sou · GNB3105d1 · 2000-01-01 00:00:00 — överlämnade regeringen en remiss till lagrådet vari det föreslås att förbudet i personuppgiftslagen mot överföring av per- sonuppgifter skall ändras. Överföring till ett land som inte ingår i EU eller är anslutet till EES (tredje land) skall inte längre vara för bjuden om det tredje landet har en adekvat nivå för skyddet av per sonuppgifter. Lagändringen föreslås träda i kraft . 2.4.7Datainspektionens befogenheter som till- synsmyndighet Enligt dataskyddsdirektivet skall en särskild tillsynsmyndighet utses. Den personuppgiftsansvariges anmälan om behandlingar av person- uppgifter skall göras till till synsmyndigheten, som även skall utöva till- syn över behandlingen. Vissa av de befogenheter som enligt direktivet tillkommer tillsynsmyndigheten regleras i 43–47 §§ personuppgiftslagen. Således innehåller lagen bestämmelser om att tillsynsmyndigheten (Data- inspektionen) skall ha tillgång till behandlade personuppgifter och dess- utom tillträde till lokaler med anknytning till behandlingen. Datainspektionen kan också vid vite för bjuda fortsatt behandling samt ansöka hos länsrätt om att person uppgifter skall utplånas. 2.4.8Anmälan till Datainspektionen m.m. Anmälningsskyldighet (36 §) Helt eller delvis automatiserad behandling av personuppgifter omfattas av anmälningsskyldighet. Den personuppgiftsansvarige skall göra så dan anmälan till Datainspektionen. Syftet med anmälningsskyldigheten är att göra behandlingens ända mål och dess viktigaste egenskaper kända. Datainspektionen skall föra register över an mälda behandlingar. Personuppgiftslagen har i denna del två motstridiga intressen som utgångspunkt. Det finns å ena sidan ett önskemål om att ta bort an mäl- ningsskyldigheten för automatiserad behandling för att på så sätt kon- centrera Datainspektionens verksamhet till att ge råd och sprida kunskap om de materiella reglerna samt att utöva tillsyn över att reg lerna följs. Å andra sidan föreskriver dataskyddsdirektivet som huvud regel att den registeransvarige till tillsynsmyndigheten skall anmäla automatiserade behandlingar som skall genomföras. Från denna anmäl ningsskyldighet får ett medlemsland dock under vissa förutsättningar före skriva undantag. 110 Behandling av personuppgifter m.m. För att kunna tillgodose både kravet att följa direktivet och önske- målet att begränsa anmälningsskyldigheten, har i personuppgiftslagen en principiell anmälningsskyldighet till Datainspektionen införts, sam tidigt som möjligheterna att före skriva om undantag från skyldigheten har utnyttjats fullt ut. När fråga är om sär skilt integritetskänsliga behand- lingar, som Datainspektionen skall kontrollera innan de påbörjas, föreskrivs dock inga undantag från anmälnings skyldigheten. Enligt personuppgiftslagen får regeringen eller, efter regeringens be- myndigande, Datainspektionen föreskriva undantag från anmäl ningsskyl- digheten. Sådana undantag föreskrivs i personuppgiftsförordningen (1998:1191) för behandling av person uppgifter som utförs till följd bl.a. av en myndighets skyldighet enligt 2 kap. TF att lämna ut allmänna handlingar eller som regleras genom särskilda föreskrifter i lag eller för - ordning i andra fall. Personuppgiftsombud (37-40 §§) Anmälan till Datainspektionen behöver inte göras när ett person uppgifts- ombud har utsetts av den personuppgiftsansvarige. Personuppgifts- ombudet skall ha till uppgift att självständigt se till att den personupp- giftsansvarige behandlar personuppgifter på ett korrekt och lagligt sätt. Kravet på självständighet innebär att personuppgifts ombudet inte får ha en alltför underordnad ställning i förhållande till den person uppgifts- ansvarige och att han eller hon skall ha tillräckliga kvalifikationer och kunskaper för att kunna utföra sina uppgifter. I första hand skall person uppgiftsombudet påpeka brister i uppgifts- behandlingen till den personuppgiftsansvarige, men om den ansvarige inte rättar till bristerna är om budet skyldigt att anmäla förhållandet till Datainspektionen. Personuppgiftsombudet skall ha en förteckning öv er de behandlingar som den personuppgiftsansvarige utför och han skall även hjälpa registrerade personer att få rättelse vid miss tanke om att personuppgifter är felaktiga eller ofullständiga. Förhandskontroll av särskilt integritetskänsliga behandlingar (41 §) Enligt dataskyddsdirektivet skall medlemsstaterna bestämma vilka be- handlingar som kan innebära särskilda risker för den registrerades rätt ig- heter och säkerställa att dessa behandlingar kontrolleras innan de påbörjas. Förhandskontrollen skall enligt direk tivet utföras av tillsyns- myndigheten men kan också utgöra ett led i lagstiftnings