sou · GNB310 · 2000-01-01 00:00:00 — Det har hänt att det fått gehör när de motionerat i frågor, men enligt har det bara rört frågor som varit helt okontroversiella. Den senaste gången var när Fram- stegspartiet lade en motion om ökat stöd till fattigpensionärerna och fick med sig socialdemokraterna. -Men när partierna motionerat mot invandringen har alla partier gått emot. Även i andra kommuner drar man i regel en gräns vid just flyktingfrågan, partiet kan däremot få stöd i andra frågor. Kommunens Väl i uppfattades som en vänsterkraft och välkomnades även av vissa socialdemokrater när partiet etablerade sig i kommunen. Men ledaren förbrukade snabbt detta förtroende. , folkpartist i fullmäktige, berättar om hur prövade övriga kommun- tålamod genom sina långa inlägg som alltid slutade i flyktingfrågan, oavsett var han hade börjat. -Vi har olika åsikter, men jag tycker att det hör till den demo- kratiska ordningen att alla ska få yttra sig. Även om det är till för- del för dem. Men man måste säga ifrån så att folk håller sig till sak- frågorna, det måste ju vara en rimlig debatt i en fullmäktigesal. Alla de andra politikerna hade inte samma tålamod. När inlägg blev för långa var det flera som reste sig och gick. – Sedan försvann har det blivit lättare att hantera partiet, hävdar som tycker att de nuvarande företrädarna driver enklare och mer jordnära frågor. De har också stött i flera frågor. kan kanske även bli så etablera- de att de bjuds in, men det kommer nog att dröja länge . De flesta andra partier har på känn att det döljer sig något obehagligt bakom även den mest putsade fasad när det gäller ett parti som SD. Det finns också betydligt mer dokumentation kring SD:s historia än vad det gör kring enskilda småpartier i kommunerna. Trots allt märks det tydligt att SD-representanterna stöter på mindre mot- stånd nu än när de fick sina första kommunmandat i början av 90- talet. Partiets nuvarande representant menar att det tagit tid att arbeta bort föreställningen om att partiet består av vettvillingar och rasister. Han säger att det numera förekommer informella samtal och diskussioner under vänskapliga former. Men när det blir dags att rösta går de andra partierna ofta ihop, och det händer aldrig att någon skickar inviter om att ta med SD:s två mandat i beslutsunderlaget. -De andra har ibland ett behov av att markera sig mot oss. Jag har aldrig blivit dåligt behandlad, däremot mina förslag. Bilden bekräftas vid samtal med andra politiker i kommunen: -De får inte igenom någonting och de är inte med på någon kant. Personligen tycker jag inte att det är något alternativ att stödja ett sådant parti, säger , moderat kommu- nalråd. -SD är isolerade, inga andra vill samarbeta, säger , socialdemokratiskt kommunalråd. Varje parti i kommunen har gjort detta ställningstagande. Även om de lägger bra förslag vill ingen samarbeta. I hade övriga partier en diskussion efter valet där samtliga partier bestämde sig för att inte ha någon som helst kon- takt. Men alla är inte säkra på att metoden fungerar. , moderat riksdagsman från , tror att många håller med SD och ogillar etablissemangets sätt att trycka ner partiets representanter. – Samtliga partiet hyvlade av honom på enad front (, min anm.) Frågan är vem som vann på att vi gjorde det. Det finns en risk, ibland tror jag att det snarare tjänar deras sak. SD försöker få observationsplatser i nämnder och kommun- styrelser i flera av de kommuner där man valts in. Det är ett önske- mål även från många andra småpartier. Som nämndes tidigare i texten finns det däremot en rad populistiska partier som t.o.m. sitter som ledamöter i kommunstyrelser och nämnder, något som varit möjligt genom allianser med andra partier. Det finns få fall där andra partier verkligen markerat att popu- listerna bör hållas utanför. Ett exempel är kommun där BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... man bara gav Kommunens Väl insynsplatser men vägrade partiet yttranderätt. , socialdemokratiskt kommunalråd, menar