sou · GNB389 · 2000-01-01 00:00:00 — Stödet ska naturligtvis grunda sig på förbundens faktiska merkostnader. -Extra utrustning och kostnader pga handikappet. -Vi anser att ett sådant bidrag ej bör finnas då bedömningen av vad som är merkostnader är alltför subjektiv. Det mesta som ingår i bidraget som tolkar, assistenter, hörselslingor, allergisaneringar, färdtjänst mm ersätts i de flesta fall av andra bidragsgivare (kommuner, landsting mm) -Handikappanpassning av föreningslokaler, tolkhjälp etc -Det är viktigt att klargöra att merkostnadsbidraget är till för att organisationen ska kunna fungera demokratiskt. Vi har exempelvis pga vår speciella karaktär en stor omsättning på förtroendevalda. Föreningsengagemanget blir ofta relativt kortvarigt, vilket ställer stora krav på utbildningsinsatser från förbundets sida. Vi har över 100 diagnoser representerade och integrerat sju arbetsgrupper för olika diagnoser. Detta är en typ av merkostnad, där förbundet tagit ett stort ansvar för att motverka ytterligare splittring inom handikapprörelsen. -Det handlar om tillgänglighetsskapande åtgärder och demokrati när följande behov ska tillgodoses: goda handledare som kan stödja förberedelser inför möten i styrelsen, kommittén och arbetsgruppen. Handledare måste rekryteras och utbildas samt successivt ha större tillgång till ny teknik för att delta tillsammans med den enskilde vid kommunikation inom föreningslivet. Funktionen handledare täcks inte in av aktuell lagstiftning, jfr ledsagare, personlig assistent och teckentolk. Arvoden till handledare och fortlöpande stöd till dem blir även en ökande utgift. Många har behov av avancerad utrustning för alternativ kommunikation, också detta merkostnader. När personer med utvecklingsstörning möts för sammanträden etc behövs – det är en följd av funktionsnedsättningen. Det uppstår också merkostnader för logi, mat mm vid dessa möten. Texter måste göras tillgängliga översättas till lättläst; detta är egentligen kostnader som åvilar samhällsorgan (som kommunen) men som FUB måste stå för i allt större omfattning, eftersom lättläst inte är vanligt förekommande. -Vi menar att hög korttidsfrånvaro bland personalen på grund av funktionsnedsättningen måste vara en del. -I merkostnadsbidraget måste ingå att medlemmarna är få, men starkt ökande och spridda över hela landet. Man måste också se till befintlig organisation och de kostnader som krävs för att informera och sprida kunskap. -Allt umgänge i vidaste mening blir mer tids- arbets- och kostnadskrävande. Behov av tolkutrustning, långa telefonsamtal (texttelefon), långa resavstånd etc. -Förstår inte varför det blir merkostnader för organisationen. Ligger inte detta i sakens natur? Enkätresultatet ger anledning till fyra slutsatser. Det viktigaste är att de allra flesta anser att merkostnadsbidrag bör vara en del i beräkningen av bidragets storlek. Det varierar dock något som sagt om hur viktigt det ska vara. Det framgår vidare av detta axplock vilka delar som bör SOU 1999:89 Bilaga 2 191 beaktas vid beräkning av merkostnader. Det framgår också att många organisationer anser att deras organisation har särskilt stort behov av merkostnadsbidrag, och att nuvarande system inte upplevs som rättvist. Slutligen framgår att det inte finns något enkelt sätt att beräkna merkostnader. Synpunkterna som framkommer gör det möjligt att gruppera merkostnaderna i fyra grupper. 1.Personlig service, som t ex ledsagning vid resor, assistans under möten etc. Uppstår för organisationer vars medlemmar har förflyttnings och orienteringssvårigheter. 2.Anpassningsåtgärder, som särskilt medium (t ex punktskrift, lättläst mm) för information och handlingar. Uppstår för organisationer vars medlemmar har kommunikationssvårigheter, mentala eller fysiska, ex dövhet, utvecklingsstörning m fl. 3.Arbetsformer, som att krävs. Uppstår för organisationer vars medlemmar har mentala svårigheter. 