processen. För - handskontroll kan således ske i samband med att särskilda register- författningar beslutas av eller regeringen. I fråga om sådana register krävs ingen särskild reglering för att uppfylla direk tivets villkor. Behandling av personuppgifter m.m. 111 I andra fall krävs däremot bestämmelser om vilka behandlingar som skall kontrolleras på förhand. I personuppgiftslagen finns ett bemyn- digande för regeringen att bestämma att vissa behandlingar av per son- uppgifter som kan innebära särskilda risker för otillbörligt intrång i den personliga integriteten skall anmälas till Datainspektionen i förväg. I personuppgiftsförordningen finns bestämmelser om sådana behandlingar. Skadestånd (48 §) Om behandling av personuppgifter i strid med personuppgiftslagen or- sakar skada för den registrerade har han rätt till ersättning från den personuppgiftsansvarige. Rätten till ersättning omfattar inte bara per- sonskada, sakskada och ren förmögen hetsskada, utan även den kränk- ning av den personliga integriteten som behandlingen kan ha medfört. Ersättningen för kränkning måste uppskattas efter skälighet mot bak- grund av samtliga omständigheter i det aktuella fallet, t.ex. om den regi- strerade på grund av behandlingen utsatts för något för honom eller henne negativt beslut. Ersättningen skall fastställas för varje kränkt registrerad för sig. Skadeståndsansvaret är i princip strikt. Den registrerade behöver bara bevisa att det förekommit en felaktig behandling och att denna be- handling har skadat eller kränkt honom eller henne. Kan den person- uppgiftsansvarige visa att felet i behandlingen inte berodde på honom eller henne, får emellertid skadeståndet jämkas i skälig utsträckning. Straff (49 §) I personuppgiftslagen har i så stor utsträckning som möjligt andra sank- tioner valts än straff. Således har vissa förseelser som i datalagen åter- finns i en straffkatalog i stället sanktionerats genom vite eller genom möjligheten att utdöma ideellt skadestånd. Vad som återfinns i straff- bestämmelsen i personuppgiftslagen är sådana uppsåtliga eller oakt- samma förfaranden som är svåra att åtgärda på annat sätt än genom straffbestämmelser. Det rör sig om att någon lämnar osanna uppgifter i den information till den registrerade som lagen föreskriver eller i an- mälan eller information till Datainspektionen. Vidare tillämpas straff- bestämmelsen om någon i strid med lagen behandlar känsliga person- uppgifter, för över uppgifter till tredje land eller låter bli att göra före- skriven anmälan om behandling till Datainspektionen. 112 Behandling av personuppgifter m.m. Personuppgiftslagen trädde i kraft och upphörde data lagen att gälla. I fråga om behandling av personuppgifter som påbörjats före ikraft trädandet skall personuppgiftslagen dock inte tillämpas förrän . Detsamma gäller behandling som utförs för ett visst bestämt ändamål om behandling för ändamålet på- börjades före ikraftträdandet. I dessa fall gäller i stället datalagens be- stämmelser. I fråga om behandlingar som påbörjades före ikraftträdandet skall vissa bestämmelser i lagen tillämpas först . Det gäller 9 och 10 §§ som reglerar de grund- läggande kraven på behandling av personuppgifter och när behandling är tillåten samt 13 och 21 §§ om behandling av känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) har varje svensk med bor- gare rätt att ta del av allmänna handlingar. Denna rättighet får enligt 2 § begränsas endast om det är påkallat av vissa i lagrummet upp räknade speciella intressen, såsom för att till varata myndigheters möjlighet att bedriva verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn eller för att skydda enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. En ligt bestämmelsen får begränsningar i rätten att ta del av allmänna handlingar göras endast i särskild lag eller i lag till vilken den särskilda lagen hänvisar. Den särskilda lagen är sekretesslagen (1980:100). 2.5.2Sekretess i skatteförvaltningens, exekutions- väsendets och verksamheter Sekretesslagens bestämmelser om sekretess inom skatteförvaltningens, exekutionsväsendets och verksamheter finns på olika ställen i lagen beroende på dels vilka intressen bestämmelserna avser att skydda, dels vilket verksamhetsområde som avses. I 4 kap. sekretess- lagen återfinns bestämmelser om sekretess med hänsyn till myn digheters verksamhet för inspektion, kontroll och annan tillsyn. Bestäm melser om sekretess med hänsyn till intresset att förebygga eller beivra brott finns i 5 kap. Intresset av att skydda den enskilde från intrång i hans personliga Behandling av personuppgifter m.m. 113 integritet behandlas i 7 kap., medan frågor om sekretess med hänsyn till den enskildes