sou · GNB3136 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta förekom både val och i Europaparlamentsvalet . Det finns därför skäl att ändra tidsfristen på det sätt som RSV föreslagit. 6.6.9 Övriga frågor Framställning av röstlängder m.m. Som nämnts i avsnitt 5.5.7 tillämpades års val delvis nya regler för framställning av röstlängder och röstkort. Förfarandet kan sammanfattningsvis kan sägas ha fungerat tillfredsställande års val och val till . Systemet är emellertid, enligt vad RSV har uppgett, sårbart främst beroende på att vissa arbetsmoment som t.ex. sambearbetning av olika register är mycket tidskrävande . En annan omständighet som särskilt framhållits i sammanhanget är att sista dag för att begära rättelse av uppgifter i röstlängden, måndagen före valdagen, ligger så nära valdagen att det finns en risk för att röstlängderna inte kan distribueras till valnämnderna . Av bl.a. dessa skäl har RSV förklarat att det kan finnas skäl att överväga en ordning där uppgifterna som behövs för röstlängdsframställningen kunde hämtas ur ett enda register och att sista dag för rättelse tidigareläggs till torsdagen före valdagen. Vidare har RSV framfört kritik mot valdatasystemet. Rådet delar självfallet uppfattningen att det är av vikt med ett ändamålsenligt och väl fungerande system för framställning av SOU 1999:136 Allmänna överväganden 153 röstlängder och röstkort, liksom att valmyndigheterna har sådana maskinella resurser som fordras för att kunna administrera valet. Det har emellertid inte varit möjligt att inom ramen för denna utvärdering av val att utarbeta ett reviderat system för framställning och distribution av röstlängder och röstkort. Rådet anser emellertid att det kan finnas skäl att i god före valet göra en översyn med utgångspunkt från de synpunkter som RSV framfört. Poströstning Rådet har i avsnitt 8.1 föreslagit att förfarandet vid röstning på postkontor förenklas i vissa avseenden. Förslaget bygger på synpunkter från som förts fram av RSV. En annan synpunkt som har framkommit är att postens rutiner i samband med röstmottagning borde kunna göras mindre detaljerade så att de kan anpassas till modern teknik. Som exempel har nämnts att avläsning av streckkoder på röstkort skulle kunna skapa en väljarförteckning och snabbt ge underlag för statistik. Rådet anser att det finns skäl att pröva de framförda synpunkterna i den översyn som förespråkas i föregående avsnitt. Det kommunala ersättarsystemet Kommunfullmäktige beslutar enligt 5 kap. 4 § kommunallagen och 18 kap. 55 § vallagen hur många ersättare som skall finnas för ledamöterna i fullmäktige. Antalet skall utgöra en viss andel dock högst hälften av det antal platser som varje parti får i kommunen. I samband med den nya vallagens införande ändrades reglerna för utseende av ersättare för kandidater som valts till kommunfullmäktige. Ändringen innebar sammanfattningsvis att det alltid skulle utses minst två ersättare för partier som fått ett eller två mandat. Anledningen till ändringen var att små partier i annat fall kunde komma att erhålla för få ersättare. Den nya ordningen har i huvudsak slagit väl ut i de fall kommunfullmäktige beslutat att andelen ersättare skall uppgå till hälften. I flertalet fall har kommunerna också bestämt andelen ersättare till hälften. Emellertid kan, som RSV framhållit, en viss skevhet uppstå då andelen bestämts till annan kvotdel. Om t.ex. andelen är 1/3 kan ett parti, som erhåller tre mandat, komma att få endast en ersättare medan ett parti som fått ett eller två mandat garanterat får två ersättare. Enligt rådets bedömning bör effekter av detta slag undanröjas genom att 154 Allmänna överväganden SOU 1999:136 reglerna för utseende av ersättare justeras på så sätt att det alltid skall utses minst två ersättare för partier som är representerade i fullmäktige. Förslaget föranleder en ändringar i 18 kap. 55 § och 20 kap. 8 § vallagen. Valtekniska frågor I författningskommentaren tar rådet upp ytterligare några frågor av mer valteknisk eller valadministrativ karaktär. 