sou · GNB3126 · 2000-01-01 00:00:00 — Fˆrekomsten av ett sÂdant politiskt scenario ger uttryck fˆr ett liberal-demokatiskt system pÂ fˆrnuftsmssig dekis, befarar . OvanstÂende provocerande passage vittnar om fˆljande grundlggande lippmansk princip: Alla faktorer som kan tnkas undergrva den sanna kunskapen bˆr elimineras frÂn de politiska beslutsprocesserna. Fˆljaktligen fˆrdomar, ideologiskt besudlade fˆrfˆrstÂelser och fˆrenklingar men ven specifika makt- och klassintressen. I det politiska beslutsfattandet ska enbart den sanna kunskapen dominera. uppvisar fˆljaktligen en misstro mot medborgarnas potential att frambringa ett fˆrnuftigt tnkande i komplexa politiska frÂgor. Den ihrdiga oron projiceras framfˆr allt pÂ den institution som kanske spelar den avgˆrande rollen fˆr medborgarnas bedˆm- ningar av den komplexa verkligheten: nmligen massmedierna och i synnerhet nyhetsfˆrmedlingen. Det riktigt stora problemet fˆr det liberal-demokratiska systemet finner han sÂledes i relationen mellan massmedierna och medborgarna. Han konstaterar att massmedierna utgˆr den kommunikativa lnken mellan den etablerade politiken och medborgarna, och enligt idealmodell fˆrutstts mass- medierna kunna erbjuda medborgarna sanningsenlig information om de politiska frÂgor som medborgarna i fˆrlngningen ska vara med och besluta om. Massmedierna klarar dock inte av att hantera denna viktiga uppgift, menar . De lider av en hˆgst allvarlig och illavarslande Âkomma som yttrar sig i journalistikens oduglighet i frÂga om att beskriva och och rapportera verkligheten pÂ ett korrekt stt. The hypothesis, which seems to me the most fertile, is that news and truth are not the same thing, and must be clearly distinguished. The function of news is to signalize an event, the function of truth is to bring the hidden facts, to set them into relation with each other, and make a picture of reality on which men can act. Massmedierna r usla pÂ att Âterge verkligheten, menar , och konstaterar vidare att journalistiken besitter en rad brister i epistemologisk bemrkelse. Med epistemologi menas de processer som prglar mnniskans faststllande av kunskap, och enligt det mˆnster som denna sak problematiseras av , handlar det om relationen mellan den tolkande mnniskan, den omgivande verklig- heten och sprÂket med vilket verkligheten representeras och kart- lggs. Massmedierna lÂtsas att de fˆrmedlar sanningsenlig informa- tion nr de i sjlva verket enbart fˆrmÂr att ge ett hum om verklig- Ett verklighetsfragment hr och en lˆsryckt beskrivning dr ñ mycket mer n sÂ fˆrmÂr emellertid inte massmedierna att klmma ur sig. Massmedierna gˆr sig ideligen skyldiga till att framproducera stereotyper ñ fˆljaktligen fˆrenklade och fˆrvngda bilder av verk- ligheten. I inledningen av denna text konstaterades att de samhlle- liga institutionerna skiljer sig Ât vad betrffar praxis: i olika institu- sfrer fˆrekommer skilda tanke- och handlingsmˆnster. Detsamma gller massmediernas institutionella verksamhet vars invanda metoder fˆr att hantera verkligheten i kombination med ett rutinmssigt sprÂk fˆljaktligen framodlar stereotyper. Enligt Careys (1989) tolkning konstaterar att journalistiken enbart klarar att fˆrmedla sÂdant verklighetsstoff som kan brytas ned till minsta statistiska bestÂndsdel: exempelvis sportresultat, de senaste siffrorna frÂn bˆrsen eller dˆdsfall". SÂ snart komplikationsgraden