sou · GNB392d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Tabell 1 börjar med att visa hur personröst- ningen såg ut bland samtliga kvinnliga och manliga väljare i riksdags-, kommunal- samt landstingsvalet.11 Resultaten visar att skillnaderna generellt sett var mycket små, för att inte säga försumbara, när det gäller kvinnors och mäns utnyttjande av personvalsmöjligheten. Personröstandet var som högst i de kommunala valen, där utnyttjade bland kvinnliga och bland manliga väljare möjligheten till personval. I riksdagsvalet var det bland kvinnorna och bland männen som utnyttjade personvalsmöjligheten och i landstingsvalet var andelen bland kvinnorna och bland männen. Mönstret följer vad vi tidigare vet om könstillhörighetens betydelse för ett manifest politiskt engagemang. Innan vi drar några mer långtgående slutsatser om könstillhörighetens betydelse skall dock analysen föras ett steg vidare. Jag har valt ut två indikatorer på ett latent politiskt engagemang – politiskt intresse och utbildning – för att pröva om de ger ett likartat utslag bland kvinnliga och manliga väljare. Ålder och partitillhörighet är också med i analysen.12 11Förutom avsnittet om kampanjtekniker bygger samtliga resultat i det här kapitlet på den valundersökning som genomfördes av statsvetenskapliga institutionen vid i samband med valet . Undersök- ningen är ett led i det valforskningsprogram som leds av professor . Se kapitel i denna bok för en närmare presentation av undersökningen. 12Se kommentar under tabellen för kategoriindelningen. Att jag valt att arbeta med dikotoma variabler beror på att underlaget blir så pass litet när varje analys skall göras under kontroll för könstillhörighet. Fler indikatorer hade kunnat inkluderas men jag har valt att begränsa mig till några av de mest vanligt förekommande i forskningen om väljarbeteende. Kön och personröstning 307 Det första man kan konstatera är att engagemangsvariablerna påverkar på ett likartat sätt bland kvinnliga som bland manliga väljare. Köns- skillnaderna är mycket små bland väljare med olika grad av politiskt intresse respektive olika nivå på sin utbildning. Könsskillnaderna är också mycket små om man ser till yngre respektive äldre väljare. Mönstret med små könsskillnader bryts dock om man istället tar hänsyn till partitillhörighet. Bland och väljare är det betydligt färre kvinnor än män som utnyttjat personvals- möjligheten: i är skillnaden och i . I och är det fler kvinnor än män som personröstat: i är skillnaden och i . Bland socialdemokratiska väljare finns det ingen könsskillnad alls och i och är skillnaderna mycket små (). Ett annat sätt att läsa tabellen är att istället för att fokusera på könsskillnaderna jämföra effekterna av de olika faktorerna inom gruppen kvinnliga respektive manliga väljare. Det man kan konstatera i 308 Kön och personröstning en sådan analys är att partitillhörighet har störst effekt både bland kvinnor och män. Faktorer som politiskt intresse och utbildning har en mer modest effekt medan ålder har en effekt som i stor sett är lika med noll. För att sammanfatta kan man säga att det både bland kvinnor och män är den politiskt intresserade och den välutbildade väljaren som i första hand utnyttjat personvalsmöjligheten. Allra störst betydelse har dock partitillhörighet. Bland kvinnliga väljare är det främst kristdemo- krater som personröstat (andelen överstiger ), och ligger på en mellannivå (mellan ), medan , socialdemokraterna, och ligger lägre (andelen understiger ). Bland manliga väljare intar en klar ledarposition (andelen överstiger ) medan de övriga borgerliga partierna samt intar en mellanposition (mellan ) och socialdemokraterna och ligger lägst (andelen understiger ).13 Det viktigaste som framkommit av denna analys är att det inte är självklart att vi enbart kan luta oss tillbaka på mer traditionella förklaringsmodeller över politiskt deltagande när vi skall analysera kön och personröstning. Politiskt intresse och utbildning har visserligen