sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Denna information hade han rapporterat till den danska polisen för vidarebefordran via den danska säkerhetstjänsten till den svenska säkerhetspolisen. Eftersom var kurd kunde han röra sig fritt bland PKK-are. hade genom sina kontakter inom MIT kunnat hjälpa en släkting från ett 30- årigt fängelsestraff för narkotikabrott. Släktingen, som var funktionär inom PKK, hade tidigare sålt uppgifter om PKK till MIT. tillfrågades om det genom släktingen var möjligt att få fram uppgifter om PKK:s eventuella inblandning i mordet på . Eftersom släktingen stod i tacksamhetsskuld till honom trodde att detta var möjligt och han lovade därför att återkomma med besked. meddelade den danska polisen att lyckats övertala släktingen att sälja uppgifter. För 100 000 tyska mark, som skulle överlämnas till släktingens föräldrar i , erbjöds följande information: -Ordern från om mordet, i kodad form med biläggande av kodnyckel. -Uppgift om var vapnet var köpt och var det kunde återfinnas. -Vem i som var med och planlade mordet. -Vem i som hjälpte till med gärningen. -Var gärningsmannen gömde sig före och efter mordet. -Gärningsmannens identitet och foto. Det beslöts att polisen skulle begära ett prov på det som skulle köpas. Detta var dock, enligt , inte möjligt. Han ombads då i stället att under- söka om PKK hade någon aktion på gång i . Dagen därpå meddelade den danska polisen att på nytt varit i kontakt med släktingen, som omtalat att PKK planlade en aktion mot en svensk minister. Den som utförde planläggningen var Hayri D, som skulle befinna sig i , och den tänkte gärningsmannen var med kodnamnet Oktay. önskade göra en del kontroller av person innan han bestämde om affären skulle genomföras eller ej. Utrednings- männen från rikskriminalen fick därför åka till och där, i uppehållande syfte, fortsätta att förhandla med . gav klartecken till att affären skulle genomföras. Genom en bankkontakt vid den danska polisen ordnades 100 000 tyska mark fram samt, för att täcka resekost- nader, ytterligare 7000 tyska mark och . Det var väl känt att det låg i den turkiska säker- hetstjänsten MIT:s intresse att misstankarna riktades mot PKK, för att få organisationen terroriststämplad i så stora delar av världen som möjligt. Vidare var det bekräftat att verkligen var agent för MIT. hade dock förnekat att MIT på något sätt var inblandad i saken. Utbytet skulle genomföras enbart via kontakt med släktingen, som identifierats. Den bedömning som spaningsledningen gjorde var att man skulle ha lika stor nytta av uppgifterna oavsett om de kom från MIT eller från släkting. Den begärda summan överlämnades till i . Han rapporterade därifrån till den danska polisen om hur ärendet utvecklade sig. Han berättade bl.a. att han kommit i kontakt med sin släkting i och för honom visat de utlovade pengarna. Släktingen hade instruerat att lämna pengarna i . Efter att detta gjorts hade av släktingen erhållit uppgifter om mordet på . återvände till någon vecka in och för- hördes därefter av den danska polisen. beskrev hur mordet gått till och vem som var gärningsman. Han hade emellertid varken ordern om mordet med sig eller något fotografi på gärningsmannen och hans uppgifter i övrigt var så vaga att de knappast var användbara. Under förhöret påpekades att stämplarna i pass inte stämde med de tidsuppgifter som han hade lämnat. Han förklarade att han inte kunde lämna exakta tidsuppgifter eftersom han var rädd för att polisen då skulle kunna kontrollera hans färdvägar och därigenom eventuellt identifiera släktingen, vilket skulle kunna medföra stor personlig risk för honom och hans familj. visste således inte att hans släkting redan var identifierad. Efter detta hölls flera ytterligare förhör med , , och . Vid dessa förhör deltog bland andra utredningsmännen och vid säkerhets- polisen. Efter den s.k. låg kontakterna med källa från svensk sida nere, . bjöd rikskriminalen och dennes kontaktman vid den danska polisen till , då