sou · GNB327d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Inte minst har det medfört kraftiga besparingar och neddragningar inom skola, vård och omsorg. av alla tidsbegränsat anställda arbetar inom vård- och omsorgssektorn och det är särskilt inom som andelen tidsbegränsat anställda är stor. Antalet anställda i vikariat har minskat medan antalet behovsanställda har ökat. Lagar och avtal anpassas Inom ramen för nuvarande arbetsrätt har vissa anpassningar gjorts som innebär försök att främja flexibilitet och produktivitetsutveckling i företagen genom olika anställningsavtal och arbetstider. En ny form av tidsbegränsad anställning, överenskommen visstidsanställning, har t.ex. införts i anställningsskyddslagen. Genom avtal inom kultursektorn har en ny anställningsform som kallas för långtidskontrakt tillkommit. På lokal eller central nivå har arbetstiderna anpassats till kunder, konjunktur eller säsong. Detta förekommer både inom den privata och den offentliga sektorn. Olika projekt bedrivs som exempelvis har till syfte att öka möjligheten för deltidsanställda att få utökad arbetstid eller att kunna ha en effektivare beläggning av arbetstiden. Ofta ingår överenskommelser i form av riktlinjer eller ambitioner om att viss del av arbetstiden ska avsättas för kompetensutveckling. Bemanningsföretagens framväxt är också ett sätt att både erbjuda flexibilitet för inhyrande företag som de anställda i beman- ningsföretagen får fast anställning och heltidsarbete. 36 Utvecklingen på arbetsmarknaden 3.3Utvecklingen av atypiska arbeten Termen atypiska arbeten har tillförts debatten om utvecklingen på arbetsmarknaden , som ett samlingsnamn för ett antal arbets- och anställningsförhållanden som skiljer sig från den form som blivit dominerande , fast anställning på heltid. I var det 1998 cirka 900 000 personer som arbetade deltid och drygt en halv miljon som hade en tillfällig anställning. Till viss del överlappar dessa former varandra, i den bemärkelsen att drygt 20 pro- cent av de deltidsanställda har en tillfällig anställning. Skattningar tyder på att omkring en tredjedel av alla sysselsatta nu har en mer eller mindre "atypisk" anknytning till arbetsmarknaden2. Många av de arbetsformer som kallas atypiska, dvs deltidsarbete, säsonganställningar, tillfällig anställning, projektarbete, behovsanställ- ningar m.fl, har funnits mycket . Den främsta skillnaden är att de atypiska arbetena nu omfattar en större andel av de sysselsatta än som var fallet för tjugo till . Det finns i detta sammanhang anledning att överväga vad som är "typiskt" och vad som är "atypiskt". "Först blev arbetet inom industrin identiskt med fast anställning i ett bestämt yrke med avgränsade uppgifter. Dess- förinnan var det vanligt att lönarbetare varvade längre sammanhållande arbetsperioder med korttidsanställningar och perioder av arbetslöshet. Både i städer och på landsbygden försörjde sig kvinnor och män genom längre och kortare påhugg. flockades arbetssökande vid arbetsdagens början utanför fabriksgrindar och förmanskontor. Unga män växlade mellan arbetsuppgifter och arbetsplatser de lärdes upp i ett bestämt yrke. Genom ett flexibelt förhållningssätt för- värvade de en bred yrkeserfarenhet och goda kontakter med många företag och arbetskamrater. Som yrkesmän bildade de familj och stan- nade på en plats. Går vi än längre tillbaka i tiden, till det förindustriella jordbrukssamhället före ca 1850, finner vi inte heller någon utpräglad stabilitet, varken över året eller livet. I ett längre perspektiv kan det som tycks hända vara en återgång till ett mer normalt mönster i arbetslivet. De atypiska arbetena är en anpassning till efterfrågan på arbetskraft, betingad av hårdnande kon- kurrens och teknologisk utveckling. Modern teknologi har möjliggjort 2Isacsson, M (1998) Det flexibla arbetets renässans i Framtider nr 3, 1998. Utvecklingen på arbetsmarknaden 37 kraftiga rationaliseringar som inneburit att hela produktionsprocessen mer i detalj har anpassats