effekt på utnyttjandet av personvalsmöjligheten men partitillhörighet verkar betyda mer. Framförallt har det blivit tydligt att könsskill- naderna återfinns inom vissa partier. Mot bakgrund av denna kunskap uppstår frågan om vi inte skall se till egenskaper hos partierna lika väl som egenskaper hos väljarna när vi skall förstå vilka mekanismer som är verksamma här. I nästa avsnitt är det inte längre själva personröstningen som står i fokus utan vilken kandidat – kvinna eller man – som väljarna satt sitt kryss framför. Tanken om att det finns en skiljelinje mellan förklaringsmodeller som fokuserar partier och sådana som fokuserar väljare finns dock kvar och skall utvecklas. 13 Betydelsen av partitillhörighet för utnyttjandet av personvalmöjligheten återspeglas även i väljarnas inställning till personvalet. Stödet för personvals- reformen är starkast bland och väljare och svagast bland väljare som röstade på socialdemokraterna och . Se kapitel i denna bok. Kön och personröstning 309 Kryss framför kvinnlig eller manlig kandidat I , där man länge haft personval, har man kunnat konstatera att både parti- och väljaregenskaper är av betydelse när man skall förstå vilken kandidat som väljarna sätter sitt kryss framför. I det danska systemet får kvinnliga kandidater i de mer vänsterorienterade partierna en högre andel personröster än kvinnliga kandidater i de mer högerorienterade partierna. I de vänsterorienterade partierna har det dock funnits fler kvinnliga kandidater på framträdande positioner (1990, 56 ff). Betydelsen av parti kan således både handla om ideologisk orientering och om en tillgång på kvinnliga kandidater. Om man ser till väljaregenskaper visar de danska undersökningarna att kvinnliga väljare är de som i störst utsträckning personröstar på kvinnor. En Gallupundersökning visade att bland kvinnorna, mot bland männen, personröstat på en kvinnlig kandidat (1990, 56ff). I finns det inte någon liknande undersökning gjord tidigare. Ett område som ligger nära till hands är dock undersökningar av den kännedom väljarna har om partiernas kandidater. Inom ramen för valundersökningarna vid statsvetenskapliga institutionen, , har man vid ett flertal tillfällen ställt frågan: Kommer du ihåg namnet på någon av de kandidater som ställde upp till val i Din valkrets i årets val? I svaren går det att särskilja huruvida det är kvinnliga eller manliga kandidater som väljarna har kännedom om. Undersökningar som fokuserar namnkännedom om kvinnliga kandidater har gjorts på material , 1973, 1985 och 1991. visar det sig att det är något mer vanligt att kvinnliga väljare namnger kvinnliga kandidater än att manliga väljare gör det. var det t.ex. bland kvinnliga och bland manliga väljare som namngav minst en kvinnlig kandidat.14 Förutom kön är det ytterligare faktorer som är av betydelse här: kännedomen om kvinnliga kandidater ökar t.ex. med graden av politiskt intresse och nivån på utbildningen bland väljarna (Frankenberg 1993; Wängnerud 1993, 60). När jag själv skrivit om förekomsten av kännedom om kvinnliga kandidater har jag diskuterat denna företeelse i termer av normseende och kognitiva resurser.15 Även om kvinnor undan för undan ökat sitt 14Det är ungefär hälften av väljarna som överhuvudtaget kan namnge någon kandidat (1993, 34). Procentbas när det gäller namnkännedom om kvinnliga kandidater utgörs av de väljare som namgett minst en kandidat. 15Kognitiva resurser kan sägas handla om intellektuell träning, förmåga till varseblivning. 