sou · GNB314 · 2000-01-01 00:00:00 — skulle, enligt utredarens uppfattning, efter- strävas en ordning som erbjöd de programföretag som givits tillstånd möjlighet att utveckla tjänster som hade ett naturligt samband med programverksamheten. Programföretagen skulle kunna pröva tjänster som omfattades av det med stöd av radio- och TV-lagen meddelade tillståndet och som föll inom det disponerade sändningsutrymmet. Andra tjänster i marknätet skulle däremot kunna utövas av nätoperatör/multiplexoperatör eller av ett fristående företag, oavsett om tjänsterna var tillståndspliktiga eller ej. Fördelarna med denna lösning angavs vara renodling av olika intressenters roller, fördelning av naturresursen och den roll aktiebolaget spelar. Enligt utredaren fanns två alternativa tillvägagångssätt att göra nätoperatören till multiplexoperatör. Antingen genom att tilldela pro- gramföretagen ett visst angivet utrymme för radio- och TV-verksamhet, men inte tillåta att programföretaget upplåter utrymmet till annan eller för annan användning. Överblivet eller inte använt utrymme kunde disponeras av nät/multiplexoperatören. Den andra varianten var att till- stånd endast lämnas för viss angiven programverksamhet, med därtill förknippade tjänster, utan att något exakt tekniskt utrymme garanterades - kapaciteten fick därefter upphandlas hos operatör och utrymmet specificeras i Post- och tillstånd. Ett sådant förfaringssätt låg närmare den rådande regleringen på området. 3.5.1Regeringens beslut om områden och sändningsutrymme för marksänd digital TV m.m. Regeringen beslutade att digitala TV-sändningar skulle få äga rum i följande fem områden. med och , norra , södra och nordöstra , med omnejd samt och med omnejd. I varje sändningsområde beslutades att två sändningskanaler (fre- kvenser) skulle upplåtas för digitala TV-sändningar. En överförings- kapacitet motsvarande ca en fjärdedel av utrymmet i en sändningskanal skulle disponeras för varje program. En överföringskapacitet mot- svarande högst ca hälften av utrymmet i en av sändningskanalerna angavs disponeras för sändningar med stöd av tillstånd som endast ger rätt att sända i ett område. Återstående överföringskapacitet skulle användas för sändningar med stöd av tillstånd som ger rätt att sända i samtliga områden. Regeringen avsåg att ge tillståndshavarna rätt att sända efter den tidpunkt då sändningarna senast skulle ha inletts. Regeringen beslutade att tillsätta en parla- mentarisk kommitté (dir. 1997:134) med uppdrag att följa och utvärdera de markbunda digitala TV-sändningarna under den första etappen av sändningarna. Kommittén (Ku 1997:06), som antagit namnet skall följa verksamheten med digital marksänd TV och fortlöpande rapportera sina iakttagelser till regeringen. Kommittén skall också medverka vid urvalet av de företag som skall delta i sändningarna genom att yttra sig till Radio- och över tillståndsansök- ningarna. Radio- och skall därefter överlämna ansökningarna till regeringen med ett motiverat förslag till fördelning av tillstånden. Regeringen beslutar därefter hur tillstånden skall fördelas. tillställdes av Radio- och 57 an- sökningar om tillstånd att sända digital TV. De sökandes finansiella förutsättningar hade granskats av en revisionsbyrå. Verket hade bedömt att 31 av sökandena uppfyllde de finansiella kriterierna. Kommittén menade i sitt yttrande att det var angeläget att alla företag som får möjlighet att använda det digitala marknätet kommer att lyda under svenska bestämmelser i enlighet med EG:s reviderade TV-direktiv. TV-sändningarna kommer i huvudsak att falla under radio- och TV-lagen (1996:844) och, beträffande förmedling av vissa tjänster kan telelagen (1993:597) komma att vara tillämplig. Kommittén konstaterade att intresset för digital marksänd TV var mycket stort. Det begränsade sändningsutrymmet gjorde att inte samtliga sökande med finansiella förutsättningar kunde beredas utrymme i enlighet med sina önskemål. Utöver de nuvarande två näten borde