ekonomiska förhållanden behandlas i 8 kap. I 9 kap. finns bestämmelser om sekretess till skydd för den enskildes personliga såväl som ekonomiska förhållanden. I 4 kap. 1 § sekretesslagen finns det bestämmelser om sekretess för upp- gifter angående planläggning eller annan förberedelse för in spektion, revision eller annan granskning som en myndighet har att företa. Skatte- myndigheten är en av de myndigheter som åsyftas med bestämmelsen och bl.a. kontrolluppgifter som samlats in för en taxe ringsrevision kan sekretesskyddas. Sekretessen gäller dock endast om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om uppgiften röjs. Enligt 4 kap. 2 § gäller sekretess för uppgift som hänför sig till pågående granskning för kontroll beträffande skatt eller avgift till sta ten eller kommuner m.m., om det med hänsyn till syftet med kontrollen är av synnerlig vikt att uppgiften inte uppenbaras för den som kontrollen avser. För båda dessa bestämmelser gäller att sekre tessen överförs i de fall det förekommer samarbete mellan myndigheter. Hos skatteför valt- ningen gäller således sekretessen även för uppgifter som finns hos en skattemyndighet men som avser exempelvis en pågående revision som genomförs av . I 5 kap. 1 § sekretesslagen anges att sekretess gäller för uppgift som hänför sig till bl.a. förundersökning i brottmål och åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, eller verksamhet i övrigt för att före bygga, uppdaga, utreda eller beivra brott. Sekretessen gäller om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verk samheten skadas om uppgiften röjs. Enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen gäller för uppgifter om enskildas per- sonliga eller ekonomiska förhållanden absolut sekretess i myndig hets verksamhet som avser bestämmande av skatt eller taxering eller i övrigt fastställande av underlag för be stämmande av skatt. Absolut sekretess gäller även i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur register som avses i skatteregisterlagen (1980:343) för uppgift som har tillförts ett sådant register och hos kommun eller landsting för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om förhandsbesked i skatte- eller taxeringsfråga. Att sekretessen för uppgifter i skatteregister gäller både i fråga om förande av registret och uttag ur detta, innebär att det inte är endast hos skattemyndigheterna och som en uppgift omfattas av sekretess, utan även hos kronofogdemyndigheter som har terminalåtkomst, dock endast så länge upp giften finns kvar i registret. 114 Behandling av personuppgifter m.m. SOU 1999:105 praktiken innebär detta att sekretessen gäller så länge upp giften endast är tillgänglig via en terminalbild. När en kronofogde myndighet gör ett utdrag ur ett skatteregister, kommer uppgiften i stället att omfattas av den svagare sekretess som gäller hos kronofogdemyndigheter. Sekretessen inom skatteförvaltningen bryts, med några få undantag, helt i fråga om beslut varigenom skatt eller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skatt fast ställs. Genom sådana beslut blir alltså uppgifterna offent liga. Undantagen gäller bl.a. beslut i ärenden om förhandsbesked i tax erings- eller skattefråga. En uppgift får vidare utan hinder lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lag om förfarandet vid beskattning eller i lag om skatteregister. Vidare gäller enligt 9 kap. 2 § sekretesslagen absolut sekretess även för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden i särskilt ärende om revision eller annan kontroll i fråga om skatt, tull eller avgift, i ärende om kompensation för eller återbetalning av skatt samt i ärende om anstånd med erläggande av skatt. Med undantag från förstnämnda ärenden gäller sekre tessen inte beslut i ärendena. Absolut sekretess gäller enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen även för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhålland en i regis- ter som förs av Riks skatteverket enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutred- ningar eller som annars behandlas med stöd av den lagen. Sekretessen bryts dock av bestämmelser om utlämnande i nämnda lag. Enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen gäller sekretess för uppgifter om en- skildas personliga förhållanden i verksamhet som avser folk bokföring eller annan liknande registrering av befolkningen och, i den utsträckning regeringen föreskriver det, i annan verksamhet som avser registrering av en betydande del av befolkningen. Sekretessen gäller dock endast om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretess gäller även i ärende om fingerade personuppgifter, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Vad