sou · GNB373 · 2000-01-01 00:00:00 — Vitesföreläggande får delges enligt 12 § delgivningslagen (1970:428) bara om det finns skäl att anta att arbetsgivaren eller ansvarig som avses i andra stycket har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. beslut om anställningar överkla- gas hos regeringen. beslut om vitesföreläggande enligt 19 § lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder och enligt 12 § lagen (1999:00) om överklagas i första fallet hos , i andra fallet hos allmän förvalt- ningsdomstol. Andra beslut får inte överklagas. Denna förordning träder i kraft , då förord- ningen (1994:949) med instruktion för skall upphöra att gälla. SOU 1999:73 Författningsförslag 27 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 21 § sekretesslagen (1980:100) 1 skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH Sekretess gäller hos följande myndigheter för uppgift om en- skilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs: 1.Jämställdhetsombudsmannen eller i ärende enligt jämställdhetslagen (1991:433), 2.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering i ärende enligt lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbets- livet, i ärende enligt lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet mot personer med funktionshinder och lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, 4.Handikappombudsmannen i ärende enligt lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder, 5.Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning i ärende enligt lagen (1999:133) om förbud mot diskri- minering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, 6.Konsumentombudsmannen i ärende enligt lagen (19947:379) om försöksverksamhet avseende medverkan av Kon- sumentombudsmannen i vissa tvister. Sekretess gäller i verksam- het enligt lagen ( ) om Handikappombudsman- nen för uppgift om enskilds personliga HOOHU ekonomiska förhållanden, om det NDQ DQ WDV att den enskilde eller nå- gon närstående till den en- 1Lagen omtryckt 1992:1474. 2Senaste lydelsen enligt 1999:151. Sekretess gäller i verksam- het enligt lagen ( ;;) om för uppgift om enskilds person- liga RFK ekonomiska förhål- landen, om det LQWH VWnU NODUW DWW XSSJLIWHQ NDQ U|MDV XWDQ att den enskilde eller någon skilde lider skada eller men närstående till den enskilde RP XSSJLIWHQ U|MV lider skada eller men. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretess i högst . Denna lag träder i kraft . Förordning om ändring av verksförordningen Härigenom föreskrivs att 7 § verksförordningen (1995:1322) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH Myndighetens chef skall se till att verksamheten bedrivs för- fattningsenligt och effektivt. 1.hushålla väl med statens medel, 2.verka för att myndigheten genom samarbete med andra myndigheter och på annat sätt tar till vara de fördelar som kan vinnas för staten som helhet, 3.fortlöpande följa upp och pröva den egna verksamheten och konsekvenserna av de författningsföreskrifter och särskilda beslut som rör verksamheten samt vidta de åtgärder som behövs, 4.beakta de krav som ställs på verksamheten av hänsyn till totalförsvaret, regionalpolitiken, en ekologiskt hållbar utveckling samt jämställdheten mellan kvinnor och män, 5.se till att allmänhetens och andras kontakter med myndig- heten underlättas genom en god service och tillgänglighet, genom information och genom ett klart och begripligt språk i myndighe- tens skrivelser och beslut, 6.se till att myndighetens organisation är utformad så att re- dovisningen, medelsförvaltningen och förvaltningen av övriga tillgångar samt myndighetens verksamhet i övrigt kontrolleras på ett betryggande sätt, VH WLOO DWW P\QGLJKHWHQV ORNDOHU RFK YHUNVDPKHW lU WLOOJlQJOLJD I|U SHUVRQHU PHG IXQNWLRQVKLQGHU Denna förordning träder i kraft . 