till efterfrågan, dvs. till kundernas behov. Denna utveckling omfattar även arbetskraften. Konkurrensen har drivit företagen att söka vägar att endast utnyttja personalresursen när den behövs. Dessemellan sysslade personalen tidigare med olika sorters underhålls- och förberedelsearbeten. Underhållet sköts nu av inhyrda specialister och modern teknologi har minskat ställtider och andra för- beredelsemoment. I produktionsprocessen, särskilt när det gäller tjänster, är därför personalbehovet mycket ojämnt och arbetsgivarna söker arbetsformer som motsvarar detta behov. Till en del har de nya arbetsformerna också vuxit fram för att bättre tillvarata ett utbud av arbetskraft, alltifrån deltidsarbetande småbarns- föräldrar till projektarbetande konsulter, som annars inte skulle kunna nyttjas fullt ut. Det gemensamma för de atypiska arbetsformerna är att de i någon bemärkelse är mer flexibla än traditionella fasta heltids- anställningar, med avseende på arbetets längd och förläggning och rum. Behovet av flexibilitet tränger också in bland fast anställda heltids- arbetande. Det tar sig bland annat uttryck i att parterna på arbetsmark- naden allt oftare sluter avtal om konjunkturanpassade arbetstider. Sam- tidigt har också många företag, inte minst inom tillverkningsindustrin, börjat använda personal från bemanningsföretag. De kan då välja exakt när de vill använda personalen i produktionen. Eftersom personal från bemanningsföretag ofta är jämförelsevis dyr, får man anta att denna flexibilitet är mycket lönsam för företagen. Vissa atypiska arbeten har ökat kraftigt Det mest uppmärksammade är emellertid att de tidsbegränsade anställ- ningarna har ökat markant under krisen , framför allt i relativa tal, och att denna utveckling tycks fortsätta. Vikariatsanställning är fortfarande den vanligaste formen av tidsbegränsad anställning. Den har dock minskat, delvis till följd av förändringar i sjukförsäkringen, som innebar att arbetsgivarna fick ansvaret för att betala ersättning vid sjukfrånvaro istället för som tidigare . Det blev då istället mer lönsamt för arbetsgivarna att anställa personal på s.k. behovsanställningar Den stora expansionen har ägt rum inom behovsanställningar och projektarbete, medan andelen inom praktik-, ferie och säsongarbete är i stort sett oförändrad. Behovsanställningar förekommer särskilt inom handel, hotell- och restaurangverksamhet samt inom vård och omsorg. 38 Utvecklingen på arbetsmarknaden Projektanställningar är vanliga inom i stort sett alla sektorer inom näringslivet. Till atypiska arbeten räknar man ibland även egna företagare, i enskild eller kollektiv form. Uppdragsmarknaden är det mest omtalade exemplet. Det kan vara personer med kunskap inom ett speciellt område som har valt att lämna sin anställning vid ett företag för att sälja sin kompetens för tidsbegränsade insatser till olika kunder. Det kan också vara företag som har renodlat sin verksamhet och inte längre anser sig ha råd med vissa av sina specialister på heltid. De etablerar sig då som självständiga uppdragstagare, ofta med en åtminstone inledningsvis garanterad arbetsvolym vid det gamla företaget. Ett exempel är frisören som hyr en stol på den frisersalong där han tidigare varit anställd. Det finns fler exempel. Skogsbolagen har t.ex. renodlat sin verk- samhet och det har resulterat i att en stor del av landets skogsmaskin- förare är egna företagare, som hyr ut sina tjänster. Samma sak syns även bland lastbilschaufförer och anläggningsmaskinförare som ofta äger sitt fordon. Själva formen för denna verksamhet är gammal, det handlar om ensamföretagare av olika slag, alltifrån privatpraktiserande läkare och advokater till skomakare. Det nya är att väsentligt fler yrkeskategorier etablerat sig på detta sätt och det är utan tvivel den snabba teknologiska utvecklingen som har möjliggjort detta. Små egna företagare måste ha en intensiv kontakt med marknaden, för att säkerställa den kundkrets de behöver för sin överlevnad. var de