sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Därvid nämndes inga namn; informa- tionen avsåg företeelserna som sådana, t.ex. att marschmusik spelades i en piketbuss och att Hitlerhälsning förekom. Anteckningarna innehåller vidare upplysningar om de s.k. herrmiddagarna (se det avsnittet), och om att såväl justitieministrarna som statsminister informerades om dessa möten. skall det dock inte ha kommit några indikationer på högerextremism till säkerhetspolisen. Sammankomster med påstådd nazistisk inriktning (herrmiddagarna) Polisstyrelsens redogörelse för de s.k. herrmiddagarna lyder i sin helhet på följande sätt: 12 Ett uppmärksammat förhållande är de sammankomster som ordnades av en polisinspektör i VD 1 . Till sammankomsterna, som hade karaktär av herrklubb, inbjöds polis- personal att äta middag och lyssna på föredrag i aktuella samhällsfrågor av någon inbjuden talare. Föredragen behandlade ämnen som överlevnad, kapprustning, vapenfrågor och terrorism. 12 Rapporten s. 10 ff. Klubben hade inga fasta medlemmar utan kunde besökas av polismän som var intresserade av något visst ämne eller av att träffas privat under infor- mella former. Ett mindre antal av deltagarna var inte polismän. – förekom 11 kända möten. Som mest kunde ett 40-tal polismän närvara. Normalt rörde det sig om ett 20-tal. Av deltagarna var det flera som endast besökte sammankomsterna vid något enstaka tillfälle. Mötena rönte ett efterhand vikande intresse och upphörde slutligen helt. Av vad som har framkommit förekom Hitler-hälsning. Av kommentarer och frågor framgick också att flera deltagare föreföll ha en udda politisk uppfattning. Säkerhetspolisen fick tidigt kännedom om mötena. Företeelsen undersöktes noga och SÄK redogjorde för dessa möten för justitieministrarna . skedde även en redovisning för stats- minister . Uppgifter saknas om att skulle ha informerats av säkerhetspolisen om mötenas förekomst. Uppgifterna var inte av den arten att de enligt regeringens föreskrifter kunde antecknas i säkerhetspolisens register, varför heller ingen s.k. spontanutlämning av uppgifterna kunde ske. (Med spontanutlämning avses utlämnande av nytillkomna uppgifter, mellan personalkontrolltillfällena, om personer som tillhör skyddsklass. Fråga om utlämning prövas av jämlikt personalkontroll- kungörelsen --- .) Gruppens kommentar: Det får anses klarlagt att det vid de aktuella sammankomsterna har förekommit uttryck för åsikter av en extrem karaktär. Mötena har haft en varaktighet i tiden och besökts av ett inte obetydligt antal polismän. Enligt gruppens mening är det dock icke möjligt att härav dra slutsatser om förekomsten av en mer utbredd eller organiserad förekomst av högerextremistiska uppfattningar inom polisdistriktet. Dels rör de observationer som har gjorts av extrema yttringar endast vissa av sammankomsterna och då endast vissa av de deltagande åhörarna, dels har gruppen deltagande polismän omsatts betydligt – flera deltagare har uppenbarligen gått på ett inledande möte av nyfikenhet för att sedan inte vidare delta – dels har sammankomsterna spontant upphört på grund av visat ointresse. När det gäller den polisman som organiserat sammankomsterna konstaterar emellertid gruppen att en särskild bedömning bör göras. Det är från yrkesetiska utgångspunkter olämpligt att en polisman på detta sätt för i huvudsak polismän aktivt organiserar möten av en sådan karaktär att de för utomstående kan framstå som ett forum för att uttrycka icke demokratiska åsikter. För den vidare bedömningen av den aktuelle polismannen hänvisade gruppen till en annan punkt i rapporten (se under följande rubriker). Polisman som på mordnatten ringde VD 1 och uttryckte tillfredsställelse över mordet I det avsnitt där polisstyrelsens arbetsgrupp redogör för uppgifter kring polisspåret återges följande händelser och kommentar. uppringdes vakthavande befäl i VD 1 av en polisman som tidigare tjänstgjort vid vaktdistriktet. 