sou · GNB342d1 · 2000-01-01 00:00:00 — 38 § Förbehåll om tillämplig lag eller om domstols behörighet som avviker från bestämmelserna i detta kapitel är ogiltiga, om de görs innan någon skada har inträffat. Ett skiljeavtal i fråga om godstransport gäller dock alltid, om skiljemannaförfarandet skall äga rum inom en behörig domstols dom- krets och om tvisten, i den mån Warszawakonventionen och Guadalajarakonventionen är tillämpliga, skall prövas enligt konventionernas bestämmelser. 39 § Vid inrikes lufttransporter där luftfartyget inte skall mellanlanda utom landet behövs inte biljetter, resgodsbevis eller flygfraktsedlar, även om uppgifterna om transporten inte registreras på något annat sätt. 40 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte i fråga om sådana internationella lufttransporter som utförs direkt av en viss stat om denna stat, när den tillträdde den konvention som undertecknades i , lämnade en sådan förklaring som avses i tilläggsprotokollet till konventionen. Detsamma gäller om transporten utförs direkt av ett territorium för vars utländska angelägenheter en sådan stat svarar. Under förutsättning att en stat som har tillträtt Warszawakon- ventionen har avgett en förklaring enligt artikel XXVI i Haagprotokollet , artikel XXIII punkt 1 b) i Guatemalaprotokollet , artikel XI punkt 1 b) i tilläggsprotokoll nr 3 eller artikel XXI punkt 1 a) i Montrealprotokoll nr 4 sistnämnda dag gäller bestämmelserna i detta kapitel inte heller ifråga om en lufttransport som utförs för den statens militära myndigheter med ett luftfartyg som är registrerat i den staten, om fartygets hela lastförmåga har reserverats av dessa myndigheter eller för deras räkning. Ansvaret för skador genom luftfart 1 § För skador som vid ett luftfartygs användande i luftfart tillfogas personer som inte befinner sig ombord på luftfartyget eller egendom som inte transporteras med luftfartyget, är den som brukar luftfartyget ansvarig även om denne inte är vållande till skadan. Vid tillämpningen av första stycket skall den som är inskriven som ägare i det luftfartygsregister där luftfartyget är registrerat anses vara brukare, om inte någon annan har skrivits in eller antecknats som nyttjanderättshavare i detta register. Är ett luftfartyg antecknat i bihang till ett luftfartygsregister är den som är antecknad som ägare där att anse som brukare enligt första stycket. Är ett luftfartyg oregistrerat är den som faktiskt brukar luftfartyget att anse som brukare enligt första stycket. Om atomskada gäller särskilda bestämmelser. 2 § Uppstår till följd av luftfart med två eller flera luftfartyg en skada på något av luftfartygen eller på en person som befinner sig ombord på något av luftfartygen eller på egendom som transporteras med något av dem, skall vad som i 1 § sägs inte tillämpas på en sådan skada. 3 § Den som har fordran på ersättning enligt detta kapitel förlorar rätten att kräva ut sin fordran, om han inte väcker talan från den händelse som orsakade skadan. Vill den, mot vilken anspråk på skadestånd enligt detta kapitel gjorts gällande, av denna anledning föra talan mot annan skall denna väckas från det att skadeståndet betalades, om detta skett utan rättegång, i annat fall från det att han genom lagakraftvunnen dom förpliktats att betala skadestånd. Föreligger på grund av samma olycksfall ömsesidiga skadestånds- anspråk får dessa, utan hinder av vad som anges i första stycket, kvittas mot varandra. 4 § För det ansvar som anges i 1 § skall det finnas en ansvarsförsäkring för ett luftfartyg som används till luftfart. Försäkringsplikten åligger den som enligt 1 § andra stycket är att anse som brukare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver närmare bestämmelser om försäkringsplikten enligt första stycket. Vad som sägs i första stycket gäller inte svenska staten. 11 kap. , bärgning och undersökning av luftfartsolyckor 1 § Bestämmelser om flygräddningstjänst finns i räddningstjänstlagen (1986:1102). Ett luftfartygs ägare eller, om fartyget inte används av ägaren, den som brukar det i ägarens ställe och de som tjänstgör på luftfartyg eller vid flygplatser eller andra anläggningar för luftfarten är skyldiga att delta i flygräddningstjänsten. Regeringen meddelar bestämmelser om ersättning av allmänna medel för deltagandet. I fråga om ersättning vid personskador gäller lagen (1977:265) om statligt personskades kydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m. m. 2 § Den som bärgar ett luftfartyg som har förolyckats eller befinner sig i nöd och alla som medverkar vid bärgningen har rätt till bärgarlön. Detsamma gäller vid bärgning av gods ombord på ett sådant