sou · GNB339d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta skulle ge möjlighet att praktisera svenska språket och knyta arbetslivskontakter. (, 1998a) När arbetsförmedlingen tar över ansvaret för invandrarna från kommunen efter introduktionsperioden har en del som sagt uppnått sfi- nivån och andra inte. Somliga slutar att studera svenska, trots att nivån inte är uppnådd. För dem som inte nått sfi-nivån är situationen extra besvärlig. Även för andra krävs dock ofta fortsatta insatser innan de är redo för de åtgärder (t.ex. yrkesutbildning) som Ams kan erbjuda. Det som ofta behövs är insatser som stärker deras svenskkunskaper, sociala kompetens, självförtroende och allmänteoretiska kunskaper. Att individer skrivs in på arbetsförmedlingen utan att ha tillräckliga kunskaper i svenska är ett stort problem. Ams tvingas att erbjuda svenskundervisning inom ramen för sina resurser för arbetsmarknads- utbildning. Svenskundervisningen i arbetsmarknadsutbildningen har dock minskat eftersom arbetsförmedlingen medvetet har hänvisat sökande med bristande svenskkunskaper till det reguljära skolväsendet. (, 1998a) Enligt Ams är det ett problem att det inte finns några riktigt bra åt- gärder hos arbetsförmedlingen för dem med dåliga språkkunskaper (gäller särskilt dem som inte nått sfi-nivån). För vissa invandrare kan problemen vara särskilt stora och svåra att hantera. Anledningen till att en person inte uppnått sfi-nivån kan t. ex vara att personen drabbats av psykiska problem på grund av krig i hemlandet. Dessa problem kan vara uppenbara vid ankomsten till Reflexioner och förslag 227 , men de kan också visa sig först efteråt. Det måste till något annat än intensivare studier för att lösa sådana personers språk- problem. har lagt sina förslag och regeringens proposition i anledning av dessa förslag har antagits av . uppdrag om sfi-undervisningen har redovisats till regeringen. har lämnat förslag i sitt senaste delbetän- kande om att sfi-undervisningen bör upphöra som egen skolform och istället ges i form av svenska som andra språk inom den kommunala vuxenutbildningen på såväl grundläggande som gymnasial nivå. vidhåller sitt förslag att sfi bör upp- höra som egen skolform och integreras i den kommunala vuxenutbildningen. avvaktar regeringens förslag i denna fråga. Sfi syftar till att ge nyanlända invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. Frågan om att skaffa sig kunskaper i svenska språket – och att utveckla dem – är dock mer komplicerad än så. Förutom insatser som mer direkt kopplas till utbild- ning, exempelvis pryo och praktik, avser kommittén att vidga sitt arbete till att också se vägledning, validering och utbildning i ett perspektiv som inkluderar sociala åtgärder, arbetsmarknadsåtgärder etc. I slutbetänkande avser kommittén att vidga utbildningsperspektivet och försöka se möjligheter och konsekvenser av utbildning för invandrare i ett helhets- perspektiv. 228 Reflexioner och förslag föreslog i sitt föregående delbetänkande (SOU 1998:51) att borde se över och ta fram förslag till formule- ringar och ordval í den för gymnasieskola och vuxenutbild- ning gemensamma läroplanen så att den genomgående skulle kunna läsas med vuxenögon. betonade då också att den kommunala vuxenutbildningens profil och särprägel som en utbild- ningsform för vuxna måste tydliggöras, liksom sambandet mellan grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning, påbygg- nadsutbildning och uppdragsutbildning. har lämnat sitt delbetänkande har utvecklingen fortskridit. ska i enlighet med regleringsbrevet (Utbildnings- departementet, 1998b) inom ramen för sitt uppdrag bedöma och förslå förändringar i den gemensamma läroplanen för unga och vuxna, Lpf 94, om den kommunala vuxenutbildningens profil och särprägel som en utbildningsform för vuxna kan bli tydligare och bättre svara mot vuxnas behov och arbetslivets krav. Verket skall speciellt analysera sam- stämmigheten mellan målen för grundläggande vuxenutbildning