förhör hölls med . hölls ytterligare ett förhör med . Beträffande den utlovade information som släktingen skulle bistå med uppgav källa bl.a. följande: -Hans släkting höll inne ordern om mordet på som en livförsäkring. Vid ett i bestämdes att skulle mördas. Närvarande vid mötet var förutom de syriska underrättelsemännen Bezir och Azkour samt PKK-medlemmarna , och ytterligare någon. Beslutet att mörda delgavs därefter medlemmarna i och U. -Mordvapnet är en .357 Magnum med serienummer 848047. Det smugglades in i samband med gärningsmannens inresa i . Vapnet skulle finnas på i . hade emellertid ingen ambassad i och när vid senare förhörstillfällen upplystes om detta sade han att dessa uppgifter var ett misstag. -Gärningsmannens identitet är med kodnamnet Oktay, född . När före mordet ankom till eller möttes han av Hayri D. Hayri D förde sedan till , där han inkvarterades hos en namn- given iransk armenier alternativt på syriska ambassaden alternativt i lägenhet. Hayri D var tillsammans med paret på biografen . Efter bion körde han en gul till , där han väntade på . Efter mordet körde Hayri D till bostad. var tillsammans med Hayri D i före mordet och hon väntade utanför biografen efter filmens slut. B, som arbetade vid i , levererade två revolvrar – en .38 special och en .357 Magnum – till gärningsmannen och körde denne till mord- platsen. B eller Hayri D placerade vid Brunkebergstunneln alternativt var med utanför biografen och fick utpekad för sig. En svensk oidentifierad man var också med vid planläggningen av mordet. Säkerhetspolisen har kontrollerat uppgifter om vapnet varvid det framkommit att ett vapen med det uppgivna tillverkningsnumret har exporterats från i ett parti om 1000 vapen. Vapnet lämnade för vidare befordran till hamnen i i . Köparen skulle kunna vara identisk med en man med samma namn som ingick i en viss palestinsk terroristorganisation. Som framgår ovan ändrade på flera punkter de uppgifter han lämnade. Han kunde inte förklara hur , för det fall han place- rats vid Brunkebergstunneln, kunnat veta vilken väg makarna tänkt ta efter bion. ändrade dessutom uppgif- terna om var skulle ha bott under sin Stockholmsvistelse. Beträffande gärningsmannens identitet visade efterforskningar att var född i Karakocan, , . Han visade sig finnas i de tyska polisregistren och av signalementsupp- gifterna där framgick att han endast var och därmed ute- sluten som gärningsman. Vid ett sammanträffande med i kunde personal från rikskriminalen konstatera att han var liten och späd och inte gav intryck av att vara längre än sin faktiska längd. I sammanhanget kan noteras att turkiska myndigheter redan så tidigt som hade informerat svenska myndigheter om att några fångar i Elazigfängelset känt igen då den första s.k. fantombilden publicerades. De turkiska myndigheterna bifogade också ett troligen retuscherat fotografi av , som var påtagligt likt fantombilden. Vid ett besök som svenska utredningsmän gjorde på Bundes- kriminalamt (BKA) i Meckenheim framkom att en av utred- ningsmännen där förhört och lyckats visa att samtliga uppgifter som lämnat tidigare hade varit införda i turkisk press. var dessutom enligt BKA medlem i och en sådan utför aldrig några mord själv. och U, som enligt skulle ha delgivits ordern om att skulle mördas, vistades enligt BKA inte i . BKA, som väl kände PKK och dess organisation, ansåg inte att källa var trovärdig. har själv vidgått att han inte levererat de uppgifter som han utlovat. Han har också sagt att han skulle försöka ordna med åter- betalning, vilket han dock inte gjort. Några ansträngningar från svensk sida att få tillbaka pengarna har, enligt vad som uppgivits från PU inte gjorts. Den s.k. analysgruppens arbete Efter operation Alfa fortsatte säkerhetspolisen att arbeta med PKK-av- snittet. påbörjade den s.k. analysgruppen vid säkerhetspolisen sitt arbete. Gruppens uppgift var att undersöka om det i materialet fanns personer, organisationer eller företeelser som kunde påvisa att mordet på hade