fartyg eller av något som hör till fartyget eller godset. I fråga om bärgarlönen tillämpas bestämmelserna i 16 kap. 3 § tredje och fjärde styckena, 5 § första stycket andra och tredje meningarna, 6 § och 10 § tredje stycket sjölagen (1994:1009). Den som i en sådan nödsituation räddar människor från fartyget eller medverkar vid deras räddning har också rätt till en del av bärgarlönen. De särskilda kostnader som någon i övrigt har haft för bevarandet av ett luftfartyg eller av gods skall också ersättas, om kostnaderna har varit nödvändiga. Den som deltar i en bärgning trots ett uttryckligt och befogat förbud av fartygets befälhavare, ägare eller, om fartyget inte används av ägaren, den som brukar det i ägarens ställe har inte rätt till bärgarlön. Detsamma gäller i fråga om ersättning för kostnader för bevarande av fartyg och gods. Bestämmelserna om bärgning i denna paragraf tillämpas inte på sådan bärgning som avses i 16 kap. 1 § 1 sjölagen. 3 § Den som har en fordran på bärgarlön eller ersättning för kostnader enligt 2 § har luftpanträtt i fartyget eller godset med förmånsrätt enligt 4 § 1 förmånsrättslagen (1970:979), om bärgarlönen eller ersättningen avser åtgärder som har avslutats i . En yngre fordran har företräde framför en äldre. Fordringar som har uppkommit på grund av samma händelse har lika rätt till betalning. För att ett luftfartyg skall få lämna den plats, där åtgärderna för bärgningen eller bevarandet avslutades, eller ägaren skall ta godset i besittning, krävs att borgenärerna medger det. Detta gäller dock inte, om borgenärerna har fått betalt för sina fordringar eller säkerhet har ställts. 4 § Luftpanträtt omfattar inte ersättning som på grund av försäkring eller av någon annan anledning utgår för skada på luftfartyg eller gods. 5 § Säljs luftfartyget eller godset exekutivt, upphör luftpanträtten sedan försäljningen har vunnit laga kraft och köpeskillingen erlagts. Borge- närerna har rätt till betalning ur köpeskillingen enligt bestämmelserna i utsökningsbalken. Luftpanträtten i godset upphör, om det genom lossning ställs till avsändarens eller mottagarens förfogande. Om godset lämnas ut utan borgenärens tillstånd, svarar den som tar emot godset för fordringen, om han kände till denna. Han svarar dock inte för mera än det värde som godset hade vid lossningen. 6 § Luftpanträtten i ett luftfartyg, som är registrerat i , upphör från den dag åtgärderna för bärgningen eller bevaran- det av fartyget avslutades. Detta gäller dock inte, om borgenärens anspråk på panträtt har anmälts till för anteckning i luftfartygsregistret och dessutom överenskommelse har träffats om panträttens belopp eller talan om panträtten har väckts i laga ordning. Bestämmelserna i första stycket gäller också om fartyget är registrerat i ett annat land som har biträtt . Borgenärens anspråk på panträtt skall i sådant fall anmälas hos den myndighet som för inskrivningsboken för fartyget. Om fartyget inte är registrerat eller om det är registrerat i ett annat land än som anges i andra stycket, upphör luftpanträtten från den dag åtgärderna för bärgningen eller bevarandet av fartyget avslutades. Detta gäller dock inte, om överenskommelse har träffats om panträttens belopp eller talan om panträtten har väckts i laga ordning. 7 § Om undersökning från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och andra händelser som berör luftfarten finns bestämmelser i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. 1 § eller den som verket utser får förbjuda en flygning och hindra ett luftfartyg från att avgå om det, när flygningen skall påbörjas, kan antas att luftfartyget inte uppfyller de v illkor som anges i denna lag eller som har fastställts med stöd av lagen. Detsamma gäller när annars för flygningen fastställda villkor inte är uppfyllda. Om någon annan än har meddelat beslutet, skall beslutet genast anmälas till verket och prövas av detta. 2 § Innehavaren av en flygplats får hindra ett luftfartyg från att avgå om avgifter för användningen av flygplatsen och tjänsterna för luftfarten, som avser fartygets senaste ankomst, uppehåll och avgång, inte har betalats och säkerhet inte har ställts. 3 § I lagen (1939:6) om frihet från kvarstad för vissa luftfartyg finns bestämmelser om att kvarstad inte får läggas på vissa luftfartyg. Avgifter och andra ersättningar för förrättningar 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter och andra ersättningar för förrättningar och tillstånd enligt denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt enligt EG-förordningar på den civila luftfartens område. Beslut angående kostnad som är förfallen till betalning får verkställas enligt utsökningsbalken. 