sou · GNB3108 · 2000-01-01 00:00:00 — I flera fall har vidare framhållits att personkännedomen har ökat samt att respekten och förståelsen för resp. myndighets anvarsområde och arbets- sätt har blivit större. Annat som har påpekats är att handläggningen har blivit mer konsekvent och att rutinerna följs, att handläggningstiden har minskat samt att ungdomsmålen numera tas mer på allvar. Enligt några svar har samarbetet med polisen och kvaliteten på polisens arbete försämrats på grund av omorganisation inom polisen som inneburit att ungdomsrotlar och liknande upphört och handläggningen av ungdomsmålen i stället har flyttats ut i närpolisorganisationen. Enligt ett mindre antal svar har specialiseringen dock inte inneburit någon förändring och enligt ett svar har den specialisering som fanns upphört i och med att ungdomsroteln upphörde. Betyder domstolarnas muntliga avkunnande av fällande domar något för de ungas insikter om sina brott? Om ja – på vilket sätt? Enligt de allra flesta svaren har det muntliga avkunnandet betydelse för de ungas insikter om sina brott. Många har svarat att det muntliga avkunnandet innebär att det blir allvarligare för den unge och att denne på ett tydligt sätt ställs till svars för sina handlingar. Andra svar är att det tydligare visar samhällets reaktion på brottet, att domen och påföljden blir mer tydlig och påtaglig, att processen blir mer personlig, att den unge bättre förstår domens innehåll samt att det stärker den unges rättsmedvetande. I några fall har det allmänt påpekats att förfarandet med muntligt avkunnande är positivt och att det ger större effekt än om den unge får domen skriftligen. En annan synpunkt som har lämnats är att domarens pedagogiska förmåga har stor betydelse. Endast i två fall har frågan besvarats nekande. Innebär det personliga sammanträffandet vid meddelande av beslut om åtalsunderlåtelse och strafföreläggande något för de ungas insikter om sina brott? Om ja – på vilket sätt? Av dem som har besvarat frågan har nästan samtliga anfört att det personliga sammanträffandet har betydelse för ungdomarnas insikter om sina brott. Även beträffande denna fråga har många svarat att detta förfarande innebär att det blir allvarligare för den unge och att konsekvenserna av brottet blir mer tydliga. Vidare har i svaren angetts att det visar samhällets reaktion, att den unge får veta vad som kan hända vid återfall i brott, att den unge och vårdnadshavarna får tillfälle att ställa frågor, att det förhindrar att den unge återfaller i brott samt att åklagaren kan förklara innebörden av beslutet. I några svar har allmänt framhållits att förfarandet är bra och ger en större effekt än enbart ett skriftligt beslut. Även här har vikten av att beslutet delges på ett pedagogiskt sätt framförts. Det är endast i ett svar som det har angetts att det personliga sammanträffandet saknar betydelse. I vilken omfattning medverkar vårdnadshavare eller andra fostrare under ungdomsmålens handläggning? Är denna medverkan tillräcklig? Om inte – hur bör den utvidgas? Av svaren framgår att vårdnadshavarna medverkar i mycket stor utsträckning under handläggningen och i de flesta fall anses denna medverkan tillräcklig. Enligt många svar medverkar vårdnadshavarna alltid eller regelmässigt. I något fall har medverkan uppskattats till . Av vissa svar framgår inte i vilken utsträckning vårdnads- havarna medverkar men det har angetts att strävan är att de skall medverka i största möjliga utsträckning. I ett fall har anmärkts att vårdnadshavaren alltid bör vara med men att tidsfaktorn kan vara ett hinder för detta. Det har i ett svar anförts att vårdnadshavare skulle kunna delta mer aktivt och med ett större ansvar. Gemensamt för flertalet av svaren är att vårdnadshavarnas med- verkan under handläggningen anses som mycket viktig. I vilken omfattning medverkar företrädare för vid b)sammanträde för meddelande av åtalsunderlåtelse c)huvudförhandling? Är denna medverkan tillräcklig? Om inte – hur bör den utvidgas? Svaren beträffande graden av medverkan vid polisförhör är mycket varierande. Enligt flera svar medverkar företrädare för så gott som alltid vid polisförhören, men enligt i princip lika många svar sker medverkan i liten omfattning eller nästan inte alls. Många har svarat att de medverkar ganska ofta eller så ofta som möjligt. Andra har uppgett att medverkan sker vid behov och i mån av tid. Vissa har angett graden av medverkan i procent och enligt dessa medverkar i mellan av fallen. Vad gäller omfattningen av medverkan vid samman- träde för meddelande av åtalsunderlåtelse är svaren mer entydiga. Det stora flertalet har svarat att företrädare för medverkar aldrig, nästan aldrig eller sällan. Av dem som har angett en högre medverkansgrad har ett par anfört att de medverkar när den unge är aktuell hos . I ett svar har