sou · GNB383 · 2000-01-01 00:00:00 — Hegeland, Hans och (1995) Att få ett ord med i laget – En jämförelse mellan och Europaudvalget. I Statsvetenskaplig , nr. 4, s. Hegeland, Hans och (1996) To a Voice in the Matter: A Comparative Study of the Swedish and Danish European Committees. 2, nr 3, s. Hegeland, Hans och (1997) The Swedish Riksdag and the EU: Influence and Openness. I (red.) Trying to Make – The Nordic Parliaments and Union. : Gidlunds/Jubi- leumsfond, s. Hegeland, Hans och (1998) The Role of National Parliaments in Union: The Case of . 9, nr 1–2, s. Hilf, och (1996) The German Parlia- ment and European Integration. I (red.) National Parliaments as Cornerstones of European Integration. The Hague: Kluwer, s. , och (1980) Grundlagarna med till- hörande författningar. , och (1996) Öppenheten som politisk fråga. I Demokrati och öppenhet. Om folkvalda parla- ment och offentlighet i EU. SOU 1996:42, s. , (1997) Så gott som demokrati. Om demokrati- frågan i EU-debatten. , (1990) Internationalisering och svensk partidiplo- mati. I och (red.) Makt och internationalisering. : , s. , (1996) Democracy and Interdependence. I och (red.) The Bargaining Demo- cracy. : , s.147–218 Judge, (1995) The Failure of National Parliaments?. I West European Politics, (temanummer . : ), vol. 18, s. Jääskinen, och (1997) Parliamentary Scrutiny of European Union Affairs in , i (red.) Trying to Make – The Nordic Parliaments and Union. : Gidlunds/Jubi- leumsfond, s. Laffan, (1996) Introduction, i (red.) Consti- tution-Building in Union. : , s. Pappas (1996) The Changing Role of Parliaments in Union. : European Insti- tute of , (1994) Parliamentary Questioning in the Swedish Riksdag. I (red.) Parliamentary Control in the Nordic Countries. Forms of Questioning and Behavioural Trends. : , s. , och (1995) Parliamentary Commit- tees. I (red.) Parliaments and Majority Rule in Western Europe. och : Campus och St. Mar- tins, s. , (1997) : A Relevant or Redundant Parliament?. I Parliamentary Affairs, nr 3, s. , (1996) Democracy, Sovereignty and Union. , (red.) (1996a) National Parliaments and the Euro- pean Union. , (1996b) National Parliaments in Western Europe. I (red.) National Parliaments as Cornerstones of European Integration. The Hague: Kluwer, s. Rasch, (1994) Question Time in the Norwegian Stor- ting – Theoretical and Empirical Considerations. I (red.) Parliamentary Control in the Nordic Countries. Forms of Questioning and Behavioural Trends. : , s. Raunio, (1998) Always one step behind? National Legislatures and Union. Uppsats presenterad vid konferensen of Evaluated Raunio, och (1997) Efficiency through Decen- tralisation: The Finnish Eduskunta and Union, i (red.) Trying to Make – The Nor- dic Parliaments and Union. : Gidlunds/, s. Sannerstedt, (1992) Förhandlingar i . , (1996) and Com- munity 1990–91. I och (red.) (1996) Westminister and Europe. The Impact of Union on the Westminister . : , s.159–190 Sidenius, , och (1997) European Union Politics, i , (red.) Trying to Make – The Nordic Parliaments and Union. : Gidlunds/, s. , (1993) Coalition Politics and Parliamentary . , (red.) (1996) National Parliaments as Cornerstones of European Integration. The Hague: Kluwer Sterzel, (1999) Vilket hinder utgör EU för svensk avreglering? Om och de svenska myndighetsreglerna. , (1990) Minority Government and Majority Rule. H., . Haltern och . (1995) European Democracy and its Critique. I West European Politics, (temanummer . : ), vol. 18, s. , (1994) Conclusions. I (red.) Parliamentary Control in the Nordic Countries. Questioning and Behavioural Trends. : The Finnish Poli- tical , s. , och (1994) The Logic of Parliamentary Questioning. I (red.) Parliamentary Control in the Nordic Countries. Forms of Questioning and Behavioural Trends. : , s. , (red.) (1997) Trying to Make - The Nordic Parliaments and Union. Riksdagsledamöters lokala, nationella och internationella kontakter Idén om folkstyrelse genom representativ demokrati