3 Senaste lydelse enligt 1997:973. Förordning om ändring av förordningen (1996:570) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (1996:570) med in- struktion för skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH 1.följa utvecklingen inom och utvärdera verksamheterna samt därvid samverka med andra samhällsorgan i den utsträckning det behövs, 2.vaka över verksamheterna vad gäller kvalitet och säkerhet samt den enskildes rättigheter, 3.svara för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling i vård och omsorg, 4.samordna de statliga insatserna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård vad gäller barn och ungdom, 5.med hjälp av det epidemiologiska centret och på annat sätt följa, analysera och rapportera om hälsoutvecklingen i landet samt belysa epidemiologiska konsekvenser av olika åtgärder, 6.följa forsknings- och utvecklingsarbete av särskild betydelse inom sitt ansvarsområde och verka för att sådant arbete kommer till stånd, 7.svara för tillsyn i frågor som gäller hälsoskydd enligt 2, 5, 6 och 9 kap. samt tillhandahålla underlag för tillämp- ningen av 3–4 kap. och (1987:10), 8.ansvara för officiell statistik enligt förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken, 9.delta i internationellt samarbete inom sitt ansvarsområde, LQRP VLWW YHUNVDPKHWV RPUnGH PHG XWJnQJVSXQNW IUnQ )1 V VWDQGDUGUHJOHU EH YDND IUnJRU VRP U|U IXQN WLRQVKLQGUDGH SHUVRQHUV UlW WLJKHWHU RFK LQWUHVVHQ Denna förordning träder i kraft . 4 Senaste lydelse enligt 1998:1241. Förordning om ändring av förordningen (1996:124) med instruktion för . har till uppgift att inom sitt verksamhetsområde 1.meddela föreskrifter, ha uppsikt och tillsyn samt handlägga förvaltningsärenden i enlighet med lag eller förordning, 2.följa tillämpningen av lagar och förordningar, utvärdera ef- fekterna av tillämpningen och lämna regeringen förslag till de åtgärder som behövs för att syftet med reglerna skall nås, 3.verka för samordning av de statliga myndigheternas arbete med underlag för tillämpningen av 3 och 4 kap. och 6 kap. 11–13 §§miljöbalken och (1987:10) samt tillhan- dahålla underlag för tillämpningen av 5 kap. , 4.biträda regeringen med yttrande och utredningar m.m., 5.informera om nya eller ändrade regler, 6.medverka i internationellt samarbete som syftar till att har- monisera regler för fysisk planering, hushållning med mark- och vattenområden samt egenskapskrav på byggnader och byggpro- PHG XWJnQJVSXQNW IUnQ )1 V VWDQGDUGUHJOHU EHYDND IXQNWLRQVKLQGUDGH SHUVRQHUV UlWWLJKHWHU RFK LQWUHVVHQ Denna förordning träder i kraft . 5 Senaste lydelse 1998:884. Mitt utredningsuppdrag grundar sig på beslut med anledning av propositionen (1993/94:219) om Handikappom- budsmannen, där det angavs att verksamheten skulle ses över ef- ter . Enligt direktiven för min utredning skall översynen ske med utgångspunkt i de riktlinjer för verk- samhet som lagts fast i propositionen 1993/94:219, i lagen (1994:749) om och i förordningen (1994:949) med instruktion för samt i regleringsbreven för myndigheten. Syftet med utredningen var att belysa vilken betydelse om- budsmannen haft för utvecklingen inom handikappområdet samt att bedöma om dennes roll och arbetsuppgifter bör förändras . Om det under utredningsarbetet framkom att föränd- ringar i roll och arbetsuppgifter vore önskvärda skulle förslag till sådana förändringar läggas fram. I sammandrag har utredningsuppdraget inneburit följande: utvärdera och bedöma vilka effekter Handikappombudsman- nens arbete med att övervaka funktionshindrade personers rät- tigheter och intressen har haft för andra myndigheter, kommu- ner och landsting i deras arbete med att följa upp och utvärdera detta, belysa dels de prioriteringar som gjort mellan olika arbetsuppgifter, dels hur myndigheten för- delat sina resurser mellan olika områden och arbetsuppgifter, utvärdera juridiska rådgivning och informationsverksamhet, kartlägga likheter och olikheter mellan Handikappombuds- mannens verksamhet och den verksamhet som bedrivs av andra ombudsmän. Mot bakgrund av översynens slutsatser har jag i mitt