anknytning till PKK. Gruppen bestod av fyra personer, som samtliga på ett eller annat sätt deltagit i mordutredningen. Analysgruppen redovisade sina slutsatser i en 24-sidig promemoria . Av denna framgår att gruppen redan från början hade inställningen att det mest intressanta materialet i utredningen var det som härrörde från telefonkontrollerna. Som nämnts ovan var nio personer/linjer föremål för telefonkontroll under delar av tiden – , dvs. under tid som skulle kunna vara intressant utifrån mordet på . under analys- gruppens bearbetning av materialet stod det klart att de personer som var telefonavlyssnade i synnerligen hög grad själva var medvetna om detta. Analysgruppens intresse kom att fokuseras kring och till denne närstående personer såsom , , Remazan Y och . Samtliga dessa stod under telefonkontroll. Att gruppen kom att intressera sig särskilt för hade sin förklaring i att han kring mordet hade en framträdande roll inom PKK i och att han tilldragit sig intresse vid andra våldsdåd som sammankopplades med PKK. Analysgruppen kom efter en genomgång av materialet att fastna vid ett fåtal telefonsamtal, de s.k. bröllopssamtalen, som eventuellt skulle kunna sättas i samband med mordet på eller med annan av organisationen planerad brottslig verksamhet. Samtalen hade i utredningen bedömts vara mycket intressanta, eftersom det hävdats att de kunnat avse ett beslut att mörda . Ordet bröllop nämns i materialet under ett samtal mellan och (källa A, se nedan). nämnde under samtalet det där ämnet alltså tårtor bakelser bullar, bröllopet förbereds och att vi skall ordna det där bröllopet. Analys- gruppen gjorde, med hjälp av tolk, den bedömningen att ordet bröllop här inte betydde giftermål utan stod för något annat. Gruppen kunde emellertid inte finna något samband mellan samtalet och mordet på . Nästa gång ordet bröllop används i ett mera kryptiskt sammanhang är under ett samtal mellan och en man kallad (Numan U). Vid samtalet sade , enligt föreliggande översättning, under detta år skall ni under alla förhållanden hålla bröllop och att om det passar, om han/hon finns på plats så skall de naturligtvis göra det eller hur. svarade herregud, vi kan ställa till med bröllop på gatan. Den bedömning som analysgruppen gjorde av detta samtal var att och diskuterade ett redan tidigare fattat beslut om att undanröja en avhoppare från organisationen. Denna bedömning grundades delvis på att samma personer återkom med samma formuleringar efter mordet på . Vid ett samtal frågade nämligen skulle ni kunna göra saken – bröllopet före . Under samtalet sade vi skall göra/hålla bröllop. verkade väl införstådd med vad som menades med detta. Analysgruppens bedömning av detta samtal var att personerna talade om något som skulle beröra de egna leden. Det var högst osannolikt att samtalet på något sätt skulle kunna sättas i samband med mordet på . Under ytterligare ett samtal mellan och nämndes såväl orden bröllop som skalder. Att ordet skald, som det tidigare hade spekulerats i, skulle vara liktydigt med en lejd mördare fann analysgruppen inte några belägg för. Sammanfattningsvis gjorde analysgruppen den bedömningen att ordet bröllop inte kunde sättas i samband med några mordplaner på . De s.k. bröllopssamtalen analyserades senare också av lands- hövdingen , som hade i uppdrag att granska hot- bilden mot och säkerhetsskyddet kring . I rapporten sägs följande: 29 avlyssnades de s.k. bröllopssamtalen. Innehållet i dessa var sådant att SÄK gjorde den bedömningen att man hade för avsikt att mörda ytterligare en person. Vid de samtal jag har fört med olika företrädare för har man framhållit att PKK – utanför sitt hemland – använt sådant våld mot andra personer än sådana som tillhört den egna kretsen. Man gjorde sig därför inte alls någon föreställning om att bröllopssamtalen kunde innehålla ett hot riktat mot utan antog att det gällde en avhoppare. Jag är medveten om att bröllopssamtalen inte är lättolkade, bl.a. därför att de förs med ett kryptiskt