tvungna att anlita personal eller familjemedlemmar som administrativt stöd, t.ex. telefonvakt, vilket begränsade deras inkomst- möjligheter. Med hjälp av mobiltelefoni kan företagarna själva nu vara tillgängliga för kunderna i stort sett dygnet runt och tillvarata en stor del av de möjligheter som yppar sig. Datoriseringen har också underlättat deras administration. Den egna bokföringen underlättas och det finns ett större utbud av redovisningstjänster att hyra. Elektronisk post har expanderat och bidrar till att utveckla ett snabbare informationsutbyte . Till denna utveckling hör också att ensamföretagare etablerar mer eller mindre fasta nätverk med varandra, efter en modell som har använts i . Detta är särskilt vanligt bland byggnadshantverkare. På så sätt kan man ta sig an en större order än annars. Ytterligare en atypisk form är bemanningsföretagen, som har expanderat kraftigt . I och för sig är deras personal fast an- ställd, men den måste vara mycket flexibel för att kunna ställa om snabbt mellan olika arbetsplatser och arbetsuppgifter. Som tidigare nämnts omfattas även fast anställda heltidsarbetande av nya, atypiska arbetsformer, t.ex. konjunkturanpassad arbetstid. Utvecklingen på arbetsmarknaden 39 distansarbete är en atypisk arbetsform, även om den kan förekomma i samband med olika anställningsformer. Den tycks vara partiellt distansarbete som ökar mest, dvs. att man arbetar hemma . Det förekommer att arbetsplatser dimensioneras utifrån detta, det finns inte plats åt alla anställda om de skulle infinna sig på . Denna arbetsform ger den anställde möjlighet att välja arbetstid , vilket ökar flexibiliteten och frigör arbetstid som annars skulle gå förlorad. Sammanfattningsvis kan konstateras att tillfälligt anställda har ökat 1998, deltidsarbetande har minskat och ensamföretagare upprätthåller en i stort sett oförändrad del av sys- selsättningen. Deltidsarbete och tillfälliga anställningar Utredningens uppdrag är begränsat till deltidsarbete och tillfälliga anställningar, som behandlas mer ingående i kap. 8 och 9. Om man begränsar perspektivet har antalet deltidsanställda i Sve- rige minskat en aning, såväl i absoluta som relativa tal, som de tillfälliga anställningarna har ökat markant. Det finns emellertid en viktig beröringspunkt mellan dessa två anställningsformer. En tillfällig anställning innebär per definition att arbetsgivaren har tillgång till arbetskraft när han anser att den behövs. Med hjälp av deltidsanställd personal kan en företagare lättare anpassa verksamheten efter en ojämn efterfrågan. Men de deltidsanställda fyller även i viss mån samma funktion som tillfälligt anställda. När behovet ökar har arbetsgivaren redan en arbetsstyrka på plats. Den är väl förtro- gen med arbetsplatsen och ofta beredd att arbeta extra, dessutom till en lön som är lägre än övertidsersättning till fast anställd personal med heltidstjänstgöring. Mot denna bakgrund kan det finns ett samband mellan dessa anställningsformer, i den bemärkelsen att efterfrågan på deltidsanställd personal har minskat något, i takt med att möjligheten att använda till- fälligt anställda har underlättats. I figur 3.13 har deltids- och tillfälligt anställda beräknats som andel av de sysselsatta , i syfte att grafiskt belysa eventuella samband mellan de två anställ- ningsformerna. 40 Utvecklingen på arbetsmarknaden Deltidssysselsatta och tillfälligt anställda som andel av sysselsatta inom sex branscher 1987 och 1997. I grafen finns branschernas namn angivna. För att tolka figur 3.13 tillfälligt anställda som andel av sysselsatta deltidsarbetande som andel av sysselsatta kan man t ex utgå från "Finans- och företagstjänster" i grafens nedre vänstra del. Ringen markerar förhållandet mellan deltids- och tillfälligt arbete för denna bransch 1987. av personalen arbe- tade deltid 1987 (den horisontella skalan), som var tillfälligt anställd (den vertikala skalan). Den stående fyrkanten anger motsvarande situation 1997, då andelen deltidsarbetande