tar sin utgångs- punkt i nationella institutioner som parlament, regering, partier och intresseorganisationer. Gemensamt för dessa institutioner är den nära kopplingen till nationalstaten. Demokratin brukar därför be- skrivas som nationellt förankrad.2 Den tidigare starka kopplingen mellan nationalstat och demokrati och det representativa styrelse- skicket har dock utsatts för påfrestningar till följd av internationa- liseringen av ekonomi och politik.3 Den internationaliseringsprocess som präglat tiden efter har inneburit ett ökat omvärldsberoende inom i stort sett alla politikområden och på i stort sett alla politiskt relevanta beslutsnivåer. Internationaliseringen, europeiseringen och det väx- ande omvärldsberoendet har därför haft stor betydelse för de tra- ditionella institutionerna, däribland intresseorganisationer, partier och regeringskanslier.4 Även nationella parlament står inför en ny situation. Vi har sedan långt tillbaka vant oss vid att betrakta de nationella parlamenten som högsta beslutande organ inom nationalstaterna. I ett stort antal frå- gor har numera de nationella parlamentens roll blivit kringskuren och begränsad till följd av internationaliseringen och europeisering- en. Beslutsfattandet sker på andra arenor och med andra aktörer. För de nationella parlamenten har därmed internationaliseringen och EU-medlemskapet inneburit ett reducerat inflytande.5 Nationella parlamentarikers deltagande i internationellt besluts- fattande och i internationella nätverk har lyfts fram som ett svar på internationaliseringen och europeiseringen. Både den norska och svenska har argumenterat för att internationalise- ringen och globaliseringen innefattar en ökning av de transnationella relationerna över statsgränserna.6 Behovet av att ha internationella kontakter har ökat för både poli- tiska partier och enskilda riksdagsledamöter. Den tyske statsvetaren hävdade att internationali- seringen ställer krav på parlamentariker dels att förbättra sina inter- nationella erfarenheter och kunskaper, dels att intensifiera och öka sitt internationella kontaktubyte över nationsgränserna.7 Uppfatt- ningen att internationaliseringen ställer nya krav på politiker och att politikers ökade internationella engagemang kan ses som en mot- strategi till internationaliseringen delas av andra statsvetare.8 och skriver på följande sätt: Når politiske beslutninger fattes av regjeringer og parlamenter, vil det skje mot et internasjonalt bakteppe – enten partiene ønsker det eller ikke. Politikkens internasjonalisering krever derfor at partiene, og spe- sielt de som har ambisjoner om regjeringsmakt, skaffer seg slik infor- masjon, kontakt og kompetanse. kan brukes til å påvirke både internasjonalt og nasjonalt nivå. --- Økt internasjonalt engasjement trenger derfor ikke i seg selv å være uttrykk for noe ønske om at poli- tikken skal bli mer internasjonal. Tvert imot, internasjonalisering kan være partienes mottrekk for å hindre ytterigare reduksjon i nasjonal- statens autonomi samt er mottrekk for å hindre marginalisering av eget partis nasjonale makt. (1997:25 f.). Även statsvetaren hävdar ett ökat behov av inten- siva internationella kontakter bland parlamentariker.9 Detsamma gör , som menar att politikernas internationella kontakter kommer att öka i betydelse (1989:67). och skriver att internationaliseringen och det ökade omvärldsberoendet inom en rad politikområden har lett till en kraftig expansion av internationella och transnationella kontakter på alla plan (Sannerstedt & 1994:13). m.fl. menar att internationaliseringen inte bara [handlar] om att de gränsöverskridande kontakterna blir fler och fler, i form av meddelanden, resor eller kapitaltransaktioner. Summan av alla gräns- överskridande fenomen har därutöver skapat ett nytt tillstånd som kal- las «globalisering». (m.fl. 1997:16). Det finns relativt få empiriska studier kring hur partier och parla- mentariker har utvecklat internationella kontakter och