sou · GNB354 · 2000-01-01 00:00:00 — 5.ställande av säkerhet för kostnad för förvaring enligt 3 § samt 6.verkställighet av beslut enligt 6 § andra stycket. Den första punkten motsvarar 5 § första stycket lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. Syftet med de övriga punkterna är att regeringen och efter bemyndigande skall kunna meddela föreskrifter i dessa frågor; jämför med 11 kap. 1 § samt 53 § i den föreslagna tullförordningen. Se även avsnitt 5.2.6. 7 kap. Tulltillägg och förseningsavgift Vi lämnar inga förslag till ändring i sak av bestämmelserna om särskilda avgifter förutom i 9 § 1, se avsnitt 6.1. Bestämmelserna i detta kapitel motsvarar därför i huvudsak bestämmelserna i 82-95 §§ i den nuvarande tullagen. Det tredje stycket i 92 § har dock inte förts över till 13 §; bestämmelsen motsvarar 6 kap. 24 § taxeringslagen, som skall tillämpas enligt 8 kap. 8 § (109 § i den nuvarande tullagen). 1 § Har den som är gäldenär och skyldig att lämna skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad deklaration i en deklaration eller ett annat dokument, som under förfarandet avgetts till ledning för fastställande av tull, lämnat en uppgift som befinns vara oriktig, skall han påföras en särskild avgift ( tulltillägg ). Tulltillägget är tjugo procent av den tull som inte skulle ha påförts, om den oriktiga uppgiften godtagits. Detsamma gäller, om gäldenären skriftligen har lämnat en sådan uppgift i ett ärende som avser omprövning av tull- taxeringsbeslut eller i ett överklagat ärende som avser fastställande av tull. Avgiftsberäkning enligt första stycket sker efter dels när den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av kontrollmaterial som bifogats deklarationen, dels när det gäller mervärdesskatt som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). Om avvikelse från deklaration har skett vid skönstulltaxering, skall gäldenären påföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den tull som vid taxeringen påförs gäldenären utöver vad som annars skulle ha påförts honom. Till den del taxeringen innefattar rättelse av en oriktig uppgift från gäldenären påförs dock tulltillägg enligt första stycket. Paragrafen motsvarar 82 § i den nuvarande tullagen. Begreppet tullskyldig har ersatts av gäldenär. För att tulltillägg skall komma i fråga måste det föreligga en tullskuld. Därför kan gäldenär användas. Deklarant är inte lämpligt eftersom tulltillägg kan komma i fråga även i fall då den oriktiga uppgiften inte lämnats i deklaration samt i fall då deklaration överhuvudtaget inte lämnats. Se vidare avsnitt 3.1. 2 § Tulltillägg skall påföras om tull skall tas ut på grund av 2.olaga undandragande av varor från tullövervakning eller 3.förfogande i övrigt över en oförtullad vara, i strid mot för varan föreskriven inskränkning i förfoganderätten. Första stycket gäller endast om gäldenären rätteligen skulle ha lämnat en skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad deklaration till ledning för fastställande av tull. Paragrafen motsvarar 83 § i den nuvarande tullagen. Om tullskyldighet uppkommer har ersatts av om tull skall tas ut. Tullkodexens begrepp tullskuld kan inte användas eftersom detta bara avser tull; bestäm- melsen skall avse även fall då skatt skall tas ut. Den tullskyldige har ersatts av gäldenären. 3 § Tulltillägget enligt 2 § är tjugo procent av den tull som påförs. Även den som förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull skall påföras tulltillägg. Tulltillägget är då tjugo procent av den tullförmån som gäldenären går miste om. Paragrafen motsvarar 84 § i den nuvarande tullagen. Den tullskyldige har ersatts av gäldenären. 4 § Vid tillämpning av 1 § ansvarar gäldenären för handlingar och underlåtenhet av hans ombud. Tulldeklaration eller annat dokument som lämnas för en gäldenär som är juridisk person skall anses ha lämnats av gäldenären, om det inte var uppenbart att uppgifts- lämnaren saknade behörighet att företräda gäldenären. Paragrafen motsvarar 85 § i den nuvarande tullagen. Den tullskyldige har ersatts av gäldenären. 