ytterligare frekvensutrymme göras tillgängligt varvid utrymme borde ges för ytterligare regionala sändningstillstånd. Eftersom utgångspunkten för förslaget var att så många som möjligt skulle få tillstånd att sända digital TV i marknätet föreslog kommittén att tillståndshavare i vissa fall skulle dela på utrymmet i en kanal. Fördelningen kunde komma att omprövas när ytterligare frekvens- utrymme fanns tillgängligt. Kommittén framhöll betydelsen av att samtliga regionala program sändes i samma frekvens. De totala kostnaderna skulle därigenom bli lägre och flexibiliteten större i den frekvens som användes för sänd- ningar i samtliga områden. Vid urvalsförfarandet eftersträvade kommittén att mer än ett företag skulle delta i sändningsverksamheten på varje ort. En central utgångs- punkt var strävandet efter mångfald, dvs. att olika programtjänster kompletterar varandra så att sändningarna som helhet kom att tilltala olika intressen och smakriktningar. Kommittén eftersträvade även en variation beträffande programkanalernas finansiering och ägarbild. Det ansågs värdefullt att både väl etablerade programföretag med en relativt stor tittarkrets och företag som bildats eller är under bildande fanns med i det digitala TV-utbudet. Lokala och regionala program gavs företräde liksom program som var förankrade i den svenska kultur- kretsen. Kommittén underströk att det var av avgörande betydelse att tjänster vid sidan av tilläggstjänster som är direkt knutna till programmen fanns med i det digitala TV-utbudet då detta var en viktig förändring för tittaren i jämförelse med de analoga sändningarna som den digitala teknikens möjligheter togs tillvara. De sökande som inte kunde beräknas starta sändningar vid den angivna tiden () föreslogs inte få tillstånd. Sökande som planerade sändningar som omfattade mindre än borde inte få egna tillstånd. Kommittén framhöll dock att de som inte kunde beredas plats genom ett eget sändningstillstånd i det digitala marknätet borde kunna fungera som programproducenter åt andra tillståndshavare. En av de sökande var (). Eftersom frågan om UR:s framtid var under beredning i menade kommittén att det inte fanns förutsättningar att ge UR tillstånd för digitala TV-sändningar i egen kanal innan beredningen var avslutad. Kommittén menade vidare att ett särskilt utrymme borde upplåtas för sändningar av nya tjänster. (Cell) borde ges tillstånd för sändningar av sådana tjänster utan krav på sändningar av traditionella TV-program. När det gällde sändningar i samtliga områden föreslogs 1.Sveriges Television , (SVT1 och SVT2) 3.Sveriges Television AB (SVT24) 4.TV3 AB 6.Canal+ Television AB 7.Kunskaps-TV AB 8.Televisionsaktiebolaget 9.Cell Internet Commerce Development AB När det gällde sändningar i ett område föreslogs 1.Landskrona Vision AB 2.TV-Linköping Länkomedia AB 3.TV4 Norr AB 4.CBA Lokal TV AB () 5.TV4 i 6.Sveriges Television AB:s regionala programkanaler Sex av kommitténs ledamöter stod bakom förslaget, två ledamöter reserverade sig, en ledamot deltog inte i beslutet. 3.5.3Radio- och beslut m.m. Radio- och överlämnade till regeringen förslag till fördelning av tillstånd för digitala TV-sändningar. Förslaget byggde på yttrande. De dotterbolag till som ansökt om tillstånd hade dock förklarat att de önskade överlåta sina ansökningar till TV4. Mot denna bakgrund föreslog verket att TV4 fick tillstånd att sända dels program i samtliga sändningsområden, dels regionala program i vissa områden. När det gällde den tekniska samordningen hänvisade verket till 9 § första stycket förordningen om marksänd digital TV samt regeringens uttalande i prop. 1996/97:67 om digitala TV-sändningar (s. 27) och anförde följande. Vad gäller multiplexering bör krävas att program- företagen kommit överens i vart fall om den rent tekniska hanteringen av multiplexrarna. Beträffande åtkomstkontroll bör sökanden redovisa att de kommit överens om att hitta ett gemensamt öppet system och - om möjligt - vilket system detta