310 Kön och personröstning deltagande i svensk politik kan man fortfarande hävda att mannen utgör norm för det politiska livet. De mest inflytelserika positionerna, som exempelvis partiledare, besitts fortfarande mest av män. Majoriteten bland ledamöterna i är fortfarande manlig. Förändringar har ägt rum men för att spetsa till det kan man ändå säga att när väljarna tänker politiker så är det fortfarande mer vanligt att bilden av en man dyker upp.16 Med stöd i socialpsykologisk forskning kan man utgå från att kognitivt starka grupper har lättare att bryta mot ett normseende än andra.17 Intresse och kunskap gör att man ser förbi de traditionella mönstren och i större utsträckning uppmärksammar förekomsten av kvinnliga politiker. Att man lättare identifierar sig med någon av samma kön är också grundläggande kunskap av betydelse här. Mot bakgrund av de tidigare nämnda danska resultaten och de svenska undersökningar som bygger på väljarnas namnkännedom skall jag här försöka skilja mellan en väljarorienterad och en partiorienterad förklaringsmodell över personröstningen på kvinnliga respektive manliga kandidater. Gränsen mellan de två modellerna är inte knivskarp men den väljarorienterade modellen tar fasta på olika slags kognitiva resurser bland väljarna medan den partiorienterade modellen istället tar fasta på egenskaper hos partierna. Jag skall börja med väljarna för att därefter övergå till partierna. Av resonemanget i föregående avsnitt framkommer att jag (i) antar att fler kvinnor än män personröstat på kvinnliga kandidater och (ii) att det finns ett samband mellan kognitiva resurser och personröstning på så sätt att kognitivt starka grupper förväntas ha personröstat på kvinnliga kandidater i större utsträckning än kognitivt svaga grupper. De indikatorer på kognitiva resurser som jag använder mig av är politiskt intresse och utbildning d.v.s. de faktorer som tidigare använts för att indikera ett latent politiskt engagemang. Ålder är den faktor som visat sig ha minst effekt tidigare i kapitlet men det är rimligt att anta att yngre väljare har lättare att ta till sig nya företeelser än äldre väljare och att ålder således har en effekt i den följande analysen. Innan vi kommer in på resultaten skall jag säga något om det empiriska underlaget. De väljare som uppger att de personröstat har 16För en diskussion om mannen som norm i politiken se t.ex. Wendt (1996). 17Aronson, (1994) är en introduktion till socialpsykologisk forskning. Kön och personröstning 311 också blivit tillfrågade om vilken kandidat rösten gällt (namn, parti och kön). Materialet visar dock att det endast är ungefär hälften av väljarna som kommer ihåg vilken kandidat de satt sitt kryss framför. De följande analyserna inkluderar därför en vet inte kategori vilken omfattar de väljare som uppgivit att de personröstat men som inte kan erinra sig vilken kandidat – kvinna eller man – rösten gällde. Det är inte självklart på vilket sätt jämförelsen i detta avsnitt skall äga rum. Då det är en så pass stor andel väljare som hamnar i vet inte kategorin är det knappast meningsfullt att kommentera nivåerna dvs. de absoluta talen för andel personröster som tillfallit kvinnliga respektive manliga kandidater. Den andel som framkommer ligger långt under de faktiska valresultaten. Vad som är viktigt i analysen är dock inte att fastställa exakta nivåer när det gäller röstetal utan att undersöka eventuella skillnader mellan olika grupper av väljare med avseende på personröstning på kvinnliga respektive manliga kandidater. Det finns inte någon anledning att tro att de tendenser som framkommer i materialet skall vara snedvridna i det avseendet. För att få fram ett underlag till jämförelser har jag valt att använda ett mått som visar övervikt för personröster på manliga kandidater (andel personröster på manliga kandidater minus andel personröster på kvinnliga kandidater). Ju mindre denna övervikt är desto jämnare har rösterna fördelats mellan kvinnliga och manliga kandidater inom den aktuella gruppen väljare. Ett negativt resultat betyder en större andel personröster på kvinnliga än manliga kandidater. Tabell 3 visar personröstning på kvinnliga respektive manliga kandidater bland kvinnliga och manliga väljare.18 18 Resultaten från SCB:s valstatistik kan utgöra en referenspunkt i det här sammanhanget: av de personröster som avlades riksdagsval gick till manliga kandidater och till kvinnliga kandidater, vilket betyder en övervikt på för manliga kandidater i det reella valresultatet. 