sou · GNB37 · 2000-01-01 00:00:00 — har begåvningsstödjande hjälpmedel liksom metodik för lättläst (se ovan) utvecklats och kommit i bruk inom olika verksamheter för personer med utvecklingsstörning. Vårt intryck är dock att denna utveckling inte är tillräckligt känd. Vi föreslår att det genom ett särskilt utredningsuppdrag (lämpligen anförtrott i samverkan med flera berörda, t.ex. , och ) skall undersökas, sammanfattas och spridas hur kunskaper och erfarenheter om begåvningsstödjande hjälpmedel och lättläst information i andra miljöer kan användas för konsument- information om dagligvaror. Vi har hos , och efterlyst ett månatligt, kort och enkelt TV- magasin för personer med utvecklingsstörning. har vi inte haft framgång med vårt förslag. FUB ser nu möjligheten att ytterligare betona behovet genom att ett sådant magasin också skulle kunna innehålla enkel konsumentinformation. Vi anser att detta förslag skulle kunna vara ett verkningsfullt medel för att uppnå konsumentpolitikens mål för personer med utvecklingsstörning. Hur uppfattar ICA märkningen ? Generellt fungerar märkningen inom dagligvaruområdet bra; både den obligatoriska och frivilliga. Vår uppfattning är att utredningens direktiv andas större problem inom detta område än vad vi upplever i den dagliga kontakten med kunden (bl.a. via systematiskt uppföljd kundkontakt) och butiker. Den obligatoriska märkningen genom livsmedelslagstiftningen och prisinformations- lagen har utvecklats genom föreskrifter som vi lever med på ett rimligt sätt. De produkter som inte omfattas av någon särlagstiftning, t.e. hushållskemikalier, har märkningsuppgifter som harmoniserar med marknadsföringslagen och i allt väsentligt också med lagen om kemiska produkter. Vilka märkningsuppgifter saknas? se nedan under problem Obligatoriskt eller frivilligt? Staten ska garantera att konsumenter har tillgång till en tillräcklig grundnivå av märkning som berör konsumenters hälsa och säkerhet samt krav på minskad miljö-påverkan och relevant prisinformation. Övrig märkning skall vara frivillig och utvecklas av marknadens aktörer med stöd av standariseringsorgan eller intresseorganisationer. Om samhället bedömer att sådan märkning väsentligt bidrar till att förverkliga viktiga samhällsmål, beträffande skydd av hälsa och miljö, ska samhället medverka till att den frivilliga märkningen kommer till stånd, t.ex. genom ekonomiskt stöd till att utforma kriterier och kontrollorgan. Samhällets roll blir då att övervaka att den frivilliga märkningen lever upp till krav på opartiskhet och inte är i strid med marknadsföringslagen. Finns det problem? Det är mindre problem beträffande märkningen än den debatt om märkning som pågår. Bland annat sägs det att vi har problem med så många miljömärken. Det är något som vi inte stöter på i den omfattningen som debatten ger sken av. Problemet är mera att debattörerna inte lyckats förklara skillnaden mellan miljö-, hälso- och varumärken. Det är viktigt att göra klart att vi kommer att få se en allt större trend mot starka varumärken som kommer att laddas med egenskaper som producenten vill kommunicera, t.ex. miljöpåverkan eller goda hälsoegenskaper. Som hjälp i laddningen används ofta den officiella miljö- och hälsomärkningen som man kompletterar med de värden som man eftersträvar därutöver. , Skona eller Änglamark skall inte betraktas vare sig som Typ I eller Typ II-märken. Miljömärkning av Typ I Denna typ av miljömärke är till gagn för konsumenterna och stämmer med målsättning i svensk politik. Den bör därför stödjas av myndigheter. Framförallt bör KRAV stödjas av (fr. ) och i högre utsträckning . Det är rimligt med tanke på att Svanen erhåller betydande summor för sin verksamhet. Dessa officiella frivilliga märkningar fungerar allt bättre. De bör endast omfatta icke livsmedelsprodukter. En strävan bör vara att vi enas i om en gemensam miljömärkning. KRAV är etablerat som miljömärkning för mat. Det är ytterst angeläget att EU:s stöd för ekologisk odling