nätverk. Forskningsfältet är dock inte helt utan exempel på undersökningar av elitgruppers och parlamentarikers internationella kontakter. In- ternationellt framstår fortfarande m.fl. kompa- rativa undersökning av politikers och tjänstemäns kontakter som ett viktigt bidrag.10 En tilltagande litteratur har valt att stu- dera de politiska partiernas internationalisering och internationella kontakter.11 Politiska partier har alltid varit internationellt oriente- rade och involverade; det nya är omfånget och graden av institutio- nalisering, enligt och undersök- ningar i har visat att samtliga partier fått ökade internatio- nella kontakter och kontaktnät.13 Det är troligt att partiernas vidgade internationella kontakter av- speglas i ett ökat internationellt kontaktskapande också hos enskilda parlamentariker. Riksdagsledamöternas internationella kontakter är dock intressanta oavsett hur de politiska partierna har valt att organisera sina utomnationella kontakter. För det första har besluts- fattandet blivit mer internationaliserat. Inrikespolitiska beslut på- verkas i hög grad av omvärlden och ett vidgat internationellt be- slutsfattande och samarbete har skapat nya arenor för beslut som också har konsekvenser i det egna landet. Riksdagsledamöternas internationella kontakter kan bidra till att länka samman det inter- nationella med det nationella, regionala och lokala. För det andra kan parlamentarikers internationella kontakter ha konsekvenser för den representativa demokratins funktionssätt. Riksdagsledamöternas internationella kontakter kan bidra till ett minskat utrymme för lokala och regionala kontakter eller för kontakter med nationella intresseorganisationer. Hur riksdagsledamöternas internationella kontakter har utvecklats är således ett för statsvetenskapen angeläget problem att studera. Analyserna i det följande ställer institutionen med dess ledamöter i fokus. Partiorganisationerna som institutioner med egna interna- kontakter behandlas däremot inte.14 De få undersökningar som finns om parlamentarikers interna- kontakter tyder på att det fortfarande – trots att internatio- naliseringsprocessen är allmängiltig och gemensam för samtliga par- lamentsledamöter – endast är ett begränsat antal parlamentariker som har utvecklat sådana kontakter och nätverk. Kunskapen är än mindre om hur parlamentariker kombinerar kontakter på olika ter- ritoriella nivåer och vilka konsekvenser ett internationellt engage- mang har för kontakterna nationellt, regionalt och lokalt.15 Syftet med detta antologibidrag är att närmare studera svenska riksdagsledamöters kontakter med avseende på hur det lokala, na- och internationella kombineras och förenas hos enskilda parlamentariker. De två frågor som här skall analyseras är dels i vil- ken utsträckning svenska riksdagsledamöter har utvecklat inter- nationella kontakter , dels i vilken utsträckning riksdagsledamöter med internationella kontakter också har lokala, regionala och nationella kontakter. Är det – för att återknyta till kapitelrubriken – möjligt för enskilda parlamentariker att fungera glokalt, det vill säga fungera både globalt, nationellt och lokalt? Frågeställningarna kommer att besvaras med hjälp av ett material insamlat inom ramen för Valforskningsprogrammet vid Statsveten- skapliga institutionen i . Vid inte mindre än fyra tillfällen har samtliga riksdagsledamöter fått besvara likadant formulerade frågor om sina lokala, nationella och interna- kontakter. Svarsfrekvensen i undersökningarna är tillfreds- ställande; var svarsfrekvensen ; 97 pro- cent; och . Det betyder att materialet kan behandlas som ett totalurval. Mig veterligen har det inte någon annanstans genomförts motsvarande undersökningar om riksdagsledamöters internationella kontakter över tid.16 Undersökningen har baserat sig på en fråga med följande formu- lering: Den här frågan gäller Dina kontakter som politiker med olika organisationer, grupper och myndigheter . Oavsett hur kontakten togs, hur