hˆjs ett snpp, gÂr journalistiken bet pÂ verkligheten. r medveten om att massamhllets och massdemokra- tins gigantiska maskineri enbart kan fungera med hjlp av massme- dierna eftersom dessa besitter potentialen att nÂ ut med information till praktiskt taget alla samhllsmedborgare. Likvl pongterar Lipp- man att massmediernas stora inflytande har bidragit till att det mo- derna samhllsprojektet har gÂtt ordentlig snett: det kan inte sgas finnas ett reellt allmnt opinionsskapande i samhllet ñ prglat av medborgarnas mer eller mindre sjlvstndiga bedˆmningar av olika politiska sakfrÂgor. Den allmnna opinionen existerar inte sÂ lnge medborgarna faller offer fˆr massmediernas degenererande verklig- hetsbeskrivningar. Journalistikens stereotyper stter sig pÂ medbor- garnas nthinnor, och dessa andra klassens tanke-kategorier (stereo- typer) besudlar sÂledes det politiska beslutsfattandet eftersom med- borgarna onekligen hmtar sin information frÂn massmedierna. Det r sÂledes inte medborgarna som har makten ˆver samhllspolitiken ñ den opinionsbildande makten tillfaller i stllet massmedierna, och i detta tillstÂnd befinner sig det moderna samhllet mycket lÂngt frÂn en demokratisk ordning, hvdar . lˆsning bestÂr i att tilldela vetenskapen stˆrre aukto- ritet. Vetenskapen bˆr rensa upp i det massmediala stereotyp-trsket i syfte att vaska fram den sanna kunskapen om vrlden och verklig- heten. r medveten om att vetenskapens kunskapsproduk- tion besitter srskilda metoder, rutiner och konventioner, det r sÂledes en srskild (snv) kunskap som vetenskapen framproduce- rar. Men i vilket fall som helst, pÂ verklighetsbeskrivandets ranking- lista ligger vetenskapen pÂ en odiskutabel fˆrsta plats medan mass- medierna befinner sig hopplˆst lÂngt bakom tten. D RÖMMAR OCH MARDRÖMMAR OM POLITIKEN , MASSMEDIERNA OCH MEDBORGARNA av vetenskapen kan det moderna samhllet och dess liberal-demo- katiska system framodla ett samhlleligt fˆrnuft. I samhllet krvs drmed en initierad vetenskaplig expertgrupp. Denna grupp ska fˆra en intern debatt om vilka politiska fˆrslag som kan tnkas vara bst fˆr allmnheten, vidare ska denna îintelligentaî skara ocksÂ ha som uppgift att lgga fram faktaorienterade uppgifter som ska fungera som underlag fˆr politiskt beslutsfattande. Vad hnder dÂ med med- borgarna, kan man frÂga sig? Enligt min tolkning av kan ett medborgerligt politiskt engagemang bli aktuellt i samband med att de tilldelas uppgiften att godknna alternativt underknna den etablerade politikens fˆrslag. Detta indikerar vidare att medbor- garnas deltagande i de politiska processerna ska ske enligt ett îtrycka-pÂ-ja-eller-nej-knappen-konceptî. Den påtagliga lidelsen för informationsbegreppet Vad r det dÂ fˆr mening med att lyfta fram i en demokra- tidiskussion 1999? Denna frÂga besvaras bst genom att vi inled- ningsvis skalar bort vissa delar av hans tnkande som verkar lite malplacerade i en milleniumskifteskontext: den oknsliga elitismen och den bitvis naiva tilltron till vetenskapen. Kvar Âterfinns emel- lertid tron pÂ att man kan nÂ sublima hˆjder inom samhllspolitiken med hjlp av informationsfˆrmedlandets praktik. lidelse fˆr informationsfˆrmedlandets praktik har en lÂng tradition i det vsterlndska tnkandet. Den nutida medie- och kommunikationsteoretikern . (1997) framfˆr en liknande men bitvis annor- lunda och mer human version av teori genom sin argu- mentation