och harmoniserar i största möjliga utsträckning. Matens miljöbelastning måste dock också kunna kommuniceras på ett mer utvecklat sätt, se nedan. Svenskt sigill, Svenskodlat, lokalproducerat Vi anser att detta ska kunna kommuniceras på matförpackningar, men måste kunna underbyggas med kriterier som är tydliga för konsumenterna. Sådana bör beivras inom områden där det redan finns officiella kriterier och väl etablerade symboler. Denna inställning markeras redan i kontakterna mellan ICA:s inköpare och producenterna. Det kommer att finnas ett stort framtida behov av utvecklad information om matens totala miljöbelastning, från råvara till avfall. utredas i samråd med alla parter inom livsmedelskedjan. Någon form av standardisering, förenklad form av miljövarudeklaration krävs. Där kan exempelvis framgå varifrån maten kommer, hur mycket energi som krävs och hur mycket övergödning som produkten bidragit med. Denna information måste inte nödvändigtvis sitta på förpackningen utan kan finnas att tillgå ex. på Internet. Det är viktigt att myndigheterna står bakom utvecklingen av ramarna för denna typ av konsument- information så att objektiven säkerställs. Märkning av genmodifierade livsmedel Den lagstiftning som utvecklats är inte så god som konsumenterna i ställer krav på. Även vi inom handeln anser den otillräcklig. Utredningen bör ge förslag på hur vi ska klara framtida krav på märkning när bestrålningen av livsmedel ska accepteras i . Vi önskar inte gå igenom samma problem som uppstått beträffande genmodifierade livsmedel. Hanteringen av denna fråga inom EU och från har varit utomordentligt besvärande. Målet att skydda konsumenternas hälsa med hjälp av märkningen uppnås inte heller på det sätt som man skulle önska eftersom endast märkning på nötkött som säljs i butik omfattas av dokumentationskrav. Detta är märkligt i när allt fler äter utanför hemmet. Livsmedelsmärkning av butiksmonterad mat Livsmedelskungörelser i kräver lika detaljerad märkning på sådan mat som på producentförpackad. Dessa bestämmelser skiljer mellan EU-länder (t.ex. ) som inte kräver fullständig märkning. I har många butiker problem med komplett märkning på grund av begränsningar i maskinell etikettutrustning. Ev. bör detta kunna övervägas att acceptera förenklad märkning under förutsättning att allergena ämnen alltid anges även fortsättningsvis. Tiden till att planera och köpa hem maten blir alltmer begränsad. max för att bereda middag hemma under vardagen och max inköpstid i butiken. Undersökningar visar att symboler eller annan förenklad märkning är det snabbaste och enklaste sättet att ta till sig information. Vi tror därför att detta bör utvecklas också för att stödja konsumenterna när det gäller närings- och allergiinformation precis som vi gjort med fettsnålt och fiberrikt genom Nyckelhålsmärkningen ( som för övrigt ICA-handlarna tog initiativ med genom föregångaren Gröna Pricken). Vi önskar ett enhetligt märkningssystem för när det gäller näringsdeklarationer. Här är man föregångare i . Ett märkningssystem för allergikunder bör också utvecklas. Märkning av kemisk-tekniska produkter Tvättmärkningen är väl utbyggd och också etablerad för textilier, tvättmedel och maskiner. Vad som krävs framöver är utbyggd allergiinformation. Märkning inom kosmetikområdet bör utvecklas på motsvarande sätt. Kan märkning ersättas eller kompletteras med andra typer av information? Den kan främst kompletteras och utvecklas, t.ex. genom 020-nummer och e-mail. (Detta fungerar väl inom ICA ). ·Hur uppfattar ni den märkning som är , både den obligatoriska som den frivilliga? Vilka märkningsuppgifter saknas respektive är onödiga? Den obligatoriska har vi inga synpunkter på. När det gäller den frivilliga så beskrivs den ofta som en djungel. Detta med all rätt. Det finns väldigt många organisationer som säger sig kämpa för olika saker och lanserar märken som produkter ska bära för att visa att just denna produkt är bättre utifrån den eller den synpunkten. Detta