språk. Det är möjligt att SÄK:s tolkning att samtalen handlar om ett förestående attentat är riktig. Jag kan dock konstatera att det eventuella offret inte alls utpekas i samtalen. Jag har noga övervägt om bröllopssamtalen av SÄK bort upp- fattas som ett hot mot . Jag har inte funnit något som motsäger uppgiften att PKK aldrig riktat denna typ av våld mot andra personer än avhoppare från den egna organisationen. Detta talar för att bröllops- samtalen handlar om ett attentat mot en tidigare medlem. Emellertid kan inte detta tas för givet. Det generella hotet från PKK mot regeringen hade legat på en hög nivå. Även de s.k. aggressionsamtalen, vilka riktade sig mot , regeringen och säkerhetspolisen, analyserades och bedömdes av analysgruppen. till avlyssnades ett 40-tal samtal mellan kända och framträdande PKK-anhängare, där man i hatiska ordalag angrep och fördömde den svek mot det kurdiska folket. I tio av samtalen omnämndes . Analysgruppen gjorde bedömningen att de s.k. aggressionssamtalen var spontana yttringar från enskilda PKK-anhängare som på något sätt drabbats av fattade beslut, t.ex. om kommunarrest. 29 SOU 1989:1 s. 26 f. publicerade den turkiska tidningen en artikel om en kvinna, , som tillhörde PKK och som från fängelset där hon var intagen berättat att PKK låg bakom mordet på , men att organisationen hemlighållit sin delaktighet av rädsla för reaktioner i . senare publicerade den turkiska tidningen en artikel där (Saniye A:s man) från fängelset berättat att PKK ansvarade för mordet på . Motivet skulle ha varit att engagerat sig i konflikten mellan och . uppgav källa (se ovan) att Saniye A berättat att PKK låg bakom mordet, men att berättelsen återgivits felaktigt i massmedia. Det rätta förhållandet skulle vara att Saniye A tagit del av dokument som utvisade PKK:s skuld. PKK skulle ha utfört mordet på uppdrag av som hade utlovat ersättning i form av en radiostation, flera baser och övrigt stöd från . Efter en svensk förfrågan via till turkiska myndigheter bekräftade det turkiska att Saniye A förvarades i ett fängelse i . beviljade turkiska myndigheter svensk åklagare och kriminalpolis internationell rättshjälp, varefter en kammaråklagare och två kriminalinspektörer reste till . Saniye A förhördes inför av två turkiska åklagare. Saniye A uppgav att hon vid tiden för mordet på befunnit sig i , att hon sedan tagit sig till , där hon sammanträffat med , som var Europa-ansvarig för PKK, samt att hon hört säga att han sett till att ordern om mordet på verkställdes och att organisationen inte skulle ta på sig ansvaret för attentatet. Saniye A:s man förhördes vid samma tillfälle. Han uppgav att han i träffat chaufför , att denne sagt att kamraterna inom PKK ligger bakom mordet på samt att vid en gruppdiskussion hört säga samma sak. De framkomna uppgifterna ledde till slutsatsen att även borde förhöras. var häktad i misstänkt för flera mord och medlemskap i förbjuden terroristorganisation. Efter an- sökan beviljade internationell rättshjälp varefter svensk åklagare och polis närvarade vid ett förhör med i . vägrade emellertid att medverka. hade en i verksam turkisk journalist kontaktat den svenska polisen och berättat att han i träffat en man. Mannen hade enligt egna uppgifter varit PKK-ledare i och han önskade sälja vissa handlingar om mordet på mot en ersättning om en miljon tyska mark och en ny identitet. Mannen meddelade senare, via journalisten, att han ville informera svensk polis om vad han visste om mordet på . reste därför två polismän till , där de träffade representanter för BKA. Tillsammans sökte de upp journalisten, som meddelade att mannen inte ville bli förhörd men däremot var beredd att överlämna varuprover bestående i delar av det skriftliga materialet. Ett sammanträffande med mannen arrangerades, men han hade inte med sig de utlovade handlingarna. Däremot erbjöd han sig att för 25 000 tyska mark överlämna originalsidan av en handling till polisen. Mannen sade sig inneha den ursprungliga ordern från