sou · GNB3126 · 2000-01-01 00:00:00 — PÂ senare Âr har ett tredje block av stationer vxt upp vid sidan av de tvÂ stora aktˆrerna. De stˆrsta fˆretagen inom detta block r USA-baserade Scandinavian Broad- casting System (SBS) och, i mindre utstrckning, GE production (Eklundgruppen). 1991 kˆpte SBS en andel pÂ i TV5 Nordic (sedermera ) som driver kabel- och satellitdistribuerade Kanal . SBS r ocksÂ stˆrsta aktiegare i TV och TV2 i . S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING fˆretaget avsevrda andelar i finska radiostationer. SBS gs numera av ABC/Capital Cities/. Introduktionen av privatgd reklamfinansierad radio i ˆppnade ett helt nytt flt fˆr aktˆrerna pÂ mediemarknaden. Det r dock mycket svÂrt att fÂ en klar bild av garstrukturen fˆr den kom- mersiella lokalradion. De som innehar sndningstillstÂnden r inte de enda aktˆrerna pÂ marknaden. Drutˆver finns produktionsbolag som gs av stationsntverk, nationella nyhetsproducenter, annonsfˆrsljningsfˆretag, lokala produktionsbolag, lokala nyhets- producenter, lokala annonsfˆrsljningsfˆretag, och fˆretag som producerar reklam. kan man tala om fyra ntverk: Mix/Megapol, NRJ, och . De privata lokalradiontverken r kopplade till andra medier. De flesta stationerna i Rix-gruppen r knutna till lokaltid- ningar eller till /MTG () som ger flera TV-kana- ler och Megapol r en del av Bonnier-gruppen. TvÂ av de fyra nt- verken gs alltsÂ av stora svenska mediekoncerner, medan det tredje, NRJ, r del i ett franskt transnationellt radiofˆretag. Förändringar i det totala radio- och TV-utbudet Det totala utbudet av radioprogram i har mÂngdubblats . Detta beror framfˆr allt pÂ infˆrandet av nrradion, men introduktionen av nya kanaler inom public service-bolaget (SR) har ocksÂ haft betydelse. Den totala sndningstiden i de fyra public service-kanalerna uppgick till nstan ñ eller ca . Nstan av dessa var P4:s lokala/regionala program. Sndningarna i de tre rikskanalerna varie- rade mellan (P1) och (P3). ƒven i dessa kanaler var ungefr en fjrdedel av programmen producerade av lokalredaktionerna. Statistik ˆver programinnehÂllet frÂn 1998 ger tre distinkta programprofiler vid handen: P1, en kanal fˆr kultur, samhlle och nyheter; P2, en kanal fˆr klassisk musik, men ven program fˆr kulturella minoriteter; och P3, ltt musik fˆr yngre lyssnare. P4 erbjuder ett brett programutbud, men utˆkad snd- ningstid kombinerat med budgetrestriktioner har gjort att kanalen i stor utstrckning r hnvisad till grammofonmusik. Ungefr halva sndningstiden i P4 utgjordes av musik och ltt underhÂllning. Som tidigare framgÂtt blev kanalomlggningen publikmssigt en framgÂng. r 1960 hade public service-televisionen i en kanal en ungefrlig sndningstid pÂ . sivt , men den stora fˆrndringen kom 1969 nr den andra TV-kanalen infˆrdes. 1971/72 uppgick de tvÂ kanalernas totala sndningstid till ˆver , 1980/81 hade siffran stigit till ˆver och dr stannade den decenniet ut. r 1997 hade den gemensamma sndningstiden stigit till knappt . TV4 snde 1996 (exklusive reklamin- slag) (HultÈn, 1997). Nr det gller typen av program som erbjuds i de tvÂ SVT-kana- lerna kan vissa fˆrndringar noteras. Fˆrndringarna speglar intrdet av nya kanaler pÂ den svenska marknaden men ocksÂ fˆrndringar i de befintliga kanalerna. SVT gnar exempelvis mer tid Ât lÂngfilmer och annan fiktion, samt Ât talkshows, frukosttelevision och liknan- de. Andelen av îbsta sndningstidî (19.30ñ21.30) som gnas Ât underhÂllning och fiktion