har givit en inflation i märkningen. Många konsumenter vet inte vad de olika märkningarna står för. Det är givetvis inget fel i sig att organisationer hittar nya vägar att göra sin röst hörd och tjäna pengar, men det är lika viktigt att dessa organisationer precis som vanliga företag följer lagstiftningen om vilseledande marknadsföring. ·I vilka fall bör märkning vara obligatorisk och i vilka fall bör den vara frivillig? Generellt är oftast den frivilliga vägen att föredra. Det skapar större förståelse hos alla parter. Allt beror dock på vilket syfte märkningen skall tjäna t.ex. Om märkningen är väldigt viktig ur konsument- skyddssynpunkt kan det vara en fördel om den är obligatorisk. kan på det sättet hållas från marknaden. ·Finns det några problem när det gäller märkning och annan konsumentinformation? I så fall, vilka är de? Huvudproblemet är att de som står bakom den frivilliga märkningen inte verkar ha samma krav på vederhäftighet som vanliga företag. Om märkningen till exempel innebär ett påstående om sänkt miljöbelastning måste detta kunna visas (marknadsföringslagen) annars innebär den ett vilseledande av konsument. ·Anse ni att märkning kan ersättas alt. kompletteras med andra typer av konsumentinformation? I så fall, vilka typer? Konsumentinformation på förpackningarna är viktigt. Företagen lägger ner stora resurser på att ständigt förbättra den. Att konsumenten enkelt och snabbt förstår hur produkten skall (och inte skall) användas är en hörnsten för en lyckad produkt. Vi ser inget behov av ytterligare regleringar på detta område. Bra konsumentinformation ligger både i producentens och konsumentens intresse. Viktigt är dock att konsument- information inte är vilseledande. spelar här en nyckelroll. Vi ser mycket positivt på att regeringen prioriterade upp arbete att motverka vilseledande miljöargument, eftersom detta område, enligt vår mening, är fyllt av vilseledande reklam/information. Synpunkter inför seminarium avseende konsumentinformation om livsmedel . Livsmedelsindustrierna LI har beretts tillfälle att delta i ovannämnda seminarium samt lämna synpunkter inför detsamma, vilket vi tackar för. Några synpunkter på konsumentinformation om livsmedel Konsumentinformationen måste prioriteras utifrån vad den vanliga konsumenten önskar för information och vad hon förstår och kan ta till sig, och vi anser därför att den konsument-undersökning som avses genomföras är en mycket viktig del av utredningen. De uppgifter som ingår i dagens obligatoriska märkningsföreskrifter anser LI i stora drag vara tillfyllest för att ge den information som konsumenten behöver för att kunna köpa, lagra, tillreda och konsumera livsmedel på ett säkert sätt och för att kunna göra ett informerat val om innehåll, vikt/volym och pris. LI ställer sig dock bakom en del av de önskemål som de svenska myndigheterna driver angående förändring av vissa obligatoriska märkningsregler inom EU. Tyvärr är dock märkningen ofta svårförståelig för de flesta konsumenter pga att gällande märkningsföreskrifter innehåller för mycket detaljer. LI anser att en förenkling måste komma till stånd härvidlag och att dessutom märkningskraven på själva förpackningen begränsas så att denna inte blir överlastad med information som skyler den viktigaste informationen. Exempel på förenklingar vore användningen av fler kategoribeteckningar för ingredienser som tillhör samma kategori, undvikande av dubbelmärkning, förenkling av tillsatsämnesnamn etc. Svårtolkade märkningsregler kan också ge upphov till svårförståelig information. Den beslutade kvantitetsmärkningen av vissa ingredienser (sk QUID), vars avsikt bl a har varit att ge konsumenter möjlighet att göra jämförelser i sitt val mellan likartade produkter, kan bli ett sådant exempel pga många tolkningsproblem. Märkningsreglerna för näringsvärdesdeklaration (endast obligatorisk i vissa fall) är ett annat exempel på regler som bör förenklas så att de blir mer lättförståeliga för konsumenterna. Obligatorisk