5 § Tulltillägg påförs inte i samband med rättelse av en felräk ning eller felskrivning, som uppenbart framgår av tulldeklaration eller annat dokument som lämnats till ledning för tull taxeringen. Tulltillägg påförs inte heller i den mån avvikelsen avser bedöm- ning av ett yrkande, såsom fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsättning eller fråga om skälig- heten av en uppskattning eller värdering, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak. Om en gäldenär frivilligt har rättat en oriktig uppgift eller anmält förhållande som avses i 2 §, påförs inte tulltillägg. Paragrafen motsvarar 86 § i den nuvarande tullagen. Tullskyldig har ersatts av gäldenär. 6 § Tulltillägg påförs inte. Tulltillägg tillfaller staten. Paragrafen motsvarar 93 § i den nuvarande tullagen. 7 § Om betalningsskyldighet för tull kan åläggas, får inte påföra tulltillägg på beloppet. Paragrafen motsvarar 94 § i den nuvarande tullagen. 8 § Om den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat deklarationsförfarande eller lokalt klareringsförfarande inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration då denna senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgift ( förseningsavgift ). Om den som anmodats att lämna deklaration ej fullgjort sin skyldighet inom den bestämda tiden, är avgiften dock . Paragrafen motsvarar 87 § i den nuvarande tullagen. Förseningsavgiften är en sanktion som riktar sig mot den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat deklarations- förfarande eller lokalt klareringsförfarande, men sedan inte inkommit med kompletterande deklaration. I den nuvarande paragrafens andra stycke används emellertid begreppet tullskyldig; om den tullskyldige anmodats att lämna tulldeklaration, men inte fullgjort skyldigheten inom den bestämda tiden, är avgiften . Utgångspunkten är att deklaranten och den tullskyldige/gäldenären är samma person. Detta är dock inte fallet då deklarationen lämnats av ombud vid indirekt ombudskap. Det torde vidare i fall då transporten utförs av speditör förekomma att den som lämnat den första, förenklade deklarationen inte är samma person som skall lämna den kompletterande deklarationen. Vi har därför valt att inte använda vare sig gäldenär eller deklarant i detta sammanhang. 9 § Den som påförts tulltillägg eller förseningsavgift skall helt eller delvis befrias från avgiften 1. om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med hans ålder, hans bristande erfarenhet, hans eller hans ombuds sjukdom eller liknande förhållande att den framstår som ursäktlig, 2.om felaktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig med hänsyn till den oriktiga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskild omständighet, eller 3.om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut tillägget eller avgiften. Gäldenären får befrias helt från tulltillägget när det belopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Deklaranten får helt eller delvis befrias från förseningsavgift även när underlåtenheten är obetydlig. Paragrafen motsvarar 88 § i den nuvarande tullagen. En ändring har gjorts i första stycket 1 så att även ombuds sjukdom kan beaktas vid befrielse från avgift. Vidare har begreppet den tullskyldige ersatts av gäldenären såvitt avser tulltillägg och deklaranten såvitt avser förseningsavgift. 10 § Tulltillägg eller förseningsavgift får inte påföras sedan gäldenären respektive deklaranten har avlidit. Paragrafen motsvarar 89 § i den nuvarande tullagen. Begreppet den tullskyldige har ersatts av gäldenären respektive deklaranten. 11 § Om en oförtullad vara eller dess värde blir föremål för förverkande, skall annan skatt än tull och tulltillägg inte tas ut till den del varan eller dess värde förverkats. Ett tidigare meddelat beslut om sådan pålaga skall upphävas eller ändras sedan dom eller beslut som innefattar förverkande har vunnit laga kraft. Erlagd tull skall beaktas vid förverkande av en varas värde och vid bestämmande av påföljd. Paragrafen motsvarar 90 § i den nuvarande tullagen. 