fˆr en deliberativ demokratiordning (deliberative demo- cracy). konstaterar att relationen mellan den etablerade politiken (den politiska institutionen) och medborgarna ingalunda kan ses som en kommunikativ sÂdan. Inte heller kan man se relatio- nen mellan massmedierna och medborgarna i termer av dialog eller kommunikation. Massmedierna karakteriseras i stllet av en medie- rad kvasi-interaktion (îlÂtsas-kommunikationî) som besitter en monlogisk karaktr med en aktiv sndare och en passiv mottagare som oundviklig konsekvens. I ett massamhlle och en massdemo- krati kan det inte fungera pÂ nÂgot annat vis. koppling till tnkande Âterfinns i defini- tionen av en deliberativ demokratiordning: fˆr att det hela ska kunna fullbordas krvs att informationsfˆrmedlandets praktik premi- eras och utvidgas som forna drˆmmar och utopier lggs pÂ hyllan ñ utopiska drˆmmar om att politiken och demokratin bˆr basera sig pÂ kommunikation och dialog. UtifrÂn en realistisk och logisk bedˆmning, bˆr man sÂledes begripa att kommunikations- och dialogbegreppen r passÈ. Vi mÂste vidare upphˆra med att drˆmma om att medborgarnas politiska engagemang bˆr arrangeras i gemensamma lokaler eller rum, sÂledes offentliga sfrer inom vilka politisk debatt mellan medborgare fˆrutstts ske ñ det gÂr lika bra att vara en politiskt engagerad medborgare enbart ge- nom att sitta ensam hemma framfˆr TV:n och ta del av politisk informationsfˆrmedling. SÂ ser det sanna och det faktiska politiska engagemanget ut i det senmoderna samhllets tidevarv. ƒven om inte till fullo delar blinda tro pÂ vetenskapen och dess expertiskunskaper, framhver denne informa- tionsfˆrmedlandets betydelse i relationen mellan institution och medborgare. fˆrestller sig att informationen ska bestÂ i vetenskapens faststllande av sann kunskap, medan i stllet framhver betydelsen av att informationen ska prglas av plu- ralism (jfr nedan) ñ fˆljaktligen sÂ mÂnga olika perspektiv pÂ en och samma frÂga som mˆjligt. ƒven om de skiljer sig Ât i detta avseende tenderar de bÂda att framhva informationsbegreppets auktoritet ˆver kommunikations- och dialogbegreppet. Informationsfˆrmedlandets praktik frÂn institution till medbor- gare har fˆljaktligen spelat och spelar fortfarande en viktig roll i det vsterlndska tnkandet kring hur en demokratisk samhllsordning ska kunna fungera pÂ bsta vis. Relationen mellan institution och medborgare mÂste basera sig pÂ information frÂn sndare till motta- gare drfˆr att 1) den sanna kunskapen och fˆrnuftet enbart kan produceras med hjlp av den institutionella verksamhetens expert- kunskaper () eller 2) drfˆr att informationsfˆrmedling utgˆr den enda realistiska bestÂndsdelen i den sociala relationen mellan institution och medborgare () ñ i ett massamhlle fˆrsvinner fˆljaktligen mˆjligheterna till reell kommunikation och dialog mellan institution och medborgare (exempelvis en dialogisk relation mellan makthavare och medborgare). Detta tnkande rymmer givetvis en stor portion realism och fˆr- nuft. Likvl besitter den uppenbara lidelsen fˆr informationsbe- greppet ett fundamentalt problem, vilket ocksÂ har nmnts i denna text. Trots att informationsfˆrmedlandets praktik r av grundlggande betydelse fˆr att underhÂlla massamhllet, rÂder det inget tvivel om att denna stndigt utvidgade praktik tenderar att D RÖMMAR OCH MARDRÖMMAR OM POLITIKEN , MASSMEDIERNA OCH MEDBORGARNA