att samtliga partier slöt upp bakom idén att inte ta med Kommunens Väl i beslutsprocessen, trots att de var nästan lika stora som (8 mandat mot 10). Ett be- slut som kan kritiseras ur demokratisk synvinkel men som kan förstås mot bakgrund av den avsky många kände inför det öppet invandringsfientliga budskapet. Det finns skäl som talar för att alla partier ska få sitta med vid möten i kommunstyrelsen och nämnderna, inte minst demokra- tiska. Den som står utanför saknar möjligheter att påverka i lika hög grad som andra partier. Informationen hålls i en liten krets, övriga partier får ofta inte reda på något förrän full- mäktige. Här hävdar dock många kommunpolitiker att det är viktigt att hålla just de främlingsfientliga partierna borta, att det inte ska ha något att säga till om därför att de företräder en in- human linje som bör motarbetas med alla medel. Om man även låter populisterna yttra sig i kommunstyrelse och nämnder kan man ibland förhindra onödiga och långdragna diskussioner vid fullmäktige. Missförstånd kan undanröjas genom att ge informationen på ett tidigt stadium. Så resonerade man i när man släppte in i kommunstyrelsen. Samma tanke ligger bakom att alla partier får närvara vid samtliga möten i , även Eslövspartiet som i övrigt hålls utanför alla politiska allianser. I pågår ett försöka att hantera de lokala populis- terna på ett nytt sätt som i korthet kan beskrivas som lyft fram och se om de bleknar i ljuset. , , har suttit med i kommunstyrelsen ända sedan partiet först kom in 1991. Han menar att man tidigare hade samma strategi som i de flesta andra kommuner: att försöka tiga ihjäl partiet. Men Fram- stegspartiet fördubblades och fick fyra mandat i det senaste valet, vilket gav anledning till självrannsakan. bjuds in till samtal och diskussioner, och partiet har även fått ta plats i kommunstyrelsen. Den nya linjen går ut på att tvinga företrädarna att ta ställning i alla frågor; i stort som smått. Tanken är att få ner debatten på en mer odramatisk nivå där populisterna inte har möjlighet att segla ovan- på och exploatera missnöje i varje fråga. Enligt tjänar populisterna i själva verkat på sitt utanförskap. Men om de i stället tvingas delta i dagspolitiken med soptaxor, åldringsvård och tämligen odramatiska frågor kanske de får svårare att vara lika kategoriska. –Det här är ingenting vi beslutat utan mer något som växt fram. försöker vi behandla dem som ett parti som alla andra. Även bemötandet har förändrats från utfrysning till konfronta- tion: –Förra mandatperioden satt vi tysta när de sa något, vi lät dem hållas. kräver vi svar och besked om hur de menar och hur de har tänkt sig att genomföra sina förslag. –Deras förslag är ofta fullständigt vrickade och omöjliga att genomföra av lagliga, ekonomiska och andra skäl. De väljer att bortse från allt. vill vi att de motiverar sig. hoppas att denna strategi ska leda till att det politiska arbetet framstår som mindre glamoröst. Han hoppas också att väljarna får upp ögonen för hur ihåliga förslag är. Framtiden får utvisa om man lyckas eller ej. De populistiska och främlingsfientliga partierna har gått framåt, men bilden är inte entydig. I vissa kommuner var de starkare och . Den här typen av partier finns framför allt i där de är representerade i varannan kommun. Här har också de nationalis- tiska () sitt starkaste fäste. För nationalistiska partier som SD har invandringsfrågan en stor betydelse eftersom de strävar mot ett etniskt homogent sam- hälle styrt av svenska normer och värderingar. De populistiska partierna tog upp frågan på ett senare stadium men kan uttrycka i princip samma uppfattningar som SD. I regel är de dock mer benägna att diskutera den ekonomiska sidan av invandringen, att flyktingar kostar pengar och att detta drabbar svenskar. BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... Det finns inga enhetliga drag som förbinder de kommuner där främlingsfientliga partier växt sig starka. Den enda gemensamma nämnaren är att många finns