12 § Frågor om tulltillägg och förseningsavgift prövas av . Allmän förvaltningsdomstol prövar dock, på talan av det allmänna ombud som avses i 8 kap. 1 §, frågor om tulltillägg på grund av oriktiga uppgifter i mål om tull. Sådan talan får föras, om den oriktiga uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan skall väckas från utgången av den månad då domen eller det slutliga beslutet i målet har vunnit laga kraft. Innan beslut fattas om påföring av tulltillägg eller försenings- avgift skall gäldenären respektive deklaranten om möjligt ges till- fälle att yttra sig. Underrättelse om att överväger att påföra tull tillägg eller förseningsavgift får ske genom överföring av elek troniskt dokument. Paragrafen motsvarar 91 § i den nuvarande tullagen. Andra stycket i den paragrafen har dock tagits in i 8 kap. 2 §. Den tullskyldige har ersatts av gäldenären respektive deklaranten. 13 § Bestämmelserna om befrielse från tulltillägg och försenings- avgift skall beaktas, även om yrkande om detta inte framställts, i den mån det föranleds av vad som förekommit i ärendet eller målet om tulltillägg eller förseningsavgift. Om tull sätts ned, skall också vidtas den ändring i beslutet om tulltillägg som nedsättningen kan föranleda. Paragrafen motsvarar 92 § i den nuvarande tullagen. 14 § Bestämmelserna i 4 kap. 7 andra stycket, 8, 9, 15, 22 och 23 §§ tillämpas även i fråga om tulltillägg och förseningsavgift. Paragrafen motsvarar 95 § i de nuvarande tullagen. Förslagen till bestämmelser om överklagande bygger på de förslag till nya överklaganderegler som regeringen lämnar i prop. 1998/99:79. Våra förslag avviker dock från förslagen i propositionen i ett par hänseenden. För det första har någon paragraf motsvarande 103 § i den nuvarande tullagen inte tagits med; bestämmelsen behövdes tidigare då bestod av flera myndigheter och det var nödvändigt att ange bl.a. vilken av tullmyndigheterna som skulle göra rättidsprövningen. I och med den nya organisationen med en enda myndighet kan den allmänna bestämmelsen i 24 § förvaltningslagen tillämpas. För det andra har hänvisningen till vissa bestämmelser i 6 kap. taxeringslagen ersatts av motsvarande bestämmelser i tullagen. Någon bestämmelse motsvarande 6 kap. 11 § taxeringslagen har emellertid inte tagits in; att , i fall då enskild överklagat ett taxeringsbeslut hos länsrätten, får överklaga länsrättens beslut om det innebär att den enskilde helt eller delvis fått bifall, följer redan av 7 a och 33 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Dessutom har begreppet tullskyldig ersatts av begreppet gäldenär eller deklarant. 1 § Hos skall finnas ett allmänt ombud. Det allmänna ombudet får överklaga beslut i sådana ärenden som avses i 3 och 6 §§. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer för- ordnar det allmänna ombudet och ersättare före denne. Paragrafen motsvarar 100 § tullagen med den lydelse som föreslås i prop. 1998/99:79. 2 § Ett beslut av enligt tullagstiftningen eller artikel 3 i förordningen (EG) nr 3295/94 får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Detsamma gäller vid överklagande i mål som avses i 7 kap. 12 §. Föreskrifter om överklagande av beslut om föreskrifter med stöd av ett bemyndigande enligt denna lag meddelas av regeringen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 101 § tullagen med den lydelse som föreslås i prop. 1998/99:79. Bestämmelsen om förbud mot att överklaga beslut om revision har dock tagits bort, se vidare avsnitt 7.2. Vidare har uttrycket denna lag eller enligt bestämmelser som meddelats med stöd av av lagen eller enligt tullagstiftningen i övrigt ersatts av tullagstiftningen. Som vi anförde i vårt delbetänkande (SOU 1998:127 s. 61) får