sou · GNB337 · 2000-01-01 00:00:00 — Det har även skett en förskjutning av verksamheten mot att också omfatta underrättelser av icke-militär art i syfte att till- godose speciella norska näringslivsintressen såsom oljeutvinningen, fisket och norska intressen i . Den ändrade inriktningen av E-tjenestens verksamhet och högt ställda krav på analytisk förmåga hos tjänsten har ökat behovet av statsvetare, samhällsvetare, ekonomer och andra akademiker i under- rättelsearbetet. E-tjenesten anlitar i allt större utsträckning utomståen- de forskare vid sin bearbetning och analys, vilket anses nödvändigt inte minst i bedömningen av omvärldsutvecklingen i ett längre per- spektiv. 144 Underrättelsetjänsten - en bakgrund E-tjenesten lämnar rutinmässigt underrättelser i form av rapporter till överbefälhavaren och försvarsministern. På uppdrag av överbefäl- havaren, försvarsministern och i första hand andra departement men även andra mottagare lämnar E-tjenesten rapporter med bedömningar inom ramen för E-tjenestens verksamhetsområde. E-tjenesten avger även särskilda rapporter, som underlag för försvarsplaneringen, och lämnar även i övrigt skriftligen eller muntligen information till över- befälhavaren och försvarsministern inom ramen för nationell plan- läggning och beslutsfattande. Det förekommer även eljest ett omfat- tande informellt samarbete mellan E-tjenesten och olika departement och myndigheter samt forskningsinstitutioner. I syfte att så snabbt som möjligt och löpande kunna förse såväl överbefälhavaren och försvarsministern samt övriga departement och vissa andra nationella och internationella mottagare med information har inrättats ett Nasjonalt etterretningssenter (NES). NES skall på grundval av information från E-tjenestens upplysningskällor och kvalitetssäkrad grundinformation, som finns hos E-tjenesten, kunna lämna underrättelser. De producerande avdelningarna inom E-tjenesten är ansvariga för att NES är uppdaterat och kan lämna underrättelser på grundval av tillgängliga informationskällor dygnet runt. E-tjenestens organisatoriska tillhörighet under överbefälhavaren hindrar inte att chefen för underrättelsetjänsten har direkta kontakter med . I ekonomiska frågor och när det gäller budge- ten är kontakten mellan underrättelsetjänsten och försvarsdeparte- mentet alltid direkta. Försvarsministerns eller regeringens mer direkta styrning av E- tjenestens verksamhet sker, förutom genom den tidigare angivna lag- stiftningen, bl.a. genom ministerns löpande kontakter med överbefäl- havaren. Den säkerhetspolitiska avdelningen vid försvarsdeparte- mentet är E-tjenestens viktigaste uppdragsgivare och departementet styr indirekt verksamheten härigenom. Genom försvarsdepartementet sker en samordning av mer krävande uppdrag åt E-tjenesten från statsrådsberedningen och övriga departement. En viss styrning från regeringens sida av E-tjenesten sker även ge- nom ett särskilt kontrollorgan, Kontrollutvalget för etterretningstje- nesten (K-utvalget). K-utvalget är en delfunktion inom försvarsde- partementet och består av departementsrådet såsom ordförande och chefen för den säkerhetspolitiska avdelningen i departementet, över- befälhavaren, chefen för och en företrädare för riksrevisjon. K-utvalget utövar budgetkontroll av underrättelseverk- samheten och fungerar som en sorts styrelse för E-tjenesten. Utvalget utgör en form av beredningsorgan och ger anvisningar om E- Underrättelsetjänsten - en bakgrund 145 tjenestens inriktning men preciserar inte några underrättelsebehov. Det har även en rådgivande funktion gentemot försvarsministern och rapporterar till denne om förhållanden, som rör E-tjenesten. I särskilt viktiga frågor sker rapportering även till regeringen. Genom att försvarsdepartementet har ett linjeansvar för E- tjenesten kan det genom försvarschefen ge uppdrag åt E-tjenesten t.ex. att följa utvecklingen i Kosovo. I K-utvalget diskuteras även pri- oriteringar i underrättelseverksamheten och i vilken grad, som