6.7 Personvalsreformen och det allmänna valdeltagandet försökte bilda sig en uppfattning om vilka konsekvenser som ändringar i ett valsystem kunde tänkas ha i olika avseenden. Kommittén intresserade sig bl.a. för vilken betydelse införande av personval kunde förväntas få för det allmänna valdeltagandet. De knapphändiga uppgifter i litteraturen som stod att få gav vid handen att det inte tycktes finnas någon tydlig koppling mellan personröstning och valdeltagande (jfr Ökat personval SOU 1993:21 s 58 f.). En annan sak är att om personröstningsreglerna utformas eller framställs som svår att tillämpa kan detta ha en dämpande effekt på det allmänna valdeltagandet. Detta var vad som inträffade i valet till Europavalet då en relativt stor andel av dem som inte röstade hänvisade till att tyckte reglerna var krångliga. års val hade emellertid reglerna förenklats och dessutom föregåtts av en betydande informationsinsats. Som rådet konstaterat har väljarna också uppfattat som enkla att förstå och att tillämpa. Rådet har i avsnitt 5.5.1 redovisat de forskningresultat som föreligger med avseende på sambandet mellan personvalsreformen och det allmänna valdeltagandet val. Resultaten innebär sammanfattningsvis att det inte finns något påvisbart samband mellan införande av personvalsmöjligheten i det svenska valsystemet och det låga valdeltagandet val. Förklaringen till det sjunkande valdeltagandet får sannolikt sökas i faktorer som ligger utanför själva valsystemets ram. SOU 1999:136 157 7 Statligt stöd till partier som varit representerade i m.m. I detta avsnitt ges en kort bakgrund till och beskrivning av reglerna i lagen (1972:625) om statligt stöd åt politiska partier. Vidare lämnas ett förslag som innebär att ett parti som förlorar sin representation i i vissa fall får ett lägre statligt stöd än vad det erhåller med nuvarande regler. Det bedöms att någon uttrycklig reglering av hur frågor om beräkning av partistöd skall hanteras i olika fall av partisplittring och valsamverkan inte torde behövas. Slutligen föreslås att det som villkor för utbetalning av partistöd införs ett krav på att partiet utsett en godkänd eller auktoriserad revisor samt att partiet till ger in sin årsredovisning. 7.1 Inledning Rådet har genom tilläggsdirektiv (dir. 1998:99) fått i uppgift att särskilt undersöka hur det statliga partistödet fungerat då ett parti inte har blivit representerat i och fått ett väsentligt lägre stöd bland väljarna än vad det fick vid det föregående valet. Dessutom ingår det i uppdraget att behandla frågan om hur det statliga partistödet fungerar då ett parti upplöses eller på annat sätt förlorar sin ställning av rättssubjekt. Rådet har stor frihet att inom ramen för uppdraget lägga fram förslag till ändringar. Dock skall de principer som gäller för stödet tjäna som utgångspunkt. Rådet har inte i uppdrag att behandla annat offentligt stöd till politiska partier än de stödformer som regleras genom lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). Det kommunala partistödet behandlas således inte mer ingående och inte heller berörs sådana stödformer som gruppkanslibidrag, ledamotsbidrag och resebidrag. 158 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. SOU 1999:136 7.1.1 Bakgrund Fria politiska partier med rätt att bedriva opinionsbildning utgör en garanti för ett demokratiskt statsskick. De fyller också en nödvändig funktion i samband med de allmänna valen. De politiska partierna har därmed en grundläggande betydelse för den representativa demokratin i vårt land. Mot den bakgrunden har lagstiftaren ansett det vara rimligt att det allmänna bidrar ekonomiskt till de politiska partierna så att dessa kan verka långsiktigt utan att vara beroende av enskilda bidragsgivare. I har offentligt ekonomiskt stöd till de politiska partierna förekommit . Frågan om hur de politiska partierna finansierar sin verksamhet blev föremål för livlig debatt . Diskussionen gällde då framförallt från vilka källor