sou · GNB334d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommittén föreslår därför – med beaktande av att alternativet är att låta föräldrarnas oförmåga att styrka sin identitet komma även barnen till last i form av försenade medborgarskapsförvärv – att det som villkor för förvärv av svenskt medborgarskap i nu aktuell ordning inte bör uppställas krav på styrkt identitet. Detta bör gälla även för det fall den vid anmä lnings- tidpunkten folkbokförda identiteten för barnet inte är densamma som uppgetts vid ankomsten till . Inte heller den omständigheten att föräl drarna under vistelsen i ändrar sina och barnens identitetsuppgifter bör således drabba barnen på sådant sätt att dessas förvärv av svenskt me dborgarskap fördröjs. Kravet på viss hemvisttid Som framgått föreslår kommittén inte något krav på att de statslösa barn som föds i skall ha vistats här någon viss minstatid för att kunna beviljas svenskt medborgarskap. Vad gäller statslösa barn som SOU 1999:34 Statslösa barn 251 kommer till föreslås däremot krav på fem respektive hemvist beroende på om anmälan görs före eller efter det att personen i fråga fyllt . I det följande anges några allmänna utgångspunkter som enligt kommitténs uppfattning bör vara vägledande vid beräkning av de föreslagna hemvistt iderna. Kommittén har i avsnitt 2.9.3.2 redogjort för praxis i naturalisationsärenden såvitt avser tidpunkter från vilka hemvisttiden beräknas. Av redogörelsen framgår bl.a. att hemvisttiden för en utlänning, som inte är nordisk medborgare, räknas från inresedagen om han eller hon redan vid inresan i haft uppehållstillstånd för bosättning. I de fall då uppehållstillstånd för bosättning saknas vid ankomsten till , räknas hemvisttiden i stället från tidpunkten för utlänningens ansökan om sådant, självfallet dock under givna förutsätt- ningen att ansökningen senare bifalls. Det sagda bör – liksom den praxis som i ö vrigt redovisas i avsnitt 2.9.3.2 – tillämpas även i sam- band med förvärv av medborgarskap i den nu aktuella ordningen. Vad i övrigt gäller beräkningen av hemvisttiderna i nu aktuella fall konstaterar kommittén att anmälningsförfarandet – som det här är fråga om – inte rymmer några dispensmöjligheter och det kan därför aldrig bli fråga om att underskrida kraven på fem respektive hemvist. Detta är emellertid inte liktydigt med att utlänningen måste ha varit innanför gränser de senaste fem respektive sju åren. Sedvanliga semesterresor, kortare släktbesök och andra liknande besök i utlandet inte bryter hemvistet. De påverkar inte heller beräkningen av hemvisttiden. Utlandsvistelser av annat slag bör bedömas mot den bakgrunden att en person normalt anses ha sitt hemvist på den ort där han eller hon är boende med avsikt att kvarstanna. Hemvist på en viss ort anses alltså föreligga om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt måste anses vara stadigvarande. Om en person lämnar bör enligt kommitténs uppfattning i princip två rekvisit vara uppfyllda för att personens hemvist i skall anses vara brutet. För det första skall personen ha ändrat sin vanliga vistelseort så att han eller hon normalt vistas i det nya landet. Vidare skall personen utifrån objektivt konstaterbara omständigheter – såsom familj, bostad, anställning etc. – kunna anses ha för avsikt att stanna i det nya landet tills vidare eller . Det anförda leder enligt kommitténs uppfattning till att följande typer av utlandsvistelse normalt inte bör anses innebära att en person bryter sitt hemvist i : a)den som vistats i hemlandet i privata angelägenheter såsom för vård av sjuk anhörig eller dylikt, b)den som vistats utomlands som au pair eller utbytesstudent, c)den som vistats i sitt hemland endast för att göra värnplikt, d)den som under något eller studerat i utlandet, e)den som under något eller arbetat utomlands, f)den som för vidareutbildning inom sitt yrke under något eller varit hänvisad till utbil dning utomlands. För tydlighetens skull bör framhållas att utlandsvistelser