E- tjenesten skall ge stöd till andra delar av den offentliga förvaltningen. K-utvalget utövar inte någon direkt kontroll över underrättelseverk- samheten, utan dess uppgift innefattar i huvudsak en styrning och att ge underrättelseuppdrag. inrättades det tidigare omnämnda parlamentariska kon- trollorganet för EOS-tjenesterna (kontrollutvalg). Kon- trollverksamheten är reglerad lov om kontroll med etterret- nings-, overvåknings- og sikkerhetstjeneste. Till lagen är knuten en särskild av utfärdad instruktion för kontrollutvalget. Kontrollutvalget består av sju stortingsrepresentanter. Alla partier i är inte representerade i kontrollutvalget. Ordförande i kon- trollutvalget får inte tillhöra ett parti som vid tillfället innehar rege- ringsmakten. Kontrollutvalgets huvuduppgift är att granska att EOS-tjenesterna agerar inom ramen för fastlagda mål. Därutöver genomför utvalget ett antal inspektions- resor. Kontrollen omfattar endast åtgärder som vidtas inom ramen för EOS-tjenesterna. Om ansvar har tagits för en viss fråga på departe- mentsnivå kan den inte bli föremål för kontrollutvalgets granskning. Kontrollfunktionen innefattar endast s.k. efterkontroll. Det an- kommer således inte på utvalget att följa E-tjenestens verksamhet el- ler att ge instruktioner eller anvisningar för denna. Kontrollen inne- fattar inte heller en budgetgranskning. Resultatet av granskningsverk- samheten redovisas till dels genom en årsberättelse, dels genom särskilda rapporter. Vissa underrättelse- och säkerhetsorgan Den ryska militära underrättelsetjänsten, Överstyrelsen för underrät- telsetjänst (GRU), är inte ett självständigt organ utan lyder under ge- neralstaben och försvarsministeriet. GRU:s uppgift är i första hand att lämna beslutsunderlag till generalstabens operativa del, den s.k. ope- 146 Underrättelsetjänsten - en bakgrund rativa överstyrelsen (GOU). GRU förser även direkt presidenten med underrättelser. GRU bedriver militär underrättelseverksamhet i vid bemärkelse och verksamheten tar sikte på såväl strategisk förvarning med utnytt- jande av bl.a. spaningssatelliter som understöd för försvarsgrenarnas underrättelsetjänst. Organisatoriskt består GRU i princip av de tre offensiva huvuddelarna, den strategiska agentunderrättelsetjänsten, strategisk satellit- och signalspaning och operativ underrättelsetjänst. Agentunderrättelsetjänsten är delvis knuten till olika utlandsmyndig- heter. Signalspaningen bedrivs såväl från som utomlands och genomförs från fasta eller rörliga stationer. Den operativa under- rättelsetjänsten vid GRU innebär en central styrning i syfte att koordi- nera underrättelsetjänsterna vid de olika militärområdena. De regio- nala militära underrättelsetjänsterna bedriver eljest egen s.k. gränsun- derrättelseverksamhet genom bl.a. signalspaning och agentverksam- het samt särskilda specialunderrättelseförband. Inom ramen för GRU bedrivs även den underrättelsetjänsten, som har en speciell och förhållandevis självständig ställning. Den civila ryska underrättelsetjänsten bedrivs inom ramen för en federal självständig myndighet (SVR), vars chef ingår i regeringen men lyder direkt under presidenten. SVR:s uppgift är att genom bl.a. underrättelseverksamhet och kontraspionage stödja den ryska statens intressen inom främst politik, ekonomi, vetenskap och teknik samt att i allt högre grad delta i kampen mot nya säkerhets- hot såsom spridning av massförstörelsevapen samt internationell ter- rorism och brottslighet. SVR har vissa likheter med amerikanska CIA. Den federala kommunikations- och informationsstyrelsen (FAPSI) är ett självständigt civilt signalspaningsorgan, som lyder direkt under presidenten. FAPSI, som har en viss motsvarighet i amerikanska NSA, brittiska och svenska FRA, samarbetar med den militä- ra signalspaningsfunktionen inom GRU. Till underrättelseorganen kan även räknas den federala gräns- skyddstjänsten (FPS), som är en självständig myndighet. FPS utgör en militär organisation för gränsskyddet. FPS