hänvisningen till beslut som meddelats enligt denna lag anses överflödig; med tullagstiftningen avses såväl som svenska tullförfattningar. Däremot måste särskilt anges att paragrafen även avser beslut beträffande rättighetsinnehavares ansökan om ingripande enligt artikel 3 i varumärkesintrångsförordningen, eftersom bestämmelserna i den EG-förordningen inte omfattas av begreppet tullagstiftningen (se även avsnitt 5.1). Ett överklagande av sådant beslut torde bli aktuellt endast då avslagit rättighetsinnehavarens ansökan. Ytterligare en ändring är att den bestämmelse om prövningstillstånd som finns i 91 § tullagen (7 kap. 12 § i vårt förslag) har tagits in i andra stycket. 3 § Om överklagande enligt 2 § gäller beslut vid tulltaxering i en fråga som kan ha betydelse för fastställelse av tull eller beslut om fastställelse av annan skatt än tull enligt 4 kap. 11 § andra stycket, skall överklagandet ha kommit in till från den dag då tullskulden eller den anmälningsskyldighet som avses i 2 kap. 2 § uppkom. Om beslutet har meddelats senare än efter den dag då tullskulden eller anmälnings- skyldigheten upp- kom, får överklagandet dock, om tiden för överklagande därigenom blir längre, komma in från den dag då gäldenären eller den anmälningsskyldige fick del av beslutet. Om beslut som avses i första stycket har omprövats, får även omprövningsbeslutet överklagas inom där angiven treårsfrist. Om omprövningsbeslutet meddelats senare än efter den dag då tullskulden eller anmälningsskyldigheten uppkom, får överklagandet dock, om tiden för överklagande därigenom blir längre, komma in från den dag då gäldenären eller den anmälningsskyldige fick del av omprövningsbeslutet. En gäldenär eller anmälningsskyldig får överklaga ett beslut som avses i första och andra styckena även om det inte gått honom emot. Paragrafen motsvarar 102 § första, andra och fjärde styckena tullagen med dess lydelse enligt prop. 1998/99:79; den bestämmelse som finns i tredje stycket den paragrafen har flyttats till 6 §. Se avsnitt 3.1 beträffande begreppet tullskyldig. 4 § Om överklagandet inte avvisas såsom för sent inkommet, skall ompröva det överklagade beslutet. Ett överklagande förfaller, om beslutet vid omprövningen ändras så som klaganden begär. Om beslutet ändras på annat sätt än vad som begärts, skall överklagandet anses omfatta det nya beslutet. Finns skäl för det, får klaganden lämnas tillfälle att återkalla överklagandet. Paragrafen motsvarar, med vissa språkliga ändringar, 104 § tullagen i dess lydelse enligt förslagen i prop. 1998/99:79. 5 § Ett överklagande som inte avvisas såsom för sent inkommet eller förfaller enligt 4 § skall tillsammans med handlingarna i ärendet överlämnas till den domstol som skall pröva över klagandet. Om det finns särskilda skäl, får överklagandet överlämnas utan föregående omprövning. Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 105 § tullagen i dess lydelse enligt förslagen i prop. 1998/99:79. 6 § Vad som sägs i 3-5 §§ gäller också överklagande av beslut om ränta, tulltillägg och förseningsavgift. Gäldenärens yrkande i fråga om tulltillägg skall, oavsett tidsfristerna i 3 §, prövas, om beslutet om den tull som tulltillägget avser inte har vunnit laga kraft. Detsamma gäller, om eller det allmänna ombudet framställt ett sådant yrkande till förmån för gäldenären. Om yrkandet framställs först i domstol, kan domstolen förordna att det skall tas upp och vidare handläggas av . Vad som sägs i andra stycket gäller även deklarants yrkande i fråga om förseningsavgift. Första stycket motsvarar 106 § i den nuvarande tullagen. Andra och tredje styckena innehåller de bestämmelser som finns i 102 § tredje stycket tullagen i dess lydelse enligt prop. 1998/99:79; de passar bättre här. 7 § Om en part har överklagat beslut i ett sådant ärende som avses i 3 eller 6 §§, får också motparten överklaga beslutet, även om den för motparten föreskrivna tiden för överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till från den dag då motparten fick del av den först ingivna skrivelsen med överklagande eller, om motparten inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av . Återkallas eller förfaller på annat sätt det första över klagandet, är även det senare överklagandet förfallet. Paragrafen motsvarar med vissa redaktionella ändringar 108 § tullagen i dess lydelse enligt förslagen i prop. 1998/99:79. 