skall vara. Angående elektroniska pro- gramguider skall sökandena enas om att en gemensam programguide skall inrättas för båda multiplexrarna i respektive sändningsområde samt vem som skall hantera den elektroniska programguiden. Samtliga de sökande verket föreslog hade ingått ett avtal med i och om samverkan i de tekniska frågorna. Avtalet innehöll enligt Radio- och mening erforderliga bestämmelser om samverkan i de tekniska frågorna. När det gällde fördelningen mellan nationella respektive regio- nala multiplexrar fann verket skäl att föreslå en tillståndsfördelning som avvek från vad regeringen angivit i sitt beslut och från vad anförde i sitt yttrande till verket på så sätt att samtliga regionala program inte kom att sändas i samma frekvens. Bakgrunden härtill var att SVT och TV4 föreslagit en avvikelse bl.a. på så sätt att SVT får tillgång till och rätt att styra över en av de tilldelade frek- venserna i samverkan med ytterligare programföretag som får tillstånd. Som skäl för en sådan lösning hade bolagen anfört att den medför teknisk möjlighet att flexibelt utveckla och utforma nya programan- knutna digitala tjänster, bättre möjlighet att utnyttja den digitala kapa- citeten samt möjlighet att omfördela digital kapacitet för att möjliggöra högkvalitativa TV-produktioner i bredbildbandsformat eller HDTV. Radio- och menade att det var synnerligen angeläget att ytterligare frekvenser togs i anspråk och framhöll vikten av att de programföretag som föreslås dela utrymme kunde erbjudas egna kanaler så snart ytterligare frekvenser fanns tillgängliga. Avtalet mellan , och programföretagen i () är en plattformsoperatör för digital-TV. Bolagets syfte är att etablera, utveckla och vidmakthålla en stan- dardiserad plattform för digital TV-distribution i med mark- sändning som central komponent. En väsentlig del av denna verksamhet avser åtkomstkontroll och handhavande av elektronisk programguide. ägs av SVT och . Avtalet mellan , och programföretagen innehåller bl.a. reglering om multiplexrar, åtkomstkontroll (som innebär ett enhetligt öppet system baserat på ett gemensamt accesskort för hela det digitala marknätet) samt elektronisk programguide. I avtalet stadgas att programbolagen skall använda som sändaroperatör och multi- plexoperatör. Regeringen beslutade att meddela tillstånd att sända television med digital sändningsteknik till följande bolag. SVT, UR, TV4, , Kanal , , i , Televisionsbolaget , , samt . Beslutet innebär att de regionala programmen kommer att sändas över olika frekvenser. SVT, UR och TV4 gavs genom kompletterande tillstånd rätt att sända television med digital sändningsteknik. I bilaga till beslutet (Ku98/91/Me (delvis), Ku98/1013/Me, KU98/1265/Me, Ku98/1428/Me (delvis) regleras bl.a. rätten att överlåta överföringskapacitet. Genom kompletteringen ges SVT möjlighet att inledningsvis sända en av de nuvarande marksända kanalerna och den nya nyhetskanalen samt regionala program i samtliga fem områden. Enligt villkoren skall de regionala programmen i betydande omfattning innehålla program med anknytning till sändningsområdet. SVT24 skall till över- vägande delen bestå av nyheter och nyhetskommentarer. Sändningarna skall omfatta i genomsnitt minst under ett kalen- derår. Utbildningsradions sändningar kommer att ingå i Tele- visions kanaler. TV4 kommer att kunna sända den nuvarande marksända kanalen samt regionala program i , och /Öster- sund. Enligt villkoren skall de regionala programmen omfatta i genom- snitt minst under ett kalenderår. Program med anknytning till sändningsområdet skall successivt öka och under senare delen av tillståndsperioden ha en betydande omfattning. Den kapacitet varje programföretag disponerar över framgår av till- ståndet. Som villkor för tillstånden har angivits att sändningarna skall inledas förutom vissa regionala sändningar som får startas senare, dock . Villkor om samverkan har även intagits, det gäller bl.a. multiplexering, åtkomstkontroll samt elektronisk