14 Under telefonsamtalet skall polismannen ha uttryckt sin tillfredsställelse över mordet på med uttryck i stilen så dog den fähunden . Polismannen skall också ha utbringat en skål i för mordet eller mördaren. Polismannen har i radioprogrammet uppgett att han även ringt några andra polismän och morgonen efter mordet. Det vid tillfället vakthavande befälet bekräftar att han natten mot mottog ett samtal från en polisman. Han bekräftar också att denne därvid uttryckte sig negativt om , men han kan ej erinra sig detaljer i samtalet. Han ansåg dock vid tillfället samtalet vara så an- märkningsvärt att han anmälde detta för vaktdistriktchefen , vilken i sin tur informerade dåvarande chefen för ordningsavdelningen som förde informationen vidare till den dåvarande spaningsledningen i . Vakthavande befälet säger sig senare ha hört genom radio att han skulle ha återgett en bestämd orda- lydelse, men han kan ej nu erinra sig närmare vad som sades. Den utpekade polismannen har bekräftat att han ringt upp vakthavande befäl vid sin tidigare arbetsplats då nyheten om mordet blev känd för att höra vad som hänt. Han kan inte erinra sig exakt vad som yttrades i sam- talet, men säger sig aldrig ha gjort någon hemlighet av att hans personliga inställning till och det han representerade var mycket negativ. Gruppens kommentar: Gruppen konstaterar att flera samtal har ägt rum och att det sannolikt i samband härmed uttryckts nedsättande omdömen om . Gruppen finner att polismannen har, oavsett att samtalens exakta orda- lydelse inte gått att klart fastställa, uppträtt på ett klart olämpligt sätt sär- 13Rapporten s. 16 ff. 14Det rör sig om den polisman, som arrangerade de nazistiskt inriktade sam- mankomsterna, tillika den som flyttades från VD 1 efter att Norrmalmsutred- ningen uppmärksammat hans diskriminering av kvinnliga polismän, i vårt betänkande benämnd polisman . skilt då han mordnatten ringt upp en tjänstgörande polisman och uttryckt nedsättande omdömen om den mördade statsministern. Det skall här noteras att det är fråga om samme polisman som stod som arrangör till de under punkten 2 redovisade sammankomsterna. Det bör därför enligt gruppens mening här i ett sammanhang göras en samlad bedömning. Gruppen fortsatte med att konstatera att polismannen i fråga, dvs. polisman , tidigare omplacerats bl.a. på grund av sin negativa attityd till kvinnliga poliser. Den slog vidare fast att polismannen inte begått något brott, att det han gjort hade skett utanför tjänsteutövningen och att det inte påståtts att han påverkats av sina åsikter i sin tjänst. Men genom att arrangera sammankomsterna och genom telefonsam- talet till VD 1 hade han visat prov på ett så dåligt omdöme att detta i sin tur varit ägnat att allvarligt rubba allmänhetens förtroende såväl för honom som enskild polisman som för polisen i stort. Bedömningen resulterade i att polisstyrelsen agerade för att avskära polisman från fortsatt tjänst, se under följande rubrik. polisstyrelses begäran att en polisman skulle försättas i disponibilitet Mot den bakgrund som beskrivits under de två föregående rubrikerna ville polisstyrelsen få polisman B:s agerande prövat disciplinärt. Det konstaterades att de lagliga möjligheterna för detta var begränsade, men att det fanns en sällan nyttjad möjlighet för regeringen att jämlikt 7 kap. 7 § försätta arbetstagare vid polisväsendet i disponibilitet. Därför beslöt polisstyrelsen att begära att under- ställde regeringen denna fråga. (Försättande i disponibilitet innebär att personen i fråga avstängs från sitt arbete, men får behålla sin lön.) anmälde en privatperson, , polisstyrelsens utredning och handläggning därav till granskning hos JO. efter polisstyrelsens begäran, , fattade beslut i ärendet. konstaterade att försättande i disponibilitet enligt det åberopade lagrummet kunde komma i fråga, då det är nödvändigt för rikets bästa. Det krävdes därvid enligt , att det föreligger ett starkt nationellt säkerhetsintresse för att med stöd av denna bestämmelse mot någons vilja koppla bort denne från arbetet. I sak gjorde till