undergrva hela det liberal-demokratiska systemets grundlggande ideal: medborgarnas aktiva kommunikativa deltagande i politiken och samhllet. I fall framtrder detta problem mycket tydligt. Den blinda tron pÂ vetenskapligt grundad informationsfˆr- medling bidrar i fˆrlngningen till att avpolitiserar med- borgarens roll i samhllet till fˆrmÂn fˆr institutionernas praxis. I de politiska processerna blir sÂledes medborgaren en doldis i kulisserna som enbart fˆrvntas dyka upp pÂ den politiska scenen nr det r dags att tycka-och-trycka (de politiska valen, folkomrˆstningar etc.). Detta grundlggande dilemma uppmrksammade inte minst nr han tog del av teorier pÂ 20-talet. Drömmen om kommunikation snarare än information r liksom intresserad av att problematisera relationen mellan institution och medborgare i framvxten av ett modernt samhlle.# Och nr angriper , koncentrerar han sig inte minst pÂ uppfattning om att den vetenskap- liga institutionens auktoritet ˆver massmedierna och annat slags tnkande i samhllet. Fˆr att skillnaderna mellan de tvÂ tnkarna ska kunna framkomma pÂ ett nÂgorlunda konkret vis krvs inlednings- vis en nrmare betraktelse av Deweys syn pÂ kunskap, sanning och sprÂk. Till skillnad frÂn menar att vetenskapen fˆrmÂr att representera den absoluta sanningen om vrlden och verkligheten. Liksom massmedierna besitter vetenskapen en ofˆrmÂga att framodla det absoluta vetandet. hÂller till stor del med om att massmediernas hanteringar av verkligheten inte alltid r av bsta kvalitet, men det innebr inte automatiskt att vetenskapen mÂste uppfattas som den primra kunskaps- och san- ningsproducenten i samhllet. Enligt bˆr vetenskapen ses som en av flertalet debattdeltagare om hur verkligheten ska tolkas. Det handlar om en debatt som i egentlig mening aldrig kan sgas avslutas. Samhllet som sÂdant karakteriseras av en stndig tolk- ningskamp dr frÂgor om sanning och kunskap stÂr pÂ spel. Enligt bˆr vetenskapen givetvis fylla en viktig funktion i denna debatt, men den ska inte tillÂtas utˆva auktoritet ˆver de andra deltagarna. r sÂledes delvis kritisk till vetenskapen eftersom dess mekanismer syftar till att avsluta den ondliga debat- ten om verklighetens beskaffenhet: detta sker sÂledes i form av att vetenskapen envisas med att sga hur saker och ting ligger till. konstaterades uppfattning om att massmedi- erna enbart lÂtsas beskriva verkligheten pÂ ett sanningsenligt stt. kontrar emellertid med pÂpekandet att vetenskapen besitter n mera skickliga egenskaper i denna slags lÂtsas-lek. Genom veten- skapens auktoritra framtoning skapas en uppfattning hos medbor- garna om att de fˆrmedlade vetenskapliga faktakunskaperna inte kan bli fˆremÂl fˆr kritik och diskussion. I egentlig mening bˆr ven vetenskapens utsagor uppfattas som argumentativa (debatterande) pÂstÂenden om verklighetens beskaffenhet. Detta resonemang passar sÂledes inte eftersom han an- ser att debatten och samtalet kring en srskild frÂga i princip r mˆj- lig att avsluta och stta punkt fˆr. Detta sker i samma stund som den absoluta sanningen framtrder. Om den absoluta sanningen framtrder finns det sÂledes inte nÂgot mer att debattera om. Efter- som vetenskapen fˆrmÂr att producera det absoluta vetandet (san- ning), anser att vetenskapen mÂste uppfattas som nÂgot mer och nÂgot stˆrre n enbart en (vanlig) deltagare i samhllsde- batten. Vetenskapen pÂstÂr inte saker och ting hur som helst, och den ger inte heller uttryck fˆr subjektivt tyckande och tnkande: den redovisar vad som r eller inte r fallet.