programguide. Regeringens beslut om tillstånd att sända television med digital sändningsteknik I regeringens beslut om tillstånd att sända television med digital sänd- ningsteknik (Ku98/91/Me (slutligt), Ku98/1294/Me, Ku98/1307/Me, Ku98/1428/Me (slutligt) gavs , Kanal , , i , Televisionsaktiebolaget , , samt sådant tillstånd. Programföretagens tillstånd avser sändningar i samtliga områden, förutom vars tillstånd avser ett regionalt program i norra och vars tillstånd avser ett regionalt program i södra och nordöstra . I tillstånden anges att sändningarna omfattas av bestämmelserna i radio- och TV-lagen. Sändningarna skall inledas , för i . Sändningstiden skall omfatta minst 25 respektive för de tillståndshavare som delar respektive ensam disponerar ett frek- vensutrymme. Hur stor kapacitet varje programföretag disponerar över framgår av sändningstillståndet. För bolagen gäller i huvudsak samma bestämmelser som för SVT och TV4 såsom användande av digital teknik och möjligheten att disponera överföringskapacitet. Till tillstånden har fogats samma villkor om samverkan som för SVT och TV4. När det gäller innehållet i sändningarna har samtliga bolag ålagts bl.a. att utöva sändningsrätten sakligt och att respektera den enskildes privatliv. Sammanfattningar av bolagens programförklaringar har tagits in som villkor för sändningsrätten. Programföretagen skall således sända i enlighet med den angivna programförklaringen. har angivits att program där modern informationsteknik utnyttjas skall i betydande omfattning ingå i sänd- ningarna. För de tillståndshavare som erhållit tillstånd till regionala sändningar har tagits in villkor om att program med anknytning till sändningsområdet skall i betydande omfattning ingå i sändningarna. Bolagen har åtagit sig att inte diskriminera annonsörer och att inte sända sponsrade program som huvudsakligen vänder sig till barn . För samtliga bolag gäller att ägarförhållandena och inflytandet i bolagen inte får i sin helhet påtagligt förändras så att ägarkoncentra- tionen inom medierna ökar. Regeringens beslut om ändring av tillstånd beslutade regeringen att ytterligare en frekvens- kanal skulle upplåtas för digitala TV-sändningar i de områden som anges i beslutet av om områden och sändningsutrymme för marksänd digtal TV m.m. (Ku98/1943/Me, Ku98/2170/Me, Ku98/2410/Me, Ku98/2487/Me och Ku98/2535/Me). Beslutet motiverades av att överföringskapaciteten i de två fördelade frekvenskanalerna inte var tillräcklig för att bereda utrymme för båda program SVT1 och SVT2 som flera tillståndshavare fått dela på överföringskapaciteten. Som en följd av beslutet ändrades villkoren för berörda tillstånds- havare. SVT gavs rätt att tillsammans med UR sända televisionsprogram och därvid använda all tillgänglig överföringskapacitet i en frekvenskanal. Som ny tidpunkt då samtliga sändningarna senast skulle ha inletts angavs . Programföretagen skall enligt tillståndsvillkoren sända televisionsprogram som omfattar minst under ett kalenderår. 3.6Proposition 1997/98:184 - Ändringar i radio- och TV-lagen (1996:844), m.m. I propositionen föreslogs vissa ändringar i radio- och TV-lagen för att i svensk rätt genomföra och rådets direktiv /36/EG om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. Som en följd av införandet av digitala TV-sändningar föreslogs även ändringar i radio- och TV-lagen. Den tidigare bestämmelsen om att ingen kunde få mer än ett tillstånd av regeringen, vare sig direkt eller genom företag där han eller hon på grund av aktie- eller andelsinnehav eller avtal ensam har ett bestämmande inflytande föreslogs utgå. Bestämmelsen infördes ursprungligen efter förebild i lokalradiolagen - för att öka antalet självständiga röster och motverka en utveckling mot ett fåtal centralt kontrollerade kedjeföretag1. I propositionen motiveras den föreslagna ändringen med att den digitala tekniken medför att antalet tillstånd som kan ges kommer att öka väsentligt som behovet av professionella och finansiellt starka programföretag som är intresserade av att delta i denna utveckling blivit större. 