sou · GNB325 · 2000-01-01 00:00:00 — Särskilda åtgärder skall vidtas för säsongarbetare, tillfällighetsarbetare och migrerande arbetare inom jordbruk och annan verksamhet. Arbetstagare skall skyddas från arbetsförhållanden som äventyrar deras hälsa, i synnerhet genom exponering för bekämpningsmedel eller andra giftiga ämnen. Åtgärder skall också vidtas för att förhindra att arbetstagare som tillhör dessa folk inte utsätts för tvångsrekrytering, innefattande tvångsarbete och andra former av arbete för återbetalning av skuld. Sysselsättning och anställningsvillkor 213 Detta är problem som berör åtskilliga miljoner av världens urbefolkningar. Slutligen skall speciella åtgärder vidtas för att säker- ställa lika behandling och lika möjligheter i arbetet, för män och kvinnor. Vad gäller urbefolkningens kvinnor finns det en speciell bestämmelser som skyddar dem mot sexuella trakasserier. Punkten 1 i konventionens artikel 20 föreskriver särskilda åtgärder för ett effektivt skydd med avseende på sysselsättning och anställnings- villkor. Av 2 kap. 15 § RF följer att svenska författningsregler inte får innebära att någon medborgare missgynnas därför att han eller hon på grund av etniskt ursprung tillhör en minoritet. Det finns ett fullgott skydd genom den lagstiftning som gäller för arbetstagare i allmänhet. Lagen (1982:80) om anställningsskydd ger ett skydd för i princip alla arbetstagare, även för berörda folk. Reglerna om arbetstid, semester och ledighet som finns i arbetstidslagen (1982:673), semesterlagen (1977:480) respektive ett flertal olika ledighetslagar, t.ex. föräldra- ledighetslagen (1995:584) innebär också skydd för anställningsvillkoren och gäller för arbetstagare i allmänhet. Medbestämmandelagen (1976:580) med dess regler om föreningsrätt, förhandlingsrätt och kollektivavtal gäller också för arbetstagare i allmänhet. Vad gäller punkt 2 i artikel 20, hinder mot diskriminering i fråga om arbete etc. finns regler i lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering. Regeringen har lagt fram en proposition (1997/98:177) som innehåller förslag till en ny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Lagen trädde i kraft . Den nya lagens tillämpningsområde omfattar både direkt och indirekt diskriminering och föreslås gälla oberoende av diskriminerande avsikt hos en arbetsgivare. Förutom ett bestående anställningsförhållande omfattar lagen hela rekryteringsförfarandet, vilket innebär att även en arbetssökande kan göra lagen gällande. Det gäller också om ett anställningsbeslut inte har fattats. Lagen innehåller vidare en skyldighet för arbetsgivare att vidta aktiva åtgärder för att främja etnisk mångfald i arbetslivet. Målet med att föra in krav på aktiva åtgärder är att föra in ett mångfaldstänkande hos arbetsgivare, arbetstagarorganisationer och enskilda arbetstagare vilket i sin tur kan bidra till att den etniska mångfalden i samhället avspeglas i arbetslivet och att arbetsgivaren i högre utsträckning än skall se de fördelar som etnisk mångfald kan ge och ta tillvara erfarenheter och kompetens oberoende av etnisk bakgrund. För den enskilde kan ett mångfaldstänkande innebära möjlighet till anställning samt att hans eller 214 Sysselsättning och anställningsvillkor hennes kompetens utnyttjas bättre. Tillsynen av lagens efterlevnad ligger på Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och . När det gäller andra arbetsrelaterade förmåner såsom arbetslös- hetsersättning så gäller samma skydd för berörda folk som för andra arbetstagare, i den mån de formellt sett utgörs av arbetstagare. Renägare som också bedriver renskötsel, jämställs med jordbrukare och kategoriseras därmed som företagare. Före fanns ingen arbetslöshetskassa för jordbrukare/renägare. De kunde enbart få kontant arbetsmarknadsunderstöd om de lade ner sin verksamhet. Från finns en ny arbetslöshetskassa (ALFA) till vilken även jordbrukare/renägare kan ansluta sig och få en inkomstrelaterad ersättning om de lagt ned sin verksamhet. utvidgade Småföretagarnas