i . Också deras sätt att agera skiljer sig. Populisterna kan vara slipade politiker som kanske tidigare suttit för andra partier, bjuds de också in att samverka med framförallt de borgerliga partierna (det förekommer dock samarbete även med socialdemokraterna). I andra kommuner vårdar populisterna sin ställning som provokatörer och gör få ansträngningar att gå in i det politiska systemet. SD:s representanter är mer isolerade och har dessutom ofta färre mandat att luta sig emot i sina respektive kommuner. De håller dock på att lära sig att hantera det politiska systemet och många av dem som valts in i är påfallande ambitiösa när det gäller att producera motioner och göra inlägg. Bemötandet kan sammanfattas på följande vis: isolering, kon- frontation eller bjuda in till samarbete. SD:s representanter blir i regel utfrysta. Populisternas representanter blir anmärkningsvärt nog ofta accepterade. Isolering drabbar i regel partier med få mandat medan större bjuds in till samarbete. Detta gäller oavsett om partiet i fråga uttrycker extrema uppfattningar i flykting- och invandringsfrågan. Det bör dock sägas att det finns få, om något, exempel på att de drivit igenom förslag som rör just flyktingfrågan. Där sätter de etablerade partierna en tydlig gräns för samarbetet. Det finns kommuner som motsatt sig flyktingmottagandet, men detta har drivits igenom av de etablerade partierna, ett exempel är där helt dominerar politiken. Man kan diskutera vilken metod som är mest effektiv. Isolering tycks inte alltid fungera, partierna hittar egna vägar att få uppmärksamhet och nå ut, och spelar ibland på det faktum att de förtrycks av ett etablerat system. Att acceptera partierna är att ge dem legitimitet. förrycks deras möjligheter att ställa sig vid sidan av och vinna poäng genom att häckla andra partier. De kanske med tiden urvattnas till ett vanligt, grått och inte så spännande alternativ. Att konfrontera främlingsfientliga grupper kan handla om allt från rent fysiska angrepp till ett kraftfullt verbalt ifrågasättande. Våld förekommer i stort sett bara inom militanta antirasistiska grupper, dessa är i regel marginella och vinner sällan stöd hos kommuninvånarna. Man kan befara att deras aktioner får mer fred- ligt sinnade personer att inte våga gå ut och ta ställning. Det verbala mötet är en än så länga ganska oprövad metod. Många menar att den är förkastlig eftersom man inte ska ge främ- lingsfientliga grupper möjlighet att sprida sitt budskap, de ska bara motarbetas. Men en sådan gräns blir svår att hålla när de främlings- fientliga grupperna blir en del av systemet, t.ex. genom att de röstats in i våra folkvalda församlingar. Det är dessutom inte olagligt att uttrycka kritiska åsikter om flyktingpolitiken, så länge man undviker att yttra sig negativt om individer och grupper. Det verbala mötet kräver kunskap. Man måste veta vad som är de svaga punkterna i de främlingsfientliga gruppernas resonemang. Även om man vinner diskussionen är det inte säkert att åhörarna ser det på samma sätt. Flyktingfientlighet är en djupt rotad känsla som inte alltid går att åsidosätta med logiska argument. vore det fel att inte försöka, det kan ju finnas en del av de som lyssnar som trots allt håller en dörr öppen för tvekan och ifråga- sättande. En total tystnad innebär att främlingsfientliga grupper får stå oemotsagda. Detta kan ge människor intryck av att deras propa- ganda verkligen innehåller någonting väsentligt, och att ingen vågar ta debatten. Kanske är det trots allt bättre att ta chansen att visa hur mycket av argumentationen som inte håller vid närmare påseende. (Denna text ingår i , demokrati som gavs ut i LO:s demokratiprojekt i serien Folket styr) Invandringsfrågan intar en särskild position i den populistiska propagandan. Det finns därför anledning att redovisa några av de BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... viktigaste myterna kring denna fråga, och berätta hur det verkligen förhåller sig. De åsikter som redovisas nedan