1 SOU 1994:105 s. 260. bakgrund bedömdes regleringen i vissa avseenden vara mindre lämplig. Bestämmelsen föreslogs därför utgå2. Propositionen innehåller även förslag om ändring av radio- och TV- lagen så att det framgår att teknisk samverkan med andra tillstånds- havare skall kunna utgöra villkor för ett sändningstillstånd. Den digitala sändningstekniken innebär att flera olika programbärande signaler förs samman till en gemensam digital signal. Vid mottagningen sorterar mottagarens avkodare ut de delar av signalen som motsvarar det valda programmet. I samband med att de olika programsignalerna förs sam- man avgörs också hur stor överföringskapacitet som varje program skall tilldelas. Behovet av utrymme växlar beroende på bl.a. förekomsten av rörelse i bilderna. I och med att de olika programföretagens material är förenat till en gemensam signal måste denna signal givetvis också sändas ut gemensamt. De programföretag som delar på en sådan signal kommer därmed också att behöva utnyttja samma sändarföretag. Regeringen menade att villkor i sändningstillstånd enligt radio- och TV-lagen om skyldighet att använda digital sändningsteknik kunde anses innebära en skyldighet att delta i sådan teknisk samverkan med andra tillståndshavare som var nödvändig för att tekniken skulle fungera. Det borde emellertid uttryckligen framgå av lagen att villkoret om viss sändningsteknik får förenas med krav på samverkan med andra tillståndshavare i tekniska frågor. I sändningsvillkoret skall sedan närmare anges med vilka andra tillståndshavare samverkan skall ske och i vilka tekniska frågor. I propositionen uttalas att program som sänds ut i digital ljudradio multiplexeras på i princip samma sätt som digitalt utsända TV-program. Motsvarande villkor kommer därför att kunna tillämpas på digital ljud- radio (s. 68). I propositionen togs även upp frågan om skyldighet för innehavare av kabelnät att distribuera marksända TV-program i anslutna fastigheter. Skyldigheten föreslogs under vissa förutsättningar omfatta högst tre program från de tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV- avgiftsmedel samt högst ett program från andra tillståndshavare. Regeringen föreslår att vidaresändningsskyldigheten förutom ljud och bild även bör omfatta sådan tilläggsinformation som har direkt anknytning till programmen3. 1997/98:184 s. 66 f. 1997/98:184 s. 64. 4 En internationell utblick I kapitlet redovisas några länders lagstiftning beträffande lokalradio och i förekommande fall, DAB. Utredningen ansåg det angeläget att undersöka under vilka villkor lokalradion i våra nordiska grannländer verkar, men även förhållanden i några andra länder med längre erfaren- het av kommersiell lokalradio. Valet har i den delen stannat vid Stor- , och . och är även intressant ur den synpunkten att digitala utsändningar där pågår i relativt stor omfattning. inleddes lokala kommersiella radiosändningar i Stor- . Antalet tillstånd per sändningsområde uppgår numera till åtminstone två. Möjligheten till nationella kommersiella sändningar öppnades . finns tre nationella samt ca 200 regio- nala och lokala stationer. Sändningarna sker både över FM-bandet och AM-bandet; två av de nationella sändningarna sker över AM-bandet. Verksamheten regleras genom Broadcasting Act 1990, kompletterad genom Broadcasting Act 1996. Den senare reglerar även sändningar med digital utsändningsteknik. Radio Authority beviljar sändningstillstånd och verkar som tillsyns- myndighet. Dess ledamöter utses av regeringen på en period . Den kommersiella radion har av lyssnarna. Investeringarna i radioreklam uppgick till 358 miljoner pund1 vilket motsvarar av den totala reklammarknaden2. Licenser som avser analog utsändningsteknik, lokala som nationella, utfärdas . De kan förlängas i ytterligare en period om till- 2n/e/r/a Report on UK commercial Radios future, s. 9. 