partiernas intäkter kom. Efterhand försköts debatten till att avse frågan om statligt stöd till politisk verksamhet borde införas eller ej. Ett betänkande lades fram där riksdagspartierna under vissa förutsättningar föreslogs få rätt att förmedla presstöd till dagstidningar (Dagstidningarnas ekonomiska villkor SOU 1965:22). Detta förslag kom inte att genomföras utan ledde i stället fram till ett förslag om ett direkt ekonomiskt stöd till de politiska partierna (prop. I propositionen anfördes bl.a. att den svenska demokratin är en folkstyrelse genom partier och att en differentierad opiniosbildning är nödvändig för att väljarna skall kunna ta ställning i politiska frågor. Det betonades att det är ett allmänt intresse, inte bara för de politiskt organiserade, att partierna har tillräckliga resurser för sin opinionsbildande verksamhet. Vidare fastlades följande principer för statsstöd åt politiska partier. Bidrag bör lämnas endast till partier som har ett inte obetydligt stöd i väljarkåren. Bidragen bör beräknas schematiskt och fördelas enligt fasta regler, som inte tillåter någon skönsmässig prövning. Bidragen bör stå relation till partiernas storlek. Någon offentlig kontroll av hur medlen används bör inte förekomma. Ett villkor för att erhålla stödet var att partiet var representerat i och att det hade fått av rösterna vid senaste valet till andra kammaren samt att det fortlöpande bedrev opinionsbildande verksamhet bland sina medlemmar och allmänheten. KU anslöt sig till propositionen (KU1965:44). följde utskottet och statligt partistöd infördes . Stödet var utformat på så sätt att ett visst belopp utgick per mandat som partiet erhållit (mandatbidrag). SOU 1999:136 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. 159 beslutade att anslå medel till gruppkanslierna för riksdagspartierna s.k. kanslistöd. Det statliga partistödet har därefter, bortsett från justeringar av bidragsbeloppen, ändrats vid ett antal tillfällen. I samband med enkammarriksdagens införande togs den bestämmelse bort som föreskrev att ett parti för att få stöd måste vara representerat i och ha fått av rösterna i landet. Bestämmelsen ersattes av valsystemets krav på att partiet skulle ha fått av rösterna i landet eller av rösterna i en valkrets; ett krav som således fick gälla även för rätten till partistöd (prop. 4, KU1970:14). partistödsutredning hade som uppgift att se över reglerna om statligt och kommunalt partistöd. I betänkandet Offentligt stöd till de politiska partierna (SOU 1972:62) lade utredningen fram flera förslag till ändringar i det statliga partistödssystemet. Bl.a. föreslogs som ett komplement till kanslistödet ytterligare en stödform, nämligen ett årligt grundstöd till partier som blivit representerade i . Detta skulle utgå med samma belopp till samtliga partier som var representerade i oavsett antalet vunna mandat. Bakgrunden till förslaget i den delen var bl.a. bedömningen att vissa kostnader för partierna kunde antas vara oberoende av partiets storlek och dess framgångar i val. Vad gäller partistöd i form av mandatbidrag föreslog utredningen för att få en jämnare fördelning av partistödet i tiden att stödet skulle utbetalas med årliga belopp som beräknades enligt särskilda principer. Dessa principer innebar bl.a. att stödet beräknades med utgångspunkt från resultatet i de två senaste valen och att stödet således successivt anpassades till valresultaten. Utredningen föreslog vidare att partier som förlorat sin representation i skulle få behålla ett reducerat ekonomiskt stöd enligt särskilda avtrappningsregler. Således skulle partier som inte blivit företrädda i erhålla partistöd med så många mandatbidrag som partiet fått tiondels procentenheter av väljarkåren i hela landet. Detta kallas för avtrappat partistöd. Syftet med det avtrappade partistödet var att mildra de ekonomiska tröskeleffekter som kunde uppstå om ett parti förlorade sin riksdagsrepresentation. Utredningen ansåg det nämligen inte rimligt att ett parti med ett inte obetydligt