PKK-ledaren att döda och en 62-sidig handling som skulle utgöra avrapporteringen efter mordet. Den begärda summan utanordnades till en tysk advokatbyrå, som skulle betala mannen efter leverans av handlingarna. Mannen sattes under observation av BKA. Han avvek emellertid och har härefter inte hörts av. Några pengar överlämnades aldrig till honom. med täcknamnet , en framstående PKK-funktionär i , anlände till . Han greps på eftersom han innehade ett falskt resedokument. Under förhör medgav han att namnet var falskt och uppgav sig i stället heta . Han sökte politisk asyl i . Under asylutredningen framkom hans rätta identitet och ärendet övertogs av säkerhetspolisen och den speciella grupp för bearbetning av PKK-spåret där var chef. fick i säkerhetspolisens hantering arbetsnamnet källa . I promemorior benämndes han och under KU-förhören i den s.k. (se nedan) kom han att kallas källa A. stod under säker- hetspolisens beskydd. Han vistades i en lägenhet i och sam- manträffade så gott som med polismän från säkerhetspolisen och deras tolkar. berättade att han sänts till för att samordna kommande PKK-aktioner här. Han erbjöd sig att för säkerhetspolisens räkning arbeta kvar inom PKK i syfte att förhindra framtida attentat. inkom en begäran från den tyska riksåklagaren om provisoriskt frihetsberövande av , som där misstänktes för mord och delaktighet i terroristorganisation. personal från och en utlämningsutredning inleddes. Han anhölls och häktades . Under utredningen förhördes . Han lämnade inte några uppgifter som kunde binda PKK vid mordet på . I förhör uppgav tvärtom, att han för sin del inte trodde att PKK hade med mordet att göra. Han var visserligen i – men ansåg att han ändå borde ha hört något om ett så centralt beslut som att mörda . utlämnades till , där ett omfattande utredningsarbete rörande flera PKK-relaterade mord hade inletts. I denna process kom att inta rollen av kronvittne och han medverkade därvid aktivt i utredningen. För utredningen om mordet på fick liten betydel- se. Han påverkade dock verksamheten indirekt genom det stora intresse som säkerhetspolisen visade för hans uppgifter om förestående attentat i ; uppgifter som bl.a. kom att bidra till den s.k. uppkomst. 5.15.3Fortsatt utredningsverksamhet utanför den reguljära mordutredningen (den s.k. ) Omorganisationen av utredningsarbetet efter regeringsbeslutet ledde som framgått till att PKK-spåret miste sin status av huvudspår och att utredningen i denna del trappades ned. Enligt vad som sedermera skulle komma att uppdagas fortsatte utredningen längs huvudspåret emellertid delvis utanför den reguljära mordutredningen. Några av de utredningsmän vid säkerhetspolisen som handlade PKK- uppslaget hade kontakter med den förre spaningsledaren , som de använde som bollplank, dvs. de diskuterade uppslaget med honom. och början av 1988 var själv i kontakt med flera personer, som arbetade inom polisen eller som på an- nat sätt hade anknytning till denna. Det gällde den nytillträdde chefen för säkerhetspolisen , , som till- trädde som Rikspolischef , och ambassadören , som fick i uppdrag att utreda säkerhetspolisens verksamhet. Kontakterna gällde PKK-spåret samt säkerhetspolisens ar- bete och förhållningssätt i utredningen. var, liksom , god vän med . var förlagsdirektör på . tidigare bl.a. arbetat som informationssekreterare vid mentet och hade ett intresse för säkerhetspolisens verksamhet. Han hade tillsammans med den dåvarande chefen för säkerhetspolisen utfört uppdrag som anknöt till sådant som säkerhetspolisen sysslar med (det gällde affären 1975 med den s.k. sjukhusspionen, som misstänktes ha ägnat sig åt åsiktsregistrering för säkerhetspolisens räkning). hade på olika sätt varit engagerad i händel- serna kring mordet, bl.a. hade han hjälpt med kontakter av olika slag i utredningens inledande skede. Genom sin vänskap med synes han vidare ha fått inblickar i hur utredningsarbetet framskred. – 1988 engagerade han sig djupt i utredandet av PKK-spåret. fördes