utrednings- arbete övervägt följande: om även i fortsättningen skall ha en övervakande roll när det gäller funktionshindrade personers rättigheter och intressen, hur skall verka för att brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder avhjälps, om skall ha någon roll i EU-samar- betet och hur avgränsningen i så fall skall se ut gentemot rege- ringen och andra myndigheter, beskriva för- och nackdelar med att ges rollen som enligt regel 17 i . Direktiven återges i sin helhet som bilaga 1. Jag påbörjade mitt utredningsarbete . En grupp av sak- kunniga tillsattes och jag har haft nio sammanträden med sakkun- niggruppen. För att få underlag till mitt utredningsarbete har jag genomfört ett antal enkätundersökningar. Jag har vidare haft sammanträffan- den med representanter för myndigheter, kommuner och organi- sationer samt med , om- budsmän och övriga ombudsmän. I kapitel 3 redovisas resultatet från enkäter och sammanträffanden. Utifrån direktiven har jag bedömt framtida förutsättningar och arbetsuppgifter. Mina förslag innebär att jag förtydligar ombudsmannarollen och förstärker Handi- kappombudsmannens övervakande roll när det gäller funktions- hindrades rättigheter och intressen. Jag har i mitt utredningsarbete samarbetat med den utredare som sett över verksamhet (dir.1998:21). Vi har haft möten och andra former av kontakter och tagit del av varandras utkast till betänkandetexter. Vidare har jag haft kon- takter med ordföranden och sekreteraren i (dir.1997:24). 2Bakgrunden till inrättandet av en I regeringens proposition (1993/94:219) "Handikappombuds- man", lades förslag om att inrätta en ny myndighet, med namnet . verksamhet regleras i lagen (1994:749) om och förordningen (1994:949) med instruktion för . Tillkomsten av en är ett uttryck för det ändrade synsätt på handikappfrågorna som mer tydligt började göra sig gällande i . Influerade av utveck- lingen i och "independent living- rörelsen", började företrä- dare för handikapprörelsen allt mer tala om att människor med funktionshinder i flera avseenden var diskriminerade. Detta syn- sätt började vinna politisk genklang. I direktiven till Handikapputredning fanns en direkt hänvisning till handikapprörelsens krav på åtgärder mot diskrimi- nering. Det ingick i utredningens uppgifter att pröva om funk- tionshindrade kan tillförsäkras ett väl fungerande samhällsstöd inom ramen för de befintliga åtgärderna eller om det behövde skapas nya särskilda anordningar som till exempel en Handikapp- ombudsman. 2.1Handikapputredningens förslag om en I sitt slutbetänkande "Ett samhälle för alla"( SOU 1992:52) före- slog att det skulle skapas en "institution som med överblick över samtliga samhällssektorer arbetar för tillvaratagande av funktionshindrades rättigheter och intressen". Utredningen föreslog vidare att ombudsmannen borde ha till "uppgift att i bred kontakt med enskilda och samhällets olika of- fentliga och privata organ aktivt bekämpa ett missgynnande av 38 Bakgrunden till inrättandet av... människor med funktionshinder i samhällslivet och verka för att de ges möjlighet att utnyttja allmän och enskild verksamhet på bästa möjliga sätt" (sid. 340). Sammanfattningsvis föreslog utredningen följande uppgifter för en kommande : överläggningar med statliga myndigheter, kommuner, företag och organisationer för erfarenhetsutbyte, faktainsamling och attitydpåverkan, följa tillämpningen av lagar och lämna förslag till lagänd- ringar, följa utvecklingen inom olika samhällssektorer på ett principi- ellt plan och därvid underrätta sig om vad som händer i viktiga enskilda ärenden, vara processförande i de områden som nämns nedan, ge enskilda personer råd och information, hålla överläggningar i ärenden som gäller enskilda, med funk- tionshindrades motpart och även aktivt verka för en upp- görelse, göra uttalanden när rättigheter och intressen inte tas tillvara och främjas i enlighet med gällande lagstiftning. En central fråga