sou · GNB37 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt nämnda riktlinjer åligger ansvaret för att dessa följs den som saluhåller ifrågavarande produkt. Samma ansvar har anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkarens vägnar. Om ett företag vidtar en åtgärd som inte följer riktlinjer har verket möjlighet att ingripa. Normalt sker detta genom att kontaktar företaget. Verket räknar med att en rättelse i de flesta fall kan uppnås genom en sådan underhandskontakt. I annat fall kan () låta domstol pröva åtgärden enligt marknadsföringslagen eller utfärda s.k. förbuds- eller informations- förläggande för företagets godkännande. 4.2.2Skydd för geografiska- och ursprungsbeteckningar m.m. Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel, fastställer regler för skydd av vissa beteckningar. Den skyddad ursprungsbeteckning (SUB) anger benäm- ningen på en produkt vars framställning, bearbetning och beredning måste äga rum inom ett bestämt geografiskt område. Alla led i produktionen skall ske i det geografiska området. Enligt nämnda förordning skyddas namnet på den region, den ort eller i undan- tagsfall land som används för att beteckna ett livsmedel. Livsmedlet skall komma därifrån och dess kvalitet eller egenskaper skall helt eller väsentligen bero på den geografiska omgivningen med de naturliga och mänskliga faktorer som hör dit. Vad beträffar skyddad geografisk beteckning (SGB) så avser det namnet på ett geografiskt område som används för att beskriva en jordbruksprodukt eller ett livsmedel som härstammar från området. Livsmedlet ska ha en viss kvalitet, anseende eller annan egenskap som beror på det geografiska ursprunget. Rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel fastställer regler för hur ett gemenskapsskydd kan erhållas för särarten hos livsmedel och jordbruksprodukter. Detta skydd tar sig uttryck i följande omnämnande; Garanterad traditionell Specialitet (GTS). Till skillnad från de andra skyddade beteckningarna som behandlats i detta avsnitt så hänvisar GTS inte till ursprunget. Den har i stället till syfte att lyfta fram en produkts traditionella sammansättning eller traditionella produktionssätt. Ansökan om registrering av skyddade beteckningar skickas till som efter granskning vidarebefordrar ansökan till kommissionen. Frågor om varumärken regleras genom varumärkeslagen (1960:644). Enligt nämnda lag görs ansökan om registrering av varumärken hos . En näringsidkare har även utan registrering ensamrätt till sitt varumärke om märket anses som inarbetat. Ett varumärke anses inarbetat om det här i landet – bland dem som det riktar sig till – är allmänt känt som beteckning för innehavarens varor. Syftet bakom varumärken är i huvudsak kommersiellt. En närings- idkare vill sälja sina produkter. För att konsumenten skall känna igen näringsidkarens produkter på butikshyllan, förses de med närings- idkarens varumärke. Varumärket blir näringsidkarens profil utåt. Be- roende på vad näringsidkaren vill förmedla med sitt varumärke så laddas de med olika innehåll. I detta sammanhang kan man säga att varumärket innehåller själva kärnan i produkten. Ett exempel på detta är de tidigare nämnda miljöprofilerade varumärkena. 4.2.4Frivilliga organisationers egna symboler Även inom denna kategori av frivillig märkning finns det olika typer av märkning, såväl text som symboler. En vanlig typ av märkning är sådan som betyder att den frivilliga organisationen har godkänt den märkta produkten. Nedan lämnas några exempel på märkningsuppgifter som frivilliga organisationer ansvarar för. Svalan – som är Astma- och symbol – finns bl.a. på parfymfria tvålar och tvättmedel. Märket symboliserar att produkten rekommenderas av förbundet. En sådan produkt är medicinskt bedömd för att säkerställa att den inte innehåller några ämnen som är kända för att framkalla allergier eller överkänslighet. Symbolen i sig säger ingenting om produktens miljöpåverkan. Många av dessa produkter är också märkta med