märkning, frivillig märkning och andra informationsvägar Märkningen på förpackningen är en av de viktigaste kommunikations- vägarna mellan livsmedelsproducenten och konsumenterna, men för att åstadkomma en lättförståelig deklaration bör den obligatoriska märkningen begränsas till den information som är av vikt för det stora flertalet konsumenter och som utgör en avgörande faktor för inköp av produkten. Exempel på märkning som bör vara frivillig är närings- värdesdeklarationen (vilket den är om inte ett näringspåstående görs för produkten) eftersom för vissa typer av livsmedels-produkter denna information är av litet värde, medan den är av stort konsumentintresse för andra produkter. Det ligger i producentens intresse att på frivillig väg förse konsumenterna med den information som de efterfrågar. Ett annat exempel på märkning som bör vara frivillig är miljömärkning. Det är dock viktigt att även frivillig märkning får en enhetlig utformning för att öka förståelsen för konsumenterna. För information som är av intresse eller vikt endast för vissa grupper av konsumenter bör andra informationskanaler kunna användas, t.ex. genom direktkontakt med tillverkaren (020-nummer, produktfakta, Internet osv.) eller eventuellt genom streckkodsläsare i butiken. Viss specifik information ges dock säkrast på förpackningen, t.ex. information om allergener, eftersom denna information måste vara direkt kopplad till produkten i butikshyllan. LI anser dessutom att endast EU-gemensam märkning bör vara obligatorisk eftersom obligatoriska, nationella specialregler försvårar den fria rörligheten inom EU. Symboler kan förenkla märkningen om de är samordnade, dvs. inte olika symboler för likartad information, samt internationellt erkända (eller åtminstone EU-gemensamma). Den flora av symboler som finns på t ex miljöområdet är troligen mer vilseledande än informativa. Det är viktigt att information i märkningen på livsmedelsprodukter som avser själva förpackningen/förpackningsmaterialet klart särskiljes från den märkning som avser livsmedlet. Symboler avseende förpackningens egenskaper utan förklarande text fungerar därför mindre bra. Handelns krav på information överensstämmer till stor del med konsumenternas krav. Ju bättre information som ges desto mindre besvär för butikerna. Vi vill alltså ha så mycket information som möjligt på förpackningarna. Problemet är alltså inte för mycket information. Problemet är snarare att informationen inte är fullständig, inte heller alltid korrekt och att den ofta svårläst. För mycket information brukar vara lika dåligt som för lite information. De som vill läsa eller de som av olika skäl behöver läsa söker den information de behöver. Onödig information för de första är livsnödvändig för några! Så till frågeställningarna: -Vi uppfattar att de märkningsregler som finns är ok. Det tycks också de flesta konsumenter tycka. -Däremot finns det ett stort problem. Alla ingredienser som finns i en produkt, finns inte alltid angivna på förpackningen, eftersom detta inte krävs. Exempel på sådant är tillsatser och ingredienser i små mängder. -Vi anser att alla ingredienser som man vet kan orsaka allergiska reaktioner borde anges på förpackningarna. -Vi anser att det som är obligatoriskt är ok och att resten skall vara frivilligt. -De problem som finns är enligt vår uppfattning: ·Informationen på förpackningarna är ofta otydlig, dvs svårläst ·Informationen man söker är ofta svår att hitta ·All obligatorisk information finns inte alltid ·Dålig kunskap om vad olika symboler betyder. ·Butiker som vill hjälpa konsumenter att hitta exempelvis glutenfria produkter motarbetas, eftersom man rekommenderas eller förbjuds att ge sådan information · Alla produkter måste ha svenskt text, vilket innebär dyrare varor än nödvändigt. Välkända märkesvaror borde kunna få säljas med engelsk text. - Märkning på förpackningar kan enligt vår uppfattning inte ersättas av annan information. Däremot kan informationen kompletteras med