5 § Det finns särskilda bestämmelser om innehav och användning av radioanläggningar ombord på luftfartyg och inom markorganisationen. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som fullgör tjänst som är av betydelse för flygsäkerheten eller luftfartsskyddet skall genomgå drogtest. Tillsyn, överklagande m.m. 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att bestämmelserna i 1–12 kap. och de föreskrifter som meddelats med stöd av dessa bestämmelser följs. Om regeringen föreskriver det, får myndighet som avses i första stycket anlita annan vid tillsynen. För utövande av tillsyn enligt första stycket skall där avsedd myndighet och annan som myndigheten anlitar för tillsynen ges tillträde till luftfartyg, flygplatser, anläggningar, lokaler och andra objekt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som står under tillsyn av myndighet som avses i första stycket skall lämna de uppgifter som m yndigheten behöver för att kunna utöva tillsyn. 2 § beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen överklagas i frågor som rör trafiktillstånd hos regeringen. övriga beslut vid myndighetsutövning mot enskild enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut som avses i denna paragraf gäller , om inte annat förordnas. 3 § I den mån det behövs får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i de avseenden som behandlas i denna lag, meddela ytterligare föreskrifter som gäller skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa eller trafik. Förvaltningsuppgift som ansluter till föreskrifterna får, om regering- en föreskriver det, av myndighet som avses i första stycket överlämnas åt annan, även om uppgiften innefattar m yndighetsutövning. 4 § Är i krig eller krigsfara får regeringen, i den utsträckning rådande förhållanden påkallar det, föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från bestämmelserna i denna lag, från föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag och från andra lagar och författningar som avser luftfarten. Regeringen får därvid meddela de föreskrifter som behövs. Detsamma gäller, om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som har befunnit sig i. Om regeringen i andra fall än då är i krig har meddelat föreskrifter enligt denna paragraf, skall föreskrifterna underställas prövning inom efter utfärdandet. Om någon sådan underställning inte sker eller om föreskrifterna inte godkänns av från underställningen, upphör föreskrifterna att gälla. 5 § Vid tillämpningen av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen avses med Chicagokonventionen den konvention angående internationell civil luftfart som avslutades i , med den konvention rörande internationellt erkännande av rätt till luftfartyg som avslutades i , med Warszawakonventionen den konvention om internationell luftbefordran som undertecknades i och som reviderades genom det i avslutade protokollet, genom det i avslutade protokollet samt genom de i avslutade protokollen nr 3 och nr 4, och med Guadalajarakonventionen den konvention om internationell luftbefordran som utförs av annan än den avtalsslutande fraktföraren, som undertecknades i . 14 kap. Ansvarsbestämmelser m.m. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet ma növrerar ett luftfartyg på ett så vårdslöst sätt att andras liv eller egendom utsätts för fara döms för vårdslöshet i flygtrafik till böter eller till fängelse i högst . 2 § Den som tjänstgör ombord på ett luftfartyg efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter tjänstgöringen uppgår till minst 0,2 prom ille i blodet eller per liter i utandningsluften döms för flygfylleri till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som utövar tjänst som anges i 6 kap. 23 §. Villfarelse angående alkoholkoncentrationen fritar inte från ansvar. För flygfylleri enligt första stycket döms också den som tjänstgör ombord på ett luftfartyg eller som utövar tjänst som anges i 6 kap. 23 § efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter tjänstgöringen finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination. För flygfylleri enligt första stycket döms också den som tjänstgör ombord på ett luftfartyg eller som utövar tjänst som anges i 6 kap. 23 § och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel, att det kan antas, att han inte på ett betryggande sätt kan fullgöra sina uppgifter. 3 § Är ett brott som avses i 2 § att anse som grovt döms för grovt flygfylleri till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen 1. har haft en alkoholkoncentration som uppgår till minst 1,0 prom ille i blodet eller per liter i utandningsluften, 2.annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3.fullgjort sin uppgift på ett sätt som inneburit påtaglig fara för flygsäkerheten. 