väljarstöd manifesterat i allmänna val skulle förlora allt partistöd om partiet vid ett val inte klarade fyraprocentsspärren och gjorde alltså bedömningen att av rösterna innebar ett sådant inte obetydligt stöd. Bestämmelsen innebar också att ett parti som inte tidigare varit representerat i och heller inte blivit det kunde bli berättigat till partistöd om det fått av rösterna. Även grundstödet skulle enligt utredningsförslaget fortsättningsvis kunna utgå i det fall ett parti förlorat sin riksdagsrepresentation. Första 160 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. SOU 1999:136 året efter valet av helt grundstöd och därefter med successivt reducerade belopp . Regleringen fick benämningen avtrappat grundstöd. Härutöver föreslogs bl.a. särskilda regler för ett parti som blivit representerat i enligt tolvprocentsregeln. Utredningens förlag genomfördes genom lagen (1972:625) om statligt partistöd (prop. 1972:126, KU1972:55). Reglerna tillämpades första gången vid riksdagsvalet och är bortsett från uppjusteringar av bidragens storlek i allt väsentligt oförändrade. En närmare genomgång av de gällande reglerna finns i avsnitt 7.2 Lagen kom inte att uppta någon definition av partibegreppet eller uttryckliga regler om hur partistödet skulle hanteras vid valsamverkan och partisplittring. Utredningen gjorde dock vissa uttalanden i dessa frågor som är av intresse (se nedan avsnitt 7.4). 7.2 De nuvarande reglerna i partistödslagen Det statliga partistödet regleras i lagen (1972:625) om offentligt stöd till politiska partier. Endast partier som är att betrakta som juridiska personer kan få stöd. Detta framgår inte uttryckligen av lagen utan följer av att endast fysiska eller juridiska personer kan äga fordringar och ha skulder. Det statliga stödet utgår till partier som deltagit i riksdagsval dels som partistöd, dels som kanslistöd. Partistödet lämnas som mandatbidrag. Varje mandatbidrag uppgår till . Det antal mandatbidrag som ett parti skall få bestäms med hänsyn till resultatet i de två närmast föregående valen. Fördelningen görs på följande sätt. Första året som följer på ett riksdagsval får varje parti så många mandatbidrag som motsvarar en sjättedel gånger antalet vunna mandat i det senaste valet och fem sjättedelar gånger antalet vunna mandat i närmast föregående val. Andra året får varje parti så många mandatbidrag som svarar mot halva antalet vunna mandat i både det senaste och det föregående valet. Tredje och fjärde året utgår partistödet med så många mandatbidrag som svarar mot fem sjättedelar av antalet vunna mandat i det senaste valet och en sjättedel i det närmast föregående. Om ett parti inte har blivit representerat i något av valen tillämpas en regel om avtrappat partistöd som innebär att i stället för antalet vunna mandat bestäms antalet mandatbidrag med utgångspunkt från antalet hela tiondels procentenheter röster i hela landet som partiet har fått. Kanslistödet utgår som grundstöd och tilläggsstöd. Ett parti som fått av rösterna i hela landet får grundstöd och tilläggsstöd. Grundstödet uppgår till . SOU 1999:136 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. 161 Tilläggsstöd utgår med per vunnet mandat om partiet är företrätt i regeringen och annars med per mandat. Om ett parti vid val till har fått av rösterna och partiet får av rösterna vid nästföljande val utgår avtrappat grundstöd enligt följande. Första året av ett helt grundstöd, andra året av ett helt grundstöd samt tredje och fjärde året av ett helt grundstöd. För såväl partistöd som kanslistöd gäller särskilda regler i de fall ett parti tagit mandat i genom att ha fått av rösterna i en valkrets. Även för det fall extra val till har hållits gäller en särreglering. Ansökan om partistöd skall göras hos . Ansökan skall vara skriftlig och bör göras före utgången av oktober. Nämnden har fastställt ett formulär för ansökan. Utbetalning av det statliga partistödet sker till respektive partis riksorganisation. Kanslistödet kan på begäran av partiet betalas till riksdagsgruppens kansli. Någon offentlig kontroll av hur partistödet används förekommer inte. utses av förvaltningsstyrelse och består av ordförande och två andra ledamöter. Ledamöterna skall ha eller ha haft ordinarie tjänst som domare. Nämndens beslut får inte överklagas . 