har inte ˆkat (HultÈn & 1994). Figur 5 visar programprofilerna fˆr de sju svenska TV-kanalerna 1998. Den stˆrsta skillnaden mellan SVT1 och SVT2 och de kom- mersiella kanalerna r dominansen av fiktion i de senare, srskilt i TV3 och Kanal . UnderhÂllningsinriktat och informationsinriktat program- utbud i svensk TV, 1993, 1994, 1996 och 1998 (index) Klla: Svenskt TV-utbud . Utgiven av Granskningsnmnden fˆr radio och TV. S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING Sammanfattningsvis finns det skl att sga att de privatgda kom- mersiella kanalerna har fˆrsˆkt etablera sig som underhÂllnings- och fiktionskanaler, medan public service-fˆretaget SVT strvar efter att erbjuda allsidiga program, inklusive sÂvl nyheter och icke-fiktion som underhÂllning och fiktion. TV4 intar en mellanstllning, ven om kanalen framtrder som klart mera fiktionsinriktad n SVT. Vid sidan av detta bedriver genom SVT24 fˆr- sˆksverksamhet med en srskild nyhetskanal avsedd fˆr digital-TV. I vntan pÂ publiken till digital-TV skall SVT24 ven ansvara fˆr vissa nyhetssndningar i SVT:s kanaler. Radion nÂr en genomsnittlig dag mer n av allmnheten. Under en genomsnittlig vecka nÂr radio nstan av be- folkningen. Radion r det medium som vi gnar lngst tid ñ mellan 2,5 och . Huvuddelen av lyssnandet r dock passivt. En genomsnittlig dag 1998 lyssnade av befolk- ningen pÂ minst en public service-kanal. P4 har den stˆrsta sprid- ningen med , P1 och P3 har vardera. Som tidigare nmnts innebar den fˆrndring av innehÂllet som vidtog fr.o.m. en ndring i lyssnar- mˆnstret: P3 r numera den frmsta ungdomskanalen, medan lyss- nandet pÂ P4 ˆkar med Âldern. Lyssnare 9ñ79 Âr en genomsnittlig dag 1998 (procent) 1Med privat lokalradio avses lyssnande till nÂgon av ntverken NRJ (Energy), City/Fria Media, , eller annan privat lokalradio. Klla: Mediebarometern (1998), . till utvecklingen ˆver tid har P1 fˆrlorat en betydande andel av sina lyssnare . 1977 hade P1 alltjmt en lyssnarandel som uppgick till ˆver av befolkningen en genomsnittlig dag. Lyssnandet pÂ lokala/regionala program, nu inlemmade i P4, varierar stort mellan regionerna. I geografiskt distinkta och demo- grafiskt koncentrerade omrÂden som har lyssnandet varit mest omfattande. Den stˆrsta fˆrndringen nr det gller radiolyssnandet har varit en fˆljd av tillkomsten av ett stort antal nya stationer. Fˆrst kom nrradion pÂ , och sedan kom med start den privata kommersiella lokalradion. De traditionella nrradiostationerna ñ icke-kommersiella och organisationsdominerade ñ attraherade aldrig nÂgon stˆrre publik. Men i smÂ homogena samhllen (inklusive och Gˆteborg) dr frivilligorganisationerna erbjˆd musikradio, hade nrradiokanalerna sÂdan rckvidd att de konkurre- rade med P3 och P4 ñ de kunde till och med vara stˆrre bland de yngre lyssnarna. Nr de nya kommersiella lokalradiostationerna bˆrjade snda, minskade intresset fˆr nrradion och lyssnarsiffrorna sjˆnk till de ursprungliga nivÂerna. Lyssnandet pÂ de privata kommersiella lokalradiostationerna va- rierar stort beroende pÂ programutbud och region. Det r dock tydligt att lyssnandet pÂ dessa stationer r pÂ uppgÂng, och att det ˆkade intresset har pÂverkat SR:s P3. attraherar numera en klart ldre och den kommersiella radion en klart yngre publik. En undersˆkning gjord i Gˆteborg fann att genomsnittsÂldern fˆr dem som regelbundet lyssnar pÂ P1 och P4 var 55 respektive 53 Âr, medan den fˆr lyssnarna pÂ Radio Energy (NRJ) och var 