ett certifierat miljömärke. Märket ett överkorsat sädesax symboliserar att det märkta livsmedlet kan användas i glutenfri kost. Märket – som används i flera europeiska länder – ägs av det engelska . Om märket skall användas på den svenska marknaden så skall tillstånd för detta sökas hos . Texten godkänd av återfinns på vissa sorters tandkräm och tuggummin. Om en tandkrämstub är märkt med sådan text så betyder det att tandkrämen innehåller en viss mängd av fluor. En sådan märkning på en tuggummiförpackning symboliserar att tuggummit innehåller en viss typ av sötningsmedel som påstås vara mindre skadligt för tänderna än andra typer av sötningsmedel. Pandan är Världsnaturfondens symbol. De företag som ekonomiskt stödjer fonden har rätt att använda symbolen på sina produkter. Symbolen säger således inget om själva produkten utan visar bara att företagaren som står bakom produkten ekonomiskt stödjer Världsnaturfonden. I kartläggningen har även påträffats förpacknings- märkning som statliga myndigheter ansvarar för. Inom dagligvaruhandeln har utredningen funnit ett exempel på sådan märkning. Symbolen tillkom som ett hjälpmedel för konsumenten att lättare hitta magra och fiberrika mat- varor bland produkter där det finns flera alternativ. Symbolen säger således inget om produktens miljö- påverkan. Användandet av symbolen regleras genom Statens livsmedelsverks kungörelse (SLV FS 1989:2) med föreskrifter och allmänna råd om användning av viss symbol. En annan typ av märkning som tillkommit är sådan som innebär ett ställningstagande i vissa etiska frågor. Utredningen har valt att kalla denna typ av frivillig märkning för etisk märkning. Nedan lämnas några exempel på sådan märkning. Rättvise- märkningen syftar till att trygga försäljningen i världens fattiga länder. Inköpen görs direkt hos producenterna, utan mellanhänder, samt sker på långtidskontrakt med möjlighet till förskott av betalningen. anställda fastställs minimilöner och barnarbete får inte förekomma. Internationella kontrollanter besöker regelbundet alla kontrakterade Den svenska upp de svenska företag som har tillstånd att använda märket. I den svenska föreningen ingår bl.a. Mission, Konsumentråd, , Röda korsets ungdomsförbund och TCO. På den svenska marknaden återfinns märket på vissa sorters kaffe. kommer det dock att vara möjligt att även köpa andra s.k. rättvisemärkta produkter såsom te, kakao, chokladkakor, socker, honung och bananer. mot Plågsamma Djurförsök (NSMPD) – som bildades – verkar för att stoppa plågsamma experiment m.m. på djur. I huvudsak sysslar Samfundet med informations- verksamhet. Inom ramen för sin informationsverksamhet har Samfundet överenskommit med en del företag om att de av företagens produkter som ej har testats på djur skall märkas med information om detta. Som exempel på detta kan nämnas texten Mot djurförsök som finns på en del av affärskedjan produkter. Märkningen garanterar att produkten eller dess ingredienser inte har utprovats på djur. Texten återfinns bl.a. på olika typer av hygieniska produkter så som hårschampo, tvål, badolja, lotion m.m. beslutade den internationella koalitionen för djurskydd (ECAE) om att anta en internationell standard vad beträffar kriterier för information om produkter som ej utprovats på djur. Till standarden knyts ett särskilt märke föreställande en kanin. i kan ansöka hos NSMPD om licens att få använda märket. Förpackningsinformation kan innebära flera saker. Märkningen på förpackningen kan berätta om vad förpackningen är gjord av, vad den kan användas till och hur den skall sorteras efter det att produkten är förbrukad. Märkningen kan även berätta om förpackningen ingår i ett särskilt återvinningssystem. Informationen kan förekomma i form av en symbol eller av en text. Nedan följer några exempel på den vanligaste typen av förpacknings- information. Införandet av producentansvar för förpackningar11 innebär att förpackningar skall sorteras ut av hushållen och lämnas vid de av producenterna