svarar för bl.a. in- och utresekontroll och har underrättelseuppgifter i samband därmed. FPS har ingått ett samarbetsavtal med och dess svenska partner är KBV. Underrättelsetjänst bedrivs inom ramen för ytterligare organ, bl.a. genom utrikesministeriet (MID) och inrikesministeriet (MVD). Sä- kerhetstjänst bedrivs genom ett flertal civila och militära organ, bl.a. den federala säkerhetstjänsten (FSB), som är den egentliga ersätt- ningen för tidigare KGB:s inrikesverksamhet. Underrättelsetjänsten - en bakgrund 147 Politisk kontroll och samordning Underrättelse- och säkerhetstjänsternas verksamhet är reglerad i lag och dess chefer lyder direkt under presidenten. Inom Kreml samord- nas verksamheten för dessa tjänster dels av det Ryska , dels i presidentens kansli. Det ryska parlamentet informeras i under- rättelse- och säkerhetsfrågor genom regeringen. är enligt författning ett rådgivande organ till presidenten. Denne är ordförande och som medlemmar ingår bl.a. premiärministern, utrikesministern, försvarsministern, inrikesminis- tern samt cheferna för , FSB och den federala gränstjänst-en. sammanträder ungefär en gång och koordinerar övergripande beslutsrekommendationer inom det säker- hetspolitiska området. De formella besluten fattas av presidenten och verkställs genom regeringen eller på annat sätt. har ett permanent sekretariat vars chef är medlem av och säker- hetspolitisk rådgivare till presidenten. Det finns flera andra samordningsorgan inom det utrikes- och sä- kerhetspolitiska området. Bland dessa kan nämnas interministeriella kommissioner under ledning av säkerhetsrådet, utrikesministeriets utrikespolitiska råd, den gemensamma antiterroristkommissio- 148 Underrättelsetjänsten - en bakgrund nen och det fristående halvofficiella rådet för utrikes- och försvarspo- litik. Underrättelsetjänsten och den militära säkerhetstjänsten i är delad. Den förra är knuten till försvarsmakten och för- svarsdepartementet, medan den senare är knuten till den federala poli- sen och . Den lagreglering, artikel 99 i Bundesgesetz über die Armee und die Militärverwaltung , som berör underrättelsetjänsten, anger kort att tjänstens uppgift är att hämta in, bedöma och delge så- dana uppgifter om främmande stater, som är av säkerhetspolitisk be- tydelse. Vidare finns i artikeln vissa bestämmelser som berör under- rättelsetjänstens rätt att hantera personuppgifter. I övrigt ges rege- ringen fullmakt att särskilt reglera bl.a. frågor om underrättelsetjäns- tens uppgifter och organisation samt om tjänstens samarbete med ut- ländska underrättelsetjänster. Enligt bestämmelser som regeringen har utfärdat , Verord- nung über den Nachrichtendienst, omfattar underrättelsetjänsten dels den strategiska underrättelsetjänsten, dels de operativa och taktiska armé- och flygunderrättelsetjänsterna. Den förra skall säkerställa en kontinuerlig utlandsbevakning och förse den politiska och militära ledningen med information av säkerhetspolitisk betydelse. De senare underrättelsetjänsterna skall säkerställa försvarsmaktens behov av de operativa och taktiska underrättelser, som erfordras för mer direkta militära insatser av armé- eller flygstridskrafter. Underrättelsetjänsten är inordnad i den schweiziska generalstaben, som ingår i försvarsdepartementet, der Eidgenössischen Militärde- partement (EMD). Försvaret leds direkt av försvarsministern och un- der denne av generalstabschefen. Generalstaben består av sju grenar, som representerar hela försvaret. Den strategiska underrättelsetjäns- ten utgör tillsammans med arméunderrättelsetjänsten en sådan gren och flygvapnet, vari flygunderrättelsetjänsten ingår, utgör en annan sådan. Flygunderrättelsetjänsten är rapporteringsskyldig till den stra- tegiska underrättelsetjänsten och därmed även till arméunderrättelse- tjänsten. Den strategiska underrättelsetjänsten svarar för de erforderliga kontakterna med utländska underrättelsetjänster, s.k. liaison. Informa- tionsutbyte kan ske om det är till gagn för