synes en annan bedömning än polis- styrelsen av de aktuella sammankomsterna: De ämnen som avhandlades vid de föredrag som hölls vid samman- komsterna – och som alltså torde få antas ha varit ett av skälen till varje deltagares närvaro – var --- av den arten att de knappast kan sägas föra tanken till något slag av extrem politisk uppfattning; utöver ämnen av det slag som anges i arbetsgruppens rapport avhandlades frågor som exempel- vis Skolan förr och , Polismannens olika roller inför domstol och Arbetarrörelsens historia i . I det material som hade att utgå från påvisades inga omständigheter som medförde att polisman skulle anses ansvarig för vissa åhörares beteende vid vissa sammankomster. ansåg därför inte att polisman B:s roll som arrangör av samman- komsterna kunde medföra att han skulle försättas i disponibilitet. Beträffande telefonsamtalet ansåg att det var svårt att klarlägga exakt vad som sagts. Det torde emellertid stå klart att X (polisman , vår anm) uttalat något värdeomdöme om och att detta inte varit positivt, konstaterade man emellertid. I ärendet hade även inkommit en skrivelse från den som hade mottagit samtalet. I skrivelsen tonades betydelsen av det inträffade ned. Det hade snarare varit fråga om ett störande privatsamtal än något anmärkningsvärt. ansåg att det var olämpligt av X att ringa detta sam- tal och ge det ett innehåll som kunde väcka den förargelse som uppenbarligen blev fallet. Det kunde emellertid inte bli fråga om att på den grunden försätta polismannen i disponibilitet. Ytterligare , , riktade JO i sitt granskningsbeslut vad som får uppfattas som allvarlig kritik mot polis- styrelsen i . JO delade bedömning om när försättande i disponibilitet rättsligen kan komma ifråga. Beträffande utredningen om sammankomsterna och telefonsamtalet gjorde JO föl- jande bedömningar: 15 Arbetsgruppen och polisstyrelsen har vid sina överväganden fäst stor vikt vid innehållet i det telefonsamtal som lagts X till last. Det har emellertid inte genom arbetsgruppens utredning klarlagts vad som yttrats vid samtalet. I rapporten, som låg till grund för polisstyrelsens framställning till RPS, har det angivits att vakthavande befälet, , funnit samtalet så anmärkningsvärt att han anmält det till vaktdistriktschefen. Denna passus i rapporten, som närmast förefaller att ha grundats på hörsägen, står inte i överensstämmelse med vad har uppgivit i sin promemoria som han överlämnat till JO. 16Skrivelsen hade tidigare återgivits av JO. Den hade följande lydelse (citerat från JO:s beslut): Undertecknad tjänstgjorde som vakthavande befäl vid VD 1 natten då mördades. Ett till mig inkommande telefonsamtal från Vad sedan gäller de sammankomster som anordnats av X sägs varken i arbetsgruppens rapport eller i polisstyrelsens yttrande något närmare om arten av det material som man lagt till grund för sina slutsatser. Det finns emelletid anledning att tro att rapportens uttalanden om vad som före- kommit vid sammankomsterna åtminstone delvis grundats på anonyma uppgifter och andra upplysningar av tvivelaktig kvalitet. Sammanfattningsvis kan konstateras att handläggningen av ärendet avseende X inte uppfyllt de befogade krav som kunnat ställas på den från rättssäkerhets- och effektivitetssynpunkt. Arbetsgruppens och polisstyrel- sens handlande framstår som särskilt anmärkningsvärt med hänsyn till att detta avsett områden som omgärdas med ett särskilt skydd genom rege- ringsformens regler om yttrandefrihet och mötesfrihet. Efter JO:s beslut framställde polisman sedermera skadeståndsanspråk mot staten. 