av det nu exemplifierade slaget – även om de således normalt inte bör anses bryta hemvistet – inte får medräknas i den tid som krävs för att utlänningen skall vara berättigad till svenskt medborgarskap. Effekten av att hemvistet i dessa fall som regel inte anses brutet är i stället att utlänningen efter återkomsten till inte behöver börja om från noll vid beräkningen av hemvisttid utan han eller hon får medräkna även den hemvisttid som är hänförlig till tiden före utlandsvi stelsen. Av förklarliga skäl går det inte att ange några exakta tidsgränser för när utlandsvistelser av det nu angivna slaget skall anses ha brutit hemvistet. Kommittén vill emellertid som sin principiella mening uttala att den rådande samhällsutvecklingen – innebärande allt fler internatio- nella kontakter i form av studieutbyte, utlandsarbeten, biståndsarbete etc. – bör beaktas i praxis på sådant sätt att de tillämpande myndig- heterna helt allmänt intar en generös hållning till utlandsvistelser av detta slag. Vad som anförts i detta avsnitt bör enligt kommitténs uppfattning i tillämpliga delar gälla även i naturalisationsärenden. Nya bestämmelser om förvärv av svenskt medborgarskap för statslösa barn innebär att det i uppkommer en ny typ av medborgar- skapskonstellationer i familjer, nämligen familjer där barnet har svenskt medborgarskap medan föräldrarna är utländska medborgare eller statslösa. Den föreslagna ordningen kan därmed komma att medföra vissa konsekvenser för det fall det i en sådan situation skulle bli aktuellt att utvisa någon av barnets föräldrar. Frågan om utvisning kan i praktiken uppkomma antingen om någon av föräldrarnas uppehållstillstånd löper ut eller återkallas eller om någon av dem gör sig skyldig till brott. Enligt 2 kap. 9 § UtlL får ett uppehållstillstånd återkallas om utlänningen medvetet har lämnat oriktiga uppgifter som varit av betydelse för att få tillståndet eller medvetet förtigit omständigheter av Vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd bör återkallas skall i de fall som här kan bli aktuella – dvs. då utlänningen har rest in i – hänsyn tas till utlänningens anknytning till det svenska samhället och till om andra humanitära skäl talar mot att tillståndet återka llas. Därvid skall, alltjämt enligt samma lagrum, särskilt beaktas utlä nningens levnadsomständigheter och familje- förhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . Om utlänningen har vistats här med uppehållstillstånd, får beslut om återkallelse fattas endast om det finns synnerliga skäl. Paragrafen har haft sin nuvarande lydelse och i den proposition som föregick ändrin gen, 1997/98:36, anförs bl.a. följande om den sammanvägning av sam tliga omständigheter som skall göras i ett ärende om återkallelse av u ppehållstillstånd (s. 21): De fall där återkallelse kan komma i fråga kan vara av vitt skilda slag. Det är inte möjligt eller lämpligt att i detalj söka förutse de omständigheter som kan förekomma. Uttryckt med andra ord är det ofrånkomligt att en närmare precisering av de olika omständigheter som kan ha betydelse vid sammanvägningen och vilken tyngd de skall ha kommer att utvecklas i praxis. Ett exempel på en faktor som väger tungt vid en sådan sammanvägning är dock om utlänningen har familj i som är svenska medborgare eller vars uppehållstillstånd inte är föremål för återkallelse. En annan tungt vägande omständighet är om barn som fått anknytning till berörs. Det bör åter igen betonas att dessa två exempel inte utgör en uttömmande beskrivning av vilka faktorer som skall anses tungt vägande vid den sammanvägning som måste göras. I propositionen görs vidare jämförelser med vad som gäller vid utvisning på grund av brott. Även i en sådan situation gäller att domstolen – när den överväger om en utlänning skall utvisas – skall ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Vidare skall, precis som då fråga är om återkallelse av uppehållstillstånd, särskilt beaktas utlänningens levnadsomständigheter och