4 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen 1.bryter mot 1 kap. 4 § första stycket eller mot förbud som har meddelats med stöd av 1 kap. 4 § fjärde stycket, 2.bryter mot 1 kap. 5 § första stycket eller mot villkor som har meddelats enligt 1 kap. 5 § andra stycket, 3.bryter mot förbud eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 4.lämnar oriktiga uppgifter vid ansökan eller anmälan enligt 2 kap., 5.framför luftfartyg som inte är märkt enligt 2 kap. 13 § eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd därav, 6.bryter mot 3 kap. 1 § första stycket första meningen, 7.tillverkar luftfartyg samt tillverkar tillbehör eller reservdelar till dem, utför underhålls-, reparations- och ändringsarbeten på fartyg, tillbehör och reservdelar utan föreskrivet tillstånd, 8.bryter mot 4 kap. 1–5 §§ eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd därav, 9.bryter mot 5 kap. 2 §, 10.vid tjänstgöring ombord på luftfartyg underlåter att följa befälhavarens order, 11.bryter mot 5 kap. 8 §, 12.tjänstgör ombord på ett luftfartyg men som på grund av sjukdom, uttröttning eller av andra sådana skäl inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt, 13.landar med ett luftfartyg inom ett område där landningsförbud har meddelats med stöd av 6 kap. 2 §, 14.bryter mot 6 kap. 4 eller 7 §, 15.bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 kap. 16.bryter mot 6 kap. 18 § första stycket, 17.bryter mot 6 kap. 22 § första stycket, 18.utövar luftfart utan föreskrivet tillstånd enligt 7 kap. 2, 7, 8, 9 eller 11 §, 19.vid utövande av luftfart åsidosätter de villkor som har meddelats med stöd av 7 kap. 5 § första stycket, 7 § andra stycket, 8 § tredje stycket eller 10 § andra stycket, 20.underlåter att landa enligt vad som sägs i 8 kap. 3 §, 21.använder ett luftfartyg vid luftfart utan föreskriven försäkring enligt 10 kap. 4 §. Till böter eller fängelse döms även den som av oaktsamhet begår gärning som avses i första stycket 1–9 och 11–21. 5 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1)bryter mot rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av om utfärdande av t illstånd för lufttrafikföretag genom att – utföra lufttransport utan erforderlig operativ licens, – inte uppfylla kravet på försäkring i artikel 7 i förordningen, – inte inhämta ett förhandsgodkännande enligt artikel 10 i förord- ningen. 2)bryter mot rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av om EG-lufttrafikföretags t illträde till flyglinjer inom gemen- skapen genom att – utföra lufttransport på en flyglinje för vilken gäller allmän trafikplikt och annan meddelats trafiktillstånd med ensamrätt enligt artikel 4 i förordningen, – utövar lufttrafik i strid mot förbud som meddelats med stöd av artikel 6 i förordningen, – utövar lufttrafik i strid mot föreskrifter eller villkor som meddelats i enlighet med artikel 8 och 9 i förordningen. 3) bryter mot rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av om biljettpriser och tariffer för luftfart genom att inte följa ett beslut som fattats med stöd av artikel 6 i förordningen. 6 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.bryter mot 3 kap. 4 §, 2.lämnar oriktiga uppgifter i ett ärende, som rör innehav av certifikat eller behörighetsbevis eller frågan om annan behörighet, eller vid prov, kontroller eller annan tillsyn över behörigheten, 3.bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 kap. 22 § andra stycket första meningen, 4.utför passagerartransporter utan att det i biljetter eller standard- villkor finns föreskrivna utfästelser enligt vad som anges i 9 kap. 22 § första stycket, 5.inte lämnar myndighet tillträde i enlighet med 13 kap. 1 § tredje stycket. Till böter döms också den som i andra fall än som anges i 1–4 §§ uppsåtligen försummar någon skyldighet enligt 1–6 eller 8 kap. 7 § Om en gärning har skett av ringa oaktsamhet, skall den inte föranleda ansvar enligt denna lag. 8 § För gärning som är belagd med straff enligt skall inte dömas till ansvar enligt denna lag. 9 § Om ägaren eller någon som är i hans ställe uppsåtligen begår eller medverkar till en sådan gärning som anges i 4 § första stycket 1, 2 eller 3, kan luftfartyget förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga brott eller om det i övrigt finns särskilda skäl. Detta gäller dock inte, om förverkande är uppenbart oskäligt. Om fartyget inte finns i behåll, kan värdet förklaras förverkat. Första stycket gäller inte mot den som i god tro har förvärvat luftfartyget eller någon särskild rätt till det. 10 § Ett föreläggande eller ett förbud som myndighet meddelar enligt denna lag, eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag, får förenas med vite. 1.Denna lag träder i kraft . a)lagen (1922:382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart, b)luftfartslagen (1957:297), c)lagen (1970:926) om särskild kontroll på flygplats, d)lagen (1984:283) med vissa bestämmelser för flygpassagerarterminal i . 