tillhandahållna insamlingsstationerna. Det finns ingen reglering om att producenterna skall märka sina förpackningar. (REPA) – som är materialbolagens gemensamma dotterbolag för insamling av förpackningsavgifter från producenterna – rekommenderar dock anslutna företag att informera sina kunder om att de är anslutna till REPA. Detta kan göras antingen med REPA-symbolen (grönt märke med texten REPA) eller med en text enligt följande exempel, Vårt företag är anslutet till REPA eller Vi betalar förpackningsavgifter och tar därmed vårt producentansvar för återvinning av förpackningar. Returpilarna finns på förpackningar som är återvinningsbara. Inom ISO pågår ett arbete med att ta fram en standard, ISO 1421, som bl.a. kommer att reglera detta returmärke. Enligt nämnda standard får märket endast användas för att informera om att förpackningen är återvinningsbar. Om förpackningen dessutom är tillverkad av återvunnet material så kan förpackningsproducenten informera om det genom att i anslutning till returmärket märka med en procentsats som talar om hur stor andel av förpackningen som utgörs av återvunnet material. I detta sammanhang bör påpekas att märket inte innebär att förpackningen ingår i ett återvinningssystem. Märket återfinns på bland annat glas, papper, plast, och aluminium- burkar. 11 Förordning (1997:185) om producentansvar för förpackningar. Detta returmärke finns på nästan alla plastförpack- ningar. Siffran talar om vilken typ av plast förpack- ningen är gjord av. Denna information lämnas för att underlätta för återvinningsföretagen. Vad det är för slags plastmaterial anges även under pilarna, med hjälp av en förkortning, t.ex. PP för polypropen. Denna symbol visar att förpackningsmaterialet uppfyller EG-lagstiftningens krav när det gäller material som är avsett att komma i kontakt med livsmedel. Användandet av symbolen i regleras genom Statens livsmedels- verks kungörelse (SLV FS 1993:18) med föreskrifter och allmänna råd om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. ansvarar för e- märkningen. Märkningen står för att den angivna mängden – uttryckt på färdiga matförpackningar i antingen volym- eller viktmått – stämmer. I kartläggningen har uppmärksammats att det finns frivillig märkning som inte naturligt går att inordna i någon speciell grupp. Detta gäller bl.a. sådan märkning som var obligatorisk men som är frivillig, som t.ex. uppgifter om tillverknings- eller bakdag. En annan typ av information som ofta förekommer och som inte direkt tillhör någon speciell grupp är tips/råd och recept samt ursprungsmärkning (se även avsnitt 3.1.2.3 Särregler avseende märkning av vissa livsmedel). Av kartläggningen framgår även att vissa produkter är märkta med olika påståenden som avser t.ex. produktens kvalitet, smak eller andra särskilda egenskaper som produkten påstås äga. Gränsdragningen mellan märkning och reklam är i dessa fall subtil. Detta åskådliggörs genom följande tvivelaktiga påstående hämtat från ett paket socker; I allt gott som växer i naturen finns socker. I frukter, bär och grönsaker. Naturens socker är precis samma som sockret i den här påsen. Härutöver återfinns även olika typer av hälsopåståenden. Enligt 6 § märkningskungörelsen får märkningen inte innehålla påståenden om att livsmedlet förebygger, behandlar eller botar sjukdom. kungörelse är det inte tillåtet att ha hälsopåståenden för enskilda livs- medel. Däremot ger bestämmelserna utrymme för att använda de hälso- påståenden som omfattas av Livsmedelsbranschens regler Hälso- påståenden (hälsoargument) i märkning och marknadsföring av livsmedel. Enligt dessa regler skall hälsopåståenden – i märkning och marknadsföring av livsmedel – stå i överenskommelse med svenska officiella kost- och näringsrekommendationer och bygga på i allmänt erkända vetenskapliga fakta. På vissa förpackningar återfinns information om att produkten är framtagen på ett viss sätt. Ett exempel på detta är integrerad produktion (IP) som är en kombination