7.2.1 Närmare om partistöd i form av mandatbidrag Partistödet, som utgår som mandatbidrag, beräknas med hänsyn till utgången i de två närmast föregående ordinarie valen. Utbetalning sker med vissa kvotdelar av det totala stödet antingen enligt huvudregeln eller avtrappningsregeln. För att illustrera tillämpningen av reglerna ges några exempel på beräkning av partistöd. Exempel 7.1 Huvudregeln Vid 1991 respektive riksdagsval erhöll 31 respektive 27 mandat. Utbetalningen av partistöd till partiet avseende tiden /95–1995/96, gjordes med utgångspunkt från de två senaste ordinarie valen dvs. 1991 och val på följande sätt. 1994/95: Varje mandatbidrag uppgick för bidragsperioden till och det totala stödet för perioden beräknades på följande sätt. 1/6 x 27 + 5/6 x 31 = 30 (avrundat). Partistöd utbetalades med 247 350 x 30 = 162 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. SOU 1999:136 1995/96: Varje mandatbidrag uppgick för bidragsperioden till och det totala stödet för perioden beräknades på följande sätt. ½ x 27 +½x31=29. Partistöd utbetalades med 224 100 x 29 = Den regel som har illustrerats i exempel 7.1 är huvudregeln för bestämmande av partistöd. Den finns intagen i 3 § partistödslagen. Avtrappningsregeln som finns i samma lagrum har följande lydelse: Har partiet i något av valen ej blivit företrätt i , räknas beträffande sådant val i stället för mandat antalet hela tiondels röster som partiet erhåller i valet i hela landet. Regeln brukar benämnas avtrappningsregeln, vilket egentligen är något missvisande, eftersom den för sin tillämpning inte förutsätter att partistöd redan utgår. Ett parti som utan att ha varit representerat i får ett röstetal på mellan av rösterna blir berättigat till stöd enligt regeln. I exempel 7.2 visas hur partistödet beräknats med tillämpning av avtrappningsregeln. Exempel 7.2 Avtrappningsregeln Vid riksdagsval fick av rösterna i landet. Vid val erhöll partiet 26 mandat. Utbetalning av partistöd för perioden –1993 gjordes på följande sätt: 1991/92: Varje mandatbidrag uppgick för bidragsperioden till . Det totala partistödet för bidragsperioden beräknades på följande sätt: 1/6 x 26 + 5/6 x (2,94-2,5) = 8 (avrundat). Partistöd utbetalades med 274 850 x 8 = 1992/93: Varje mandatbidrag uppgick för bidragsperioden till . Beräkningen skedde på följande sätt. ½ x 26 + ½ x (2,94-2,5) = 15. Partistöd utbetalades med 274 850 x 15 = . SOU 1999:136 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. 163 Tabell 7.1 Resultat i riksdagsvalen 1970–1998 (procent) 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 m 11,5 14,3 15,6 20,3 23,6 21,3 18,3 21,9 22,4 22,9 c 19,9 25,1 24,1 18,1 15,5 12,4 11,3 8,5 7,7 5,1 fp 16,2 9,4 11,1 10,6 5,9 14,2 12,2 9,1 7,2 4,7 kd 1,8 1,8 1,4 1,4 1,9 - 2,9 7,1 4,1 11,8 mp ---- 1,7 1,5 5,5 3,4 5,0 4,5 nyd ---- - - - 6,7 1,2 - s 45,3 43,6 42,7 43,2 45,6 44,7 43,2 37,7 45,3 36,4 v 4,8 5,3 4,8 5,6 5,6 5,4 5,8 4,5 6,2 12,0 Övriga 0,5 0,5 0,4 0,8 0,3 0,5 0,7 1,0 1,0 2,6 Summa 100 100 100 100 100 100 100 100 100 100 Källa: SCB, Allmänna valen, del 1 . En förutsättning för att avtrappningsregeln skall aktualiseras är att partiet fått mellan av rösterna i riksdagsvalet. Som framgår av tabell 7.1 ovan förekom det inte i något val att ett parti fick ett röstetal mellan . Först inträffade detta då fick av rösterna i valet. Därmed kom avtrappningsregeln att tillämpas . I det följande riksdagsvalet erhöll partiet av rösterna vilket ledde till en representation i med 26 mandat. –1994 kom partistödet således att beräknas med stöd av avtrappningsregeln. Vid valet blev representerat i efter att ha fått av rösterna vilket gav partiet 20 mandat. val fick partiet av rösterna i riksdagsvalet och förlorade därmed sin plats i . 