hade sjunkit till , medan andelen tillfälliga anställningar ökat till . Utvecklingen inom hemtjänst är uppseendeväckande. Som synes var 1987 av personalen deltidsanställd och hade tillfällig anställning. Därefter har , delvis till följd av den s.k. Ädelreformen, expanderat kraftigt. Deltiden hade ökat till och de tillfälliga anställningarna till mer än 26 pro- cent. ökade de deltidsanställda inom med drygt 10 000 personer, medan antalet heltidsanställda endast ökade med hälften. Inom hälso- och sjukvård har både deltid och tillfälliga anställningar minskat, och även här spelar Ädelreformen roll. Genom att en stor del av omsorgen förts över i regi har sjukhusvården intensifie- Utvecklingen på arbetsmarknaden 41 rats, vilket innebär att efterfrågan på personal blivit jämnare över dyg- net. Men sjukvården har fortfarande en stor andel deltidsarbetande. Inom utbildningsverksamheten har deltidsarbetet minskat kraftigt, men de tillfälliga anställningarna har i stället ökat. Detta mönster åter- kommer även inom handeln och inom finans- och företagstjänster, med den skillnaden att deltiden inte minskat lika mycket. Hotell och restau- rang, slutligen, har ökat i bägge avseendena, och har den största ande- len tillfälligt anställda av alla branscher. De branscher som traditionellt har haft många deltidsarbetande har också har ökat andelen tillfälligt sysselsatta . Hälso- och sjukvård har dock minskat, vilket förklaras av strukturförändringar inom sektorn. Inom hotell- och restaurangverk- samhet, som har haft en jämförelsevis stark sysselsättningsökning, har både deltidsanställda och tidsbegränsat anställda ökat, ofta genom att de deltidsanställda också är tillfälligt anställda. Till viss del är deltidsanställda och tillfälligt anställda utbytbara anställningsformer och har arbets- givarna uppenbarligen föredragit tillfälligt anställda. Man kan också se en tydligt ökning i samband med att tidsramen för tillfälliga anställ- ningar utökades från 6 1994. Utöver de hinder för omställning som utredningen redovisat tycks det i en del fall finnas mer avgörande hinder för att arbeta heltid. Vissa befattningar inom vård- och omsorgssektorn förefaller ha utvecklats på ett sådant sätt, att en person helt enkelt inte orkar ta sig an dem på hel- tid. I Bilder ur verkligheten är alla intervjuade inom vård- och om- sorgssektorn, arbetsgivare och arbetstagare, samt arbetsförmedlare inom sektorn, överens om att nedskärningarna resulte- rat i att vårdarbetet i många fall har blivit alltför tungt för att man ska orka att sköta det på heltid. Enligt en arbetsgivare är det få som verk- ligen orkar arbeta heltid inom vården och omsorgen. Jobbet är tungt och man borde kanske se över veckoarbetsmåttet. En annan arbetsgivare inom vårdsektorn anser att deltidsarbetande ofta är mer engagerade, men tillägger att det är synnerligen olyckligt att man ska behöva jobba deltid för att orka med att vara engagerad i sitt jobb och ytterligare en arbetsgivare konstaterar att en person som arbetar deltid klarar sig bättre undan arbetsskador. 42 Utvecklingen på arbetsmarknaden SOU 1999:27 Man kan också spåra samma tendens i AKU-undersökningens tilläggsfråga om de deltidsanställdas skäl till att arbeta deltid. Bakom svaret övriga skäl visar det sig att en mycket stor del har svarat att de helt enkelt inte orkar arbeta mera. Arbetarskyddsstyrelsen har , i samarbete med SCB, genom- fört en undersökning om arbetsmiljön i 4, i form av tilläggs- frågor i anslutning till AKU-undersökningen . I fråga 4.3 har man beräknat andel sysselsatta som är kroppsligt ut- tröttade efter arbetet. Bland vårdpersonal och personal inom hotell- och restaurangverksamhet var mer än hälften fysiskt uttröttade efter arbets- dagen. Den enda övriga yrkesgrupp som uppvisade tal i samma stor- leksordning var byggnadsarbetare. Mellan av tillfrå- gade sjuksköterskor, undersköterskor, sjukvårdsbiträden och personliga assistenter besvarade frågan jakande. I en annan tabell, fråga 4.5, fram- går