familje- förhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . En utlänning som har vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcks, eller som då varit bosatt i , får utvisas endast om det finns synnerliga skäl. För flyktingar gäller särskilda regler inn ebärande att flyktingar åtnjuter större skydd mot utvisning än vad övriga utlänningar gör. Av det sagda framgår att myndigheterna i varje mål där återkallelse av uppehållstillstånd eller utvisning aktualiseras skall göra en sammanvägning av samtliga föreliggande omständigheter. kommer att omständigheterna i olika mål kan variera i det oändliga. Detta innebär av förklarliga skäl att försiktighet måste iakttas vad gäller generella slutsatser i fråga om hur förvärv av svenskt medborgarskap för statsl ö sa barn skulle påverka möjligheten att utvisa någon av barnets föräl drar. Så mycket kan emellertid sägas att det i vissa situationer kommer att bli svårare att utvisa någon av föräldrarna. Enligt kommitténs bedömning kommer det emellertid i praktiken att handla om ett mycket ringa antal fall och det är därför uppenbart att nackdelen med denna effekt vida övervägs av de fördelar som står att vinna för de statslösa barnen när dessas medborgarskapsrättsliga ställning stärks. Barn med enbart utländskt medborgarskap 255 9Barn med enbart utländskt medborgarskap Ett barn som vid födelsen förvärvar enbart något annat lands med- borgarskap än födelselandets är inte på samma sätt som de statslösa barnen föremål för beskydd i olika internationella konventioner på medborgarskapsområdet. Den naturliga förklaringen till det står att finna i att den förstnämnda gruppen av barn erhåller i vart fall något medborgarskap vid födelsen och att deras ställning i medborgar- skapshänseende därför är mindre utsatt än de statslösa barnens. Att ett barn vid födelsen i förvärvar endast utländskt medborgarskap kan enligt den nuvarande ordningen inträffa t.ex. när utländska par får barn efter sin ankomst hit. Vidare omfattas den situationen att ett barn som föds i har en svensk far och en utländsk mor, vilka inte är gifta med varandra. För att barnet i det sistnämnda exemplet skall förvärva utländskt medborgarskap är det dock en tillkommande förutsättning att lagstiftningen i moderns medborgarskapsstat föreskriver att moderns medborgarskap i en sådan situation öve rförs på barnet. Ett barn som föds under de nu angivna omständigheterna förvärvar således inte svenskt medborgarskap automatiskt vid födelsen. Är fadern svensk finns det dock vissa bestämmelser i som underlättar även för barnet att bli svensk medborgare. Således gäller enligt 2 § MedbL att om en svensk man ingår äktenskap med utländsk kvinna, så blir före äktenskapet fött barn till makarna svensk medborgare under förutsättning att barnet är ogift och inte har fyllt . Vidare gäller enligt 2 a § MedbL att om fadern är svensk medborgare sedan tiden för barnets födelse och dessutom har del i vårdnaden om barnet i enlighet med , så kan barnet förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan innan det fyllt . Utöver dessa båda paragrafer finns det emellertid inte några bestämmelser som är direkt inriktade på att underlätta förvärvet av svenskt medborgarskap för den nu aktuella gruppen av barn. För det fall inte minst en av föräldrarna har eller förvärvar svenskt medborgarskap är således även dessa barn på samma sätt som de statslösa barnen hänvisade till att efter fyllda antingen göra anmälan enligt 3 § MedbL eller ansöka om naturalisation enligt 6 § MedbL 256 Barn med enbart utländskt medborgarskap har man i den offentliga debatten väckt frågan om man inte borde underlätta för den här aktuella gruppen av barn att erhålla svenskt medborgarskap. 