ofta har Du haft skriftliga eller muntliga kontakter med nedanstående orga- nisationer, grupper eller myndigheter?. Vid de olika frågetillfällena har ett tjugotal olika organisationer, grupper och myndigheter ord- nats under olika rubriker.17 En av dessa rubriker har avsett riksdags- ledamöternas internationella kontakter. Härunder har riksdagsleda- möternas kontakter på olika territoriella nivåer efterfrågats. Frågor- na har gällt ledamöternas kontakter med politiker, myndigheter, organisationer och företag i respektive inom EU.18 Även ledamöternas kontakter med internationella organisationer har efterfrågats.19 Vid samtliga undersökningstillfällen har fem svarsalternativ från aldrig till minst en gång erbjudits. Svarsalternativen där- emellan var någon enstaka gång, och en eller i månaden.20 Riksdagsledamöters internationella kontakter 1988–1998 Det vore felaktigt att tro att parlamentariker enbart har internatio- nella kontakter. Tvärtom fördelas parlamentarikers tid på ett stort antal olika typer av kontakter, såsom väljar-, organisations- och myndighetskontakter. Mönstret är detsamma i de flesta interna- undersökningar som genomförts i västerländska demokra- tier. Det ligger inbyggt i det representativa styrelseskicket att parla- mentariker har omfattande kontaktnät.21 Att parlamentariker också, vid sidan av kontakter med det egna partiet, väljarna, myndigheter och organisationer, har internationella kontakter är rimligt att för- vänta sig. Det är något som parlamentariker har haft.22 Med internationaliseringen följer ett ökat behov av sådana kontak- ter. Det följande avsnittet skall närmare studera utvecklingen av dessa internationella kontakter bland svenska riksdagsledamöter över tidsperioden –1998, en tidsperiod som beskrivits som in- ternationaliserad och globaliserad. I tabell 1 redovisas andelen riksdagsledamöter som uppgivet sig ha regelbunden kontakt med olika internatio- nella aktörer, organisationer och grupper. Med regelbunden kontakt avses i tabellen att ledamoten minst en eller har kontakter på respektive nivå.23 Vidare redovisas i tabellens nedre del andelen ledamöter som åtminstone haft regelbunden kontakt på någon nivå. I tabellen redovisas materialet dels för som helhet, dels uppdelat på olika partier. Är de internationella kontak- terna så ovanligt förekommande som statsvetenskaplig forskning tidigare hävdat? Andelen svenska riksdagsledamöter med regelbundna internationella kontakter 1988–1998 (procent) Kommentar: Resultaten visar andelen riksdagsledamöter som uppgivit sig ha regel- bundna kontakter med politiker/myndigheter/organisationer/företag i och inom EU, samt med internationella organisationer. 2 Frågealternativet var formu- lerat politiker/myndigheter/ organisationer/företag utom . Med regelbundna kontakter avses kontakter minst en eller (dvs. svarsalter- nativen minst en gång och en eller par gånger ). Analysen bygger enbart på svarspersoner som angivit sina kontakter på samtliga tre interna- nivåer. var inte representerade i 1988. Källa: , 1994, 1996 och 1998. Som tidigare påpekats är nivåskattningar av parlamentarikers inter- nationella kontakter osäkra som mått på ett faktiskt beteende. jämförbara mätningar av riksdagsledamöternas internationella kontakter visar dock på ungefär samma nivåer som i tabell 1. Klart är att det är en minoritet av ledamöterna som har in- ternationella kontakter.24 Tre tänkbara kriterier skulle kunna vägleda bedömningen av om andelen riksdagsledamöter med regelbundna internationella kontak- ter är låg eller hög. Tabell 1 har sitt främsta värde genom redovis- ningen av andelen ledamöter med internationella kontakter . Det tidsjämförande kriteriet tar fasta på om andelen är lägre, högre eller oförändrad i förhållande till tidigare undersökningar. Utifrån en analys av tabellen med det tidsjämförande kriteriet som bedöm- ningsgrund tycks andelen ledamöter med internationella kontakter ha varit i stort sett oförändrad ; om det är någon