och målen för gymnasial utbildning och vid behov föreslå förändringar. Utgångspunkten skall vara att upprätthålla samma kunskapskrav och skapa möjligheter till jämförbarhet och likvärdighet mellan studerande inom vuxenutbildningen och i ungdomsskolan. Uppdraget skall delredo- visas . ska vidare i enlighet med regleringsbrevet analysera behovet av vilka förändringar av styrdokument såsom läro- plan, programmål, kursplaner och nationella prov m.m. för att anpassas till de speciella förutsättningar som gäller för vuxenutbildningen. anger också i sin Utvecklingsplan (, 1998m) att man avser att analysera behovet av särskilda mål för vuxenutbild- ningen, hur möjligheterna till flexibilitet i de nationella styrdokumenten utnyttjas och bristande samordning mellan styrdokument och regelverk. konstaterar med tillfredsställelse att rege- ringen gett ett sådant uppdrag som väl svarar mot kommitténs tidigare förslag och avvaktar med intresse redovisning till regeringen . har också mer inten- sivt diskuterat utvecklingen av vuxenutbildning och livslångt lärande i ett längre perspektiv. I detta utvecklingsperspektiv kan givetvis ifrågasättas om inte vuxenutbildningen i stort ytterligare behöver profileras. Reflexioner och förslag 229 torde inte vara möjligt med enbart en gemensam läroplan för gymnasie- skola och vuxenutbildning. En sådan profilering torde snarare kräva ett gemensamt måldokument för den samhällsstödda utbildningen för vuxna i perspektiv av formell utbildning och livslångt lärande. Detta utesluter inte den nuvarande ordningen med för gymnasieskola och vuxenutbildning gemensamma kursplaner och betygskriterier. avser att återkomma till dessa frågor i sitt slutbetänkande. föreslog i sitt föregående delbetänkande Vuxenutbildning och livslångt lärande – Situationen inför och med (SOU 1998:51) dels som princip att es- tetiska ämnen borde få förekomma även i vuxenutbildning, dels att allmänna ämnen skulle kunna delas upp i delkurser och att en försöksverksamhet skulle kunna genomföras med naturvetenskapliga, samhällsvetenskapliga och ekonomiska baskurser. Sedan kommittén avlämnat sitt betänkande har överläm- nat sitt förslag till utveckling av vuxenutbildningen (, 1998m). I det framhåller att man vad gäller kursutveckling avser att analysera behovet av basfärdigheter i arbetsliv och samhällsliv, göra en studie av kunskapsområden, följa den internationella utvecklingen och forskningen samt stödja och stimulera en efterfrågestyrd vuxen- utbildning. Det samlade nationella kursutbudet utgörs av 850–900 kurser för vilka fastställt kursplaner. Därutöver finns ytterligare cirka 1 000 lokala kurser, för vilka lokala kursplaner fastställts på nivå. Många lokala kurser utgörs troligtvis av kurser inom dataområdet, men det kan också vara så, att de utgör ett komplement till de nationella kurserna på så sätt att de är vuxenanknutna. Många lokala kurser skulle därmed kunna utgöras av ersättare till de tidigare från gymnasieskolan särskilda yrkesinriktade kurser (S.Y.-kurserrna) som fanns fastställda för vuxenutbildning. Om så är fallet visar det på ett bristom- råde i kursutbudet. avser att i ett pilotprojekt granska utbudet av lokala kurser i några kommuner. I avsnitt 7.8 återkommer med förslag om att införa bland andra estetiska ämnen i vuxenutbildning. vidhåller sina tidigare förslag att allmänna ämnen skulle kunna delas upp i delkurser och att 230 Reflexioner och förslag en försöksverksamhet skulle kunna genomföras med natur- vetenskapliga, samhällsvetenskapliga och ekonomiska baskurser. föreslår också att regeringen upp- drar åt att inte bara granska det stora utbudet av lokala kurser utan att granska och vid behov återkomma med förslag till ett kompletterande nationellt kursutbud. Kommittén avvaktar resultatet av det arbete anmält i försla- get till utvecklingsplan och återkommer vid behov i sitt slutbetänkande med ytterligare förslag avseende kursutbudet. 