9.2Riksdagsmotionen 1996/97:Sf 608 m.fl. (s) ingav en motion till i vilken föreslås att alla barn som föds i – och har en förälder med permanent uppehållstillstånd – skall erbjudas svenskt medborgar- skap vid födelsen. Motionen åberopas särskilt i kommitténs direktiv och återges därför här i sin helhet. Att växa upp i två kulturer kan vara både berikande och förvirrande. Det kan de flesta barn med invandrade föräldrar bekräfta. De som är födda i kan aldrig helt förstå sina föräldrars kultur. Deras vardag består ju av svensk barnomsorg, svenska skolor, svensk fritidsverksamhet, svenska städer och svensk natur. finns det för de flesta delar av den svenska kulturen som är obegriplig eftersom föräldrarna inte kan sätta sina barn in i den. I stället får de berikande inblickar i någon främmande kultur. Föräldrarna har ofta förväntningar om att barnen ska ha större förståelse för det gamla hemlandets kultur än vad som är möjligt när man aldrig har bott där. Detta skapar konflikter i familjerna och ger barnen identitetsproblem och skuldkänslor. Barn som föds i och vars föräldrar har utländskt medborga rskap får automatiskt föräldrarnas medborgarskap. Med det signalerar samhället till barn som är födda i att de inte riktigt hör hit, att vi inte räknar med att de ska stanna här. Vi förstärker det budskapet många får av sina föräldrar; att de inte har någon rätt att knyta an till det här la ndet, att de egentligen borde känna större samhörighet med något annat land. Barn som är födda av invandrade föräldrar borde få känna det som ett privile- gium att ha tillgång till två kulturer och aldrig behöva riskera att känna sig avvisade av bägge. Därför föreslår jag att alla barn som föds i och har en förälder med permanent uppehållstillstånd ska erbjudas svenskt medborgarskap vid fö dseln. Motionen behandlades av i betänkandet Svenskt medborgarskap (1996/97:SfU14). Utskottet avstyrkte bifall till motionen under åberopande av att denna kommittés arbete och överv äganden bör avvaktas. Barn med enbart utländskt medborgarskap 257 9.31997 års europeiska konvention om medborgarskap Som inledningsvis angetts saknar de nu aktuella barnen motsvarighet till det beskydd som de statslösa barnen åtnjuter i olika internationella konventioner. I artikel 6 punkt 4 e i den nya föreskrivs dock att varje konventionsstat i sin nationella lagstiftning skall underlätta förvärv av medborgarskap i staten för personer som är födda inom statens territorium samt har legal och varaktig he mvist där. I konventionens förklarande text anges några exempel på åtgärder som underlättar förvärv av medborgarskap: sänkning av kravet på hemvisttid, mindre stränga språkkrav, förenklad procedur samt lägre avgifter. I fråga om just artikel 6 punkt 4 e sägs vidare att den främst täcker ansökningar från andra och tredje generationens invandrare. Man framhåller vidare att invandrare tillhörande dessa generationer integreras lättare i det nya landet eftersom de tillbringar all, eller åtminstone delar av, sin uppväxt där. De bör därför också lättare kunna förvärva den statens medborgarskap. har – utöver möjligheterna till legitimationsförvärv enligt 2 § MedbL och förvärv genom anmälan enligt 2 a § MedbL – visserligen inga regler som är direkt inriktade på att underlätta förvärvet av svenskt medborgarskap för barn som föds i och som då förvärvar e nbart utländskt medborgarskap. Bestämmelserna om förvärv genom a nmälan i 3 § MedbL kommer emellertid även dessa barn till godo. Enligt detta lagrum förvärvar en utlänning – som oavbrutet haft sitt hemvist i från fyllda och dessutom tidigare haft sitt hemvist här under sammanlagt – svenskt medborgarskap genom att inge anmälan efter tjugoett men före fyllda. Är sökanden statslös, alternativt styrker att förvärv av svenskt medborgarskap skulle medföra förlust av det utländska medborgar- skapet, får anmälan göras redan under förutsättning att han eller hon vid tiden för anmälan har sitt hemvist här i riket och dessutom tidigare haft sitt hemvist här under sammanlagt . I uppväxta utländska barn har således – under förutsättning av att de i 3 § MedbL angivna förutsättningarna är uppfyllda – en absolut rätt att vid arton eller tjugoett års ålder erhålla svenskt medborgarskap. Förvärvet sker genom anmälan, som