att personal som arbetar på , servicelägenheter och på ålderdomshem är särskilt utsatta 5. I fråga 7.4 behandlas andra aspekter på arbetet, t.ex. att bli utsatt för våld eller hot om våld i arbetet. Det är av naturliga skäl en stor andel vårdare och skötare som svarar jakande på denna fråga. Men därnäst kommer samma grupper inom vårdpersonalen som nämnts ovan, inkl. sjuksköterskor. Mellan av dem uppger att de utsatts för våld eller hot om våld på arbetsplatsen 6. Inom övriga yrkesgrupper är det mycket små andelar av de intervjuade som har varit utsatta för detta. Samma mönster återkommer i flera frågor, såväl när det gäller fysisk som psykisk belastning i arbetet. Resultatet är uppseende- väckande, särskilt om man betänker att en mycket stor del, , av personalen inom omsorgen arbetar deltid. Inom hotell- och restaurangverksamhet är motsvarande andel och bland byggnadsarbetarna . Intervjusvaren styrker de omdö- men som såväl arbetstagare som arbetsgivare gav i Bilder ur verklig- heten, nämligen att arbetet inom vård- och omsorgssektorn är tungt. Mot denna bakgrund har utredningen låtit SCB fördela en del av svaren i arbetsmiljöundersökningen på hel- och deltidsarbetande för en lite . I figur 3.14 redovisas den andel av underskö- terskor/sjukvårdsbiträden som uppgivit att de är fysiskt uttröttade i kroppen vid arbetsdagens slut. 4Arbetsmiljön 1997, Am 68 . 5Ibidem s. 84. 6Ibidem s. 152- 153. Utvecklingen på arbetsmarknaden 43 Undersköterskor/sjukvårdsbiträden som uppgivit att de är fysiskt uttröttade i kroppen efter arbetsdagens slut. Hel- och deltid 1989- 1997. Det är som synes en större andel av de heltidsarbetande som uppger att de har besvär, men båda grupperna har ökat avsevärt under 1990- talet och uppvisar mycket höga värden. Som tidigare nämnts är det endast byggnadsarbetare som uppvisar andelar i samma storleksordning på den svenska arbetsmarknaden. Bland sjuksköterskorna, se figur 3.15, är andelen inte lika stor, men den är ändå ansenlig och den har ökat mycket kraftigt . 44 Utvecklingen på arbetsmarknaden Sjuksköterskor som uppgivit att de är fysiskt uttröttade i kroppen efter arbetsdagens slut. Hel- och deltid 1989- 1997. Även om den frågeställning som beskrivs här alltså förefaller ha förstärkts i samband med de neddragningar som ägt rum inom vård- och omsorgssektorn , är diskussionen på intet sätt ny. Den förekom , En orsak till att arbeta deltid är att jobbet är för tungt. Hur många människor som anger att de inte vill ha deltid därför att de inte orkar är det ingen som vet. Kunskapen om detta är mycket bristfällig.7 Det finns anledning att reflektera något över detta förhållande. Vård- och omsorgssektorn har haft en mycket stor andel deltidsanställd personal, åtminstone . Detta måste ha påverkat verk- samheten i rad olika avseenden, inte bara när det gäller schemalägg- ning. En stor del av personalen har länge levt med en arbetstidsförkort- ning som inte funnits inom andra delar av arbetslivet. I de studier som gjorts av tidigare arbetstidsförkortningar har man ofta konstaterat att arbetstagarna har en benägenhet att öka arbetstakten och arbeta mer effektivt under den nya, kortare arbetstiden. Det finns studier som visar att två halvtidsanställda uträttar mer än en heltidsanställd. I den bemärkelsen är detta ett lönsamt system för arbetsgivaren. Effekter av detta slag kan mycket väl ha uppstått inom vård- och omsorgssektorn. De deltidsarbetande kvinnorna tycker ofta om sitt arbete, och den kontakt med och omsorg om människor som det 7 , Y (1988) Att vilja men inte kunna - Om deltidsarbetet i s. 48. Utvecklingen på arbetsmarknaden 45 Trots den hårda belastningen är det t.ex. jämförelsevis få av dem som känner olust inför att gå till arbetet 8. Det rimligt att anta många deltidsarbetande kvinnor gradvis drivit upp arbetsprestationen på sitt deltidsarbete, ungefär som vid en generell arbetstidsförkortning. har sedan vård- och omsorgssektorn utsatts för kraftiga rationaliseringar. I slutändan