schweiziska säkerhetsin- tressen eller om det eljest är föreskrivet i lag eller internationell över- enskommelse. Flygunderrättelsetjänsten kan bedriva egen liaison i den mån den begränsar sig till för flygvapnet särskilda fackfrågor. Underrättelsetjänsten - en bakgrund 149 Allt regelbundet samarbete med utländska underrättelsetjänster kräver dock försvarsministerns godkännande. Chefen för den strategiska un- derrättelsetjänsten har att en gång redovisa samarbetet för försvarsministern. Därvid ger denne även riktlinjer för den fortsatta verksamheten. Försvarsattachéerna ingår i den strategiska underrättelsetjänsten. Signalspaningen är däremot inte direkt knuten till denna. I övrigt sva- rar den strategiska underrättelsetjänsten med undantag för de uppgif- ter som faller på flygunderrättelsetjänsten för s.k. HUMINT - inhämt- ning av information. Bearbetning, analys och delgivning av inhämtad information sker inom ramen för den strategiska underrättelsetjänsten. Det förhållandet att underrättelsetjänsten är formellt knuten till för- svarsdepartementet och till generalstaben innebär inte att tjänstens verksamhet är begränsad till militärpolitiska frågor. Verksamheten vid den strategiska underrättelsetjänsten styrs inte heller av staben. Tjänsten tar befattning med all information som kan ha betydelse för säkerhetspolitisk bedömning. Den strategiska underrättelsetjänstens verksamhetsområde omfat- tar i första hand försvars-, utrikes- och ekonomiska frågor. Det all- männa säkerhetspolitiska läget har inneburit att underrättelsetjänsten inriktas allt mer mot andra än försvarspolitiskt relaterade frågor och då mot frågor som berör ekonomi, teknik, miljö och mot nya hot i form av organiserad brottslighet, informationskrigföring, proliferation och migration. Verksamheten kräver i allt högre grad tillgång till ex- perter såsom samhällsvetare, ekonomer, industri- och bankmän, tek- niker och forskare av olika slag. De icke-militära frågorna berör numera av verksamheten och chefen för den strategiska underrättelsetjänsten har direkt kontakt med de olika ministrar inom vars ansvarsområde en fråga faller. Eljest styrs verksamheten vid underrättelsetjänsten av försvarsministern och chefen informerar denne regelbundet i underrättelse- frågor. Den strategiska underrättelsetjänsten avger regelmässigt skriftliga rapporter till ca 80 olika mottagare. Försvars-, justi- tie- och utrikesdepartementen får regelmässigt alla rapporter. Finans- departementet tar emot en betydande mängd information från tjäns- ten. inrättades ett särskilt organ eller utskott, der Sicherheit- sausschuss, med uppgift att bereda säkerhetspolitiska frågor och göra lägesbedömningar åt regeringen. Utskottet har även att ta upp under- rättelsefrågor och regeringens underrättelsebehov. Utskottet kan även ange inriktningen för underrättelsetjänsten i en viss fråga. Eljest an- kommer det huvudsakligen på försvarsministern att göra detta. 150 Underrättelsetjänsten - en bakgrund skottet, som sammanträder regelbundet en gång i kvartalet, består av försvars- och justitieministrarna med utrikesministern som ordföran- de. Till utskottet är knutet ett sammanvägningsorgan, die Lenkungs- gruppe. Sammanvägningsorganet biträder utskottet och har bl.a. att bevaka samordningen av underrättelseverksamheten och underrättel- sefrågor. Sammanvägningsorganet består av generalstabschefen, statssekreterarna i justitie- och utrikesdepartementen med den sist- nämnde som ordförande. I övrigt ingår chefen för säkerhetsunderrät- telsetjänsten samt bl.a. företrädare för olika departement, tullen, sä- kerhetspolisen och åklagarväsendet i detta. Samordningsorganet sammanträder en gång . övervägs att inrätta ett särskilt permanent sekretariat bestående av två eller tre personer. Sekretariatet skall tjäna som ett särskilt samordningsorgan för under- rättelsefrågor i . inrättades ett parlamentariskt kontrollorgan, die Geschaff- sprüfungsdelegation, med uppgift att granska underrättelse- och