27 och 31. Precis som pÂ andra hÂll har lyssnarna i delats upp mellan allt fler stationer och kanaler. P4 har n sÂ lnge lyckats bestÂ som en bred kanal, men det finns anledning tro att den efterhand kom- mer att fˆrlora lyssnare till kommersiell lokalradio, srskilt om de kommersiella stationerna vljer att rikta in sig pÂ medelÂlders lyss- nare. Den mest framtrdande tendensen i lyssnandet r annars Âlderssegregationen: under 30 Âr lyssnar man nstan bara pÂ privata lokalradiostationer, ˆver 50 Âr endast pÂ public service, medan det i mellangruppen r blandat (Strid 1997 och 1999). av svenskarna tittade pÂ TV en genomsnittlig dag 1998. Den genomsnittlige svensken ser pÂ TV knappt tvÂ tim- mar per dag. Tittandet r jmnt fˆrdelat ˆver veckan, med en liten ˆvervikt fˆr veckoslutet. S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING Tittandet har ˆkat nÂgot , bl.a. som en fˆljd av att nya kanaler tillkommit, men ˆkningen r fˆrhÂllandevis liten () i fˆrhÂllandet till ˆkningen i tillgngligt utbud. Den genomsnittlige svensken gnar ungefr en tredjedel av sin helgkvll (mellan 18 och 22) Ât TV. De flesta tittarna vljer program utan att bry sig srskilt mycket om vilken kanal som snder dem. Den kanal som erbjuder det mest attraktiva programutbudet , attraherar den stˆrsta publiken. Som noterats tidigare r s.k. bsta sndningstid (îprimetimeî), dvs. den tid dÂ de flesta tittarna r sam- lade framfˆr TV:n, mellan 19.30 och 21.30 i . Tittarvanorna skiljer sig Ât mellan olika grupper av befolkningen. I allmnhet r yngre och ldre personer de stˆrsta TV-konsumen- terna. Personer med lÂg utbildning ser mer pÂ TV n hˆgutbildade. De ldre tittarna r de som har den mest omfattande konsumtionen. En majoritet av pensionrerna tittar pÂ TV minst tvÂ timmar . I genomsnitt tittar de som r 65 Âr eller ldre pÂ TV drygt tvÂ och per dag. TV-tittande 9ñ79 Âr en genomsnittlig dag 1998 (procent) 1Hˆsten 1998 var penetrationen fˆr TV3 , Kanal , TV6 och ZTV (Klla: MMS Basundersˆkning 1998). 2Har tittat pÂ nÂgon av kanalerna TV3, Kanal , TV6, TV8 och ZTV en genomsnittlig dag. 3Har tittat pÂ nÂgon av kanalerna TV3, TV4 Kanal , TV6, TV8 och ZTV en genomsnittlig dag. Klla: Mediebarometern (1998), . Tittarmˆnstret r tmligen internationellt. Den genomsnittliga tittartiden r i regel lngre dr programtablÂerna r lngst, som i exempelvis . Tittartiden pÂverkas dock ocksÂ av hur televi- sionssystemet r utformat. Den ˆkning som kan noteras i det svenska tittandet har att gˆra med fˆrlngd programtid under lˆrdagar och sˆndagar samt en tidigare start pÂ vardagar. En ge- nomsnittligt lngre tittartid i befolkningen innebr som regel att uppmrksamheten fˆr det som snds r mindre. En stor del av de lÂnga tittartider som uppmts i beror pÂ att mnniskor stter pÂ TV:n nr de kommer hem, oavsett om nÂgon tittar eller inte: TV- tittandet har drvidlag kommit att likna ett passivt radiolyssnande. Tre programkategorier lockar stˆrre publik n andra: lÂnga ny- hetsprogram i SVT1 och SVT2 (kvllsnyheterna Rapport och lÂnga Aktuellt), sportevenemang samt nˆjesprogram. Andra program som har relativt hˆga tittarsiffror r s.k. blandad ickefiktion (studioba- serade talk shows och blandade programledarledda underhÂllnings- program), lÂngfilmer och annan fiktion. Drfˆr r TV som i gÂr ñ i liksom pÂ andra hÂll ñ frmst ett medium fˆr nyheter, sport och underhÂllning. I har den relativa populariteten fˆr olika programkategorier varit ungefr densamma sedan infˆrandet