammet). var inte den enda centerstyrda kommun där man tvekade inför flyktingarna, faktum är att center- kommunerna inte hade knutit något avtal om flyktingmottagande i långt större utsträckning än andra 1986. (hade dock de flesta tecknat ett avtal och de som fortfarande tvekade upp- visade ingen enhetlig politisk linje. Kvar stod bl.a. ett antal social- 8 , , : Vi mot dom: Det dubbla främ- lingsskapet i , s. 162-163. : , CESIC studies in international conflict 2, 1989. demokatiska gles- och skogsbygdskommuner i övre samt , starkaste fäste i landet. Sociologerna menar att under slutet av 60- och även på det nationella planet fungerade som ett ställföreträdande missnöjes- parti. De menar att detta är en förklaring till att aldrig fick något populistiskt parti liknande dem som bildades i de övriga nordiska länderna. Grunden för expansion utanför landsbygden var att man byggde upp en vision utifrån de principer som styrt organiserandet av landsbygdssamhället. Mot tillväxtsamhället ställdes decentralisering, lokalt styre och självständighet, kvalitet mot kvantitet, bevarandet mot framåt- skridandet, skriver /i rapporten mot dom: Det dubbla främlingsskapet i . I bonderörelsen fanns även en tradition av t.ex. byalag som inte låg långt ifrån populisternas tanke om direkt demokrati, något som bl.a. manifesteras i kraven på folkomröstningar. En tredje tänkbar faktor är geografiska läge och när- heten till främst där främlingsfientliga och populistiska rörelser varit starka allt . I synnerhet Mogens Glistrups Fremskridtspartiet har varit en inspirations- källa.10 I hittar man både mycket framgångsrika och tämligen obetydliga populistiska partier. Det finns bara ett enda exempel på att ett populistisk parti haft makten i en svensk kommun. Efter att de lokala politikerna i uteslutits ur på grund av sina flyktingfientliga åsikter gick de vidare och bildade Sjöbo- partiet som fortsatte att regera . Detta parti gjorde även ett misslyckat försök att ställa upp i riksdagsvalet . Resultatet blev strax under 30 000 röster, ungefär lika många 9Fryklund, , : Vi mot dom: Det dubbla främ- lingsskapet i , s. 17. : , CESIC studies in international conflict 2, 1989. 10För mer information om det danska se: Lodenius, , : Extremhögern s. 221-226. : Tiden, 1994 (reviderad upplaga). BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... röster som partiet brukat få i den egna kommunen. (Partiet var dock nära att få av rösterna i valkretsen, vilket hade gett partiledaren en plats i . De kommuner där populisterna valts in uppvisar knappast någon enhetlighet, som ytterligheter kan man kanske se storstads- kommunen där haft representation och landsbygdskommunen . Det går inte att hitta någon enkel generell förklaring till varför populismen växt sig så stark, möjligen kan man se speciella omständigheter i de enskilda kom- munerna. Men detta är föga studerat, med ett undantag: . Sociologerna anser inte att bilden av som ett statiskt samhälle där man endast tänker så långt ägorna räcker stämmer. De ser snarare ett lokalt samhälle i förvandling både materiellt, politiskt och ideologiskt. minskade den tidigare extremt höga andelen av be- folkningen som var sysselsatt inom jordbruket i . Man kan säga att genomgick den förvandling som skett i resten av flera decennier tidigare. kämpade för att bevara sin karaktär och varje förändring sågs som ett hot, flyktingfientlig- heten var en av flera konsekvenser av detta.12 Författaren gör en mer anspråkslös enkät i sin bok han helt enkelt frågar människor han möter varför just har ett så starkt flyktingmotstånd. Här är några av svaren han fick: Allt beror på att är en så dominant person i kommunen. Partipiskan ven i och tvingade människor att rösta mot sin övertygelse.