arbetslöshetskassa och Svenska Handels och Arbets- givarnas arbetslöshetskassa sina verksamhetsområden till att även omfatta jordbruk respektive jordbruk/skogsbruk/jakt. I och med det anses också samer/renägare ha möjlighet att ansöka om medlemskap i dessa arbetslöshetskassor. Vad avser arbetsmiljö och arbetarskydd gäller arbetsmiljölagen (1977:1160) i princip varje verksamhet i vilken arbetstagare utför arbete för arbetsgivares räkning. Därutöver gäller arbetsmiljölagen i vissa delar även i utbildning, vård i anstalt m.m. Lagen föreskriver vidare vissa skyldigheter även för ensamföretagare. Bestämmelserna gäller för alla utan åtskillnad. Beträffande föreningsfrihet och rätt att sluta kollektivavtal gäller grundlagens bestämmelser om föreningsfrihet i 2 kap. 1 § punkt 5 RF samt medbestämmandelagen om kollektivavtal. Beträffande punkt 3 och skyldighet att vidta åtgärder för att säkerställa samma skydd för säsongsarbetare och tillfällighetsarbetare som andra arbetstagare inom sektorn i fråga, gäller de bestämmelser som tidigare angivits under punkt 1. Lagen om anställningsskydd ger ett skydd även för tillfällighetsarbetare. Beträffande kravet att säkerställa fullständig information om rättigheterna enligt arbetslagstiftningen konstaterar jag att någon särskild myndighet med heltäckande informationsskyldighet gentemot arbetstagare inte finns. En skyldighet att informera om gällande regler finns emellertid för olika myndigheter, t.ex. informerar Arbetarskyddsstyrelsen om arbetstidsregler och Ombudsmannen mot etnisk diskriminering om rättigheterna enligt lagen mot etnisk diskriminering. Kollektivavtalsparterna brukar också svara för viss information av detta slag. Punkten 3 i artikel 20 gäller också arbetsförhållanden som äventyrar folkens hälsa, i synnerhet genom exponering för bekämpningsmedel och andra giftiga ämnen. Arbetsmiljölagens ändamål är att förebygga ohälsa Sysselsättning och anställningsvillkor 215 och olycksfall i arbetet samt även i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Lagens krav på arbetsmiljöns beskaffenhet omfattar samtliga förhållanden som har betydelse för arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Kraven omfattar bl.a. användningen av bekämpningsmedel och andra kemiska ämnen som kan föranleda ohälsa eller olycksfall (s.k. farliga ämnen). Under samma punkt talas även om tvångsarbete, lika behandling och möjligheter i arbetet för män och kvinnor samt skydd mot sexuella trakasserier. I tillåts inte tvångsarbete. Särskilda regler om löneskydd reglerar rätten för en arbetstagare att erhålla lön för arbete även om han har en skuld som skall återbetalas. Lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt reglerar förhållandet då arbetsgivaren vill reglera en fordran han har på arbetstagaren. har ratificerat konvention nr. 29 och 105 om tvångsarbete. Kraven på lika möjligheter och behandling uppfylls genom jämställdhetslagen (1991:433), som har till ändamål att främja jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Lagen innehåller såväl förbud mot diskriminering på grund av kön som förbud mot sexuella trakasserier. I båda fallen kan skadestånd och andra påföljder komma ifråga för den arbetsgivare som bryter mot förbuden. Lagen ålägger också arbetsgivaren att aktivt driva ett målinriktat jämställdhetsarbete. Arbetsgivaren är bl.a. skyldig att upprätta en jämställdhetsplan för sin arbetsplats. () utövar tillsyn över lagens efterlevnad. Artikel 20 innehåller i punkt 4 en bestämmelse som innebär att särskild uppmärksamhet skall ägnas upprättandet av lämplig yrkesin- spektion inom områden där arbetstagare som tillhör berörda folk utför lönearbete, i syfte att säkerställa efterlevnaden av bestämmelserna i denna del av konventionen. När det gäller stora delar av den allmänna arbetsrätten finns det inte någon tillsynsmyndighet eller liknande, utan det ansvaret vilar närmast på arbetsmarknadens parter. Tillsynen av efterlevnaden av arbetsmiljö- lagen och med stöd av lagen meddelade föreskrifter utövas på regional nivå av under den centrala myndigheten skyddsstyrelsens överinseende och ledning. tillsyn är inte begränsad såvitt avser de grupper som omfattas av lagstiftningen. tillsyn omfattar dessutom även efterlevnaden av arbetstidslagstiftningen och inom arbetsmiljöområdet kemikalie- lagstiftningen. 