8 § I artiklarna 7 och 244 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om verkställighet av beslut som överklagas. Beslut om skönstulltaxering, tulltillägg och förseningsavgift samt beslut om annan skatt än tull skall gälla . Detsamma gäller annat beslut av som meddelats enligt tullagstiftningen och som inte innebär att målet eller ärendet avgörs. Paragrafen motsvarar 110 § i dess lydelse enligt prop. 1998/99:79. 9 § Länsrättens beslut avseende beslut att avvisa en begäran om omprövning såsom för sent inkommen får inte över- klagas. I Ds 1998:42 föreslås att motsvarande bestämmelse i 6 kap. 10 § taxeringslagen skall tas bort eftersom en allmän bestämmelse av motsvarande innebörd föreslås i 33 § förvaltningsprocesslagen. Om så blir fallet bör även denna paragraf tas bort. 10 § Om det allmänna ombudet har överklagat ett tull- taxeringsbeslut, skall därav föranledd talan om särskild avgift föras . Denna paragraf motsvarar 6 kap. 9 § taxeringslagen. 11 § Det allmänna ombudet får överklaga ett beslut av länsrätten eller kammarrätten i frågor som avses i 3 och 6 §§ även om ombudet inte har fört det allmännas talan i målet. Paragrafen motsvarar 6 kap. 12 § taxeringslagen. 12 § Om enskild överklagar länsrättens eller kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§, skall överklagandet ha kommit in från den dag då han fick del av beslutet. Om länsrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ överklagas av eller det allmänna ombudet, skall överklagandet ha kommit in från den dag då beslutet meddelades. Detsamma gäller det allmänna ombudets överklagande av kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§. Paragrafen motsvarar 6 kap. 13 § taxeringslagen. I den paragrafen används begreppet den skattskyldige. Som framgått tidigare föreslår vi att begreppet tullskyldig skall tas bort. I detta fall har i stället begreppet enskild använts; gäldenär kan inte användas eftersom bestämmelsen även kan avse överklagande av anmälningsskyldig och deklarant. 13 § Om någon har överklagat ett beslut av länsrätt eller kammarrätt i frågor som avses i 3 och 6 §§, får även annan som haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, även om den för honom gällande tiden för överklagande gått ut. Ett sådant överklagande skall ges in inom en månad från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller på annat sätt det första över klagandet, är även det senare överklagandet förfallet. Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 14 § taxerings- lagen. 14 § Om enskild överklagar ett beslut, förs det allmännas talan i länsrätten och kammarrätten av . Överklagar det all- männa ombudet, skall det allmännas talan föras av ombudet. I mål som gäller beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ förs det allmännas talan i Regeringsrätten av det allmänna ombudet. Paragrafen motsvarar 6 kap. 15 § taxeringslagen. Se kommentaren till 12 § beträffande begreppet enskild. 15 § Det allmänna ombudet får ta över uppgiften att i allmän förvaltningsdomstol föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden som gäller frågor som avses i 3 och 6 §§. Det allmänna ombudet får uppdra åt annan tjänsteman vid att företräda det allmänna i allmän förvaltnings- domstol. Paragrafen motsvarar 6 kap. 16 § andra och tredje styckena taxerings- lagen. 