av tvÂkanalsystemet 1969. Systemet med tvÂ kanaler medfˆrde ett ˆkat tittande pÂ îlttareî material, med en motsvarande minskning i tittandet nr det gllde aktuella hndelser. Tillkomsten av satellitkanaler och senare TV4, har pÂverkat konsumtionen ytterligare i samma riktning. De nya kanalerna tar en ˆkande andel av tittandet i ansprÂk, ett tittande som i allt hˆgre grad gnas Ât underhÂllning. Tendensen r srskilt pÂtag- lig bland dem som har lÂg utbildning och bland yngre tittare (jfr 1994). r 1998 stod SVT1 och SVT2 tillsammans fˆr av den genomsnittlige svenskens tittartid. I internationell jmfˆrelse r detta en fˆrhÂllandevis hˆg andel fˆr public service-kanaler ñ i har BBC ñ men ocksÂ trenden fˆr SVT pekar lÂngsiktigt nedÂt: Âr 1992 hade SVT-kanalerna fort- farande av tittartiden. Andra kanaler ñ srskilt TV4 och TV3 ñ delar pÂ resterande del av publikens tittartid. 1997 var TV4 den stˆrsta enskilda kanalen av tittartiden (ttt fˆljd av SVT2). Precis som fˆr radio fˆredrar yngre tittare privat kom- mersiell TV (de gnade 1997 av sitt tittande Ât SVT), medan ldre tittare gnar mer tid Ât public service-TV (1997). Sammantaget verkar TV:s informativa roll ha blivit mindre n den var ett Ârtionde tidigare. Att titta pÂ kvllsnyheter r inte lngre en sÂdan stabil vana som det en gÂng var fˆr alla utan detta r numera nrmare relaterat till utbildning och S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING politiskt intresse n det var 1986. Tittarvanorna r mer differentie- rade pÂ sÂ stt att personer med lÂg utbildning ser mer pÂ underhÂll- ning och hˆgutbildade ser mer pÂ nyheter. Veckopress och tidskrifter utgˆr en vital del av det svenska mass- mediesystemet. Det r omˆjligt att ange exakt hur mÂnga tidskrifter som ges ut i . Tidskriftspressen vxte fram ungefr sam- tidigt som dagspressen. Det r vanligt att beskriva branschen som bestÂende av tvÂ parallella traditioner (1991). En tradition har sina rˆtter i tidningstyper som vnde sig till den utbildade me- delklassen och erbjˆd dem nyheter och reportage om konst och politik. De fˆrsta tidskrifterna av denna typ grundades pÂ 1860- talet. Den andra, mer folkliga/populra traditionen inleddes nr de danska publicisterna och startade verksamhet i . som kom ut fˆrsta gÂngen 1879, riktade sig genom att erbjuda en blandning av ltt underhÂllning och praktiska tips till en vid lsekrets (Ahrens et al. I takt med att det blev allt vanligare att veckotidningarna kunde locka en stˆrre publik, tenderade skillnaderna mellan veckopress och dagstidningar att minska. Precis som folkrˆrelserna startade dagstidningar nr dessa bˆrjade nÂ en allt stˆrre publik, grundade de veckotidningar och tidskrifter nr ocksÂ dessa bˆrjade nÂ massorna. Parallellt med dessa fˆrndringar skedde ven fˆrndringar inom fackpressen. Branschorganisationer och fackfˆreningar grundade sina fˆrsta tidskrifter . Inledningsvis spreds tid- skrifterna sllan utanfˆr organisationernas egna medlemskretsar. Ingen tendens till îpopulariseringî, likt den som gde rum fˆr tidningar och veckopress, skedde inom denna sektor fˆrrn . Den svenska tidskriftsmarknaden r relativt heterogen. PÂ ena sidan har vi den kommersiellt drivna populr- och tidskriftspressen, och pÂ den andra publikationer frÂn den breda av organisationer, stora som smÂ. Karaktristiskt fˆr marknaden som helhet r att de flesta tidningarna riktar sig till srskilda lsargrupper. Klassificering- ar av svenska tidskrifter skiljer vanligen mellan