ytterligare information som är av speciell vikt för enstaka personer. Ett sätt är att utnyttja IT -tekniken. När det gäller symboler vore det kanske en idé att symboler som auktoriserade av oberoende organ markeras på något speciellt sätt så att de avviker från andra symboler. Beträffande konsumentinformation om livsmedel representerar handel och industri på fiskets område, bland annat i kontakt med myndigheter. Fisk och fiskprodukter är en av de få grupper inom livsmedelssektorn som saknar miljömärke och miljöinformation. () tog initiativ till miljömärkning. Eftersom detta var ett privat initiativ från Unilever och WWF har detta varit kontroversiellt och diskuteras bland annat i EU- kommissionen. Man fann då att MSC knappast kan ackrediteras p.g.a. det är ett privat initiativ. har haft en rad möten med olika inblandade parter bland annat representanter för ; ICA, och KF, och , , med flera. En styrgrupp och en arbetsgrupp arbetar för att utreda möjligheterna att miljömärka fisk och fiskprodukter. I första hand arbetar gruppen med att utarbeta kriterier som kan användas som underlag för ett miljömärke, eventuellt KRAV. De nordiska fiskeriministrarna har beslutat att utreda ett nordiskt alternativ och detta projekt drivs genom men där det också finns svensk representation. har föreslagit att EU - kommissionen informeras om det svenska initiativet för att vidare- befordra detta till EU– detta måste dock i så fall gå den officiella vägen genom ansvarigt departementet. anser som ovan nämnts att en miljömärk- ning av fisk och fiskprodukter är mycket angeläget – det är dock viktigt att detta inte sker genom utarbetande av privata regler utan att det sker genom medverkan av alla berörda parter inklusive svenska myndigheter och organisationer och inte minst viktigt representanter för de stora kedjorna som ICA, och KF. Vi har givits möjlighet att deltaga i ett seminarium angående rubricerade fråga. I inbjudan har Ni hemställt om att vi skulle inkomma med eventuella synpunkter i ärendet skriftligen. Med anledning härav vill vi framföra följande uppfattningar. Syftet med märkning av dagligvaror måste vara dels att tillhandahålla konsumenterna relevant information dels att detta sker på ett effektivt sätt. Det är här fråga om att på ett kostnadseffektivt sätt kommunicera den information som är viktig för konsumentens val av produkt. Det är inte bra om det blir så att skogen inte syns för alla träd. Nuvarande regler vad gäller innehållsdeklarationer och de merkostnader som de ger upphov till har företagen lärt sig att hantera. En synpunkt är dock att det synes onödigt att deklarera vatten som ingrediens i en produkt. Vatten ingår i all föda och en uppgift om förekomsten av detta ämne tar plats och focus från annan viktig information. Bakdag på produkter bör av samma skäl vara en frivillig uppgift. Handeln bör vara ansvarig för att märkning med jämförelsepris finns. Bäst före/sista förbrukningsdag är ett krav som företagen också hanterar. Det system som tillämpas vid försäljning över disk, med innehållsdeklarationer som finns tillgängliga i butiken, fungerar och bör bibehållas. En fråga som vore bra om vi kunde finna ett system för är hur allergiker kan informeras om att denna produkt inte innehåller.. alternativt kan ätas av... Sammanfattningsvis är det vår uppfattning att inga nya regler behövs. Nya regler medför ofta ökade kostnader för företagen, vilket påverkar det pris konsumenterna får betala för produkterna. Låt oss istället hantera de regler som finns och arbeta för att förenkla regelsystemet vilket torde vara till nytta för alla. frukt& grönt FRÄMJANDET Mycket positivt initiativ är taget av svenska producenter av grönsaker, rotfrukter och örtkryddor där man går ut med odlarens namn på förpackningarna. Detta borde kunna appliceras på flera/alla färska produkter. Det är omöjligt att innehållsdeklarera frukt och grönt (jfr burkar och förpackningar) eftersom det mesta säljs i lös vikt. Ett bra sätt att underlätta