som anges ovan i detta avsnitt om sekretess enligt 4 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen avseende skatteförvaltningens beskattningsverksamhet, gäller även för en kronofogdemyndighet när denna tillsammans med andra myndigheter, t.ex. polis- och skattemyndigheter, genomför SOU 1999:105 Behandling av personuppgifter m.m. 115 Sekretessen gäller även för uppgifter hos kronofogde myn- digheterna om pågående revisioner m.m. som genomförs av en skatte - myndighet. Vidare gäller enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen sekretess inom exe- kutionsväsendet, med hänsyn till intresset att förebygga eller beivra brott, för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär har begått brott som avses i 11 kap. eller annat brott som har samband med gäldenärens näringsverksamhet. Denna sekretess gäller om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder mot verkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. I 7 kap. 35 § sekretesslagen anges att sekretess gäller hos bl.a. krono- fogdemyndigheter i ett ärende om skuldsanering för uppgifter om en- skilds personliga för hållanden, om det kan antas att den enskilde eller honom närstående lider men om uppgiften röjs. För kronofogdemyndigheterna i egenskap av tillsynsmyndigheter i konkurs gäller sekretess enligt 8 kap. 19 § sekretesslagen för uppgift om enskilds affärs- och driftsförhållande, om det kan antas att den som uppgiften rör lider skada om den röjs. Detta gäller dock inte utläm nande till enskild i den mån det föreskrivs i konkurslagen (1987:672). Huvudregeln om sekretess inom exekutionsväsendet i mål eller ärende angående exekutiv verksamhet är enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen att sekretess gäller för upp gifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden endast om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider avsevärd skada eller bety dande men om uppgifterna röjs. Ett rakt skaderekvisit uppsätts alltså för att uppgifter skall kunna sekretessbeläggas. Vissa uppgifter i mål eller ärende i den exekutiva verksamheten omfattas dock inte alls av sekretess. Det gäller uppgifter om förpliktelse som avses med den sökta verkställigheten och beslut i målet eller ärendet. Detta innebär att exempelvis information om att någon är gäldenär hos en krono fogdemyndighet, uppgifter om dennes skuld och om exekutionstitel samt uppgifter om sökanden i enskilda mål skall lämnas ut utan föregående sekretessprövning. I verk samhet som avser förande av eller uttag ur register enligt utsöknings registerlagen (1986:617) gäller enligt samma lagrum i sekretesslagen motsvarande sekretess som i den övriga verksamheten för uppgifter som har tillförts registret. Det innebär att uppgifter om för pliktelser och beslut i mål eller ärenden som har tillförts och finns i ett register inte om fattas av sekretess, medan övriga uppgifter inte skall lämnas ut utan sekretess- prövning. Sekretessen för uppgifter i utsökningsregister gäller både i fråga om föran de av registret och uttag ur detta. Det är alltså inte endast hos kronofogdemyndigheterna och som en uppgift omfattas av sekretess enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen, utan även hos andra myndigheter – t.ex. skattemyndigheterna – som har terminal- 116 Behandling av personuppgifter m.m. åtkomst, dock endast så länge upp giften finns kvar i registret. I praktiken innebär detta att sekretessen gäller så länge uppgiften endast är tillgänglig via en terminalbild. När exempelvis en skattemyndighet gör ett utdrag ur utsöknings registret, kommer uppgiften i stället att omfattas av den sekretess som gäller för skattemyndigheten. Vad som anges ovan i detta avsnitt om sekretess enligt 4 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen i fråga om skatteförvaltningens beskattningsverk samhet, äger motsvarande giltighet även i fråga om verk samhet. Vidare anges i 5 kap. 1 § sekretesslagen att sekretess gäller för upp- gift som hänför sig till förundersökning i brottmål och åklagar myn- dighets, polismyndighets, skattemyndighets, eller Kustbevak- ningens verksamhet i övrigt för att före bygga, uppdaga, utreda eller beivra brott. Sekretessen gäller om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verk samheten skadas om uppgiften röjs. Vad som redovisas ovan om sekretess i skattemyndigheternas verk- samhet enligt 9 kap. 1 och 2 §§, gäller i tillämpliga delar även Tull- verkets verksamhet, eftersom med skatt skall avses även bl.a. tull. I stället för absolut sekretess gäller dock att uppgifter hos får lämnas ut om det står klart att de kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen gäller sekretess bl.a. i