$ Drmed bˆr vetenska- pen dominera ˆver annat tnkande, och inte minst ˆver massmedi- erna. Detta resonemang vittnar om att och Deweys olikar- tade uppfattningar om sprÂkets betingelser. Man skulle kunna tolka det som att egentligen r rdd fˆr sprÂket och att han upp- fattar sprÂkanvndning som en tmligen riskabel aktivitet. som sprÂket givetvis mˆjliggˆr och grundlgger all kommunikation och informationsfˆrmedling, lˆper man ñ vare sig man talar eller skriver ñ alltid risken att misslyckas. Beroende pÂ hur sprÂket anvnds och tillmpas, uppstÂr olika tolkningar och uppfattningar om en och samma sak. PÂ detta stt fˆrlorar sndaren sÂledes kon- troll ˆver mottagaren ñ mottagarens anvndande av vad som har sagts och kommunicerats kan fÂ ett helt annat utfall n vad sndaren hade rknat med frÂn bˆrjan. Och det r fˆljaktligen detta som tenderar att frukta, och det r hr vi sÂledes finner en vik- tig anledning till hans lidelse fˆr vetenskapen. Vetenskapens rigo- rˆsa begreppsdefinitioner i kombination med dess objektiva verk- lighetsbeskrivningar bˆr ses som ett enda stort fˆrsˆk att tmja sprÂkets potentiella vildhet. Det primra mÂlet r sÂledes att uppnÂ den exakta beskrivningen av verkligheten ñ denna sprÂkliga renhet D RÖMMAR OCH MARDRÖMMAR OM POLITIKEN , MASSMEDIERNA OCH MEDBORGARNA fˆrutstts kunna eliminera olikartade tolkningar av en och samma sak. Fˆr att ideal om institutionell informationsverksam- het ska kunna fungera krvs att det anvnda sprÂket till hundra pro- cent ˆverensstmmer med den verklighet som beskrivs. Det handlar om ett sprÂk som skiljer sig frÂn massmediernas stereotypa och fˆr- vrngda metoder fˆr att att beteckna verkligheten. Inte heller fÂr sprÂket besitta vardagsorienterade inslag, infiltrerat av subjektivt tnkande och tyckande. Fˆr representerar sprÂket nÂgonting annat n enbart ett verktyg som mÂste anvndas sÂ precist som mˆjligt i relationen mellan sndare och mottagare. SprÂket grundlgger den sociala ge- menskapen mellan mnniskor. Uppkomsten och formandet av en kultur bˆr fˆrst och frmst fˆrstÂs med utgÂngspunkt frÂn mn- niskors sprÂkanvndning. Till skillnad frÂn r inte det minsta rdd fˆr sprÂkanvndandets ofˆrutsgbara utfall. finner snarare en viktig pong med att sprÂket aldrig kan fungera till vilket hnger ihop med hans uppfattning om att en kultur eller ett samhlle aldrig kan sgas vara frdigkonstruerat. Kul- turen produceras och reproduceras stndigt genom olikartad sprÂk- anvndning vilket fˆljaktligen manifesteras genom skillnaden mellan exempelvis vetenskapligt, religiˆst, massmedialt eller vardagsrela- terat sprÂkbruk. Nr dessa skilda sprÂkpraktiker mˆts och konfron- teras, framtrder olika subjektiva verklighetstolkningar och fˆljakt- ligen Âsiktspluralism. Den kommunikativa friktion som kommer till stÂnd, ger vidare uttryck fˆr det aktiva och stndigt pÂgÂende sam- hllet dr debatten och diskussionen om sanning, kunskap, politik och moral, aldrig kan sgas avslutas. Genom sprÂket och kommuni- kationen upprtthÂlls denna diskussion i all ondlighet och det r detta som utgˆr kulturens och samhllets fundament. Genom Deweys syn pÂ sprÂket, framtrder sÂledes hans tvekan infˆr den vetenskapliga institutionens informationsfˆrmedlande samhllsfunktion. Vetenskapen vill ju inte diskutera och