4.Miljöhänsyn, som särskilda lokaler eller särskild kost. Uppstår för organisationer vars medlemmar har fysiska svårigheter avseende t ex rörlighet eller kostintolerans. En analys av nuvarande fördelning av bidrag för merkostnader visar att organisationer med kostnader för anpassning av information och behov av ledsagning har det högsta bidragen. Mellankategorin utgörs huvudsakligen av organisationer med merkostnader för modifierade arbetsformer och miljöhänsyn. Lägsta bidrag har små organisationer som organiserar personer med främst olika medicinska handikapp. Ytterligare synpunkter på bidragsfördelningen Organisationerna har en del egna förslag på vad som också bör tas med i beräkningen när bidraget fördelas. Det är dock i stort sett endast fråga om enstaka förslag. Organisationerna har också fritt fått tillfälle att kommentera hur fördelningen av bidraget bör ske. Ytterligare faktorer för beräkning av bidrag: -Organisationens övriga finansieringskällor, dolda okända handikapp kräver merarbete och storleken på organisationens målgrupp. -Baskostnadstäckningsbidrag för FoU-verksamhet bör också finnas. -Målgruppens storlek, antalet delgrupper inom medlemsgruppen och andra möjligheter att finansiera verksamheten. -Solidaritetsbidrag borde finnas. Vi avser med detta två förhållanden; nationellt och internationellt arbete. -Invandrargruppernas särskilda behov bör beaktas vid fördelning av bidraget. -Handikappets omfattning, hur många man behöver nå ut till – inte bara hur många man redan nått. Allmänna kommentarer från organisationerna om fördelningen av bidrag: -För att få bidrag ska organisationen vara öppen för alla som ställer upp på föreningens målsättning (verka för bättre villkor för en viss grupp med funktionshinder). Ingen registrering av vilka medlemmar som har funktionshindret eller är anhöriga. Föreningen ska vara rikstäckande. Hur många medlemmar eller hur många lokalavdelningar en förening har är oväsentligt, det som är viktigt är att det finns en kärna i föreningen, ett kansli som är tillgängligt för medlemmar och andra som vill ha information. Det måste ingå ideellt arbete för att få bidrag. -Bidraget bör fördelas med ett fast grundbidrag till alla godkända organisationer. Medlemsbidraget bör fördelas med ett fast belopp till varje medlem med funktionshindret. Föreningsbidraget bör avse kostnader för ex vis en till två ombudsmän, lokaler med utrustning, styrelsekostnader, årsmöten, administration mm. Detta bidrag bör också vara ett fast belopp för alla godkända organisationer. Höga organisationsintäkter och stor förmögenhet ska reducera föreningsbidraget i en fallande skala till 0. -Grundbidraget bör vara 1.5 miljoner för att täcka kostnader för förbundsledning, administration och information. Organisationer som har betydande belopp i fonder som får användas till annat än forskning ska erhålla reducerat stöd. Uppgift om dessa fonder ska lämnas till bidragsgivande myndighet. -Fördelningen ska ske utifrån korrekta uppgifter från organisationerna där man är beredd att redovisa alla fakta och underlag för sin verksamhet. Det ska vara en verksamhet som är målinriktad och framåtsyftande till fromma för medlemmarna. -Medlemsantalet är inte den viktigaste avvägningen. Ett litet förbund, som gör en bra insats, måste få en ordentlig bas. Det är viktigare att se på hur många personer det finns med den funktionsnedsättning som man arbetar för. -Kommande modell måste gå att lita på. Vi hade i den förra räknat ut att den skulle ha gett ett visst utfall om den följt som beslutades om – Så blev inte fallet. -En nystartad förening ska inte kunna få statsbidrag direkt utan det bör finnas och visa att verksamheten utvecklas och att Ett lämpligt sätt att komma igång är att ansöka om projektmedel från allmänna arvsfonden. -Vårt förbund anser att det är viktigt att stödja små handikappgrupper t ex minoritetsorganisationer. -Viktigt med en rättvis fördelningsnyckel. Samarbetet inom handikapprörelsen kan i princip finansieras på två sätt. Antingen genom ett direkt statligt stöd inom ramen för stödet till