216 Sysselsättning och anställningsvillkor Den lagstiftning som gäller för arbetstagare i allmänhet innehåller ett skydd för alla arbetstagare inklusive samerna. Grundlagen innehåller bestämmelser om föreningsfrihet, diskriminerings- och jämställdhets- lagarna ger ett skydd mot otillbörlig särbehandling och trakasserier. Någon central tillsynsmyndighet finns inte men däremot ett antal statliga myndigheter med tillsyns- och informationsansvar inom respektive ansvarsområde. Jag gör mot den bakgrund den bedömningen att det ej föreligger någon bristande överensstämmelse mellan svensk lagstiftning och konventionen i denna del. 11Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri, artikel 21–23 Min bedömning: Jag bedömer att uppfyller kraven i artiklarna 21–23 med gällande svenska bestämmelser. När det gäller artikel 23 anser jag emellertid att samerna måste ges en rätt att upplåta sin rätt till jakt och fiske. En sådan möjlighet skulle kunna bidra till deras ekonomiska självständighet och utveckling på det sätt som artikeln föreskriver. Medlemmar av berörda folk skall åtnjuta minst samma möjligheter som andra medborgare i fråga om åtgärder för yrkesutbildning. Konventionen kräver i artikel 21 att medlemmar av berörda folk skall åtnjuta minst samma möjligheter som andra medborgare i fråga om åtgärder för yrkesutbildning. Den svenska arbetsmarknadspolitiken har en viktig fördelningspolitisk uppgift att stödja personer som har särskilda svårigheter på arbetsmark- naden. () uppgifter innefattar bl.a. en rad olika arbetsförberedande åtgärder i form av platsförmedling, vägledning, utbildning, yrkesinriktad rehabilitering samt sysselsättningsskapande åtgärder. Inriktningen framgår av förordningen (1987:405) om den 218 Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri arbetsmarknadspolitiska verksamheten och förordningen (1988:1139) med instruktion för . Samerna har rätt till yrkesutbildning på samma villkor som andra, som är bosatta i . Jag gör bedömningen att uppfyller kravet i artikel 21. 1.Åtgärder skall vidtas för att främja frivilligt deltagande av medlemmar av berörda folk i yrkesutbildningsprogram med allmän tillämpning. 2.När befintliga program för yrkesutbildning med allmän tillämpning inte tillgodoser de berörda folkens särskilda behov, skall regeringarna, under medverkan av dessa folk, garantera att särskilda utbildnings- program och utbildningsmöjligheter tillhandahålls. 3.De särskilda yrkesutbildningsprogrammen skall grundas på de berörda folkens ekonomiska förhållanden, sociala och kulturella villkor samt praktiska behov. Undersökningar som utförs i detta sammanhang skall ske i samarbete med dessa folk, vilka skall konsulteras angående programmens organisation och genomförande. Där så är möjligt skall dessa folk successivt åta sig genomförandet av sådana särskilda yrkesutbildningsprogram, om de beslutar detta. Enligt artikel 22 skall åtgärder vidtas för att främja frivilligt deltagande i yrkesutbildningsprogram med allmän inriktning. Det krävs också att regeringarna garanterar att särskilda utbildningsprogram tillhandahålls när befintliga program inte tillgodoser de särskilda behov som ursprungsfolken har. Yrkesutbildningsprogrammen skall grundas på folkens ekonomiska förhållanden, sociala och kulturella villkor samt praktiska behov. Om ursprungsfolken så vill skall de också ha möjlighet Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri 219 att åta sig ansvaret för organisationen och genomförandet av sådana program. Några särskilda åtgärder för att främja samers deltagande i yrkesut- bildning vidtas inte. Emellertid främjas deras deltagande i yrkesutbild- ning genom generella åtgärder. Enligt läroplanen för det