312 Kön och personröstning Det resultat som framkommer är att både kvinnliga och manliga väljare i störst utsträckning personröstat på manliga kandidater. Bland kvinnliga väljare återfinns en övervikt på för personröster på manliga kandidater. Bland manliga väljare är motsvarande övervikt . Vid sidan av detta huvudresultat kan vi dock notera att fördelningen av personrösterna varit något mer jämn bland kvinnor än bland män. Kvinnors andel av vet inte kategorin är högre än mäns. Det får till följd att vad som framstår som det mest iögonfallande resultatet i analysen är att manliga väljare är mer benägna än kvinnliga väljare att personrösta på manliga kandidater. behandlar frågan om könsmatchning – huruvida kvinnor röstar på kvinnor och män på män – i sitt kapitel i denna bok. Det han visar är att på en generell nivå är denna matchning inte signifikant. Det jag skall gå vidare med är dock frågan huruvida könsmatchning framträder i vissa grupper av väljare. Vi ska också få ett svar på det antagande som ställdes upp tidigare: stämmer det att det är de kognitivt starka grupperna som i störst utsträckning personröstat på kvinnliga kandidater? Tabell 4 visar resultaten bland kvinnliga respektive manliga väljare under kontroll för politiskt intresse, utbildning samt ålder. Kön och personröstning 313 Resultaten visar att den största övervikten, , för personröster på manliga kandidater återfinns bland välutbildade manliga väljare. Den grupp där personrösterna fördelat sig mest jämnt är yngre kvinnliga väljare: där är övervikten för personröster på manliga kandidater . En relativt stor övervikt för personröster på manliga kandidater återfinns även bland politiskt intresserade manliga väljare medan välutbildade kvinnliga väljare, i likhet med de yngre kvinnliga väljarna, visar ett mer jämnt resultat. Det mönster som framträder kan inte sägas stödja antagandet om att skiljelinjen skall dras mellan kognitivt starka och kognitivt svaga grupper. Inom de kognitivt svagare grupperna uppvisar kvinnliga och manliga väljare ett rätt likartat beteende med avseende på vilken kandidat de personröstat på. Övervikten för personröster på manliga kandidater är ungefär lika stor bland kvinnliga som bland manliga väljare inom gruppen utan politiskt intresse (22 respektive 17 314 Kön och personröstning procentenheter), med lägre utbildning (23 respektive 25 procentenhe- ter) samt i åldersgruppen 35–(). Skiljelinjen går istället, något oväntat, mellan kvinnor och män inom de kognitivt starkare grupperna. De mest skiljaktiga resultaten framträder bland välutbildade väljare. Där verkar det som att män i extra stor utsträckning personröstat på manliga kandidater medan kvinnor oftare än genomsnittet personröstat på kvinnliga kandidater. Innan jag diskuterar de resultat som framkommit ytterligare skall vi övergå till att pröva det jag tidigare kallat för den partiorienterade modellen när det gäller personröstning på kvinnliga respektive manliga kandidater. I den följande analysen har jag försökt skilja mellan partiernas ideologiska orientering och en faktor som kan kallas för tillgång på kvinnliga kandidater – då med avseende på toppositionerna i partierna.19 Det första jag gjort är att jag delat in partierna i tre grupper: en som omfattar socialdemokraterna, och d.v.s. de partier som utgjorde underlag för regeringsbildningen efter valet . Den andra gruppen omfattar och medan den tredje gruppen omfattar och kristdemokraterna.20 För att få en bild av vad tillgången på kvinnliga kandidater betyder för personröstningen har jag i nästa steg gjort en indelning som utgått från partiernas valsedlar.21 För varje parti har jag skilt ut de valkretsar där det återfinns valsedlar med kvinnliga kandidater som förstanamn.22 19Partiernas ideologiska orientering kan ses som en del i en väljarorienterad modell. Jag har dock velat renodla modellerna så att den som fokuserar väljare enbart ta fasta på indikatorer på kognitiva resurser. 