1994 beslöt JK att skadestånd skulle utgå (se JK-Beslut s. 161). Polisstyrelsens agerande innebar enligt JK förtal av polismannen; de uppgifter som lämnats om honom hade varit ägnade att utsätta honom för andras missaktning. Det hade heller inte varit i lagens förtalsbestämmelses mening försvarligt att uttala sig på det sätt som polisstyrelsen gjort. JK beslöt därför att staten skulle ersätta polis- mannen med som ideellt skadestånd. kollegan --- har sedan tillmätts oanade proportioner i senare utredningar rörande disponibilitet. Jag bedömde inte samtalet då, och inte heller , som särskilt anmärkningsvärt, utan snarare som ett störande privatsamtal från en troligen salongsberusad kollega. Hade jag funnit samtalet anmärkningsvärt och intressant för skeendet, hade jag kontaktat närmaste chef. ingick uppgiften endast som en av många vid en regelbundet återkommande morgonbön efter händelsen. Samtalet bedömdes således inte av mig som anmärkningsvärt, utan har framställts så i den vidare handläggningen, i vilken jag ej deltagit. Jag har ej ens blivit formellt hörd i frågan. – I ett ytt- rande till JO skrev polisstyrelsen att uppgifterna från det vakthavande befälet inhämtats per telefon via dennes chef, som höll i luren och förmedlade frågor och svar. Upprättade anteckningar hade senare, efter JO-anmälan, bekräftats av såväl befälet som chefen. Det vakthavande befälet hade dessutom själv fram- trätt i massmedia och berättat om samtalet. Polisstyrelsen framhöll vidare att det var ostridigt att vakthavande befäl rapporterat samtalet till avdelnings- chefen och att uppgiften sedan vidarebefordrades till mordutredningen. Polisfesten och polisstyrelsens utredning kring den behandlas nedan under rubriken som berör polisen i allmänhet . förekom uppgifter i massmedia om att 10-15 polismän från VD 1 hade besökt . Det skulle ha skett gruppvis, varvid kontakter med sydafrikansk polis samt del- tagande i övning och utbildning skulle ha förekommit. De aktuella polismännen skulle vidare ha försökt värva kollegor för resor till Syd- i syfte att hjälpa den vita regimen. som uppgifter av detta slag förekom i Riksradions ekosändningar beslöt länspolismästaren att låta granska uppgifterna. Gransk- ningen visade sig inte vara helt lätt att genomföra bl.a. av det skälet att journalister som arbetat med materialet ansåg sig förhindrade att närmare ange vilka polismän det rört sig om. Den genomfördes så att alla avdelningschefer inom uppmanades att under- söka om det fanns uppgifter om polismän som besökt . De fackliga organisationerna ombads göra motsvarande undersökning. Vidare gjordes efterforskningar hos IPA, International Associa- tion, som är en privat internationell sammanslutning för sociala kontakter mellan polismän. Förfrågningar gjordes även hos UD och svenska beskickningen i , bl.a. bad man om hjälp med efter- forskningar av uppgifter i sydafrikansk press. Även den sydafrikanska polisen kontaktades. Därifrån förnekades dock kategoriskt att det skulle ha förekommit något utbyte av det slag som hade beskrivits i svenska massmedier. Arbetet ledde till att sex polismän som besökt – 1987 identifierades. Om dessa framkom följande uppgifter. Polisman uppgav att han tillsammans med sin fru hade besökt 1985 på en kombinerad semester och bröllopsresa. bodde de hos sydafrikanska poliser, som de fått kontakt med via IPA. Merparten av tiden bodde de på hotell. Vid återkomsten skrev polisman ett brev till en av de poliser de övernattat hos och tackade för gästfriheten. Brevet publicerades i . Det refererades sedan i medier med större spridning, bl.a. citerades: Vi skall aldrig glömma ert underbara land, och vi hoppas kunna komma tillbaka . Jag har ordnat en sydafrikansk afton för poliserna i , och de var helt tokiga över den. Mitt största problem är nu att försöka övertyga den att vi behöver er Casspir här i . Casspir är en pansarbil som användes vid den sydafrikanska polisen. Polisman uppgav att artiklarna i den sydafrikanska pressen var Hans privata brev hade misstolkats. Den syd- afrikanska afton han ordnat bestod i att han bjudit anhöriga på syd- afrikansk mat. Uttalandet om Casspir var ett skämt och anspelade på en diskussion han haft med den sydafrikanska polis som var brevets adressat. Han uppgav sig vara mycket olycklig över hur brevet utnytt- jats i sydafrikansk propaganda. Han tog avstånd från regimen; skälet till att de valt att resa till var att en släkting till hans fru arbetat där och berättat mycket om landet. 