för utredningen var om Handikappombudsman- nen kunde ges en processförande roll. Inom två områden före- slogs bestämmelser som skulle ge möjlighet att föra processer. Dessa två områden var diskrimine- ring inom arbetslivet och diskriminering i näringsverksamhet. Inom plan- och byggområdet samt resor och kommunikationer ville utredningen ge ombudsmannen rätt att genom vitesföreläg- gande tvinga fram åtgärder som förbättrar tillgängligheten. Den processförande rollen och möjligheten till vitesföreläg- ganden inom plan- och byggområdet, innebar att Handikapput- redningen föreslog relativt starka maktinstrument för ombuds- mannen både inom den offentliga och den privata sektorn. Enligt utredningens lagförslag i 4 och 5 §§ skulle ombudsmannen kunna "begära in uppgifter av arbetsgivare, myndigheter, organisationer, företag och andra vars verksamhet berör funktionshindrade". De generella åtgärderna betonades av . Ombudsmannen skulle vara ett samhällsorgan med uppgift "att driva på utvecklingen i önskad riktning och att förebygga miss- förhållanden på bred front" (sid. 343). Enskilda ärenden skulle enbart omfatta råd och vägledning. Bakgrunden till inrättandet av en... 39 Utredningen föreslog två huvudfunktioner för ombudsmannen. Denne skulle dels ha en rådgivande och upplysande funktion, dels fungera som granskare och utvärderare av gällande lagstiftning. Även om utredningen försökte göra tydliga avgränsningar mot andra myndigheter insåg man den risk för kompetenskonflikter som kunde uppkomma mellan och olika sektorsmyndigheter. I betänkandet betonades därför att om- budsmannen inte "skall uppfattas som en tillsynsmyndighet i tra- ditionell bemärkelse" (sid. 342) och inte heller överta olika sek- torsmyndigheters ansvar. I dessa fall förespråkades samråd mellan berörda parter. Utredningen föreslog en ombudsmannainstitution, som skulle vara en fristående myndighet under regeringen. Personalbehovet beräknades till 10–11 personer, plus medel för extern expertmed- verkan. Utredningen beräknade kostnaderna för reformen till och finansieringen skulle ske genom avveckling av . Jag återkommer till råd i avsnitt 2.2. Frågan om en var inte okontroversiell. Vi hade vid redan sex olika ombudsmän och en sjunde, , var på väg att inrättas. Utvecklingen mot allt fler ombudsmän hade tidigare mötts av kritik, inte minst från juridiskt håll. Om allt fler grupper av medborgare får sin egen ombudsman ansågs det att själva ombudsmannainstitutet kunde förlora i status. Varje ombudsman skulle bli enbart en i raden av företrädare för en viss intressegrupp. bemötte denna kritik i sitt slutbetän- kande och menade att det fanns skäl som talade för att en Handi- kappombudsman borde inrättas. Vad som lyftes fram, var att det av fastställda målet om full delaktighet och jämlikhet inte uppnåtts och att det vid sidan av handikapporganisationerna behövdes någon som följer tillämpningen av lagarna och vid be- hov föreslår ändringar av dessa. Justitiekanslern, , och Justitie- ombudsmannen, hade inte till uppgift att föreslå reformer eller på annat sätt väcka opinion. Det ingick inte heller i deras upp- gifter att ge råd och vägledning till enskilda eller att ha tillsyn över arbetsliv och näringsverksamhet. 40 Bakgrunden till inrättandet av... Förslaget om en behandlades av 97 re- missinstanser, varav 68 ansåg att det i sin helhet var ett bra för- slag. Endast 15 av dessa remissinstanser var tveksamma eller direkt negativa till förslaget. Synpunkter på eller invändningar mot delar av det kom dock från flera håll. I första hand riktades invändningarna mot möjligheten för ombudsmannen att föra pro- cesser. (JämO) ifrågasatte om en var rätt sätt att stärka funktionshindrades ställning och efterlyste en mer noggrann diskussion om ombuds- mannainstitutens framtid, innan en ny inrättas. Detta institut riskerar annars att bli mindre verkningsfullt. , , menade att det kan ha en viktig psykologisk betydelse att