16 § Det allmänna ombudet får inom den för ombudet gällande tiden för överklagande föra talan i frågor som avses i 3 och 6 §§ till förmån för enskild part. Ombudet har då samma behörighet som den enskilde. Paragrafen motsvarar 6 kap. 17 § taxeringslagen. Se kommentaren till 12 § beträffande begreppet enskild part. 17 § I mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får talan inte ändras i annat fall än som anges i 18 och 19 §§. Att klaganden inskränker sin talan eller åberopar en ny omständighet utan att frågan som är föremål för talan ändras, anses inte vara ändring av talan. Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 18 § taxeringslagen. 18 § I ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får klaganden framställa ett nytt yrkande om inte en ny fråga därigenom förs in i målet. I mål i länsrätten får klaganden dessutom, inom den tid som gäller för överklagande, föra in en ny fråga som har samband med den fråga som skall prövas, om länsrätten finner att frågan utan olägenhet kan prövas i målet. Paragrafen motsvarar 6 kap. 19 § taxeringslagen. 19 § I ett mål om tulltaxering får klaganden föra in en fråga om tulltillägg som har föranletts av den taxeringsfråga som är föremål för prövning, om domstolen finner att tulltilläggsfrågan utan olägenhet kan prövas i målet. Paragrafen motsvarar 6 kap. 20 § taxeringslagen. 20 § Om domstolen i ett fall som avses i 18 § andra stycket och 19 § inte tar upp den nya frågan till prövning, får rätten överlämna den till för prövning. Paragrafen motsvarar 6 kap. 21 § taxeringslagen. 21 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ finns flera frågor, får särskilt beslut meddelas i någon av dem trots att handläggningen i övrigt inte har avslutats. Paragrafen motsvarar 6 kap. 22 § taxeringslagen. 22 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ är lämpligt med hänsyn till utredningen, får särskilt beslut ges över en av flera omständigheter som var för sig har omedelbar betydelse för utgången i målet eller över hur en viss uppkommen fråga, som främst angår rättstillämpningen, skall bedömas vid avgörandet av saken. När särskilt beslut meddelas bestämmer rätten med hänsyn till omständigheterna om talan mot beslutet skall föras särskilt eller endast i samband med talan mot rättens slutliga avgörande i målet. Om rätten bestämmer att talan skall föras särskilt, får den förordna att målet i övrigt skall vila till dess att det särskilda beslutet har vunnit laga kraft. Paragrafen motsvarar 6 kap. 23 § taxeringslagen. 23 § Vid handläggningen i länsrätt och kammarrätt av mål om särskild avgift skall muntlig förhandling hållas, om den enskilda parten begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om det inte finns anledning att anta att avgift kommer att tas ut. Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 24 § taxerings- lagen. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift i tullagstiftningen döms för tullförseelse till böter. Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet i artikel 2 i förordningen (EG) nr 3295/94 eller mot beslut som meddelat med stöd av tullagstiftningen 1.om skyldighet att föra anteckningar och lämna uppgifter om varor som förvaras i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager eller som är föremål för förenklat förfarande vid tillämpning av ett tullförfarande, 2.om skyldighet i övrigt att lämna uppgift eller ge in handling till eller 3.om användningen eller förbrukningen av en icke-gemenskaps- vara. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Paragrafen motsvarar i huvudsak 96 § i den nuvarande tullagen. Eftersom det i första styckets första mening finns en bestämmelse som täcker alla de fall då någon bryter mot föreskrift i tullagstiftningen, behövs inte den nuvarande punkt 2 samt inte heller punkterna 1 och 3 till den del de avser brott mot föreskrifter i tullagstiftningen. Avsikten är att ansvarsbestämmelsen skall omfatta även brott mot förbudet i artikel 2 i varumärkesintrångsförordningen. Som framgår av kommentaren till 1 kap. 5 § kan begreppet tullagstiftningen inte anses omfatta även varumärkesintrångsförordningen.