sä- kerhetstjänsterna. Kontrollorganet består av sex parlamentariker. Det sammanträffar med cheferna för underrättelse- och säkerhetstjänster- na . Kontrollen innebär en ren s.k. eftergranskning. Pågående underrättelseuppdrag berörs inte. Kontrollen tar i huvudsak endast sikte på om felaktigheter har begåtts i verksamheten. Det centrala brittiska underrättelseväsendet består dels av den militära underrättelsetjänsten, the Defence Intelligence Staff (), dels av de tre civila underrättelse- och säkerhetstjänsterna, the Secret Intelligen- ce Service (SIS), the Headquarters () och the (). De tre sistnämnda tjänster- na, the Intelligence and , brukar kort benämnas the Agencies. utgör en integrerad del av försvarsdepartementet, the , och verksamheten styrs genom departementet. Huvud- uppgiften är att förse i första hand försvarsdepartementet och försvar- smakten men även andra departement med information, som rör bl.a. försvarspolitiska frågor, främmande makters stridskrafter och vapen- system, internationell krisutveckling, förhållanden på platser där brit- tiska militära insatser förekommer eller kan bli aktuella. har en egen budget, som är skild från de övriga underrättelse- och säkerhet- stjänsternas gemensamma budget. är i första hand ett beredningsorgan för militära underrättelser och analyserar information från både öppna och hemliga källor. Underrättelsetjänsten - en bakgrund 151 sonalen utgörs av såväl militärer som av civila sakkunniga, forskare, språkexperter m.fl. har ansvar för underrättelseinriktningen inom försvarssektorn och har att samordna den underrättelseverksamhet som bedrivs inom de olika försvarsgrenarna. Samarbete, liaison, i un- derrättelsefrågor sker med andra myndigheter såsom tull och polis bl.a. i fråga om vapenhandel. I sin underrättelseverksamhet samarbe- tar med andra staters militära underrättelseorganisationer. SIS, även kallad MI6, och är de viktigaste inhämtningsor- ganen för hemlig underrättelseverksamhet och förser även med information. Verksamheten vid SIS och är reglerad genom särskild lagstiftning, the Act 1994. Lagen innehåller även regler om bl.a. tillsyn och kontroll över SIS och och även över BSS. Både SIS och är underställda det brittiska utrikesdeparte- mentet, the Foreign and Commonwealth Office. Båda organen har till huvudsaklig uppgift att samla in information om andra länder, om terrorism, proliferation, internationell brottslighet m.m. av intresse för den nationella säkerheten och då i första hand till stöd för regeringens försvars-, utrikes- och ekonomiska politik. har även till upp- gift att ge råd och anvisningar till departement och myndigheter samt försvarsmakten, när det gäller kommunikationssäkerhet och informa- tionsteknologisystem. Samarbete sker därvid med bl.a. industrin och BSS för att tillförsäkra att informationen i systemen skyddas på ett betryggande sätt. SIS:s inhämtning av underrättelser sker främst genom s.k. human intelligence, HUMINT, men även genom tekniska förfaranden. inhämtning sker genom signalspaning SIGINT, mot bl.a. olika typer av kommunikationssystem och radarsignaler. inhämtning innefattar även dekryptering och annan tolkning av skyd- dad information. Inhämtningsuppdragen kommer främst från utrikes- och försvarsministerierna, men även finansministeriet samt BSS och andra myndigheter är mottagare av information från SIS och . Vissa underrättelseuppdrag, bl.a. sådana som berör enskilds integri- tet, är förbundna med en ingående juridisk prövning och kontroll in- nan de tillåts. Både SIS och inhämtar underrättelser och andra uppgifter genom samarbete, liaison, med ett brett nät av utländska underrättelse- och säkerhetstjänster. BSS, även kallad MI5, svarar för den civila säkerhetstjänsten och lyder under det brittiska inrikesministeriet, the Home Office. Verk- samheten är reglerad genom lagstiftning, the Act 1989 och the Act 1996. Tillsammans med the Intel- ligence Services Act 1994 reglerar lagarna även tillsynen och kon- trollen