inrätta en . Sam- tidigt påpekade JO att den offentliga ombudsmannafunktionens auktoritet knappast ökar genom tillkomsten av fler ombudsmän. JO var vidare kritisk mot att föreslogs kunna besluta om vitesförelägganden Statskontoret anförde principiella grunder för sin tveksamhet till att fler ombudsmän inrättas och menade därför att frågan kan anstå. och var posi- tiva till en med opinionsbildande uppgif- ter. framhöll dock att "ombudsmannens möj- lighet att som statlig myndighet begära in uppgifter av arbetsgi- vare, myndigheter med flera i kombination med rollen som funk- tionshindrades rådgivare, förhandlare och ibland processförare innebär en sammanblandning av en myndighets och en partsföre- trädares uppgifter." De flesta fackliga organisationer som lämnade synpunkter stödde förslaget om en , även om de, som till exempel , saknade en analys beträffande arbetslivsområdet. Svenska arbetsgivareföre- ningen var avvisande och framhöll att funktionshindrades intres- sen kan tas tillvara av befintliga organ. Inte oväntat fanns ett stort stöd från handikapporganisatio- nerna. De ville stärka ombudsmannens möjligheter att besluta om vitesförelägganden. Eftersom de antog att många enskilda kom- mer att vända sig till en betonades att till- räckliga resurser måste anslås för detta ändamål. Vidare under- ströks att denne behöver ha en god juridisk kompetens. Flera or- ganisationer inom handikapprörelsen var kritiska till att Handi- Bakgrunden till inrättandet av en... 41 kappombudsmannen skulle finansieras genom nedläggning av . överlämnade regeringen till pro- position 1993/94:219, där följande föreslogs (sid. 9) "en Han- dikappombudsman inrättas. Ombudsmannen skall bevaka frågor som rör funktionshindrade personers rättigheter och intressen på olika samhällsområden. uppgifter reg- leras i en särskild lag. Till ombudsmannen knyts ett särskilt råd vars ledamöter utses av regeringen för en bestämd tid." När det gäller ombudsmannens verksamhetsområde och upp- gifter följde regeringen i stort förslag. Regeringen var dock inte beredd att föreslå någon processförande roll för . Anledningen var bland annat den splittrade opinionen i frågan och osäkerheten om de kost- nadsmässiga konsekvenserna av förslaget. Regeringen framhöll därför följande (sid. 18) . "uppgifter bör koncentreras till övergripande utvärderings- och uppföljnings- uppgifter av handikappolitikens utveckling och måluppfyllelse samt till bevakning, allmän rådgivning och opinionsbildning." Vidare föreslogs (sid. 18) att "verk- samhet bör ses över och utvärderas efter en treårsperiod. I det sammanhanget får prövas vilken betydelse ombudsmannen haft och om funktionen bör förändras i ett eller flera avseenden." Vad avser det ovan nämnda rådet menade regeringen (sid. 21) att "Ledamöterna i rådet bör vara tillsatta på personliga mandat och ha erfarenheter från olika samhällsområden. Självfallet bör erfarenheter från handikappområdet vara väl tillgodosett inom rådet." Två motioner väcktes med anledning av propositionen. Båda efterlyste möjligheter för att föra pro- cesser. De vann dock inget gehör hos som beslutade enligt propositionen. Som tidigare framgått, var det genom att lägga ner dikappråd, SHR, som medel frigjordes för att finansiera Handi- kappombudsmannens verksamhet. Denne övertog också en del av 42 Bakgrunden till inrättandet av... de uppgifter som låg på SHR. skrev föl- jande om relationen mellan SHR och (sid. 347). "Även om vårt förslag till en särskild Handikappom- budsman innebär en ny funktion så är vissa deluppgifter närstå- ende sådana uppdrag som SHR förvaltar" Anledningen till att SHR inrättades 1965 var främst för att det behövdes ett organ som skulle kunna samla in och förmedla han- dikapprörelsens uppfattningar i olika frågor. Genom förordningen (1979:421) med instruktion för förändrades rollen. Rådets uppgift blev att "verka för förbättrade levnadsför- hållanden för handikappade och därvid i första