av ekologisk och traditionell odling. Konst- gödsling och kemiska bekämpningsmedel används, men i begränsad omfattning. Initiativtagarna till detta utvecklingsarbete är Trädgårds- näringens (), (), () och (). Vad gäller märkning av dessa varor så används olika typer av symboler. Dock är de flesta av dessa varor dessutom märkta med ett särskilt IP-registreringsnummer. Av kartläggningen framgår att det även finns olika symboler som inte naturligt kan inordnas i någon speciell grupp som t.ex. grossistföretaget symbol – märkningen berättar om att papperet blekts med en liten eller ingen mängd klor – och den internationella symbolen för rent socker, en Stiliserad sked med strösocker. I kartläggningen har även utländska symboler påträffats. De vanligast förekommande utländska symbolerna i en dagligvarubutik är Blå ängeln och Gröna punkten. Blå Ängeln är officiella miljömärke. Märket introdu- cerades . Även symbolen Gröna punkten härstammar från . Symbolen återfinns på förpackningar importerade från . Märkningen innebär att förpackningen ingår i det tyska systemet DSD () för insamling och sorteringar av förpackningar. Vad beträffar den frivilliga märkningen så pågår det kontinuerligt olika typer av utvecklingsarbete inom området. diskuteras, både internationellt och nationellt, möjligheten att miljömärka vildfångad fisk. I har på initiativ av ett miljömärkningsarbete inletts. Intressenter i arbetet är handeln, miljöorganisationer, konsumentorganisationer, bransch-intressenter, myndigheter och märkningsorgan. Såsom redogorts för utreds frågan även inom EU och . gav regeringen och i uppdrag att utarbeta ett gemensamt underlag till svensk ståndpunkt angående miljömärkning av fisk. Underlaget skulle belysa hur frågeställningar kring miljömärkning av fisk behandlas i internationella processer och ge förslag till fortsatt svenskt agerande. Redovisningen skulle vidare behandla medverkan, rollfördelning av staten respektive andra intressenter samt en bedömning av förslagets konsekvenser. Verken har avgivit sina förslag. Sammanfattningsvis konstaterar verken att det föreligger behov av ytterligare utredning av frågan. Bland annat saknas kriterier för en tänkt miljömärkning på fisk eller livsmedel överhuvudtaget. De anser att det finns anledning att i första hand överväga en reglering på frivillighetens väg inom fiskerinäringen. Härutöver har frågan om hälsopåståenden vid märkning av livsmedel undersökts av . I regleringsbrevet för gavs verket i uppdrag att utreda och analysera hälsopåståenden vid märkning av livsmedel. Den nuvarande lagstiftningens syfte och effekter samt avgränsning gentemot läkemedelslagstiftningen skulle särskilt beaktas. I uppdraget ingick vidare att undersöka konsumenternas inställning till sådan märkning. har redovisat uppdraget i rapporten och analys av hälsopåståenden vid märkning av livsmedel. De alternativa vägval som presenteras i rapporten är 1.att inga hälsopåståenden tillåts överhuvudtaget, 2.att vissa allmänna hälsopåståenden för väl dokumenterade samband tillåts, eller 3.att produktspecifika påståenden alternativt påståenden om att livsmedel förebygger sjukdomar tillåts. Det sista alternativet skulle som en konsekvens kräva ändringar av både livsmedels- och läkemedelslagstiftningen på gemenskapsnivå. I rapporten konstateras att en eventuell övergång till en mer restriktiv praxis torde kunna genomföras utan större arbetsinsatser medan det torde behövas ytterligare omfattande utredningar om alternativet att verka för en utvidgning av möjligheterna att använda hälsopåståenden väljs. Härutöver konstateras i rapporten att frågan även måste utredas och diskuteras inom gemenskapen och Codex. Ett annat utvecklingsarbete som pågår vad gäller frivillig märkning handlar om jämställdhetsmärkning. dåvarande jämställdhetsministern, projektet . Syftet med projektet var att undersöka möjligheterna att, genom frivillig jämställdhetsmärkning, stärka konsumenternas makt samt sporra företag och