handikapporganisationerna, eller så får organisationerna själva bekosta samarbetet med egna medel. har det organiserade samarbetet, HSO, eget statligt stöd. Avsikten är dock att det ska trappas ner, och att samtliga medel ska gå till de enskilda organisationerna. I enkäten ställdes dels en direkt fråga om HSO ska få eget anslag, och dels ett par frågor om statsbidraget ska utformas så att det uppmuntrar eller försvårar nybildande av organisationer. Uppfattning om det organiserade handikappsamarbetet. organisationerna (HSO) bör få direkt eget stöd 3.8 (n=65) bör stödja samgående av organisationer 3.7 (n=67) Utformningen av stödet bör uppmuntra 3.8 (n=66) Det finns svagt stöd inom handikapprörelsen för att ge HSO eget bidrag. Standardavvikelsen är dock relativt hög så det råder en relativt splittrad bild. Det är 29 organisationer, dvs , som svarar instämmer inte alls i att HSO ska få eget bidrag, medan åtta organisationer, dvs , instämmer helt. Av de 29 organisationer som instämmer helt i att HSO inte ska ha bidrag finns en blandning av organisationer. Det är tio av organisationerna som inte har bidrag, och 19 av dem som har statsbidrag tycker inte att HSO ska ha eget bidrag. åtta förbund som absolut tycker att HSO ska ha eget bidrag är de flesta bidragsberättigade och med i HSO . Organisationerna önskar inte heller varken att utformningen av stödet ska uppmuntra samgående mellan organisationerna eller att ny organisationsbildning ska uppmuntras. Meningarna går även här dock relativt mycket isär, och det finns företrädare för extremvärden åt båda håll på båda påståendena. Uppfattningarna i dessa samarbetsfrågor är ungefär densamma mellan organisationerna som har respektive inte har statsbidrag. Den enda påtagliga skillnaden ligger i att de som inte har statsbidrag anser att stödet bör utformas så att det uppmuntrar bildandet av nya organisationer. (De ger medelvärde 7.2) Organisationer som har statsbidrag är av försteåliga skäl inte lika intresserade av nyetableringar. (De ger medelvärde 1.7) Organisationernas allmänna kommentarer till samarbetet: -De organisationer som önskar samarbeta bestämmer själva över finansieringen. -Handikappolitiskt samarbete bör stödjas. Bättre stimulera etablerade organisationer att ta sig an nya angränsande frågeställningar än att bilda nya förbund. -Trassla inte till det för mycket, vill man samarbeta med en annan organisation så kan man, det ska inte vara en massa öronmärkta pengar. Kartellbildning blir säkert en massa diskussioner, den energin kan användas direkt i handikappverksamheten. -Vi är mycket tveksamma till idén att staten ska tvinga ihop (samgående) mellan redan etablerade organisationer. -Ett fast belopp till varje godkänd organisation för samarbete bör finnas, vi kan kalla det samarbetsbidrag. -Utformningen bör stödja samarbete/kartellbildning. Nya grupper bör i första hand undersöka om de kan ingå i annan organisation. -Inte samarbete för samarbetets skull. Att dela på bidrag kan leda till konflikter. HSO bör få så lite som möjligt så att det blir pengar över till oss för annat samarbete. -Samarbete avseende kanslifunktioner, administration etc är bra, men det ekonomiska stödet får inte villkoras så att förbunden tvingas samarbeta i frågor som rör de rent handikappolitiska frågorna. -Vi anser att nätverksutveckling (ej kartellbildning) inom moderorganisationen bör stödjas särskilt. Splittring, ytterligare uppdelning, bör inte uppmuntras. Vi anser att samverkan inom handikapprörelsen bör stimuleras främst genom bidrag till respektive organisation samt i någon mån till en samlande överbyggnad som HSO. Det senare anser vi bör vara riktat till en central nivå, eftersom det inte minst är något som underlättar , regeringens, myndigheternas kontakter och utbyte med handikapprörelsen. -Grundbidrag bör utgå till HSO. Sedan ska medlemsförbunden besluta vilka frågor som ska drivas och hur mycket samarbetet får kosta. -Stödet bör gå direkt till föreningarna. Därefter ska föreningarna själva avgöra om