2.Certifikat, tillstånd och godkännanden som har meddelats enligt luftfartslagen (1957:297) och med stöd av den meddelade föreskrifter, skall fortsätta att gälla enligt sitt innehåll. Frågor om förnyelse av ett äldre certifikat, tillstånd eller godkännande skall dock prövas enligt den nya lagen, liksom återkallelse av ett certifikat, tillstånd eller god- kännande eller vägran att godkänna ett tillstånd om den händelse som ligger till grund för ingripandet har ägt rum sedan lagen har trätt i kraft. 3.Så länge Warszawakonventionen i dess ursprungliga lydelse från är i kraft mellan och någon främmande stat skall beträffande sådana lufttransporter som konventionen i den lydelsen är tillämplig på i stället för de nya bestämmelserna i 9 kap. gälla lagen (1937:73) om befordran med luftfartyg. 4.Så länge Warszawakonventionen i dess lydelse enligt det i avslutade ändringsprot okollet är i kraft mellan och någon främmande stat skall beträffande sådana luft- transporter som konventionen i den lydelsen är tillämplig på istället för de nya bestämmelserna i 9 kap. gälla 9 kap. luftfartslagen (1957:297) i dess lydelse före lagen (1986:619) om ändring i luftfartslagen (1957:297). 5.I förhållande till en stat, som är bunden av Warszawakonventionen idess lydelse enligt tilläggsprotokoll nr 3 men inte av konventionen i dess lydelse enligt Montrealprotokoll nr 4 , skall beträffande transport av gods i stället för de nya bestämmelserna i 9 kap. tillämpas 9 kap. luftfartslagen ( 1957:297) i dess lydelse före lagen (1986:619) om ändring i luftfartslagen (1957:297). 6.I förhållande till en stat, som är bunden av Warszawakonventionen i dess lydelse enligt Montrealprotokoll nr 4 men inte av konventionen i dess lydelse enligt tilläggsprotokoll nr 3, skall beträffande transport av passagerare och resgods 9 kap. luftfartslagen (1957:297) i dess lydelse före lagen (1986:619) om ändring i luftfartslagen (1957:297) fortsätta att tillämpas. 7.Upphör Warszawakonventionen i dess ursprungliga lydelse, i dess lydelse enligt ändringsprot okoll eller dess lydelse enligt protokoll att gälla mellan och andra stater till följd av uppsägning från svensk sida, skall regeringen ge detta till känna. 8.I stället för reglerna i 10 kap. 1–3 §§ skall äldre bestämmelse gälla ifråga om skadehändelse som inträffat före lagens ikraftträdande. 2 Förslag till luftfartsförordning Härigenom föreskrivs följande. Militär luftfart och annan luftfart för statsändamål 1 § Försvarsmakten meddelar, med undantag för de ämnen som avses i 1 kap. 2 § första stycket luftfartslagen (2000:000), föreskrifter för den militära luftfarten och markorganisationen i de ämnen som avses i luft- fartslagen och som inte gäller förhållandet mellan enskilda eller annars måste meddelas i lag. 2 § Om inget annat sägs gäller bestämmelserna i denna förordning inte i fråga om 1.luftfart med svenska militära luftfartyg, 3.annan militär markorganisation, 4.militär utbildning, eller 5.annan verksamhet vid Försvarsmakten. 3 § kan i fråga om sådan luftfart som avses i 1 kap. 3 § luftfartslagen (2000:000) meddela särskilda föreskrifter om vad som sägs i 3–5 och 8 kap. samt 12 kap. 1 § luftfartslagen och i 3 kap., 4 kap. 3 §, 5 kap. 1 § och 6 § första stycket, 8 kap. 6–10 och 12 §§ och 11 kap. 2 § denna förordning. Verket får också medge undantag från dessa bestämmelser. Luftfart inom svenskt område 4 § Frågor om tillstånd till luftfart enligt 1 kap. 4 § andra stycket luft- fartslagen (2000:000) prövas av . T illstånd skall avse . Verket skall återkalla ett tillstånd om det finns anledning till det. 5 § Om ett sådant luftfartyg som avses i 1 kap. 4 § tredje stycket luft- fartslagen (2000:000) har fått t illstånd till luftfart inom svenskt område, gäller bestämmelserna i denna förordning bara om detta beslutades när tillståndet gavs. 6 § får föreskriva att ett luftfartyg av miljöskäl inte får användas inom svenskt område. 7 § får föreskriva att ett område skall vara restrik- tionsområde, om det behövs av hänsyn till militär verksamhet eller om allmän ordning och säkerhet kräver det. Om föreskriften rör militära för- hållanden skall samråd ske med Försvarsmakten. Vid en inskränkning som avser än skall samråd ske med .