förekommer inte bara hos populistiska partier utan är vanliga även bland andra debattörer som vill minska flyktingmottagandet. Myt: De som kommer hit är inte riktiga flyktingar. Verklighet: Det finns en utbredd föreställning att de som flyr gör det enbart av ekonomiska skäl. Men även om sådana motiv finns med i bilden så måste det också finnas andra skäl för att någon ska beviljas asyl i vårt land. I själva verket är kraven för att få stanna så höga att kritiken snarare borde riktas mot att vi faktiskt skickar tillbaks människor som riskerar våld och förföljelser om de åter- vänder. Ofta framförs åsikten att vi bara borde ta emot flyktingar enligt . Detta är ett avtal som underteck- nat och som innebär att vi ska ta emot en viss mängd flyktingar som uppfyller kraven att de ska hysa välgrundad fruktan för förföljelse på grund av politiska, religiösa eller etniska skäl. Men de flesta som flyr är inte personligen förföljda utan vill undkomma krig eller inbördeskrig. Dessa kan ha mycket goda skäl för att få asyl, och i praktiken är det av dem som får uppehållstillstånd i som kvotflyktingar. Myt: Vi är utsatta för en massinvasion av främlingar som hotar att ta över vårt samhälle. Verklighet: I själva verket har antalet flyktingar som söker asyl minskat drastiskt . Detta beror på ändrade regler, att vi infört visumtvång för nya länder samt att situationen stabiliserats i områden från vilka vi tidigare tog emot stora mängder av flykting- ar, exempelvis länderna på . Myt: Vi borde hjälpa flyktingarna i deras hemländer i stället för att ta emot dem i vårt land. Verklighet: En del av den internationella hjälpen till flyktingar sker just i närområden, men detta handlar främst om att undsätta människor efter katastrofer av olika slag. All sådan hjälp kan dock inte ske i närområdena, bland annat för att det ibland är politiskt instabilt även i länderna kring. Dessutom är det inte säkert att hjälpen blir billigare för att den är närmare, det kostar stora summor att hålla säkerheten och bekosta mat, bostäder och annat i ett område som befinner sig i krig eller som är mycket oroligt av andra skäl. Myt: Vi borde satsa på svenska barn och pensionärer först, innan vi har råd med flyktingarna. Verklighet: Svenska barn och pensionärer kostar betydligt mer än flyktingarna, bland annat eftersom de är så många fler. Den svenska välfärden är ingenting som ägs av svenskarna, den är en produkt av många människors arbete, även invandrarnas. importerade vi arbetskraft eftersom de svenska industrierna behövde expandera, och så länge arbetslösheten var låg kunde de flesta som kom arbeta och betala skatt. är fortfarande ett rikt land i en lugn och stabil del av världen. Flyktingpolitiken är något vi måste ha råd med, vi kan inte ställa kostnader för barnomsorg och höftledsoperationer mot att vi tar emot människor från andra länder som flyr för sitt liv. Det ena är inte mindre viktigt än det andra. Myt: Vi borde hjälpa flyktingarna att återvända. Verklighet: Många flyktingar återvänder redan nu av egen fri vilja, ungefär hälften gör det och cirka en tredjedel . En förutsättning för att någon ska kunna återvända är dock att läget i landet har stabiliserats. Om detta tar är det möjligt att flyktingen hunnit rota sig i och fått barn som hunnit växa upp. Det är knappast svårt att förstå att många tvekar att vända hem igen i exil. får många flyktingar stöd och hjälp för att kunna återvända. Sådana ansträngningar har intensifierats eftersom så många flyktingar numera går arbetslösa vilket gör att de har svårt att finna sig till rätta. Det handlar dock inte om att övertyga någon om att återvända utan snarare att stödja den som vill men inte har resurser att själv klara av det. BEMÖTANDE AV FRÄMLINGSFIENTLIGA OCH POPULISTISKA PARTIER ... Myt: Flyktingar som begår brott ska vi inte dalta med, de bör utvisas genast. Verklighet: utvisas den som inte är svensk medborgare och som begår brott. Den som redan har fått medborgarskap har inget annat land att återvända