de vill gå samman i en organisation eller inte. Föreningen får då betala medlemsavgift till den organisation som ska företräda dem. -Samarbete är bra om man så önskar. Det ska betalas av de inblandade. Som det nu har varit har vårt försök till stöd motarbetats av stora karteller. är det som handlägger statsbidraget till organisationerna och lägger förslag till och regeringen beslutar. Uppfattning om dagens ordning kring beslut om fördelningen av statsbidraget. Varken bra eller dålig Det är knappt var tredje organisation som anser att den ordning som råder är mycket bra eller åtminstone ganska bra. Hälften tycker den är ganska dålig eller t o m mycket dålig. Det är inga stora skillnader i uppfattning mellan delgrupperna, de som har respektive inte har bidrag. En svag tendens finns att fler av de som har bidrag anser att dagens ordning är mindre bra. Utredningen ska enligt direktiven analysera formerna för samråd med organisationerna i samband med fördelningen. Det handlar alltså om när samråd ska ske och hur det ska gå till. Samrådet kan röra både beredningsfasen och inför själva beslutet. Uppfattning om beredning av förslag till fördelning av statsbidraget. Förslag bör läggas av Hälften av organisationerna anser att det ska vara som att bereder förslaget om fördelning av bidraget. Drygt en tredjedel vill flytta beredningen till . Övriga alternativ får endast spridda svar. Alternativet annan har av dem som angivit detta föreslagits vara . Uppfattning om beslut om fördelningen av statsbidraget. Beslut ska tas av Samstämmigheten om att regeringen eller självt ska fatta beslut om statsbidraget är stor, vill att beslutet tas på denna nivå. Uppfattning om när samråd ska ske inför fördelning av statsbidraget. Inför både beredning och beslut Enbart inför beredningen av förslag Två tredjedelar vill att samråd med organisationerna bör ske både i beredningen av förslaget till fördelning, och inför beslut. Organisationerna vill alltså först påverka förslaget, och sedan kunna påverka även beslutet i frågan. Hur ska samverkan (påverkan) ske enligt organisationerna? Det är relativt få, färre än hälften, som svarat på hur samrådet ska gå till. Av dem som har svarat framhåller en klar majoritet (ca tvåtredjedelar) att organisationen måste få lägga fram sin egen sak. De är med andra ord inte för någon form av grupp som företräder organisationerna i samrådet. Det är endast tre organisationer som svara att de kan tänka sig att t ex HSO utser en grupp som företräder handikapprörelsen i samrådsprocessen. Det går att sammanfatta de viktigaste resultaten från enkäterna i några punkter. Kärnpunkterna är vilka organisationer ska få bidrag, hur ska storleken på bidraget bestämmas, hur ska samarbetet stödjas och hur ska beslutsprocessen se ut. bildades endast nio förbund. Under 1970-,1980, 1990- talet kom 48, dvs av alla organisationerna. De nio äldsta är stora och har över 200 000 medlemmar tillsammans. På frågan om varför organisationen bildades uppges att funktionshindret/sjukdomen är så speciell att man bildade en egen organisationen och att det inte fanns någon organisation för gruppen. Var femte () av organisationerna förde en diskussion om det fanns någon annan organisation att organisera sig i innan de bildade sin egen. Nästan hälften av de som bildades förde en diskussion, men bara en fjärdedel gjorde det . (Å andra sidan var ju resultatet detsamma, dvs. att en egen organisation bildades.) Vilka ska få bidrag? Definitionen av en handikapporganisation som finns i nuvarande förordningen är bra tycker så många som . Den enda mer påtaliga förändring som föreslås av en del förbund är att begreppet anhöriga byts ut mot närstående. 