samman med de utredningsmän vid säker- hetspolisen som arbetade med PKK-spåret. Han fick tillgång till utredningsmaterial. Han försågs med rekommendationshandlingar av skilda slag, bl.a. från justitieministern. Han fick tillgång till polismän, som i tjänsten bistod honom. Han kom att utföra en del egna utred- ningsuppdrag, bl.a. inhämtade han uppgifter från den iranske exil- politikern . förberedde och kretsen kring honom en egen utredningsorganisation (lokaler anskaffa- des, privat finansiering ordnades m.m.). Verksamheten avbröts när den polisman som avdelats för att bistå 1988 stoppades av tullen i sedan denna upptäckt att polismannen medförde buggningsutrustning. Dagen innan hade verksamhetens förekomst uppmärksammats i massmedia. Utvecklingen av detta händelseförlopp finns utförligt skildrad i de granskningar av olika slag, som följde på avslöjandet. I detta samman- hang synes det lämpligt att återge den bakgrundsbeskrivning som (lagmannen och rådmannen med nämnd) gav i domen i det brottmål, som följde på tullbeslaget i Helsingborg.30 Beträffande de personer som förekom redovisade tingsrätten följan- 30 Domen meddelades och beskrivningen av händelseförloppet synes därmed vara den som gjorts senast (hovrättsdomen innehöll ingen mot- svarande beskrivning). Se i övrigt bl.a. JK-beslut s. 112 (granskning av myndigheternas agerande i anledning av verksamhet), s. 143 (beslut i fråga om brott mot tystnadsplikt) och s. 153 (fortsatt granskning av myndigheternas agerande i anledning av verksamhet), rege- ringens s.k. vitbok från och konstitutionsutskotts granskningsbetänkande, 1988/89:KU 30. Den personkrets, som är aktuell i målet, kan i korthet presenteras enligt följande: tillträdde som justitieminister . Ambassadören förordnades att som ordförande i leda omorganisationen av SÄK. blev rikspolischef och deltog i SÄPO- kommitténs arbete. tillträdde som chef för . Länspolismästaren i , som ledde den s.k. , avgick i realiteten men formellt . Han tillträdde en befattning i . var byråchef på med ett över- gripande operativt ansvar. Han utnämndes till länspolismästare i län och tillträdde denna befattning . tjänstgjorde som informationssekreterare på och är bokförläggare på . Han är god vän med och . Polisman , Per K och Per J har tjänstgjort i Norrmalmspolisens piketstyrka. Polisman har varit knuten till RPS som vapenexpert och driver sedan han slutat där företaget , som handlar med vapen och säkerhetsutrustning. Per K var ledde utredningen efter mordet på livvakt åt . Som sådan gjorde han affärer med Strateg . Även Per J har tjänstgjort som handplockad livvakt åt . Både Per K och Per J har träffat i samband med sina uppdrag som livvakter. är en person som är anställd på RPS tekniska byrå och som varit chef för () på SÄK. Händelseförloppet och dess bakgrund beskrevs på följande sätt av tingsrätten, som anmärkte att dess beskrivning byggde på vad som be- funnits utrett genom de tilltalades berättelser och vad som i övrigt hade förekommit under huvudförhandlingen. Det kurdistanska bildades och har med ofta våldsamma medel verkat för ett fritt . Organisationen etablerade sig i och . Den ser strängt på avhoppare och har i verkställt mord på 10-15 med- lemmar som lämnat organisationen. mördades i en förutvarande medlem. SÄK inledde en utredning om PKK under led- ning av Näss. deltog i utredningsarbetet och var främst sysselsatt med detta. Resultatet blev att åtta eller nio kurder utvisades enligt terroristlagen. Utvisningsbeslutet var inte verkställbart och omvandlades till kommunarrest. påföljande år begicks i ytterligare ett mord på en från PKK avhoppad medlem. Mordutredningen kom snart att ledas av som organiserade en särskild stab för spaningsledningen, i vilken Näss ingick. I ett av de spår som bearbetades ingick PKK. tog närmare del av det utredningsarbete som ägnats åt PKK och presenterade han PKK som huvudspåret. (måste avse , vår anm.) beslutade regeringen att led- ningen av spaningsarbetet skulle övertas av riksåklagaren.