7.7.3Utveckling av testinstrument, nationella prov, betyg och omdömen har vid olika tillfällen i sina kontakter med kommuner, folkhögskolor, studieförbund och andra utbildningsanordnare stött på frågan om testinstrument, nationella prov, betyg och omdömen. Ofta handlar det om diagnostiska prov och liknande instrument i vägledningsarbetet men även för validering. På dessa områden, och det gäller framför allt på vägledningsområdet, finns tidigare erfarenheter att falla tillbaks på. Som framgick av kapitel 5 utvecklar dessutom många utbildningsanordnare nya instrument både för vägledning och validering och det finns ett etablerat samarbete mellan många utbilningsanordnare när det gäller dessa frågor. har också i sitt beslut i tillsynsärendet beträffande Ron- neby kommun (, 1998a) klarlagt skillnaden mellan frivilliga diagnostiska prov (som det står kommunerna fritt att anordna) och ur- valstest (vilka inte får förekomma i ). Inför en kursstart i IT och kärnämnen hade de sökande i fått genomgå ett obligatoriskt s.k. slutledningstest. Resultaten på testet användes inte som ett diagnostiskt instrument i utbildningen eller som urvalsinstrument. Eftersom testet var obligatoriskt är det enligt mening en rimlig bedömning att deltagarna uppfattade att ett bra resultat på testet var en förutsättning för att kunna delta i ut- bildningen något som inte är förenligt med de bestämmelser om urval som anges i 10 § förordningen om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna. Testresultat ingår inte som urvalskriterium i nämnda förordning, endast de sökandes status på arbetsmarknaden och utbildningsbakgrund. Reflexioner och förslag 231 Två andra intressanta utvecklingsområden befinner sig på diskus- sionsstadiet. Det handlar å ena sidan om utveckling av betyg och om- dömen för att möta nya krav från studerande och andra avnämare och å andra sidan om ökade möjligheter att i vuxenutbildningen använda sig av standardiserade, nationella prov. I det förra fallet finns bl.a. en diskussion om hur man i betyg och omdömen ska uppmärksamma förmågor och färdigheter som social kompetens, ansvarstagande, förmåga att samarbeta, att lära nytt och kommunicera. I detta sammanhang kan nämnas ett utvecklingsprojekt som drivs av och som handlar om folkhögskolornas studieomdömen. ombads intresserade skolor att komma in med projektförslag. Fem folkhögskolor kom att engageras i projektet och de bedrev utvecklingsarbete , ett arbete som i vissa fall fortfarande fortsätter. De olika delprojekten handlar både om att ut- veckla jämförbarheten i folkhögskolornas omdömen, att pröva frågan om den relativa skalan kontra kursrelaterade betyg och om antalet skalsteg samt att undersöka den process som leder fram till studieomdömena. En folkhögskola undersöker exempelvis testinstrument för den sociala dimensionen, test för personlighetsmätning före och efter tiden på folkhögskola; en annan skola normrelaterade studieomdömen och en tredje fler skalsteg än de nuvarande fyra. Att konkretisera kriterierna för studieomdömena och kunna synliggöra dem på ett mer kommunicerbart sätt är också viktigt för att kunna förstärka dialogen mellan läraren och kursdeltagaren och för att kunna föra över mer av ansvaret för studierna på kursdeltagaren. Den andra diskussionen rör möjligheterna att använda något slags standardiserade, nationella prov i vuxenutbildningen. Sådana prov skulle dels kunna användas mer allmänt i marknadsföringen, som ett erbjudande till alla innevånare i en kommun att testa sig själva för att se hur man ligger till på en nationell skala. Nationellt normerade prov är också viktiga för lärare och studerande att frivilligt kunna ta till . Problemet i den nya mer flexibla vuxenutbildningen, som utvecklas bl.a. till följd av , är att de nationella prov som utarbetas av inte tillhandahålls i en provbanksform som lärare och studerande kan använda sig av och tillfällen och i de ämnen som passar deltagarna i vuxenutbildningen bäst. Nationella prov skulle också kunna ha en plats att fylla i den kommunala