debattera. Genom sitt icke-kommunikativa manÈr vill vetenskapen i stllet ideligen visa var det absoluta sanningsskÂpet ska stÂ nÂgonstans. Detta uppfattar som delvis destruktivt eftersom kulturen och samhllet innebr en stndigt pÂgÂende diskussion och debatt ñ skillnaden och pluralismen i frÂga om tnkande och handlande r fˆljaktligen den huvudsakliga pongen med en demokratisk sam- hllsordning. Relationen mellan massmedier och medborgare ur Deweys kommunikativa perspektiv Drmed blir det inte srskilt svÂrt att konstatera det faktum att och besitter skilda uppfattningar om hur relationen mellan institution och medborgare ska se ut i det moderna samhl- let. Detta framkommer inte minst i deras syn pÂ hur relationen mel- lan massmedierna och medborgarna bˆr fungera. Enligt ideal borde massmedierna i enlighet med vetenskapen strva efter att fˆrmedla eller snda ett srskilt (fakta) innehÂll till mottagarna. Meningen r ocksÂ att mottagarna ska avlsa detta innehÂll pÂ ett korrekt stt. PÂ sÂ vis insuper och tolkar mottagarna gemensam information om en och samma sak. Detta r den perfekta (fˆljakt- ligen informativa) relationen mellan institution och medborgare samt mellan sndare och mottagare. Deweys perspektiv pÂ samma problematik, vnder i hˆg grad upp och ned pÂ de lippmanska tankebanorna. I relationen mellan massmedierna som institution och medborgare fˆrhÂller det sig pÂ fˆljande vis: Massmediernas innehÂll (det snda budskapet) finns inte till (existerar) fˆrrn det har diskuterats och debatterats av mottagarna. Det rcker inte med passivt insupande av faktakunskaper fˆr att man ska kunna tala om ett reellt medieinnehÂll. InnehÂllet kommer till, det nrmast fˆds, genom mottagarnas tolkande, diskuterande och debatterande inom vilken mening formas.% Massmediernas primra uppgift bestÂr fˆlj- aktligen i att generera offentliga samtal och diskussioner, de ska fungera som ett slags verktyg fˆr medborgarna i deras kommunika- tiva och dialogiska aktiviteter och i skapandet av en allmn opinion. Till skillnad frÂn menar vidare att det inte spelar alltfˆr stor roll om mottagarna inte tolkar sndarens budskap pÂ ett och samma stt. Det bˆr snarare vara tvrtom eftersom diskussioner och debatter medborgare emellan kommer till genom att massmedi- ernas budskap tolkas pÂ skilda vis. Det mÂ vara sÂ att massmedierna och nyhetsrapporteringen enbart fˆrmÂr att snda en signal om att nÂgonting har intrffat nÂgonstans&, men det r fˆljaktligen tolkan- det av denna snda signal som r det vsentliga, och i synnerhet de olikartade tolkningmˆnstren. Skillnaden i sttet att tolka och tnka kring en och samma sak, detta karakteriserar det pÂgÂende samhl- let, det ondliga samtalet eller debatten om verklighetens och vrl- dens beskaffenheter. Och detta tillstÂnd fÂr inte nÂgon institution som vetenskapen tillÂtas rasera. D RÖMMAR OCH MARDRÖMMAR OM POLITIKEN , MASSMEDIERNA OCH MEDBORGARNA Naiv tro på möjlighet till kommunikati Medan drˆmmer om epistemologisk renhet i den infor- mationsbaserade relationen mellan institution och medborgare, pongterar att mnsklig kommunikation r det bsta som finns. Han efterlyser offentliga rum inom vilka medborgarnas sub- jektiva uppfattningar om vrlden och verkligheten ska kunna mˆtas och konfronteras. Det demokratiska samhllets viktigaste bestÂnds- del r fˆljaktligen det kommunikativa handlandet. Om den offent- liga kommunikationen lyckas