informationssökandet för konsumenterna kan vara att man i butiken anger web-adresser till seriösa informationsorgan som t.ex. Frukt & Grönt Främjandet. Vi har produktfakta och näringstabeller på vår hemsida. Angående punkten Finns det några problem när det gäller märkning och annan konsumentinformation vill Packforsk lämna följande kommentarer. Vid Packforsk drivs forskningsprogram bl.a. inom områdena Konsumentens hantering av förpackningar och Arbetsmiljö vid hantering av förpackningar i arbetslivet. Vi ser ett ökat intresse för förpackningar och anledning till detta kan bl.a. ; *Miljöproblemen och ambitionen att minska sopberget där förpackningen måste uppfylla vissa miljökrav. *Demografiska förändringar och en ökande andel äldre i befolkningen. Från samhällets sida finns en strävan att människor ska kunna leva kvar i hemmet . Med åldrandet följer en rad av funktionsnedsättningar som påverkar vardagslivet. I alla dagliga aktiviteter såsom t ex matlagning, skötsel av den personliga hygienen och medicinering spelar förpackningarna och deras hanterbarhet en central roll. *Den gemensamma europeiska marknaden inkluderar kulturella och språkliga skillnader. Förpackningarna kommer att betjäna allt större marknader vilket i sin tur ställer nya krav på information och märkning. Vid inköp av en konsumentprodukt är förpackningen en viktig informationsbärare. Hantering av en förpackning kan ses som en kedja av händelser där konsumenten är beroende av en tydlig märkning för att kunna klara av olika aktiviteter på ett effektivt sätt. Kedjan kan innehålla en rad olika aktiviteter, vilket åskådliggörs i figuren här intill. ·Det är fundamentalt att en förpackning är möjlig att öppna och hur det ska gå till bör framgå av designen. Eventuellt bör detta kompletteras med konsumentinformation om hur förpackningen bäst ska öppnas. Sådan information är ofta bristfällig eller saknas helt. Däremot förekommer begrepp som lättöppnad, framför allt i läkemedelsindustrin. Vissa läkemedel kan t ex erhållas i en sk Fel! Bokmärket är inte definierat. Lättöppnade förpackningar vore önskvärda även i dagligvaruhandeln. En enhetlig definition av begreppet lättöppnad bör etableras. Vidare bör symboler och instruktioner för hur en förpackning ska öppnas och återförslutas utformas på ett sätt så att de kan förstås av majoriteten konsumenter. ·Information såsom öppningsinstruktioner, varudeklarationer etc ska vara tillgängliga för alla konsumenter. Rekommendationer för såväl kontrast mellan text och bakgrund som för storlek och typsnitt på texten bör finnas. ·Konsumenterna har visat ett stort miljöintresse. En enhetlig märkning av förpackningen avseende förpackningsmaterial samt information om hur dessa ska hanteras/sorteras när produkten är förbrukad saknas . ·Vidare borde vissa områden på förpackningen reserveras för viss typ av information. Konsumentförpackningen hanteras inte enbart av konsumenten. För att minimera lyft- och hanteringsarbete i utgångskassa kan tex EAN-kodens placering standardiseras. Arbete i utgångskassa ger upphov till en stor del av handelns arbets- skadeproblem. Kommenterar rörande märkning av hushållskemikalier mm. Beträffande märkning och annan information av rubricerade produkter framför () följande synpunkter. SÄI anser det önskvärt att farosymboler, farobeteckningar och riskfraser görs mer synliga (större). Produkterna har ofta märkning och annan information på upp till 8 olika språk. Text och symboler blir då mycket svårtolkade. Av framgår att produkter med farliga ämnen skall vara märkta med namn, fullständig adress och telefonnummer till tillverkare, importörer eller annan som tillhandahåller varan inom EES. Dessa uppgifter är ofta ofullständiga. Av märkningsreglerna framgår att informationen skall vara på svenska vilket ej alltid är fallet. anser att miljöinformation till konsumenter om dagligvaror är en mycket viktig fråga från miljösynpunkt. En internationell samordning är också nödvändig för att få genomslagskraft.