1994 återfick sin riksdagsrepresentation efter att ha fått av rösterna vilket ledde till 18 mandat i . Partistödet –1998 har således beräknats med stöd av avtrappningsregeln. De nu angivna fallen är de enda då partistöd har beräknats med stöd av avtrappningsregeln. Ny Demokrati Det kan ligga nära till hands att anta att Ny Demokrati har erhållit partistöd beräknat med stöd av avtrappningsregeln. Så är emellertid inte fallet. Partiet tog plats i val då det fick av rösterna vilket ledde till 25 riksdagsmandat. I de följande riksdagsvalen har partiet alltid haft ett röstetal som är lägre än 164 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. SOU av rösterna. Ny Demokrati har ändå fått partistöd –1998. Att stöd utgått beror på regeln som innebär att stödet inte betalas ut i en post utan successivt, med utgångspunkt från resultatet i de två senaste ordinarie valen och har alltså inte med den egentliga avtrappningen av partistödet att göra. Detta utvecklas något i det följande. På grund av valresultat blev Ny Demokrati berättigat till 25 mandatbidrag. uppgick varje mandatbidrag till . För den kommande mandatperioden skulle partiet därmed erhålla 274 850 x (25 x 1/6 + 25 x 3/6 + 25 x 5/6) = (avrundat), vilket belopp också betalades ut på sätt anges nedan. 1991/91: 1992/93: 1993/94: Ny Demokratis resultat val innebar att partiet fick av rösterna eller 68 663 röster. Detta resultat berättigade i sig inte till något partistöd. Men på grundval av resultat var partiet berättigat till stöd för ytterligare en mandatperiod enligt formeln. Mandatbidrag x (25 x 5/6 + 25 x 3/6 + 25 x 1/6 + 25 x 1/6) Beräkningen ledde till att stöd utbetalades enligt följande. 1994/95: 1995/96: 1996/97: 1997/98: 7.2.2 Närmare om grundstöd Som nämnts ovan utgör grundstödet en del av kanslistödet. Grundstöd kan utgå som helt grundstöd eller som avtrappat grundstöd. En förutsättning för att helt grundstöd, , skall utgå är att partiet har blivit representerat i enligt fyraprocentsregeln. Ett parti som kommit in i på grund av tolvprocentsregeln får ett årligt grundstöd som motsvarar så många fjortondelar av ett helt grundstöd som motsvarar antalet vunna mandat. Det nu sagda framgår av 6 och 7 §§ partistödslagen. De särskilda avtrappningsreglerna för grundstödet framgår av 9 § partistödslagen och har följande lydelse. SOU 1999:136 Statligt stöd till partier ... representerade i m.m. 165 Har parti vid val till fått av rösterna i hela landet och erhåller partiet en lägre procentandel än fyra vid närmast följande val, utgår avtrappat grundstöd för de fyra därpå följande åren, första året av ett helt grundstöd, andra året av ett helt grundstöd samt tredje året och fjärde året av ett helt grundstöd. Är 6 eller 7 § tillämplig, gäller dock i stället bestämmelserna där, om de skulle medföra ett högre grundstöd.. Av författningstexten framgår att avtrappat grundstöd utgår endast till partier som har varit representerade i på grund av att de fått av rösterna i landet och som vid nästa val fått färre röster än vad som svarar mot . Om partiet vid det senare valet blir orepresenterat i beräknas stödet på det sätt som framgår av 9 § partistödslagen. Skulle partiet bli representerat till följd av tolvprocentsregeln skall den ovan nämnda 7 § i partistödslagen tillämpas om den bestämmelsen ger ett högre stöd än 9 §. Tabell 7.2 Mandatfördelning i riksdagsvalen 1970–1998 Valår s m fp c kd nyd v mp Summa 1970 163 41 58 71 - - 17 - 350 1973 156 51 34 90 - - 19 - 350 1976 152 55 39 86 - - 17 - 349 1979 154 73 38 64 - - 20 - 349 1982 166 86 21 56 - - 20 - 349 1985 159 76 51 44 - - 19 - 349 1988 156 66 44 42 - - 21 20 349 1991 138 80 33 31 26 25 16 - 349 1994 161 80 26 27 15 - 22 18 349 1998 131 82 17 18 42 - 43 16 349 Av tabell 7.2 kan utläsas att det förekommit att ett parti som varit representerat i efter att ha fått av rösterna förlora sin representation vid följande val. förlorade sin riksdagrepresentation 1991 och detsamma inträffade för Ny Demokrati val.