20Grupperingen av de borgerliga partierna har inte varit självklar. Här har det skett en viss sammanvägning mellan ideologisk orientering och tillgång på kvinnliga kandidater. I framförallt kd är tillgången på kvinnliga kandidater (med avseende på de toppositionerna) lägre än i övriga partier, det är ett skäl till att kd inte sammanförts med övriga mittenpartier. Grupperingen är fram- förallt gjord för att procentbasen skulle bli för liten om partierna analyserades var för sig. 21Samtliga valsedlar finns redovisade på hemsida på Internet: HYPERLINK . 22För vissa partier återfinns det valkretsar med flera valsedlar, i dess fall har jag noterat om någon av valsedlarna har en kvinnlig kandidat överst. Krist- demokraterna är det parti som oftast haft mer än en valsedel i respektive valkrets, det innebär dock inget problem i den följande analysen eftersom Kön och personröstning 315 Denna genomgång visar att av 203 möjliga fall (7 partier och 29 valkretsar) toppas av listorna av kvinnliga kandidater.23 Tabell 5 visar andel personröster på kvinnliga respektive manliga kandidater bland kvinnliga och manliga väljare uppdelat dels på de tre partigrupperingarna och dels på valkrets med valsedel som toppas av manlig kandidat respektive valkrets med valsedel som toppas av kvinnlig kandidat. Även här är det övervikten av personröster på manliga kandidater som utgör underlag för jämförelserna. samtliga kristdemokratiska valsedlar haft manliga kandidater överst. Inom förekommer det konkurrerande ungdomslistor med manliga kandidater överst i läns västra valkrets samt i läns östra valkrets men huvudlistorna i dessa två valkretsar toppas av kvinnliga kandidater. Konkurrerande listor med kvinnlig respektive manlig kandidat överst förekommer i övrigt för socialdemokraterna, och i samt för i . 23 Inom fanns det valsedel med kvinna överst i sju valkretsar; för var siffran åtta valkretsar; 12; 13; social- demokraterna 13 och 14. Det var inte någon av kristdemo- kraternas valsedlar som toppades av en kvinnlig kandidat. 316 Kön och personröstning Kön och personröstning 317 Resultaten visar på olika mönster bland de tre partigrupperingarnas väljare. Bland moderata och kristdemokratiska väljare finns det en betydande övervikt för personröster på manliga kandidater både bland kvinnliga och manliga väljare. Bland kvinnliga väljare är övervikten och bland manliga väljare . För och finns det således inte någon större anledning att tala om könsmatchning i röstningsbeteendet. Ett tydligt mönster av en sådan matchning – att kvinnor röstar på kvinnor och män på män – återfinns dock bland och väljare. Kvinnliga väljare inom och är den enda grupp i undersökningen som uppvisar negativ övervikt för personröster på manliga kandidater: skillnaden är i favör för personröstning på kvinnliga kandidater. Bland och manliga väljare återfinns dock en betydande övervikt, , för personröstning på manliga kandidater. Socialdemokraternas, och väljare uppvisar i sin tur ytterligare en typ av mönster. Här framträder en förhållandevis modest övervikt, , för personröster på manliga kandidater bland manliga väljare. Bland kvinnliga väljare inom socialdemokraterna, och är övervikten ännu lägre: det skiljer mellan den andel som personröstat på manliga kandidater och den andel som personröstat på kvinnliga kandidater. För att sammanfatta kan man säga att det finns ett tydligt inslag av könsmatchning inom och . Inom och är personröstningen utpräglat manligt fokuserad. Inom socialdemokraterna, och är personröst- ningen förhållandevis utjämnad. När analysen görs med hänsyn tagen till huruvida personrösten är avlagd i en valkrets där partiets valsedel toppas av en kvinnlig kandidat eller ej, visar det sig att det finns ett positivt samband. I valkretsar där valsedlarna toppas av kvinnliga kandidater ligger övervikten för personröster på manliga kandidater på lägre nivåer än i valkretsar där valsedlarna toppas av manliga kandidater. Detta resultat kvarstår när hänsyn tas till partigruppering. I samtliga