organisationer till ökad jämställdhet. presenterades en projektrapport – konsument för ett jämställt samhälle (Ds 1998:49). I rapporten föreslås bl.a. att ett system för frivillig jämställdhetsmärkning införs i . Frågan bereds inom . IIIDialog med konsumenter, deras företrädare och andra intressenter beträffande konsumentinformation om dagligvaror I den tidigare redovisade kartläggningen har det redogjorts för de typer av konsumentinformation som finns på den svenska marknaden samt för hur dessa regleras. Med utgångspunkt från nämnda kart- läggning kommer i denna del av betänkandet en beskrivning av konsu- menternas inställning till informationen att lämnas. I detta sammanhang är det viktigt att komma ihåg att konsumentkollektivet inte är en homogen grupp utan består av enskilda individer med olika behov. För att få en uppfattning om dessa individers behov av och inställning till information om dagligvaror så har utredningen genomfört såväl en kvalitativ studie som en enkätundersökning och varit i kontakt med frivilliga organisationer, som konsument-, handikapp- och invandrar- organisationer samt med de kommunala konsumentvägledarnas yrkesförening. Enligt kommittédirektiven skall utredaren föra en dialog med konsumenter och deras företrädare samt andra intressenter. I denna del av betänkandet redovisas således även hur andra intressenter än konsumenter uppfattar dagens konsumentinformation. I kapitel fem redovisas resultaten från olika konsument-under- sökningar och i kapitel sex lämnas en beskrivning av olika frivilliga organisationers inställning till dagens och framtidens konsument- information. Slutligen lämnas i kapitel sju en redogörelse av de synpunkter som inkommit från andra intressenter, såsom dagligvaru- handeln, producenter och leverantörer samt berörda myndigheter. 5Konsumentundersökningar beträffande information om dagligvaror I enlighet med kommittédirektiven har utredningen undersökt hur konsumenterna uppfattar märkning och annan konsumentinformation samt vilka problem de ser kring olika informationsmedel. Således har utredningen i samarbete med konsumentorganisationen genomfört en enkätundersökning om konsumenternas kunskap om och upplevelse av märkning. Därtill har () – på utredningens uppdrag – genomfört en mer kvalitativ undersökning av konsumenternas syn på information om dagligvaror. Härutöver har resultaten från tidigare genomförda undersökningar området analyserats. I detta kapitel kommer dels en redogörelse för nämnda undersökningar att lämnas, dels sammanfattas sådana resultat från tidigare genomförda undersökningar som kan vara av intresse för utredningen. 5.1Kvalitativ undersökning – gruppdiskussioner På uppdrag av utredningen har genomfört en undersökning av hur konsumenter uppfattar dagens konsument- information. Nämnda undersökning redovisas i sin helhet i en bilaga till detta betänkande. I detta avsnitt sammanfattas undersökningens resultat. Det bör dock framhållas att resultatet inte kan generaliseras till målgruppen som helhet. Undersökningen belyser olika aspekter vad beträffar information om dagligvaror men kan inte ge någon egentlig vägledning om hur stor andel av befolkning – eller i det här fallet de vuxna konsumenterna – det är som uppfattar informationen på det sätt som kommer till uttryck i undersökningen. Däremot kan denna undersökning ge oss fördjupade kunskaper om hur vissa konsumenter uppfattar dagens konsumentinformation. Undersökningen har genomförts med hjälp av fyra grupp- diskussioner. Dessa diskussioner har i huvudsak omfattat fråge- ställningar kring konsumentinformation i form av märkning. Gruppdiskussioner är en kvalitativ metod. Syftet med metoden är att lyfta fram olika aspekter på ett ämne och finna bakomliggande resonemang och därmed få ökad förståelse. Diskussionsledaren låter ofta de inledande frågorna vara mycket allmänt hållna och deltagarna får själva styra vilka aspekter som skall diskuteras. De som tillfrågats om att delta i gruppdiskussionerna