uppföljningen och kvalitetssäkringen av såväl externa och egna kommunala utbildningsanordnare när det gäller kurser inom den grundläggande och gymnasiala vuxenutbildningen. Kommittén anser det nödvändigt att diskussionen och utvecklingen fortsätter utefter båda dessa utvecklingslinjer – utveckling av nya slags 232 Reflexioner och förslag betyg och omdömen och ökad tillgång till nationella prov för grundläg- gande och gymnasiala kurser inom vuxenutbildningen. Kommittén har med intresse noterat att i enlighet med regleringsbrevet (, 1998b) ska redovisa hur utformningen av nationella prov m.m. kan an- passas till de speciella förutsättningar som gäller för vuxenutbildningen. ser med stora förhoppningar fram mot resultatet av detta arbete och föreslår att även i övrigt får i uppdrag att bedriva ett ut- vecklingsarbete när det gäller betygskriterierna och att det arbetet på ett fruktbart sätt bör kunna ske i samar- bete med andra utbildningsanordnare inte minst folk- bildningen. Att konkretisera kriterierna för betyg och studieomdömen så att de blir tydliga och lätta att kommunicera är viktigt för att förstärka dialogen mellan läraren och kursdeltagaren i såväl den kommunala vuxenutbild- ningen som vid folkhögskolorna. Det är också en förutsättning för att kunna föra över mer av ansvaret för studierna på kursdeltagaren. På vilket sätt den ökade efterfrågan på basfärdigheter som social kom- petens, kreativitet, förmåga att lära nytt, kommunicera och ta ansvar ska dokumenteras och komma in i betygskriterierna behöver också utredas vidare. 7.8Estetiska ämnen, idrott och hälsa samt specialarbete 7.8.1Estetiska ämnen och estetisk verksamhet I avsnitt 5.2.5 har gett en kortfattad beskriv- ning av nu gällande föreskrifter avseende estetiska ämnen m.m. på gymnasial nivå. uppdrog åt uni- versitet, pedagogiska institutionen, att närmare utreda behov och kon- sekvenser av att tillåta estetiska ämnen på gymnasial nivå i vuxenutbildning. Rapporten ger en fyllig bild av gränsdragningsproblematiken i historisk belysning, några olika perspektiv på denna problematik och lämnar därefter förslag om att införa estetiska ämnen i vuxenutbildning. Reflexioner och förslag 233 Den gränsdragning mellan olika vuxenutbildningsanordnare inom det estetiska ämnesområdet som utredarna behandlat är inget annat – påpe- kar de – än en social konstruktion, och som sådan avspeglar den för- hållanden som rådde vid den speciella tidpunkt då gränsen drogs. Poli- tiska maktförhållanden har tillsammans med rådande värderingar av olika kvalifikationer och kompetenser spelat en roll, och ungdomskolans mål och organisation har även haft betydelse. När sådana förhållanden förändras, har det också i praktiken visat sig svårt att upprätthålla de fastlagda gränserna. En närmare granskning avslöjar följaktligen att gränserna varken varit fixa eller oomstridda utan i ständig omvandling och förhandling. Den gräns som ändå drogs för sedan vilade på fö- reställningen att det skulle vara möjligt att skilja på yrkesutbildning å ena sidan och bildning med inriktning på en meningsfull fritid å den andra. Med andra ord: kunskaper, färdigheter och förmågor som krävdes för ett yrkesutövande var av ett annorlunda slag än de som kunde komma till användning . De estetiska ämnena hänfördes till fritidssektorn och därmed till folkbildningens ansvarsområde. Yr- kesinriktad utbildning däremot blev den kommunala vuxenutbildningens ansvar. Även om man lyckades klara den gränsdragningen återstod ändock problemet med vart den utbildning skulle föras som inriktades på en allmän medborgerlig kompetens. Det här illustrerar en mycket allmängiltig sanning, nämligen den att en komplex verklighet svårligen låter sig uppdelas i entydiga kategorier. har – framhåller utredarna – komplexiteten dessutom ökat just genom att de förmågor som estetiska ämnen anses utveckla i allt högre grad efterfrågas av arbetsmarknaden. Kreativitet, flexibilitet och förmåga till samarbete kan tjäna som