2.Polisinspektören uppgav följande. Han var en av licensierad hunddomare. Han hade rest världen kring och bedömt hundar. Han hade i denna egenskap varit i . Sedermera rekommenderade Kennelkubben svenska domare att inte åta sig uppdrag i . Bo N hade därefter tackat nej till sådana uppdrag. 3.Polisinspektören medföljde på den resa då Bo N bl.a. besökte . ville inte lämna några upplysningar om sin resa, med motiveringen att det rörde sig om en privat angelägenhet. 4.Polisman uppgav att han hade besökt södra och bl.a. Syd- under en längre resa sommaren och . I den tidningsartikel, där brevet från polisman citerades, återgavs även delar av ett brev som polisman sänt till i . Artikeln hade rubriken: Polishjärtan i varma för . Ur brevet från polisman citerades: Jag uppskattar verk- ligen min vistelse i , liksom också klimatet, människorna och de underbara flickorna. Jag skall bedja för framtid. Vid den aktuella tidpunkten var han inte anställd inom polisen. Han hade varit anställd 1982-84 och återanställdes . Han berättade inför sin återanställning för rekryteringspersonalen om att han besökt . 5.Polisman uppgav att han hade besökt . Den första gången var 1981, då han arbetade på en gård. Kontakten hade förmedlats av en kamrat från militärtjänst- göringen. Detta var innan han anställdes som polis och han berättade om vistelsen vid anställningstillfället. man U tjänstledig från polisen. Han tillbringade då bl.a. i för att besöka gamla vänner och bekanta. Polisman uppgav att han under sin semester hade varit i . Han besökte svenska vänner där. Han hade inte arbetat eller deltagit i någon utbildning tillsammans med den lokala polisen. Utredningsgruppen sammanfattade utredningsresultaten så här: 17 Gruppen konstaterar efter den utredning som gjorts att ingenting fram- kommit som styrker att yrkesmässiga kontakter med sydafrikansk polis skulle ha förekommit. Dessa farhågor, vilka motiverat den särskilda utred- ningen, förefaller därför i sin helhet kunna avföras. Det konstaterades vidare att de resor som förekommit var privata och att dessa inte föranledde annan kommentar än att de visade på den risk polismän liksom andra som reste till löpte att utnyttjas i propagandasyfte. Det föreslogs därför att polisstyrelsen genom all- männa riktlinjer eller på annat sätt skulle ge polismän ledning för hur de borde förhålla sig vid kontakter av privat natur med . I arbete har en del framkommit utöver det som redovisas i polisstyrelses rapport. Av de handlingar kommissionen stött på hos säkerhetspolisen framgick bl.a. följande. I ett ärende benämnt SK 8-82 fanns en pärm märkt Projekt , som till största delen tog sikte på de aktuella sammankomsterna. Pärmens innehåll utgjordes av vad som såg ut som ett arbets- material, dit handlingar av olika dignitet hade förts. Huvuddelen bestod av vad som kallades en Personförteckning, upptagande ursprungligen 53 namn, sedan hade ytterligare namn påförts, mot slutet med blyerts. Listan upptog då kommissionen tog del av den 63 punkter. Alla personer var inte poliser, t.ex. fanns en domare, en journalist och en advokat med. Den senaste påföringen verkade vara gjord . I pärmen fanns inledningsvis ett antal promemorior med allmänna beskrivningar av verksamheten, bl.a. en promemoria med titeln sammanslutning med anknytning till 17 Rapporten s. 40. Den innehöll uppgifter om polisman . Denne uppgavs vara nazist och klart uttalad motståndare till det rådande demokratiska statsskicket. Han sades ha stort inflytande inom polisen. Deltagarna uppgavs vara handplockade. 