över BSS. 152 Underrättelsetjänsten - en bakgrund BSS:s uppgift är i första hand att skydda nationella säkerhet mot terrorism, spionage, sabotage, organiserad brottslighet och annan verksamhet av omstörtande karaktär. BSS:s roll är att utre- da olika hot genom att hämta in, analysera och delge underrättelser. Vidare skall BSS bemöta vissa hot genom att medverka till att åtgär- der vidtas mot dessa. BSS har dock inte några exekutiva befogenhe- ter, utan har att i sin verksamhet engagera bl.a. polisen. BSS har vida- re att ge råd och anvisningar till regeringen och andra organ i säker- hetsskyddsfrågor. Den politiska styrningen och samordningen av underrättelse- och säkerhetsväsendet i är väl organiserad. är, såsom har framgått, direkt inordnad i försvarsdepartementet. SIS, och är såsom fristående myndigheter ändå starkt knutna till pre- miärministern och genom ett system av kommittéer och andra organ. Regeringens huvudinstrument för att leda the Agencies är (). Det ankommer på JIC att övervaka tjänsternas organisation, samordna deras verksamhet och se till att den bedrivs effektivt och med anpassning till ändrade förhållanden. JIC är ansvarig för inriktningen av underrättelseorganen och priorite- ringen i deras underrättelseinhämtning. JIC skall redovisa underrättel- sebehov och prioriteringar för regeringens godkännande. Det an- kommer på JIC att övervaka underrättelse- och säkerhetstjänstens kontakter, liaison, med samväldesländernas och andra staters under- rättelseorganisationer, men även att upprätthålla egna kontakter. JIC har att i samband med veckovisa möten genom rapporter re- dovisa till regeringen lägesbedömningar - analyser och konsekvens- bedömningar - mot bakgrund av aktuella händelser och situationer med anknytning till bl.a. politik, försvar, ekonomi, terrorism, brotts- lighet samt vetenskapliga och tekniska internationella frågor. JIC skall även i övrigt bevaka och ge tidig förvarning om utvecklingen av di- rekta eller indirekta hot mot brittiska intressen av politisk, militär och ekonomisk karaktär. I krissituationer sammanträder och rapporterar JIC oftare än . Ordföranden i JIC, som även är premiärministerns utrikespolitiska rådgivare i statsrådsberedningen (the Cabinet Office), har det över- gripande ansvaret för JIC:s verksamhet. Det ankommer särskilt på honom att tillförsäkra att JIC:s övervaknings- och förvarningsroll är effektiv. I JIC ingår även en särskild underrättelsekoordinator, the Intelligence Co-ordinator. Denne, som i likhet med ordföranden är knuten till statsrådsberedningen, har speciellt ansvar för samordning- en av underrättelse- och säkerhetsväsendet och för dess verksamhets- program. Koordinatorn har även ett speciellt ansvar när det gäller att Underrättelsetjänsten - en bakgrund 153 fastställa regeringens underrättelsebehov och ge anvisningar om för- delningen av medlen i the Agencies gemensamma budget. Koordina- torn är också ordförande i olika formella och informella arbetsgrupper som behandlar frågor om underrättelseverksamheten. JIC, som i sin verksamhet biträds i första hand av ett permanent analysorgan eller bedömningsstab, the Assessments Staff, består, för- utom av ordföranden och koordinatorn, av chefen för bedömningssta- ben och cheferna för , och samt av högre tjänstemän från utrikes- försvars- och finansdepartementen. Tjänstemän från and- ra departement kan även ingå tillfälligtvis. JIC biträds förutom av be- dömningsstaben även av ett antal interdepartementala underkommit- téer och av ett sekretariat, the Joint Intelligence Secretariat, som till- sammans med staben är inordnat i statsrådsberedningen. Sekretariatet ansvarar bl.a. för JIC.s administration och stöder koordinatorn i den- nes verksamhet. Bedömningsstaben, the Assessments Staff, består av fem geogra- fiskt eller sakinriktade sektioner, som bearbetar och analyserar såväl öppen information som de uppgifter som underrättelse- och säker- hetsorganen och även bl.a. utrikesförvaltningen hämtar in.