hand inrikta sig på handikappfrågor som berör flera samhällsområden." I 2 § i instruktionen nämndes följande uppgifter: följa samhällets insatser för handikappade och verka för en samordning av dem, verka för att samhällsorgan i sin verksamhet beaktar handi- kappfrågorna, främja samarbetet mellan samhällets organ samt mellan dessa och handikapporganisationerna, följa och främja forsknings- och utvecklingsarbetet på handi- kappområdet samt sprida kännedom om resultatet av sådant arbete, stödja arbetet inom kommunala handikappråd och länshandi- kappråd, bedriva upplysningsverksamhet i handikappfrågor. En annan viktig uppgift för SHR var att bereda ärenden om stats- bidrag till handikapporganisationer. Styrelsen för SHR bestod av representanter för handikapp- rörelsen, myndigheter och de båda kommunförbunden. var, till skillnad från , ett samrådsorgan. I betänkande togs frågan upp om vad som skulle hända med de uppgifter som låg på SHR. Handi- kapputredningen betonade de enskilda myndigheternas ansvar och lade förslag om förändringar i förvaltningslagen. Även andra lagändringar föreslogs för att förstärka samarbetet mellan myn- digheter och handikapprörelse. Många remissinstanser var kritiska till att lägga ner . De flesta av handikapprörelsens organisationer ansåg att det behövdes både en och ett organ som med ansvar att följa de handi- Bakgrunden till inrättandet av en... 43 kappolitiska frågorna över alla samhällssektorer. Vidare framhölls att förutsätter ett nationellt samordningsorgan och att SHR kunde fylla det behovet. bör påpekas att det fanns remissorgan som menade att SHR hade spelat ut sin roll. Vid mina kontakter med representanter för handikapprörelsen är det många som tar upp att de saknar de kontakter och den sam- verkan med olika samhällsorgan, som var en del i SHR:s verk- samhet. Mot den bakgrunden anser jag frågan så viktig att det finns anledning att beröra den i samband med de förslag jag läg- ger. 3 Enkäter och sammanträffanden övergripande verksamhet berör direkt och indirekt praktiskt taget hela samhällslivet. För att utröna vil- ken betydelse ombudsmannen har haft inom olika samhällsområ- den, ansåg jag det nödvändigt att inhämta synpunkter från ett stort antal samhällsorgan och enskilda organisationer med skiftande uppgifter och roller. Enkäter sändes därför ut till 26 myndigheter med bland annat tillsynsuppgifter som berör funktionshindrade, samtliga landsting och länsstyrelser, 51 handikapporganisationer samt 45 privata konsumtions- och serviceföretag, kulturinstitu- tioner och samfund. Totalt skickades 166 enkäter ut. Frågorna utformades med hänsyn till mottagarnas skilda uppgifter. Myndigheter, landsting och länsstyrelser tillfrågades om eventuella oklarheter i gränsdragningen mellan Handikappom- budsmannens och andra myndigheters verksamhet. Vidare fick de frågan hur de påverkats av ombudsmannens arbete. Handikapporganisationerna fick svara på frågor om Handi- kappombudsmannens prioriteringar, förhållandet mellan den egna organisationen och ombudsmannen samt hur de såg på årsrap- porterna, informationsverksamheten och ombudsmannens opini- onsbildande verksamhet. De fick vidare en fråga som gällde den nationella samordningskommittén för handikappfrågor enligt re- gel nr 17 i . Privata konsumtions- och serviceföretag, kulturinstitutioner och samfund tillfrågades om de vidtagit några egna åtgärder inom handikappområdet och om de i så fall har inspirerats av Handi- kappombudsmannens arbete. De tillfrågades också om hur de såg på roll och . Vi- dare ombads de även att redogöra för sin syn på en eventuell dis- krimineringslagstiftning. Frågorna i enkäterna framgår av bilaga 2. Jag har inte gjort någon statistisk bearbetning av enkätsvaren, eftersom jag inte anser att det skulle ha varit av något väsentligt värde för min utredning. Vissa frågor var också formulerade så att 46 Enkäter och sammanträffanden de inte enkelt kunde redovisas i tabeller.