nÂ fram till det sanna eller ej, r sÂle- des inte alls lika viktigt som att medborgarna faktiskt kommunicerar i politisk och moralisk bemrkelse. I Deweys teorier finner man sÂledes tankar som i allra hˆgsta grad avhandlas i den nutida diskussionen om demokratins kris. Lik- som denna diskussion ofta tenderar att referera till och ett stadium i samhllet dÂ allt var sÂ mycket bttre stllt med demokra- tin n vad det r nufˆrtiden, drˆmmer sig ocksÂ tillbaka till en epok som inte lngre finns eller som kanske aldrig har funnits. Det handlar om ett samhlle som inte var sÂ komplicerat och in- vecklat som det moderna faktiskt r. Det handlar om en era dr de institutionella verksamheterna nnu inte skapat ett avstÂnd mellan de folkvalda och folket eller experter och lekmn. Det handlar vida- re om ett samhlle dr den muntliga (face-to-face) kommunikationen frodas och dr medborgarna avhandlar politiska och moraliska frÂgor utifrÂn personliga och subjektiva perspektiv. Pluralismen lever och medborgarnas aktiva politiska handlande r en realitet. I denna lilla-huset-pÂ-prrien-kultur trffas medborgarna kontinuer- ligt pÂ torget, och ortens makthavare finns alltid inom rckhÂll om det skulle behˆva diskuteras nÂgot av offentlig karaktr. I detta slags samhlle lever det offentliga rummet pÂ ett helt annat stt n i det moderna eller det nutida senmoderna samhllet. Man sitter inte hemma framfˆr TV:n och tar del av information, utan medborgarna tillmpar sin kommunikativa och dialogiska kompetens genom re- ella samtal och debatter. r hˆgst medveten om att denna romantiska tankekate- gori inte stmmer srskilt vl ˆverens med det moderna samhllets utseende. Ett och annat kommunikativt ideal mÂste offras i samband med framvxten av det moderna samhllet. Trots det kan inte lÂta bli att rikta misstro mot institutionernas framvxt (framfˆr allt vetenskapen, den etablerade politiken, byrÂkratin) och deras successiva ˆvertagande av sÂdana saker som i egentlig mening borde vara fˆremÂl fˆr medborgarnas kommunikativa handlande i politisk och moralisk bemrkelse. Detta lmnar efter sig ett samhlle inom vilket medborgaren allt mer sjunker in i en ÂskÂdarroll. Hr fˆre- stller sig emellertid att massmedierna ska kunna fungera som kulturens primra igÂngdrivare av offentlig debatter och samtal dr fˆljaktligen olika parter och intressen ska kunna deltaga pÂ nÂ- gorlunda jmlik basis. Deweys oavbrutna hyllande av kommunikationen kan fˆljaktli- gen stllas i relation till (1997) pÂpekande att kommu- nikations- och dialogbegreppen numera bˆr uppfattas som passÈ i frÂga om medborgarnas politiska delaktighet i samhllet. Begreppen odlar drˆmmar om saker som aldrig kan fˆrverkligas i det nutida senmoderna samhllet. Dessa drˆmmar skapar enbart Ângest och panik ñ vart vi n vnder oss kommer vi att kunna observera den demokratiska ordningens fˆrfall. Vi mÂste helt enkelt fˆrestlla oss medborgarnas politiska engagemang sÂsom nÂgot annat, och vidare att detta andra faktiskt kan uppfattas som alright ñ ven om det handlar om ett (passivt) insupande av frdigpacketerad information, och ven om medborgaras engagemang enbart tenderar att ske ge- nom valdeltagande och folkomrˆstningar. De framtida definitio- nerna av begreppet demokrati och, de kommande funderingarna ˆver vad ett demokratiskt samhlle kan tnkas innebra, mÂste i viss mÂn befrias frÂn gammalt tankegods. Från drömmar till mardrömmar