partigrupper sjunker övervik- ten för personröster på manliga kandidater, både bland kvinnliga och manliga väljare, när vi kommer till valkretsar där kvinnor stått som förstanamn på valsedlarna. Återigen skiljer och kvinnliga väljare ut sig: i valkretsar med kvinnliga kandidater i topp finns det en betydande övervikt, , för personröster på kvinnliga kandidater. I och med att det är en så stor andel väljare som inte kan erinra sig vilken kandidat de lagt sin personröst på, skall jag inte dra allt för stora 318 Kön och personröstning växlar på de resultat som framkommit. Det kan också vara på sin plats att påpeka att underlaget för vissa grupper i de indelningar som gjorts består av ett rätt litet antal svarspersoner. Inte desto mindre är det några saker som är värda att ta fasta på i en vidare diskussion. Det första är att i den fortsatta forskningen måste man arbeta både med väljar- och partiorienterade förklaringsmodeller om man vill förstå fördelningen av personröster på kvinnliga respektive manliga kandidater. Andelen personröster på kvinnliga kandidater är högre i valkretsar där kvinnliga kandidater stått som förstanamn på partiernas valsedlar. Men tillgång på kvinnliga kandidater är inte det enda som styr. Utbildning är t.ex. en faktor som visat sig ha betydelse för väljarnas beteende inom detta område.24 Det man kan fråga sig är i vilken utsträckning resultaten ovan speglar ett mer genomtänkt handlande bland väljarna. I valrörelsen var det flera partier som uppmanade sina väljare att kryssa på kvinnliga kandidater (1999, 78). Ett antagande skulle kunna vara att budskapet nått de politiskt resursstarka väljarna men att de reagerat på helt olika sätt: kvinnorna har följt uppmaningen, männen trotsat den.25 Huruvida en sådan tolkning har något stöd kommer att framgå av nästa avsnitt där vi skall undersöka väljarnas skäl för att personrösta. Skäl för att personrösta I valundersökningarna har svarspersonerna fått motivera varför respektive varför inte de utnyttjat möjligheten till personval. Frågan som ställts har varit en öppen fråga där väljarna själva fått ange vilka som varit de främsta skälen för dem. Tabell 6 visar skälen bland dem som avlagt personröst. Kategoriseringen av svaren bygger på samma indelning som använder i sitt kapitel i denna bok. 24Mönstret med mer skiljaktigt beteende bland kvinnor och män med högre utbildning, än bland kvinnor och män med lägre utbildning, kvarstår vid kontroll för partigruppering förutom när det gäller och . Könsmatchningen (att kvinnor röstar på kvinnor och män på män) är särskilt framträdande bland välutbildade väljare inom och . 25En analys av det norska kommunalvalet har visat att väljarna reagerade negativt på en, som de uppfattade, allt för provocerande kampanj för kvinnliga kandidater. Kampanjer hade förekommit även i tidigare norska val, då med lyckosam effekt för kvinnorepresentationen. strök dock väljarna kvinnliga kandidater från listorna (Dahlerup 1989, 62). Kön och personröstning 319 Det är några resultat som är värda att lägga märke till. Det första handlar om huruvida väljarna upplever det som sin rättighet/plikt att personrösta: bland kvinnorna men bland männen anger detta som ett skäl för att personrösta. Detta kan vara förklaringen till att kvinnor generellt sett ligger på samma nivåer som män när det gäller användandet av personvalsmöjligheten. Trots kvarvarande skillnader mellan kvinnliga och manliga väljare när det gäller latent politiskt engagemang motverkar kvinnliga väljares pliktkänsla att de hamnar lägre i den manifesta valhandlingen. Det andra resultatet, värt att lägga märke till, är att kandidaternas kön är det skäl som nämns mest bland kvinnliga väljare när de skall ange sina skäl för att personrösta. Bland manliga väljare är det istället region/ort som nämns mest. Viss könsskillnad framkommer också när det gäller kandidatens yrke/klassbakgrund vilket har större betydelse bland kvinnliga än bland manliga väljarna. 320 Kön och personröstning