tvÂ typer av utgivare: de dr tidningsutgivandet har en underordnad betydelse i fˆr- hÂllande till nÂgon annan aktivitet ñ t.ex. organisationer och statliga myndigheter ñ och de fˆr vilka utgivningen r en affrsmssig verk- samhet, dvs. PÂ detta stt gˆrs en distinktion mellan en icke- kommersiell och en kommersiell sektor. I den fˆljande uppstll- ningen ges tidningar som stÂr ˆver den streckade linjen ut av orga- nisationer, folkrˆrelser, statliga myndigheter och liknande; de nedanfˆr den streckade linjen r fˆrlagsmssigt utgivna, grupperade efter innehÂll: organisationstidskrifter: t.ex. Byggnadsarbetaren, , statliga tidskrifter: t.ex. Rapport frÂn SIDA, RÂd & Rˆn frÂn , kommunala tidskrifter: t.ex. VÂrt Gˆteborg, fˆretagstidskrifter: t.ex. Upp och ner (SAS), Volvo-Kontakt, populrtidskrifter: t.ex. ret Runt, VeckoRevyn, facktidskrifter: t.ex. Statsvetenskaplig tidskrift, PC World och Supermarket, kultur- och allmnpolitiska tidskrifter: Ord och Bild, Moderna Tider och . Icke-kommersiella publikationer uppskattas stÂ fˆr ungefr av veckotidnings- och tidskriftsmarknaden och kom- mersiella tidskrifter fˆr . Huvudtrenderna inom de res- pektive grupperna Âterges nedan. r antingen fackfˆrenings-/yrkes- eller konsumentorienterade. Av de ca 100 tidskrifter som redovisas av (), r mer n fackfˆrenings- /yrkespublikationer. Av dessa tidskrifter startade fˆre 1950. De representerar stˆrsta frivilligorganisationer och har stora upplagor. Huvudtrenden bland tidskrifterna i denna kategori r att inne- hÂllet har blivit mer allmnt. Fackfˆrenings- och yrkestidskrifterna har ˆkat sin attraktionskraft och konkurrerar nu med kommersiella publikationer. (akademikers centralorganisation) bytte namn pÂ sin tidning frÂn SACO-Tidningen till Akademiker och har gÂtt i riktning mot att bli en specialtidning mer n ett in- ternt organ fˆr fackfˆreningsmedlemmar. LO ger ut tvÂ nya former S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING av tidskrifter som srskilt riktar sig till kvinnor respektive yngre medlemmar. Syftet r att konkurrera med de kommersiella tidskrif- ter som vnder sig till samma grupper. Traditionella fackliga tid- ningar som Metallarbetaren (numera Dagens Arbete) har allt mer kommit att likna allmnna intressetidningar; Dagens Arbete har minskat sin utgivningstthet frÂn 40 till 11 nummer per Âr. Statligt stˆd till organisationstidskrifter infˆrdes 1976 dÂ tid- skrifternas roll fˆr opinionsbildningen och som kommunikations- kanaler inom sina respektive organisationer uppmrksammades. Subventionerna nÂdde en topp i slutet , men de halverades nstan (i fasta priser). De upphˆrde helt 1986/87. Nr vi talar om populrpressen avser vi de mÂnga tidskrifter med ltt underhÂllning och fˆrstrˆelse som erbjuds allmnheten i lˆs- nummer eller som kan abonneras. Det finns knappt 200 sÂdana tidningar i . Av dem ingÂr ca 130 i den kommersiella branschstatistiken. Den stˆrsta undergruppen r tidskrifter som huvudsakligen innehÂller reportage och underhÂllning. I gruppen ingÂr ocksÂ ett antal tidskrifter som kommer ut mer sllan, exem- pelvis mÂnadsvis. nÂdde upplagan fˆr denna den stˆrsta ka- tegorin sin topp. har den minskat . NedgÂngen kan ses som en konsekvens av TV:s ankomst, men en minst lika viktig faktor r att mÂnga svenska kvinnor arbetar heltid utanfˆr hemmen och drfˆr har betydligt mindre tid fˆr att lsa tidningar. Till skillnad frÂn de allmnna reportage- och underhÂllningstid- ningarna, har specialtidskrifterna