198 Bilaga 2 SOU 1999:89 Formuleringarna kring att funktionshindret ska ge betydande svårigheter tycker så gott som samtliga ska stå kvar. Likaså finns stöd för kravet på att en organisation ska vara rikstäckande. Men många kan tänka sig undantag för funktionshindergrupper som är små. Att organisationen bedriver intressepolitik på flera områden anses inte så viktigt. Här skiljer dock väldigt mycket mellan organisationer som har bidrag och de som inte ens var på förslag från . De senare vill absolut inte ha krav på intressepolitisk verksamhet, medan de förra tycker detta krav är viktigt. Hur mycket i bidrag? tycker nuvarande modell för fördelning är ganska bra. Ungefär dubbelt så många tycker dock att den är ganska eller mycket dålig. Faktorer som enligt organisationerna bör vägas in vid fördelningen av bidraget, och som kan sägas få relativt stort stöd är: -Grundbidrag, som främst favoriseras av nya små organisationer. -Verksamhetens omfattning, som främst favoriseras av de etablerade. -Endast personer med funktionshinder ska räknas när bidrag per medlem ska beräknas, som stöds ungefär lika mycket av alla organisationer. Dessa tre är de enda som får ett rejält stöd. De faktorer som nämns därefter är merkostnadsbidrag och föreningsbidrag, men de har som sagt lite svagare stöd. Det är som inte anger någon annan organisation som liggande nära ens egen. Ungefär hälften anser att minst två ligger nära den egna. Antalet ömsesidag val, dvs att två organisationer båda tycker att de ligger nära varandra är inte så högt. Detta gäller särskilt bland organisationerna som inte har statsbidrag. Dessa organisationer anger däremot ofta en bidragsberättig organisation som näraliggande. Endast en organisation (DHR) svarar att de kan tänka sig att gå ihop med en annan. Fem kan tänka sig att dela på statsanslag. Delvis gemensamma administrativa resurser kan 21 organisationer tänka sig, och 24 organisationer säger att de inte kan tänka sig att samverka kring resurser. HSO, dagens organiserade samarbete, bör inte ha eget statsbidrag. Det är relativt tydligt av svaren från organisationerna. Det gäller även många organisationer som är med i HSO. Samarbete är bra, men på egna villkor, är det vanligaste svaret. Vem ska fatta beslut? Uppfattningen på den här punkten är rätt enig. bör bereda förslaget anser ungefär hälften av organisationerna. En stor grupp, drygt en tredjedel anser att självt bör vara handläggande. Beslut ska fattas av regeringen eller departementet anser så gott som samtliga. Samråd vill de flesta ha både inför förslaget, dvs med och sedan igen med departementet inför beslut. Samrådet får gärna ske så att alla får lägga fram sin sak. Barnplantorna - med Cochlea Implantat *och liknande diagnoser: och Döva Barn med Familjer **Föreningen , Jämlikhet, Assistans och Gemenskap *för Sjuka Barns Behov i - Koalition för Amputerade *Organisationen har ansökt endast **Organisationen har ansökt endast Förordning (1994:951) om statsbidrag till handikapporganisationer 1 § Statsbidrag enligt denna förordning får lämnas till en handikapporg- anisation. Med handikapporganisation avses en organisation som består av personer som till följd av varaktiga funktionshinder möter betydande svårigheter i sin dagliga livsföring eller anhöriga till sådana personer och vars ändamål är att förbättra de funktionshindrades livsvillkor och bevaka deras intressen. En handikapporganisation skall för att få bidrag vara demokratiskt uppbyggd, ha en riksomfattande organisation med ett lokalt förankrat föreningsliv samt vara partipolitiskt och religiöst obunden. Om det föreligger särskilda skäl får undantag göras från kravet på en riksomfattande organisation med ett lokalt förankrat föreningsliv. 2 § Bidrag lämnas i sänder men betalas ut kvartalsvis i förskott. Ett bidragsår omfattar tiden --. Förordning (1995:506). 3 § Ansökan om bidrag skall göras skriftligen och lämnas in till senast före bidragsårets början. 4 § skall lämna förslag till regeringen om beviljande av bidrag senast en månad före bidragsårets början. 5 § Statsbidraget beviljas av regeringen. Bidraget betalas ut av . 6 § Ett bidrag som lämnats felaktigt eller med för högt belopp skall betalas tillbaka. 