kan detta ha resulterat den situation som beskrivs i Bilder ur verklig- heten. I en del av de deltidsarbeten som utförs inom vård- och om- sorgssektorn har arbetsprestationen drivits upp så pass, att det i prak- tiken är ett heltidsarbete som utförs. Detta tar sig uttryck i att det inte finns någon person som orkar prestera mer under en arbetsdag, och därför inte heller någon person som kan ta sig an det aktuella arbetet på heltid. Det finns skäl att anta att det finns befattningar som har upparbetats till den grad, att man på deltid utför en arbetsprestation som i realiteten motsvarar ett heltidsarbete. Det finns uppenbara samband mellan deltidsarbete, tillfälliga anställ- ningar, särskilt behovsanställningar, och jämställdheten mellan könen. Inom vissa sektorer är efterfrågan på arbetskraft så ojämn, att det skulle kunna motivera en hög andel deltidsarbetande, men där de anställda arbetar heltid, och är män. Inom kommunikationssektorn förekom jämförelsevis många del- tidsanställda män fram , framför allt inom den del som kallas transporttjänster. Därefter har andelen deltid minskat en aning. Denna verksamhet är traditionellt manlig, mer än tre fjärdedelar av de anställda är män. Efterfrågan på kollektivtrafik är mycket stark ett antal timmar när människor åker till arbete, skola mm, och , när de åker hem. Denna ojämna efterfrågan påminner i hög grad om förhållandena inom t.ex. vård och äldreom- sorg. Trots detta har transporttjänsterna inte tillnärmelsevis lika stor andel deltid som vård- och omsorgssektorn, att jämföra med när- mare och andelen har varit i stort sett densamma . Man har i stor utsträckning löst problemet med hjälp av delade turer. Det innebär att man arbetar t.ex. , för att sedan vara ledig mitt och arbeta ett nytt pass under efter- middagen eller kvällen. Dessa delade turer förekom tidigare ofta inom 8 Ibidem s. 77. 46 Utvecklingen på arbetsmarknaden hälso- och sjukvård, men har tagits bort efter stark kritik från de anställda. Frågan är varför män har lättare att acceptera delade turer än kvinnor. Det svar man i första hand får är att kvinnor behöver ha en samlad arbetstid, eftersom de fortfarande ofta har huvudansvaret för hemarbetet. Ett annat intressant exempel på könsrollernas betydelse återfinns inom detaljhandeln. I de två största verksamheterna, varuhus med brett sortiment och specialbutiker, utgörs personalen till mellan av kvinnor. I varuhusen arbetar mer än hälften av personalen deltid och i fackhandeln drygt en tredjedel, och det är kvinnor som arbetar deltid, i nio fall av tio. En närmare granskning visar att det trots allt finns lika många hel- tidsanställda män som kvinnor inom handeln. Den stora skillnaden gäller deltidsarbetet, se figur 3.16. Hel- och deltidsanställda män och kvinnor inom handeln. Många människor upplever emellertid att det finns skillnader inom fackhandeln, som är svåra att styrka med statistiska data. Inom t.ex. radio- och TV handeln arbetar företrädesvis fackkunniga män, som arbetsgivaren i stor utsträckning vill utnyttja på heltid. De är inte så många, så kunden får räkna med att vänta ett bra tag. I affärer för dam- konfektion förefaller man ha större personaltäthet, sannolikt även fler Utvecklingen på arbetsmarknaden 47 deltidsanställda, och kunden blir expedierad snabbare. Delar av fack- handeln, t ex bokhandels- och järnhandelspersonal är också organise- rade i . Samma mönster som inom handeln återkommer också inom hotell- och restaurangverksamhet, figur 3.17. Hel- och deltidsanställda inom hotell- och restaurangverk- samhet. De heltidsanställda männen i branschen är i stort sett lika många som kvinnorna, men när det kommer till deltidsarbetande blir skillna- den mycket stor. Till en del förklaras detta förhållande av tidigare redovisade skäl för deltid, t.ex. att kvinnor i väsentligt större utsträckning än män väljer en kortare arbetstid för att ta hand om barnen när de är små. Men en del av detta kan också bero på kvardröjande könsrollsmönster.