ˆkat sin upplaga de senaste decen- nierna. Dessa tidningar r frmst inriktade pÂ fritidsaktiviteter och hobbyverksamhet som bilar, matlagning och fiske. Tidskrifterna vnder sig till sina lsare som konsumenter, inte som praktiska ut- ˆvare eller professionella som facktidningarna gˆr. TvÂ huvudtyper kan urskiljas: de som ges ut av organisationer, och de som publiceras pÂ kommersiell grund. Den fˆrsta svenska specialtidskriften startade sin utgivning . har ett rikt utbud av tidskrifter som tcker stˆrsta delen av fritids-/hobbysektorn ut- Tidskrifter som ges ut av organisationer stÂr fˆr ungefr hlften av specialpressens totala upplaga (Hafstrand 1993). r 1997 var den totala upplagan fˆr specialtidskrifterna som re- gistrerades i TS-statistiken ungefr 50 miljoner exemplar. Medan organisationsutgivna tidskrifter haft en svagt nedÂtgÂende trend , ˆkade kommersiella tidskrifter, bÂde i antal och i total upplaga, . , uppdelade efter mnesomrÂde 1992ñ1996 (Ârsupplaga i miljoner exemplar) 1Uppgift om upplaga saknas fˆr tre tidskrifter. Klla: MedieSverige 1997. Tidskriftspressens totala expansion ñ bÂde den kvantitativa ˆkning- en och det kvalitativa breddandet av innehÂllet i enskilda tidskrifter ñ har resulterat i att grnsen mellan organisationstidskrifter och kommersiella tidningar blivit otydligare. Denna utveckling gller n mer fackpressen, dr huvudkategorierna utgˆrs av vetenskapliga tidskrifter (), populrteknik/hobby (), samt ekonomi/management/administration (). av tidskrifterna som finns med i branschstatistiken ges ut av organisationer. Det r rimligt att anta att uppgÂngen fˆr fackpressen samman- hnger med nedgÂngen fˆr vissa sektorer av populrpressen. Fack- tidningarna fokuserar pÂ utvalda delar av det innehÂll som finns i S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING populrpressen och erbjuder detta till srskilt intresserade lsare: lsekretsen r mindre, men lsarna lser mer regelbundet. Fˆr en tredjedel av de yrkes- och professionstidskrifter som 1993 gavs ut av organisationer (ungefr 175 stycken) var Âtminstone hlften av lsarna inte medlemmar. Ett flertal organisationer har sÂlt sina tidskrifter till kommersiella fˆrlag. ƒgandet av populrpressen r mycket koncentrerat och under 1980- talet ˆkade koncentrationen ytterligare. Ett litet antal utgivare ger ut nstan alla tidskrifter och serietidningar i . Koncentrationen i specialpressen r nÂgot mindre. Danskgda Fˆrlag bˆrjade sin verksamhet i sÂ ti- digt som 1879 i . som r den stˆrsta utgivaren av populrtidskrifter r verksamt inom vecko- och spe- cialtidningsutgivning. Successivt har avvecklat de traditio- nella veckotidningarna som fanns inom det tidigare veckopressfˆr- laget hlÈn & kerlund genom att bl.a. slja titlar till . SÂ sÂl- des exempelvis det tidigare flaggskeppet ret Runt till 1999. I stllet har man specialiserat sig pÂ tidskrifter, inte minst interna- tionellt gÂngbara titlar som t.ex. En del av verksamheten r numera fˆrlagd till . stÂr fˆr ca en tredjedel av tidskriftsmarknaden. stod hlÈn & kerlund fˆr en tredjedel av den totala upplagan, men andelen hade 1997 fallit till . Den tredje stora utgivaren r ICA-fˆrlaget. ICA:s andel av den totala upplagan ˆkade stadigt frÂn mitten av , men den har pÂ sena- re tid stagnerat. som ges ut av danska , som ocksÂ ger ut Disneyís publikationer i , r den stˆrsta familjetidningen av den totala upplagan. ÷vriga utgivare stod 1997 fˆr ungefr av totalupplagan. De flesta utgivarna