en illustration till vad det är fråga om. Större krav ställs också rent allmänt på den kommunikativa förmågan, och till denna kan undervisning i drama och bildkunskap bidra. Vidare har förmågan att uttrycka sin personlighet blivit allt vikti- gare i vårt postmoderna eller senmoderna samhälle, och vi är ständigt involverade i en pågående identitetsskapande process. Därmed har olika verksamheter inom det estetiska området fått en helt annan och större dignitet än tidigare, då estetiska ämnen sågs som terapiämnen. Eftersom staten genom vuxenutbildning sett som sin uppgift att tillgodose de utbildningsbehov som uppfattas som angelägna, är det kanske dags att avskaffa förbudet mot estetiska ämnen inom den kom- munala vuxenutbildningen. Mycket talar således för att estetisk ämnen är så viktiga att de borde förekomma också inom vuxenutbildning. 234 Reflexioner och förslag allmänna kvalifikationer som estetisk utbildning ger är emellertid en sak. Problemet ställer sig något annorlunda om vi istället riktar upp- märksamheten mot de specifika yrkeskvalifikationer som estetisk ut- bildning ska ge. Arbetsmarknadsutsikterna inom det estetiska området är svårbedömda. Det torde dock vara tveksamt att motivera en ökad satsning på estetiska utbildningar utifrån prognoser om en ökad efter- frågan av arbetskraft inom det konstnärliga och kulturella området. Frågorna som rör värdet av specifika estetiska yrkeskvalifikationer är många och svaren minst av allt enkla. Mer entydig blir bilden enligt utredarnas uppfattning om ett rättviseperspektiv anläggs. Det är otvi- velaktigt så att grupper av vuxna är utestängda från möjligheten att på ett relativt enkelt och billigt sätt skaffa sig en grundläggande utbildning inom det estetiska området. Estetiska utbildningar inom folkhögskolor- nas eller privata skolors regi är geografiskt sett ojämnt fördelade, och de ställer sig därför också mycket dyrare. Det försvårar också för den som efter att ha fyllt bestämmer sig för att försöka kvalificera sig för en högre estetisk utbildning. Visserligen är formell behörighet i form av skolmeriter i normalfallet inte något behörighetskrav, men, då man istället i antagningsprov måste uppvisa reella färdigheter och kunskaper inom området, återstår problemet var en sådan reell kompetens ska förvärvas. Svaret blir rimligtvis att man borde kunna vända sig till kommunens vuxenutbildning. Utredarna har inte närmare undersökt eller diskuterat vilka konse- kvenserna skulle bli för olika folkbildningsanordnare om man avskaffar förbudet för estetiska ämnen inom vuxenutbildning. Eftersom vuxenutbildningsfältet genomgår en stark expansion så kommer utbildningsbehovet att vara tillräckligt stort för att alla intressenter ska kunna samsas inom det och ersätta konkurrens med samarbete. Utre- darna har också ställt sig frågan om man skulle undanta estetiska på- byggnadsutbildningar från vuxenutbildning just för att slå vakt om rekryteringsunderlaget för folkhögskolor med prestigeutbild- ningar inom det estetiska området. Utredarna avstår dock ifrån ett sådant förslag, eftersom det väl ändå inte är troligt att dimensioneringen av den högre estetiska utbildningen kommer att öka i någon nämnvärd utsträckning i kommunerna. Sammanfattningsvis anser utredarna att flera skäl talar för att ut- bildning inom det estetiska området bör få ges i vuxenut- bildning. De vill då främst framhålla rättviseaspekten som bör innebära att tillgängligheten till olika slags utbildningar bör vara densamma för alla, oavsett om man fyllt eller inte. Vidare menar utredarna att uppdelningen i kunskaper för fritid och personlig utveckling å ena sidan respektive kvalifikationer för yrkeslivet å den andra sidan är meningsfull; en stark personlighet och sociala basfärdigheter är i än Reflexioner och förslag 235 högre grad än tidigare en tillgång också när det gäller att hävda sig på arbetsmarknaden. Däremot anser utredarna det tveksamt om efterfrågan på arbetskraft inom det konstnärliga och