är ett förenklat och billigt förfarande, och till skillnad från vad som är fallet vid naturalisation uppställs det utöver kravet på hemvisttid inte några villkor i fråga om skötsamhet. Med beaktande härav kan den slutsatsen 258 Barn med enbart utländskt medborgarskap dras att svensk lagstiftning i nu aktuellt hänseende inte står i strid med regleringen i den nya . Bland konsekvenserna av att ett barn som bor i saknar svenskt medborgarskap märks att det i vissa fall kan uppstå problem när barnet vill göra en utlandsresa. Denna konsekvens kan vara särskilt kännbar när det handlar om en skolresa, eftersom barnet då på ett mycket påtagligt sätt får uppleva att andra villkor gäller för just honom eller henne än för övriga i klassen. Såvitt avser skolresor inom EU- respektive EES-länder är emellertid denna problematik numera löst. EU:s medlemsländer har nämligen enats om vissa förenklingar vid skolresor för elever som inte är medborgare – men fast bosatta – i något EU-land. Förenkling- arna betyder att sådana elever inte behöver vare sig pass eller visering vid inresa i ett annat EU-land. Överenskommelsen gäller även de länder som är anslutna till . har för detta ändamål utarbetat blanketten Förteckning över deltagare i skolresor inom EU. Om en elev, som inte är medborgare i något EU- eller EES-land, saknar eget pass skall blanketten förses med fotografi på den eleven. Blanketten skall undertecknas av och fungerar sedan också som pass. intygar att eleven på nytt har rätt att resa in i . Blanketten och en redogörelse för syftet med resan skall medföras på resan och visas upp för gränskontrollen vid inresa i något annat EU- eller EES-land. är följande länder medlemmar i : , , , , , , , , , , , , , och . I sammanhanget bör vidare erinras om att , dit många svenska skolresor går, är anslutet till . 9.5Några andra länders lagstiftning och praxis på området har inte några bestämmelser som är direkt inriktade på att underlätta förvärv av danskt medborgarskap för den aktuella gruppen av barn. Barn med enbart utländskt medborgarskap 259 Det finns dock, precis som , en möjlighet till förvärv av medborgarskap genom anmälan vid fyllda arton respektive tjugoett år. Bestämmelserna motsvarar till sitt innehåll helt vad som gäller vid fö rvärv av svenskt medborgarskap i enlighet med 3 § MedbL. I är huvudregeln att ett barn följer föräldrarna i med- borgarskapshänseende. För det fall en förälder får avslag på sin ansökan om danskt medborgarskap, har barnet dock en möjlighet att naturaliseras självständigt. Även har en möjlighet till förvärv av finskt medborgarskap genom anmälan vid arton respektive tjugoett års ålder. Bestämmelsen överensstämmer till sitt innehåll helt med vad som gäller i och . I övrigt finns det inte några uttryckliga bestämmelser som underlättar för utländska barn att förvärva finskt medborgarskap. Inte heller görs det i praxis några undantag i den riktningen. Ett barn som föds på av utländska föräldrar får inte isländskt medborgarskap vid födelsen. För att få isländskt medborgarskap måste barnet, i likhet med andra utlänningar, ansöka om det. Utländska barn som bott på till kan dock förvärva isländskt medborgarskap genom ett förenklat förfarande i enlighet med artikel 3 i den isländska medborgarskapslagen. Det finns inte några planer på att ändra lagen i syfte att generellt underlätta för dessa barn att erhålla isländskt medborga r- skap. Dock kan konstateras att de flesta i denna grupp är barn med en utländsk mor och en isländsk far, som inte är gifta med varandra. Gruppen har därför minskat i antal sedan de nya bestämmelserna om förvärv av medborgarskap efter isländsk far trädde i kraft (se avsnitt 6.3.1). Ett barn som föds i av utländska föräldrar förvärvar inte norskt medborgarskap vid födelsen. Däremot finns i en möjlighet till förvärv av medborgarskap genom anmälan vid arton respektive tjugoett 260 Barn med enbart utländskt medborgarskap års ålder, varvid förutsättningarna helt motsvarar vad som