förändring som går att härleda ur resultaten är det närmast en be- gränsad ökning . Andelen ledamöter som åtmins- tone har någon regelbunden kontakt på internationell nivå har ökat den senaste tioårsperioden. Internationaliseringsprocessen har där- emot inte medfört någon särskilt stor ökning och det är fortfarande en minoritet av ledamöterna som har internationella kontakter. Ytterligare vägledning för att bedöma om andelen parlamenta- riker med internationella kontakter är låg eller hög kan hämtas från ett länderjämförande kriterium. Resultaten i tabell 1 får då jämföras med undersökningar gjorda i andra länder. Svårigheten är att finna undersökningar som på metodologiska grunder är lämpliga att jäm- föra. I det nu aktuella fallet erbjuder det nordiskt komparativa forskningsprojektet ett sådant material.25 Den svenska riks- dagsundersökningen 1994 genomfördes inom ramen för ett nordiskt projekt och med likadant formulerade frågor om de nordiska parla- mentsledamöternas internationella kontakter. En jämförelse av resultaten i de fem nordiska länderna utvisar att andelen svenska riksdagsledamöter med internationella kontakter inte var högre än i de andra nordiska länderna. Utmärkande för den Norden-jämförande analysen var att danska folketingsledamöter generellt sett var mer internationellt orienterade än parlamentariker i de andra nordiska länderna. Det danska uppvisade högst andel parlamentariker med kontakter inom EU och med in- ternationella organisationer. När det gäller kontakter inom var andelen danska och norska ledamöter med regelbundna kontak- ter densamma och något högre än i och . ut- märkte sig med den högsta andelen parlamentariker med kontakter inom . Andelen svenska riksdagsledamöter med regelbund- na internationella kontakter var nästan genomgående lägre än i andra nordiska länder; andelen isländska alltingsledamöter med regel- bundna kontakter inom EU och med internationella organisationer var dock lägre.26 Ett tredje utvärderingskriterium är normativt. Eftersom interna- tionaliseringen och globaliseringen gjort sig gällande på politikens samtliga områden innebär det normativa kriteriet att hela – eller näs- tan hela – borde ha utvecklat tämligen regelbundna inter- nationella kontakter. Statsvetenskaplig forskning har visat att majo- riteten av utskott numera handlägger internationella frå- gor och problem.27 Tillsammans med utgångspunkten att nästan alla politikens områden har internationaliserats måste andelen svenska riksdagsledamöter med internationellt orienterade kontakter anses vara låg utifrån ett normativt kriterium. Långt ifrån alla ledamöter har internationella kontakter. Internationaliseringen sägs gälla näs- tan samtliga politikområden, majoriteten av riksdagsutskotten hand- lägger internationellt orienterade frågor, men när det kommer till de enskilda riksdagsledamöterna är det enbart omkring var femte leda- mot som regelbundet har internationella kontakter.28 Mellan partierna är variationerna små. Några skillnader finns dock att notera. Till de mest internationellt orienterade hör ledamö- ter från , och . Andelen ledamö- ter i dessa båda partier som rapporterar regelbundna internationella kontakter är vid flertalet mättillfällen högre än i som hel- het. Detsamma gäller och . Social- demokraternas och riksdagsledamöter tycks vara de som i minst utsträckning har regelbundna internationella kontakter. Hur andelen parlamentariker med internationella kontakter va- rierar mellan partierna framgår också av tabell 2. De tre territoriella nivåer som undersökts i det föregående har i tabell 2 summerats till ett index för ledamöternas internationella kontakter.29 Indexet kan variera från 0 till 12, där värdet 0 innebär att ledamoten aldrig har kontakter på någon av de tre internationella nivåerna. Värdet 12 innebär att ledamoten minst en eller har kontakter på samtliga tre nivåer. Riksdagsledamöters internationella kontakter efter par- titillhörighet, kön, utbildning