kulturella området motiverar en ökad satsning på estetiska utbildningar. I perspektivet av det livslånga lärandet är det dock kanske inte någon större olägenhet om en estetisk utbildning inte kan omsättas inom ett speciella yrkesområde. Möjligheter bör alltid finnas att komplettera sin utbildning, och därvidlag är de investeringar som gjorts i ett estetiskt inriktat utbildningskapital förmodligen också nyttiga. anmälde i sitt föregående delbetänkande (SOU 1998:51) som sin avsikt att föreslå att estetiska ämnen bör få tillåtas på gymnasial nivå inom vuxenutbildning. Kommitténs betänkande har därefter remissbehandlats. En överväldigande majoritet av remissvaren – även , och flertalet studieförbund – såg det som naturligt att estetiska ämnen blev en del också av den kommunala vuxenutbildningens utbud. Regeringen har beviljat ett antal kommuner dispens från förbudet i Förordningen om vuxenutbildning (2 kap 6§) att erbjuda kurser i estetiska karaktärsämnen alternativt estetiska ämnen. har diskuterat frågan om att införa estetiska ämnen i vuxenutbildning. har i sin rapport till kommittén föreslagit detta. Flera skäl talar för att så bör ske. Ett skäl är att gymnasieskola och vuxenutbildning i övrigt har gemensam läroplan, exakt lik- artat gymnasialt kursutbud – undantaget kurser i idrott och hälsa, specialidrott och schack – samma betygskriterier etc. Ett annat skäl – egentligen det centrala – är önskemålet att på olika sätt stödja utveck- lingen av vuxnas sociala basfärdigheter, där de estetiska ämnena torde ha en viktig uppgift att fylla. Ett tredje skäl är att utbildning i estetiska ämnen i sig utgör en bas för fortsatt lärande inom de estetiska områdena och för att utveckla ett yrkeskunnande. föreslår därför att regeringen upp- häver den inskränkning i utbudet på gymnasial nivå som fö- reskrivs i Förordningen om vuxenutbildning (2 kap 6§) avseende estetiska ämnen. 236 Reflexioner och förslag Estetisk verksamhet är en kurs om 30 gymnasiepoäng och den ger var- ken behörighet för fortsatta studier eller utgör en ingång till fortsatt ut- bildning inom något estetiskt område. Den är däremot en obligatorisk kurs (kärnämneskurs) för alla elever på ett nationellt eller specialutfor- mat program i gymnasieskolan. har också diskuterat frågan om estetisk verksamhet ska få förekomma i vuxenutbildning. Det kan synas naturligt med ovan anförda argument. Kursen i estetisk verksam- het kan dock ifrågasättas. Den ger varken behörighet eller utgör del i yrkesutbildning. Den skulle däremot kunna locka många människor som skulle vilja gå en kurs i teckning, drejning eller liknande för att pröva på studier. Estetisk verksamhet skulle med andra ord kunna fungera som en inkörsport för annorlunda studiemotiverade likaväl som kursen skulle kunna fylla en funktion i arbetet med att utveckla sociala basfärdigheter. Många kommuner, exempelvis , och , har lagt in kursen – helt eller delvis – i orienteringskurser för att underlätta inträdet i vuxenutbildningen, vilket tyder på att det finns ett behov av denna kurs. Ett annat tungt argument för att införliva också estetisk verksamhet i den kommunala vuxenutbildningens utbud är önskemålet att undanröja olikheter mellan de olika skolformerna i det nationella kursutbudet. På så sätt underlättas samverkan mellan gymnasieskola och vuxenutbildning, exempelvis för studerande på individuella program. Estetisk verksamhet är en kärnämneskurs i gymnasieskolan – och alltså tvingande på nationella och specialutformade program. Om este- tisk verksamhet skulle bli en kärnämneskurs i vuxenutbild- ning, så skulle alla studerande som önskar slutbetyg tvingas läsa kursen. Om den däremot förekom som en av många kurser i det utbud som finns på gymnasial nivå, så skulle den kunna erbjudas i den omfattning som svarar mot intresse och behov. föreslår att regeringen upphäver den inskränkning i utbudet på gymnasial nivå som föreskrivs i Förordningen om vuxenutbildning (2 kap 6§) avseende estetisk verksamhet.