gäller i , och . Det rör sig här om tillämpningen av den mycket gamla franska principen om markrätt. a)Ett barn som föds i av utländska föräldrar, varav någon är född i , tilldelas automatiskt franskt medborgarskap vid födelsen (s.k. dubbel markrätt). Det saknar därvid betydelse om fö räldrarna är gifta med varandra. b)Ett barn som föds i av utländska föräldrar, varav ingen är född i , kan bli fransk medborgare genom att uttrycka sin vilja härtill, något som måste ske efter det barnet fyllt men innan han eller hon fyllt . I bereder man ett lagförslag som innebär en ändring av vad som angetts under b). Genomförs förslaget kan dessa barn förvärva franskt medborgarskap redan under förutsättning av hemvist i räknat bakåt från tidpunkten för viljeyt tringen. Ett barn som föds i av utländska föräldrar får inte nederländskt medborgarskap vid födelsen. Den första generationen utländska medborgare som föds i har rätt att välja nederländskt medborgarskap (option) under förutsättning av uppnådd myndig ålder samt hemvist i landet alltsedan födelsen. Den andra generationen, dvs. barn födda i av utländska föräldrar som också är födda där, får däremot nederländskt medborgarskap automatiskt vid födelsen. Det finns inte någon federal, enhetlig bestämmelse för att underlätta naturalisation av barn som fötts i av utländska föräldrar. I några kantoner (vilka sammanlagt handlägger av det totala antalet naturalisationsansökningar avseende barn) har emellertid underåriga, vilka tillhör andra generationens invandrare, rätt att Barn med enbart utländskt medborgarskap 261 naturaliseras under förutsättning att de fyllt och har haft hemvist i . 9.6Behovet av en ändrad ordning I direktiven anges att kommittén – såvitt avser barn som föds i av utländska föräldrar vilka har permanent uppehållstillstånd – skall analysera för- och nackdelar med olika alternativ till reglering som under vissa förutsättningar skulle erbjuda möjlighet till svenskt med- borgarskap. Analysen bör, sägs vidare, omfatta olika lösningar som skulle underlätta för sådana barn att bli svenska medborgare. Kommittén skall i sina överväganden beakta de grundläggande principer som gäller för den svenska medborgarskapslagstif tningen. Det vanligaste är att barn tillhörande den nu aktuella gruppen fö rvärvar svenskt medborgarskap såsom bipersoner när deras föräldrar naturaliseras. Detta kan som regel ske när föräldrarna haft hemvist i och i normalfallet finns det således en möjlighet för dessa barn att erhålla svenskt medborgarskap senast vid omkring ålder. Frågan är om denna möjlighet är tillräcklig eller om det finns skäl att införa bestämmelser som ytterligare underlättar för dessa barn att erhålla svenskt medborgarskap. De barn som främst skulle komma i fråga för tillämpning av en eventuell ny bestämmelse är dels barn vars föräldrar väljer att inte ansöka om svenskt medborgarskap trots att de i och för sig uppfyller fö rutsättningarna för det, dels barn vars föräldrar fått avslag på sin ansö kan om naturalisation. väljer att inte ansöka om svenskt medborgarskap kan ha många olika orsaker. Det kan t.ex. vara så att det finns planer på att i ett senare skede av livet eventuellt återvända till det tidigare hemlandet. Ett annat skäl kan vara att samhörigheten med och känslan för ursprungslandet rent allmänt är så stark att man inte är beredd att ge upp det landets medborgarskap för att i stället bli svensk medborgare. Ett avslag på en ansökan om svenskt medborgarskap kan i sin tur bero på t.ex. vandelsanmärkningar. Viljan att hålla ihop familjen i medborgarskapshänseende kan vara stark och föräldrarnas ställningstagande att inte ansöka om svenskt medborgarskap kan därför självfallet även innefatta ett önskemål om att inte heller deras barn bör förvärva svenskt medborgarskap. Antalet familjer som, kan tänka sig att söka svenskt medborgarskap separat för barnen, ökar dock sannolikt om barnet tillåts att jämsides med det svenska medborgarskapet ha kvar sitt födelsemedborgarskap.