utredning en- ligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål samt i åklagar- myndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Statens kriminaltek- niska laboratoriums, eller verksamhet i övrigt för att före bygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om upp- giften röjs. I fråga om anmälan eller utsaga från en enskild gäller sekre- tess i ovan nämnda fall, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Enligt 9 kap. 18 § sekretesslagen gäller dock inte sekretess enligt 17 § för vissa beslut, bl.a. åklagares beslut att väcka åtal eller beslut i vissa ärenden, t.ex. i fråga om strafföre läggande och före lägganden av ordningsbot. Sekretess som gäller enligt 17 § upphör i de flesta fall när upp gift lämnas till domstol med anledning av åtal. Behandling i strid med personuppgiftslagen Utöver vad som redovisas ovan i detta avsnitt finns i 7 kap. 16 § sekretesslagen en bestämmelse med generell räckvidd, dvs. Behandling av personuppgifter m.m. 117 sen gäller i fråga om samtliga myndigheters verksamheter. I lagrummet anges nämligen att sekretess gäller för personuppgift, om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen. 2.5.3Utlämnande av uppgifter till myndigheter enligt sekretesslagen Möjligheterna att till andra myndigheter lämna ut uppgifter för vilka sek- retess gäller regleras, såvitt nu är av intresse, i 1 kap. och 14 kap. sekretesslagen. Bestämmelser om till vilka sådana uppgifter får lämnas ut finns också i de särskilda registerförfatt ningarna. Enligt 1 kap. 2 och 3 §§ sekretesslagen får uppgift för vilken sekre- tess gäller inte röjas för enskild eller för annan myndighet i andra fall än som anges i sekretesslagen eller om uppgiftslämnandet regleras särskilt i lag eller förordning. Den sekretess som föreskrivs för skatte för valtningen enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen gäller alltså även i för hållande till kronofogdemyndigheterna när uppgifter skall utbytas mellan myn- digheterna. På motsvarande sätt gäller sekretess inom exeku tions- väsendet även gentemot skattemyndigheter eller . Ä ven mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet råder sekretess om verksamhetsgrenarna är självständiga i för hållande till varandra. Som exempel kan nämnas beskattnings- och folkbokföringsverksamheten inom skatteförvaltningen. I sammanhanget bör fram hållas att det i princip saknar betydelse vilken form uppgifterna har och om dessa finns i allmänna handlingar eller ej. Sekretesslagen är näm ligen både en tyst- nadspliktslag och en lag som reglerar utlämnande av allmänna handlingar (se 1 kap. 1 § sekretesslagen). I fråga om sekretess i förhållande till utländsk myndighet eller mel- lanfolklig organisation finns särskilda bestämmelser i 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen. Sekretessbelagd uppgift får inte röjas annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens pröv ning står klart, att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen. I 1 kap. 5 § och 14 kap. sekretesslagen anges att uppgifter i vissa fall kan lämnas ut utan hinder av sekretess. Enligt 1 kap. 5 § utgör sek retess inte hinder mot att en uppgift lämnas ut om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet. Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar inte sekretess att uppgifter lämnas till regeringen eller eller till annan myndighet, om 118 Behandling av personuppgifter m.m. SOU 1999:105 uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Anmälningsskyldighet (t.ex. till Datainspektionen) är en typisk uppgiftsskyldighet av det slag som åsyftas i lagrummet. Uppgiftsskyldigheten måste vara uttrycklig. Det är inte tillräckligt med allmänt hållna föreskrifter om samarbete mellan myndigheterna för att bryta sekretessen. Ytterligare möjligheter att lämna ut sekretessbelagda uppgifter till andra myndigheter följer av 14 kap. 2 § sekretesslagen. Det lagrummet innehåller förut sättningarna för att uppgifter skall få lämnas ut i andra fall än som anges i 14 kap. 1 §. Bland annat anges i lagrummets fjärde stycke att sekretess inte hindrar att uppgift som angår misstanke om brott lämnas till åklagarmyndighet, polismyndighet eller annan myndig- het som har att ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottet och detta kan antas föranleda annan påföljd än böter. Vissa upp gifter kan lämnas ut endast om det för brottet inte är föreskrivet lind rigare straff än fängelse . Enligt 14 kap. 3 § första stycket sekretesslagen, den s.k. general klau- sulen, får utöver vad som följer av 14 kap. 1 och 2 §§ sek retessbelagd uppgift lämnas till myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekre tessen skall skydda.