16 personer namngavs som deltagare. Det framgick att viss spaning mot mötena skulle inledas eller hade inletts. I följande promemorior och anteckningar beskrevs fler samman- komster, vilka som deltagit, vilka ämnen som avhandlats osv. Det framgick att de deltagande polismännen i stort sett alla kom från VD 1. En promemoria från februari1984 hade följande lydelse (person- namn ersatta med NN eller den benämning som på annat ställe i betänkandet används). Uppgifter om sammanslutning vid som ev kan betecknas som högerextremistisk blev det känt vid säkerhetsavdelningen att en herrklubb fanns vid vd 1 och att det inom denna fanns en dragning åt höger- extremism. Enligt uppgifter hade klubben funnits åtminstone . Dess ledare och organisatör av sammankomster är polisman , som sägs vara nazist och stark motståndare till det rådande demokratiska statsskicket. Klubben har och haft åtminstone 11 sammankomster. Dessa äger regelmässigt rum i vid i . Sammankallande är ovannämnde polis- man B. Någon kallelse eller affischering om sammankomsterna före- kommer icke, utan budskap om sammankomst framföres muntligt till var och en av polisman . Rutinerna vid sammankomsterna är alltid desamma. Polisman tar emot samtliga vid ingångsdörren och hälsar genom att ta i hand. Efter en drink i baren samlas man till middag vid ett långbord där alltid polisman presiderar. Efter middagen kommer ett föredrag av inbjuden föredragshållare, varefter tillfälle gives för åhörarna att ställa frågor. Polisman brukar därefter tacka föredragshållaren och i samband med detta håller han alltid ett anförande om sin egen syn på det ämne som be- handlats. Han låter därvid sin politiska inställning komma fram på ett sätt som inte kan missförstås av åhörarna. Ämnen för föreläsningarna är som regel valda i en anda som speglar polisman B:s politiska inställning. Följande kända ämnen har förekommit: Överlevnad (föreläsare NN, FOA, känd för kontakter med högerextrema organisationer) Kapprustning i öst kontra väst (föreläsare NN, har förekommit två gånger) Vänstervridningen i pressen (föreläsare NN, ) Terrorism (föreläsare NN, FOA) Andra föredrag har rört bl.a. rätts- och skolfrågor. Föredragshållare utöver ovan nämnda har varit advokat , kammaråklagare , samt en tingsrättsdomare --- m.fl. Vid säkerhetsavdelningen finns namnuppgifter på 40 polismän som besökt tillställningarna. Normalt brukar 25-talet besökare finnas vid sammankomsterna. Vid de flesta möten som avhållits har en i högerextremistiska sammanhang mycket känd person, nämligen NN, deltagit. han varit närvarande har han också stått vid ingångsdörren och hälsat deltagarna välkomna till- sammans med polisman . Han har också presiderat vid bordets kortända tillsammans med denne. Mötena brukar avslutas . Det bör framhållas att spritförtäringen vid tillställningarna är mycket måttlig. I senare promemorior sades att sammankomsterna troligen upphört. Det fanns ingen dokumentation över att sammankomster skulle ha ägt rum efter 1984. I pärmen följde därefter registeruppgifter och foton på de registrerade personerna, i något fall förekom tidningsklipp, här och där fanns lösa blyertsanteckningar om hos de aktuella personerna före- kommande karaktärsdrag. Av såväl pärmens beteckning som det som sades i dess innehåll framgick att säkerhetspolisen gjort bedömningen att sammankomsterna var att betrakta som nazistiska eller i vart fall att de arrangerades av personer som rätteligen kunde betecknas på det sättet. Det sades inte som i polisstyrelsens rapport att nazisthälsning förekommit utan att det förekommer. Uppgiften att flera av deltagarna bara närvarat och då kanske utan att i förväg ha haft sammanhanget alldeles klart för sig vann dock visst stöd i säker- hetspolisens material. Av det senare framkom emellertid också att gästerna utvaldes och inbjöds särskilt av polisman , som syntes ha åtnjutit respekt hos i vart fall en del av sina kollegor. Det var alltså inga öppna möten. Kommissionen, som utgår från att polisstyrelsen via säkerhets- polisens föredragning fick tillgång till de uppgifter om samman- komsterna som finns hos säkerhetspolisen, har mot denna bakgrund in- trycket att polisstyrelsens kommentar till företeelsen är något över- slätande. Visserligen är det riktigt att man av företeelsen inte kan dra några slutsatser om förekomsten av en mer utbredd eller organiserad förekomst av högerextremistiska uppfattningar inom polisdistriktet.