obligatoriska skolväsendet skall den personal som svarar för studie- och yrkes- orientering informera och vägleda eleverna inför den fortsatta utbildningen och yrkesvalet. Yrkesutbildning för ungdomar sker till största delen inom gymnasieskolan. Enligt 5 kap. 4 § skollagen (1985:1100) skall varje kommun informera ungdomarna i kommunen om gymnasieskolans olika utbildningar. Vuxna kan få yrkesutbildning inom den kommunala vuxenutbildningen. Enligt 11 kap. 18 § skollagen skall varje kommun informera om möjligheterna till sådan utbildning och verka för att vuxna deltar i utbildningen. De förordningar som reglerar arbetsmarknadsutbildning och de förmåner som kan utgå i detta sammanhang innehåller inte några särbestämmelser för någon etnisk grupp. I förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning framgår att denna åtgärd kan beviljas om personer är eller riskerar att bli arbetslösa och söker arbete genom arbetsförmedlingen. , (AMS), ger ut särskilda föreskrifter och råd för tillämpningen av författningarna och för arbetet i övrigt ute på länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingar och arbetsmark- nadsinstitut. Detta innebär att de som tillämpar reglerna ofta måste göra egna bedömningar ute i den lokala eller regionala organisationen. De särskilda behov av utbildningsprogram som omtalas under punkten 2 är framför allt slöjdutbildning och utbildning för renskötare. Samerna har traditionellt ägnat sig åt dessa verksamheter. Den samiska slöjden och rennäringen utgör väsentliga och levande delar av de samiska kulturyttringarna och viktiga delar av det samiska kulturarvet. Samernas folkhögskola i har en tvåårig utbildning i sameslöjd med möjlighet till fördjupningsår. och folkhögskolan arbetar för att denna utbildning skall bli en konstnärlig programutbildning med inriktning på högre utbildning i sameslöjd (doudjiutbildning), som avslutas med en konstnärlig högskoleexamen. Samernas folkhögskola hade tidigare en renskötarutbildning men på grund av lågt deltagande har man tvingats lägga ner utbildningen. Vid intresse finns dock en möjlighet att återuppta utbildningslinjen. Rennäringsutbildningen bedrivs nu i form av kortkurser. Skolan har också en ekologlinje, en samisk språk- och kulturlinje och en samisk skinnkonfektionslinje. 220 Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri verksam och leds av en stiftelse med , och kommun som huvudman. Skolan har också korta kurser i samiska ämnen med samer som målgrupp. Samernas folkhögskola samarbetar med den samiska högskolan i i samt och Kautekeino kommuner om en samisk teaterutbildning. Målet är att utbilda professionella samiska skådespelare. Studenterna ska lära att uttrycka sig på nord-, luleå- och sydsamiska som de behärskar jojk- och berättartradition. Samernas folkhögskola erhåller i statsbidrag. Detta utgör av skolans totala inkomster. Medel erhålls även från kommun, och . Skolan bestämmer själv organisation och innehåll. är huvudman och utser styrelse för skolan som har ansvaret för verksamheten och dess förvaltning. Det görs även insatser på kommunal- och regionalplanet för att öka kunnandet i renskötselföretagen. Kurserna inriktas bl.a. på företags- ekonomi och informationsteknik. Utbildningsinsatserna finansieras till stor del av EG:s strukturfondsprogram. Mot bakgrund av den utbildning som sker vid Samernas folkhögskola i , skolans självständiga ställning samt det statliga stöd som ges till skolan anser jag att kraven i artikel 22 är uppfyllda för svensk del. Traditionell verksamhet och hantverk Hantverk, landsbygdsindustri och gemenskapsbaserad tillverkning och självhushållning samt de berörda folkens traditionella verksam- heter, t.ex. jakt, fiske, fångst och insamlande, skall erkännas såsom viktiga faktorer för bevarandet av deras kulturer och för deras ekonomiska självständighet och utveckling. Regeringarna skall, under medverkan av dessa folk och närhelst det är lämpligt, säkerställa att sådana verksamheter stärks och främjas. Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri 221 På begäran av berörda folk skall lämpligt tekniskt och finansiellt bistånd tillhandahållas, där så är möjligt, med beaktande av dessa folks traditionella teknik och kulturella särdrag, liksom betydelsen av en varaktig och rättvis utveckling. För att skydda ursprungsfolkens traditionella ekonomier och livsstil skall, enligt ILO-guiden, hantverk, landsbygdsindustri och gemen- skapsbaserad tillverkning och självhushållning samt traditionella verksamheter såsom jakt, fiske, fångst och insamlande erkännas som viktiga faktorer för bevarandet av deras kultur, ekonomiska självständighet och utveckling. Jag har i kapitel 7 redogjort för samernas rätt att utöva sina traditionella verksamheter renbete, jakt, fiske och slöjd enligt rennäringslagen. I artikel 23 talas bl.a. om traditionell verksamhet och hantverk. För samernas del handlar det framför allt om rennäring och sameslöjd. Dessa båda näringar är erkända som viktiga element i den samiska kulturen och för bevarandet och utvecklingen av denna kultur (se prop. 1992/93:32). Jag har i kapitel 4 redogjort för stödet till rennäringen. För sameslöjdens fortlevnad och utveckling har en särskild same- slöjdorganisation . Detta organ, , bildades och har till ändamål att utveckla slöjden som näringsgren. Stiftelsen erhåller statsbidrag med ca från anslagspost, bidrag till samisk kultur. Elever i sameskolan och integrerad undervisning får särskild undervisning i sameslöjd, vilket främjar och stärker det samiska hantverket. Av rennäringspolitiska kommitténs direktiv (dir. 1997:102) framgår dessutom att kommittén skall utreda förutsättningarna för en utvidgning av samebyns verksamhetsområde för att ge förbättrade förutsättningar för samerna att överleva som ett folk med egen näring och kultur. 222 Yrkesutbildning, hantverk och landsbygdsindustri Jag gör bedömningen att i stort uppfyller kraven i artikel 23 eftersom bl.a. rennäringen och sameslöjden är erkända som viktiga faktorer för bevarandet av den samiska kulturen och dess utveckling. Av detta skäl utgår statsbidrag för att stärka och främja verksamheterna. För att samerna skall kunna bevara sin ekonomiska självständighet och utveckling, är det dock nödvändigt att skydda deras renskötsel och rätt till jakten och fisket mot inskränkningar. Detta har jag närmare behandlat i kapitel 7. Jag har i detta kapitel också föreslagit att samerna skall ha en rätt att upplåta sin rätt till jakt och fiske. En sådan möjlighet för samerna skulle också kunna bidra till deras ekonomiska själv- ständighet och utveckling i enlighet med vad artikeln föreskriver. Detta framgår för övrigt av rapport 1998:8. 12Social trygghet och hälso- och sjukvård, artikel 24 och 25 Min bedömning: Jag bedömer att uppfyller kravet i artikel 24 med gällande svenska bestämmelser. När det gäller artikel 25 bör regeringen uppta överläggningar med landstingsförbundet respektive kommunförbundet i syfte att förmå den lokala hälso- och sjukvården i de delar av landet där flest samer bor, att planera sin verksamhet i samråd med utifrån de behov som finns hos den samiska befolkningen. System för social trygghet skall successivt utsträckas till att omfatta berörda folk och tillämpas utan diskriminering mot dem. Enligt artikel 24 skall de sociala trygghetssystemen successivt utsträckas till att omfatta berörda folk. Socialtjänstlagen (1989:620) reglerar skyldighet gentemot kommuninnevånarna och enskildas rätt till biståndsinsatser av olika slag. Kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Enligt lagen skall främja människors ekonomiska och sociala trygghet. Verksamheten skall bygga på respekt för människor självbestämmande och integritet. De som inte själva kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda 224 Social trygghet och hälso- och sjukvård på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning och för sin livsföring i övrigt. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade bygger på bosättningsbegreppet. Det är den kommun eller det landsting inom vilken man är bosatt som är skyldig att tillhandahålla de rättigheter som lagen stadgar. Lagen (1962:381) om allmän försäkring reglerar frågor om sjukförsäkring, folkpensionering och försäkring för tilläggspension. Försäkrade är personer som är bosatta i . Lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring omfattar personer som förvärvsarbetar i verksamhet här i riket. Bidrag enligt olika författningar (barnbidrag, bostadsbidrag, under- hållsstöd etc.) har samtliga bosättningsbegreppet som grund. Jag gör bedömningen att uppfyller kraven i artikel 24. Svensk lagstiftning inom området för socialtjänst och socialförsäkring gör inte undantag för samer utan gäller för alla som är bosatta i . Det är emellertid viktigt att berörda myndigheter är uppmärksamma på de särskilda behov som kan finnas bland samer. 1.Regeringarna skall säkerställa att tillfredsställande hälso- och sjukvård finns tillgänglig för berörda folk eller ge dem resurser som tillåter dem att utforma och tillhandahålla sådana tjänster under eget ansvar och egen kontroll, så att de kan åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa i såväl fysiskt som i psykiskt avseende. 2.Hälso- och sjukvården skall i den utsträckning som det är möjligt vara knuten till den lokala gemenskapen. Den skall planeras och administreras i samarbete med berörda folk varvid hänsyn tas såväl till deras ekonomiska, geografiska, sociala och kulturella förhållanden som till deras traditionella förebyggande vård, läkekonst och mediciner. 3.Hälsovårdssystemet skall ge företräde åt utbildning och anställning av hälsovårdspersonal från den lokala gemenskapen och inriktas mot Social trygghet och hälso- och sjukvård 225 primärhälsovård som stark anknytning bibehålls till andra nivåer av hälso- och sjukvården. Tillhandahållandet av sådan hälso- och sjukvård skall samordnas med andra åtgärder i landet på det sociala, ekonomiska och kulturella området I artikel 25 skall regeringarna säkerställa bästa uppnåeliga hälsa i såväl fysiskt som psykiskt hänseende. För att nå detta mål skall hälso- och sjukvården vara knuten till den lokala gemenskapen och ta till vara deras traditionella förebyggande vård, läkekonst och mediciner. Detta innebär ett erkännande av traditionella mediciner och behovet av att bevara och utveckla denna kunskap. Ursprungsfolken skall delta i planeringen och tillhandahållandet av dessa tjänster eller under eget ansvar och kontroll tillhandahålla tjänsterna. I bägge fallen är det statens ansvar att ge dem de resurser som behövs. Det skall ges företräde till personer från den lokala gemenskapen vid utbildning och anställning inom hälso- och sjukvård. Hälso- och sjukvården regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Målet för hälso- och sjukvården är enligt 2 § en god hälsa och en vård på lika villkor. Vidare stadgas att hälso- och sjukvården skall bedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård. Detta innebär att den särskilt skall 1.vara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen 3.bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, 4.främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårds- personalen. Vården och behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patienten skall ges upplysningar om sitt hälsotillstånd och om de behandlingsmetoder som står till buds. Det är landstingen som har ansvar för hälso- och sjukvården gentemot dem som är bosatta inom . När det gäller tillgången till läkarvård, stadgas i 5 § att skall organisera primärvården så att alla som är bosatta inom får tillgång till och kan välja fritt en fast läkarkontakt. respektive kommunen skall enligt 226 Social trygghet och hälso- och sjukvård 7 och 20 §§ planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i befolkningens behov av sådan vård. I planeringen av hälso- och sjuk- vården skall samverka med samhällsorgan, organisationer och privata rådgivare, 8 och 21 §§. Det finns emellertid inga regler för kvotering vid utbildning eller anställning.