till, han straffas enligt de lagar och regler som gäller andra svenska medborgare. Det är sant att invandrare begår fler brott än infödda svenskar, men skillnaden är betydligt mindre än många föreställer sig. När- mare nio av tio invandrare lagförs aldrig för några brott. Att an- delen kriminella invandrare är högre beror inte på att vissa kulturer främjar brottslighet. I stället är det sannolikt en följd av att in- vandrare stöts ut ur samhället, har högre arbetslöshet, sämre eko- nomi och inte samma möjligheter till ett gott liv. är frilansjournalist och författare till flera böcker och rapporter om nazism och högerextremism (bl.a. för ). Hon har arbetat med olika former av media, TV, radio och tidningar, och bl.a. varit knuten till samhälls- programmen Kalla fakta och Striptease. Svensk högerpopulism i franskt ljus I frågar mig alla förskräckt om vad som egentligen pågår i . Ett mord på en fackföreningsaktivist, en bilbomb mot en journalist, ett varningsskott mot en annan, vardagsvåld mot in- vandrare och homosexuella ingår inte i den franska bilden av det frigjorda och demokratiska . Terrorvåldet på riktar sig i allmänhet mot byggnader och inte människor. Attentat mot människor hör i mest hemma i de olika maffior som, framför allt i , av lång tradition grasserar och bekämpar varandra. I fick Nationella Fronten, då partiet var som starkast, av rösterna och styrde fyra städer. Men ytterst få gäng har dragit runt på några gator i och misshandlat invandrare. Flyktingförläggningar har inte stuckits i brand som i och i . Och det materialistiska nyttighetstänkande som bland annat låg bakom de nordiska och tyska tvångssterilise- ringarna, och krav på hundraprocentig beläggning på vissa stadsteatrar finns inte här – annat än i högerextrema kretsar. I går det att spåra trådarna från dagens nationalistiska och högerextrema grupper till motståndarna till Franska revolu- tionen. Och, för övrigt bakåt, till förespråkare och motståndare till Upplysningstidens filosofer, som strävade efter att ersätta tron SVENSK HÖGERPOPULISM I FRANSKT LJUS Ungefär samma falanger återfinns i Dreyfusaffären i slutet av , då en judisk kapten utsågs till syndabock för spioneri för att den skyldige, en adlig officer, skulle skyddas, lik- som aristokratins och arméns anseende. Konvenansen och för- svaret för en orubblig ordning stod mot rättvisan och den nya tidens regler som hade gjort det möjligt även för franska judar att göra militär karriär. Under var inte alla fransmän aktiva i mot- ståndsrörelsen. Liksom i övriga har pinsamma och undan- gömda sanningar om graden av medlöperi dragits fram i ljuset i . utgjorde ytterligare en vattendelare mellan försvarare av kolonia- la storhet och idén om den franska civilisationens högre rätt än de algeriska frihetssträvandena å ena sidan och å den andra en insikt om att världen inte är statisk utan stadd i ständig rörelse. För- hållanden förändras; tidigare lösningar fungerar således inte i nu- läget. Slutligen, under student- och arbetarrevolten kom återigen hårda motsättningar . Liksom uppstod även våldsamma högerextrema terrorgrupper. Sammanstötningar förekom på vissa universitet. I hände det att hetlevrade meningsmotståndare kom beväpnade till i och sköt på varandra. Kravallpolisen slog be- sinnigslöst på demonstranter och sköt tårgaspatroner rakt in i hopen i stället för i luften och flera svåra skador och döds- fall inträffade. Fascister utrustade med järnrör gick dessutom lös på deltagare i demonstrationer eller genomförde regelrätta attacker på olika platser. Nationella Fronten har emellertid bara blivit förknippad med några få allvarliga våldsdåd utförda av några närstående skinheads och en hårdför affischklistrare inför valkampanjen i Vitrolles . Partiet har vinnlagt sig om att framstå som välstädat och för- troendeingivande, eftersom väljarunderlaget bland råkurrar inte räcker för en seger. Även städade småborgare måste fångas in, och dessa, anser Frontens propagandamakare, avskyr stökighet och våld. Genomgående