98 En internationell utblick ståndshavarna har påbörjat eller kommer att påbörja digitala sänd- ningar3. Myndigheter, kommuner, politiska partier, public service-företag, reklambyråer, religiösa samfund, samfund som till större delen finan- sieras av offentliga medel kan inte få tillstånd till radiosändningar. Vissa av dessa diskvalificerade kategorier får heller inte äga av ett programföretag. Fysiska personer bosatta utanför EU, juridiska personer med huvudkontor utanför EU eller bolag som kontrolleras av en sådan person kan inte erhålla licens för analoga sändningar men väl digitala sändningar. För att undvika att ägandet koncentreras i alltför hög grad har ett system med poängsättning införts. Licenserna är indelade i olika kate- gorier med olika antal poäng beroende på antalet vuxna bosatta i sänd- ningsområdet. En tillståndshavare får inte ha av det totala poängantalet. En nationell licens ger 25 poäng, de lokala FM-licenserna ger 15, 8, 3 eller 1 poäng. Kategori A omfattar områden med mer än 4,5 miljoner invånare, områden som tillhör kategori D har en befolk- ningssiffra som understiger 400 000 invånare. Licenser som gäller för AM-nätet reduceras med en tredjedel. För de lokala analoga licenserna finns även restriktioner beträffande innehav av licenser som delvis täcker samma upptagningsområde. Ingen tillståndshavare kan ha mer än ett tillstånd för nationella kom- mersiella sändningar med analog utsändningsteknik. Det finns en omfattande reglering för att hindra mediekoncentration genom korsägande för innehavare av radiotillstånd, TV-tillstånd och tidningsföretag. Innehavare av nationellt respektive regionalt TV-till- stånd kan t.ex. inte ha nationellt, respektive lokalradiotillstånd i samma område. Tidningsgrupper som har av den nationella tidningsupplagan får inte äga av en nationell radiolicens och vice versa. Samma förhållande gäller dotterbolag där ägarandelen inte understiger . Tidningsföretagens möjlighet att ha sändningstillstånd i områden där de ger ut tidningar är begränsad efter deras andel av upplagan i området. Företag som har av tidningsupplagan i ett område får inneha en licens för lokal radio i området under förutsättning att det finns ytterligare licenser i samma område. 3 Broadcasting Act, sec. 103 A samt 104 A ändrade Act, sec. 92 och 94. En internationell utblick 99 mellan 20- av marknaden i det aktuella sändningsområdet får ha högst två licenser, en AM och en FM, som täcker samma område. Den lokala tidningen som har av marknaden får ha högst tre lokala licenser i ett område, dock inte alla på samma våglängd. I lagen definieras kontroll på följande sätt. En person skall anses ha kontroll över ett företag också om det är rimligt att förvänta sig, med hänsyn till samtliga omständigheter, att denne, direkt eller indirekt, kan styra företagets verksamhet. När det gäller de analoga licenserna är det programföretaget kraven riktas mot, när det gäller de digitala licenserna är det framförallt multi- plexoperatören som myndigheten riktar sina krav emot. Kriterierna för de analoga licenserna skiljer sig därför från de som gäller för de digitala. Det grundläggande kriteriet för alla presumtiva tillståndshavare är att sökanden är en respektabel person (fit and proper). Trots att begreppet existerar även i annan lagstiftning har det aldrig definierats. Stationens finansiella resurser ställt i relation till dess framtida åtaganden beaktas. Urvalet skall medföra att utbudet präglas av mångfald. När det gäller de nationella licenserna med analog utsändningsteknik var pro- graminnehållet fastslaget redan då dessa annonserades ut, såtillvida att den första licensen omfattar annan musik än pop, den andra licensen omfattar alla former av musik och den tredje licensen omfattar tal- program. När det gäller de lokala licenserna är det däremot sökanden som i en programförklaring fogad till licensansökan anger vad sändningarna skall omfatta och på vilket sätt det tänkta programmen skiljer sig från övriga sändningar i området.