har slump- mässigt valts ur telefonkatalogens Stockholmsdel samt från register. Sammantaget har 36 personer deltagit i diskussionerna, 15 män och 21 kvinnor i åldrarna 25–. Av undersökningen framgår att den generella uppfattningen är att den förpackningsmärkning som finns inom dagligvaruhandeln är nödvändig. Ytterst få av gruppdeltagarna är beredda att lyfta bort någon märkningsuppgift. Flera dem anser dessutom att en märkningsuppgift som på en speciell produkt eller vid ett särskilt inköpstillfälle upplevs som ointressant, kan vara intressant på en annan typ av produkt eller vid ett annat köptillfälle. De flesta av dem upplever inte heller märkningens omfattning som störande eller som ett problem. De anser sig fullt kapabla att själva sålla i den omfattande märkningen. Den enda märkning som överhuvudtaget nämns som ev. överflödig är sådan som producenten ansvarar för, exempelvis recept. I detta sammanhang bör nämnas att gruppdeltagarna i sina diskussioner ofta återkommer till ursprungsmärkningen. Det är en märkning som många av deltagarna uppfattar som viktig och möjligen vill ha på fler produkter än vad som finns . Vad beträffar svårigheter att förstå märkning, är de tre mest kritise- rade aspekterna ingrediensförteckning, datum- och miljömärkning. De två förstnämnda är sådan information som de allra flesta av de till- frågade söker efter när de handlar. Ingrediensförteckningen karak- täriseras av flera som snårig, med svåra termer, som exempelvis benämningarna på olika färg-, smak- eller konserveringsämnen. Datum- märkningen kritiseras bl.a. för sin otydlighet, både till utformning och innehåll. Märkning med innehåll och datum är mycket viktig för alla grupp- deltagare. Ingrediensförteckningen uppges dessutom ibland vara livs- viktig, om någon i familjen är allergiker. Att innehållet beskrivs riktigt och att man kan erhålla förklaringar till olika beteckningar utan alltför mycket krångel har därför hög prioritet för deltagarna. Miljömärkningen är en fråga som engagerar många. Märkningen som sådan är välkänd för nästan alla gruppdeltagare och flera uppger att de vill köpa miljövänligt, om priset är rimligt. Ändå uppger många av dem att de inte bryr sig om att studera miljösymboler på dagligvaror. Anledningen till detta beror dels på en viss skepsis till miljömärkningens tillförlitlighet, dels på osäkerhet vad gäller innebörden av olika märken. Osäkerheten tar sig bl.a. uttryck i att de har vissa svårigheter att skilja den certifierade miljömärkningen från andra typer av märkning med miljöprofil. Vad gäller den framtida konsumentinformationen så vill ingen av de tillfrågade ersätta förpackningsmärkningen med annan typ av information. Däremot uppger en del av dem att de kan tänka sig att läsa mer på Internet, för att få djupare information om produkten. Flera av gruppdeltagarna nämner dessutom möjligheten att sätta upp skyltar i butikerna med bilder på de vanligast förekomna symbolerna med förklarande text. När det gäller konsumenters möjlighet att påverka den information som ges är de eniga om att man bäst gör det genom att agera individuellt. Framförallt så påverkar man genom att välja eller välja bort produkter och/eller butiker. Härutöver har flera valt att tala direkt med handlaren eller producenten när någonting fungerat dåligt. Det anses allmänt lättare att påverka i mindre butiker än i stora. Någon har också bojkottat butiker eller produkter helt och hållet. Det är främst dessa tre sätt att påverka – genom val, samtal med butik/producent och möjligen bojkott – som känns tänkbara för gruppdeltagarna. För att göra diskussionerna mer levande och konkreta, använde en varukorg med produkter som deltagarna fick samtala om. Korgen innehöll olika förpackningsmärkta dagligvaror samt ett opaketerat butiksbakat bröd. I diskussionerna kring dessa varor framkom bl.a. att samtliga grupper var överens om att de vill att dessa varor skall vara förpackningsmärkta, dock med undantag för det butiksbakade brödet.