har de mest extrema bakåtsträvarna vuxit sig starkast stadda i förändring. är osäkerheten inför vad den Europeiska unionen kan komma att medföra en drivkraft för den franska högerextrema vurmen, liksom nya mark- nadsekonomiska direktiv som hotar att rucka på den sociala trygg- het som hunnit bli en självklarhet sedan den byggts upp efter kriget. Kombinerat med en oroande arbetslöshet, ökande klyftor i samhället och frånvaro av framtidstro hos många växte ett behov av att få någonting att tro på. var den mest karismatiske talaren av de missnöjespolitiker som försökte samla de spridda skockarna av oroliga. I stället för att bara klanka på höga skatter och för många invandrare erbjöd han också ideal: drömmen om det orubbliga , återupprättandet av folks instinktiva uppfattning av rättvisa, lag, ordning och moral, samt småfolkets seger över ut- sugarna. Hans tal tog sig ofta uttryck av uppeggande predikningar. De mest befängda och motsägelsefulla politiska förslag svaldes med extatiska hurrarop. Tron tog överhanden över vetandet, känslan över förnuftet. Men utan andras fingrar i spelet hade Le Pen aldrig kunnat växa sig starkare än den marginella gaphals han var då han under sina första som partiledare för endast lyckades få mellan 0,74 och ett par procents väljares röster. De korsikanska kornas frihetslängtan Det som sedan följde är ett exempel på de grundläggande skillna- der som finns mellan och . En av mina franska vänners favorithistorier från , som jag blir ombedd att berätta för varje nykomling, är den om de korsikanska korna. I en svensk tidning fanns en trevlig reseglimt från . Den svenska skribenten hade lagt märke till att kor promenerade längs landsvägarna och på fälten utan att vara in- hägnade. Hon hade frågat en korsikansk flicka varför. Flickan hade svarat att Här på älskar vi friheten, så vi vill inte ens SVENSK HÖGERPOPULISM I FRANSKT LJUS stänga in våra kor. Det tyckte svenskan var så tjusigt och som att sätta fingret på själva den korsikanska självständighetslängtan. Mina franska vänner, och särskilt de korsikanska förstås, skrattar varje gång så de kiknar. För i själva verket går korna lösa därför att de har flera ägare som var och en uppger att de äger så och så många kor och för detta uppbär jordbruksstöd från EU. I satirtidningen fanns en teckning på en överkörd ko med en panikslagen korsikan bredvid, som just klivit ur sin bil och utbrister: Djäklar, jag har kört ihjäl , , , och kossa! Den franska tillvaron är flerbottnad och invecklad i jämförelse med den svenska. Inte mycket är som det ser ut vid en första anblick. Man säger inte vad man tänker och tänker inte vad man säger. Man säger vad som är lämpligt för den effekt man önskar uppnå. Följaktligen förväntar sig ingen att en politiker ska tala sanning. Den andra svenska företeelsen, förutom troskyldigheten, som mina franska vänner är speciellt roade av, är den svenska försäk- ringskassan. Att en anställd kan sjukskriva sig själv i utan ett läkarintyg är mycket komiskt i franska ögon. I , på- står mina vänner, skulle alltför många sjukskriva sig oavbrutet. Tillvaron går på det privata planet i stor utsträckning ut på att fixa till det för sig så gott det går. Själva smartheten är en nationalsport. För många är moraliska aspekter på detta trixande mycket främmande, förutom för de mycket väluppfostrade, som trots allt finns. Allt måste alltså regleras och övervakas in absurdum, därav den franska byråkratin. Denna trixaranda är följaktligen betydligt mer utvecklad även inom exempelvis det politiska livet än i . Den politiska vardagen är fylld av manövrar, utspel, kryptiska uttalanden, symboliska gester, allianser och skilsmässor, som de franska medierna och befolkningen har fullt upp med att försöka de- schiffrera. Glappet mellan det politiska budskapet och verk- ligheten kan vara bråddjup. En socialistisk politiker som predikar rättvisa åt alla kan visa sig lika korrumperad som en konservativ som framhåller att alla bör vara sin egen lyckas smed.