av populrtidskrifter r stora fˆretag. De fÂ ledande utgivarna utˆvar stort inflytande ˆver den mycket interna- tionaliserade branschen. engagemang i ett flertal interna- verksamheter, inte minst nr det gller tidningsverksamhet, r typiskt fˆr branschen. Ett annat framtrdande drag r den utveckling mot samgÂende mellan utgivarorganisationer och kommersiella intressen som har gt rum i . Tidskriftspressen uppvi- sar drfˆr ett helt annat spektrum av opinions- och informa- tionstidskrifter n den gjorde fˆr bara sedan. Vecko- och tidskriftspressens läsare Tidskriftslsandet r utbrett i . Ungefr av all- mnheten lser minst en veckotidning en genomsnittlig vecka. Motsvarande andel fˆr organisationstidskrifter och liknande r . Procentandelarna kan relateras till antalet tidningstitlar i varje grupp: relativt fÂ veckotidningar lses av ungefr lika mÂnga som lser ett mycket stort antal tidskrifter. Veckotidnings- och tidskriftslsandet varierar stort mellan olika grupper. Populrtidningar lses i allmnhet mest av kvinnor, perso- ner med lÂg formell utbildning och yngre mnniskor, medan mn, hˆgutbildade och medelÂlders r ˆverrepresenterade bland lsare av organisations- och fackpress. Tabell 7 ger en ˆverblick ˆver kon- sumtionen av olika veckotidnings- och tidskriftskategorier. Andel som lste minst en vecko- eller mÂnadstidning respektive special- eller facktidskrift en genomsnittlig dag 1987 och 1997 (procent) Klla: Mediebarometern (1997), . Lsningen av olika typer av innehÂll bestms i hˆg grad med valet av tidning. I den utstrckning olika tidskrifter tillgodoser srskilda intressen r sannolikheten stor att lsarna ska bli intresserade och lsa deras innehÂll. Expansionen fˆr specialtidskrifter och facktidningar pÂ markna- den har, Âtminstone , medfˆrt ett ˆkat lsintresse fˆr dessa kategorier. Motivet fˆr lsandet av dessa tidningar har i regel att gˆra med relevansen fˆr lsarnas arbete eller fritidsintressen (jfr 1978). S VENSKT MEDIELANDSKAP I FÖRÄNDRING De mest spridda kommunikationsteknikerna i svenska hem r radio, TV och telefon. Deras genomslagskraft har inte ndrats mycket, om ˆver huvud taget nÂgot alls, det . Deras spridning har dock ˆkat genom att hushÂllen successivt har skaffat fler n en apparat av varje sort. r 1986 uppgav vart tredje hushÂll att man hade mer n en TV-apparat, 1998 var motsvarande andel ˆver hlften och nstan vart femte svenskt hushÂll uppgav att man hade tre eller fler apparater (jfr Bergstrˆm och 1999). Video och text-TV upplevde en kraftig expansion . CD-skivor och CD-spelare startade en stark tillvxt i bˆrjan av . Nsta medieteknik att expandera innefattade persondatorer och mobiltelefoner. TillgÂngen till dessa medier expanderade efter 1992 respektive 1993. Spridningen fˆr telefaxtekniken i svenska hushÂll har varit trˆg, medan telefonsvara- re och parabolantenner sakta men skert har ˆkat (figur 6). TillgÂng till olika slags medie- och kommunikationstekno- logier i hushÂllen 1987ñ1998 (procent av befolkningen) 1Fˆre 1993 gllde frÂgan îhemdator/speldatorî. Kommentar: Alternativet mobiltelefon tillkom 1993 och Internetanknytning 1995. Klla: Bergstrˆm&Weibull (1999). Genom seklet har olika nya medieformer vuxit fram i vÂgor, tele- fonen , filmen i bˆrjan av seklet, radion pÂ 1930- talet, den riksspridda kvllspressen pÂ , och televisionen . kan vi nu se tre vÂgor av nya medier som slÂr igenom i de svenska hushÂllen. var det video och text-TV, kort drefter gjorde CD-spelaren entrÈ.