7 § En handikapporganisation som fått statsbidrag enligt denna förordning skall senast efter utgången av bidragsåret lämna en redogörelse för sin verksamhet. som avses i första stycket är skyldig att på begäran av och tillhandahålla det underlag som behövs för dessa myndigheters granskning. 8 § får meddela de föreskrifter som behövs för verkställigheten av denna förordning. Denna förordning träder i kraft och tillämpas första gången på bidrag avseende bidragsåret --. Denna förordning träder i kraft . Det första bidragsåret efter denna förordnings ikraftträdande skall omfatta perioden --. Regeringens skrivelse 1996/97:120. Proposition 1990/91:82. Proposition 1992/93:150. Förslag till slutlig regering av statsbudgeten för /94, m.m. (kompletteringsproposition). Proposition 1992/93:159. Om stöd och service till vissa funktionshindrade Proposition 1993/94:150. Förslag till slutlig regering av statsbudgeten för /95, m.m. (kompletteringsproposition). Proposition 1993/94:219. Proposition 1997/98:179. Lag om förbud mot diskriminering i arbets- livet av personer med funktionshinder. Proposition 1998/99:1. Proposition 1998/99:107. En idrottspolitik för 2000-talet. Folkhälsa, folkrörelse och underhållning. Bättre socialtjänst för handikappade SOU 1976:20. Kultur åt alla. Mål och resultat - nya principer för det statliga stödet till föreningslivet. Demokrati och Makt i SOU 1991:46. Handikapp Välfärd Rättvisa SOU 1992:52. Ett samhälle för alla. På medborgarnas villkor - en demokratisk infra- struktur. Bilaga till betänkande av demokratiutvecklingskommittén. Vad får vi för pengarna? – Resultatstyrning av statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området. Organisationer Mångfald Integration-Ett framtida system för statsbidrag till invandrarnas riksorganisationer m.fl. Idrott & Motion för livet. Statens stöd till idrottsrörelsen och friluftslivets organisationer. Statliga bidrag – motiv, kostnader, effekter? Resultatstyrning av Föreningsbidrag. , - , (red). Mot denna framtid. , (red). På egna ben - så kan organisationsstödet reformeras. Folkrörelserna och folket. , - , . Partier och organisationer. Folkrörelserna-hur ser dom ut ? Rapp- ort från regeringens framtidsseminarium om folkrörelserna. En handledning för . presenterar: Del 1. är också historia. Det bästa ur handikapprörelsens historia. Handikapprörelsens samarbetsorgan 1996. Handikapprörelsen och framtiden - en debattskrift om handikappolitik, välfärden, diskriminering och EU. Förnyad samverkan i handikapprörelsen. En arbetsmodell för en framtida stark handikappolitisk samverkan, som vuxit fram . Demokratiaspekter på nätverk. Nätverkssamarbete och samverkan - En projektidé för att stärka handikapprörelsens intressepolitiska roll. Folkrörelser, folkstyre, folkhem. Det civila samhället och staten. Medborgarsammanslutningarnas roll i svensk politik. för handikappfrågor (NNH 4/97). Strategier för likaställningsarbetet i de nordiska länderna. NNH 4/97. , m.fl., HCK-50 år. Handikapprörelsen i samverkan- då, nu och . Den fungerande demokratin – medborgarandans rötter i . Handikapprörelsen växer fram. (dnr 1985:89). Så här vill vi yngre organisera oss! 1999 (1995:13). Insatser för små och mindre kända (1996). Granskning av statens bidrag till fyra handikapporganisationer. Statskontoret (1991:6). Statligt föreningsstöd - en kartläggning. Statskontoret (1995:12). Projektstöd till ideella organisationer – allt från fostran av barn till skutstöd. Smågrupper (1996-1998). Ett nyhetsbrev från HSO om projektet för små och mindre kända handikappgrupper. Stadgar för Handikappförbundens samarbetsorgan. Fastställda av årsmötet . Stadgar för och mindre kända handikappgrupper. Fördelning av statsbidrag mellan handikapporganisa- tioner. , protokoll 2/94 och 3/94. Riktlinjer för bidrag till handikapporganisationer. , dnr 493/89 Organisationernas ansökningar om statsbidrag . Dnr 7251/98. Politiska resurser och aktiviteter 1978- 1994. Diverse material om de 72 bidragssökande organisationerna. Inlämnat till utredningen av organisationerna i samband med utredningens möten med organisationerna .