och yrke 1988–1998 (genomsnitt- ligt index 0-12) Kommentar: Resultaten visar det genomsnittliga indexvärdet för riksdagsledamöters internationella kontakter med politiker/myndigheter/organisationer/företag i och inom EU, samt med internationella organisationer. Indexet kan variera från 0 (aldrig några kontakter på någon av de tre internationella nivåerna) till 12 (kontakter minst en gång på samtliga tre internationella nivåer). Analysen bygger enbart på svarspersoner som angivit sina kontakter på samtliga tre internationella nivåer. Källa: , 1994, 1996 och 1998. Som den tidigare analysen indikerade är , och de partier som har störst andel ledamöter med in- Representanter för socialdemokraterna och har mer oregelbundna internationella kontakter. Någon skillnad mellan manliga och kvinnliga riksdagsledamöter tycks inte föreligga; endast 1994 indikerar tabellen en differens mellan de kvinnliga och manliga ledamöternas internationella kon- takter. Övriga undersökningsår är genomsnittet för män och kvin- nor i detsamma. Utbildningsbakgrunden spelar däremot en roll för i vilken utsträckning enskilda ledamöter har internatio- nella kontakter. Ledamöter med högre utbildning har i genomsnitt mer regelbundna internationella kontakter än ledamöter med lägre utbildning.30 Likaså tycks yrkesbakgrunden ha betydelse för i vilken utsträckning ledamöter utvecklar internationella kontakter. Leda- möter som varit tjänstemän har i större utsträckning inter- nationella kontakter än ledamöter som före invalet var arbetare. Sammanfattningsvis har analysen utvisat att andelen riksdagsle- damöter som regelbundet har internationella kontakter inte har för- ändrats nämnvärt den senaste tioårsperioden. Trots en tilltagande internationalisering, och trots att snart sagt alla politikområden sägs vara internationaliserade och globaliserade, tycks andelen ledamöter med kontakter på nordisk och europeisk nivå, respektive med inter- nationella organisationer hålla sig mellan tio och tjugo procent. Något allomfattande fenomen har de internationella kontakterna ännu inte blivit bland ledamöterna i . Riksdagsledamöters kombination av olika internationella kontakter Det kan ifrågasättas om parlamentarikers kontakter är kumulativa eller komplementära. Parlamentariker är strängt upptagna personer och frågan är om det är möjligt att kombinera kontakter på olika territoriella nivåer (den kumulativa situationen) eller om ledamö- terna tvingas välja mellan att antingen odla sina kontakter på den ena eller andra nivån (den komplementära situationen). I det förra fallet innebär internationaliseringsprocessen att ledamöters internationella kontakter lagts till ett redan stort och omfattande nätverk av kontakter. I det senare fallet innebär processen att de internationella kontakterna reducerat möjligheterna att ha kontakter på andra nivåer i det representativa systemet. I det följande skall vi närmare granska hur riksdagsledamöternas kontakter kombineras. Utgångspunkten för kapitlet är frågan om det är möjligt för enskilda riksdagsledamöter att fungera på olika territoriella nivåer, det vill säga, upprätthålla kontakter lokalt, na- tionellt och globalt. Har riksdagsledamöter både lokala och inter- nationella kontakter eller tvingas de välja mellan dessa båda nivåer, dvs. mellan att ha antingen lokala eller internationella kontakter? För att ge svar på dessa frågor skall dels undersökas i vad mån ledamöter kan kombinera de internationella kontakterna med andra kontakter på nationell respektive lokal och regional nivå, dels i vad mån ledamöter kombinerar olika internationella nivåer. Det sistnämnda skall undersökas genom att ledamöternas kontakter på nordisk res- pektive europeiska nivå ställs mot varandra. Både och EU är exempel på geografiska områden där internationaliseringsprocessen varit tydlig. Historiskt, kulturellt och språkligt finns det mycket som förenar de nordiska länderna, även om betydelsefulla skillnader också gör sig gällande.