påpekats att det är viktigt att närvara när har bedömt att en viss insats kommer att behövas och påtryckning är av betydelse för att den unge skall genom- föra åtgärder. När det gäller graden av medverkan vid huvudför- handlingen har i de flesta fall svarat att de medverkar i liten omfattning. Vanliga svar är de medverkar sällan eller mycket sällan. Vidare har flera svarat att de aldrig eller nästan aldrig är närvarande vid huvudförhandlingen. I ett par svar har anförts att företrädare för medverkar ofta eller ganska ofta. Flera har uppgett att man medverkar i de fall yttrande har avgetts eller när medverkan är relevant. Enligt ett par svar har familjernas önskemål om att någon från skall vara närvarande betydelse. Andra omständigheter som har angetts vara av betydelse är om ärendet är aktuellt hos och om insatser är beroende av domslutet. I något fall har uppgetts att man brukar vara i kontakt med rättens ordförande för att kontrollera om närvaro behövs och i ett annat fall att man tar kontakt med åklagaren innan huvudförhandlingen. Beträffande frågan om medverkan kan anses tillräckligt är det många som valt att inte besvara frågan. De som besvarat frågan har i flertalet fall ansett att medverkan bör utvidgas och då främst i samband med polisförhöret. Det har även påpekats att medverkan vid huvudförhandlingen bör utökas och i ett fall har anförts att det bör lagstiftas att företrädare för skall vara närvarande. I många fall har angetts att det saknas personella resurser för att medverka i vidare mån än vad man gör. Nästan lika många som anser att medverkan bör utvidgas anser dock att den är tillräcklig som den är. Vilka arbetsinsatser krävs normalt för att upprätta ett yttrande? Det varierar hur ingående frågan har besvarats. I princip samtliga har angett att man har åtminstone ett sammanträffande med den unge och dennes vårdnadshavare. Många har svarat att man kontaktar skola och liknande för referenser. Genomgång av befintligt aktmaterial och inhämtande av uppgifter från andra myndigheter är också vanliga svar. Vidare har många uppgett att det görs en bedömning och analys av den unges vårdbehov innan yttrandet färdigställs. Flera har också påpekat att det krävs olika administrativa åtgärder i samband med yttrandet liksom att detta kommuniceras med de berörda. Det har i flera fall påpekats att vilka arbetsinsatser som krävs för att upprätta ett yttrande beror på om den unge är känd hos eller ej. Hur behövs normalt för att upprätta ett yttrande? Frågan har besvarats något olika. I vissa svar har angetts i timmar vilken arbetsinsats som behövs. De flesta svaren har dock angett den tidsperiod som behöver för att kunna färdigställa yttrandet. Svaren varierar här mellan en och . Det vanligaste svaret är att det normalt behövs två–. Det har påpekats att tidsåtgången beror på om den unge är känd för eller inte. Hur har normalt på sig för att inkomma med yttrande? Brukar kunna hålla ? Om inte – hur ofta överskrids tiden och vad beror det på? Svaren normalt har på sig för att inkomma med yttrande varierar mellan och . Det vanligaste svaret är . I ett par svar har påpekats att får på sig om det är tingsrätten som begär in yttrandet än när åklagaren gör det. Nästan samtliga har svarat att man oftast kan hålla den tidsfrist som anges. I ett par fall har det dock angetts att det är vanligt att man måste begära förlängd tid och i ett fall att så sker i cirka hälften av ärendena. Vad gäller orsaker till att man måste begära förlängning har de flesta angett att man inte har kunnat få till stånd ett sammanträffande med den unge och dennes familj samt hög arbetsbelastning. Andra orsaker som har angetts är att utredningen är komplicerad, att man avvaktar utlåtande från barn- och ungdomspsykiatrin, att det är fråga om grövre brott eller gängbrottslighet samt att handläggare blir sjuka eller har semester. I något fall har påpekats att det förekommer att ett ärende kommer till fel stadsdelsnämnd och att kan ta tid innan ärendet hamnar hos rätt handläggare. Förekommer det att yttrandena avges muntligen? Om ja – i vilken omfattning och av vilken anledning? Av de allra flesta svar framgår att muntliga yttranden inte förekommer. Två av dem som har svarat att det inte förekommer har dock uppgett att det skriftliga yttrandet kan kompletteras muntligen vid huvudför- handlingen. Ett fåtal har angett att det vid enstaka tillfällen kan förekomma att ett yttrande avges muntligen. De orsaker som har uppgetts är att yttrande beträffande den unge har avgetts tidigare, att åklagaren behöver mindre omfattande uppgifter, att det utgör ett komplement vid huvudförhand- lingen samt att handläggaren av tidsbrist, sjukdom eller glömska inte kunnat upprätta ett skriftligt yttrande. Är kvaliteten på handläggningen (hos polis, åklagare, domstol och socialtjänst) av ungdomsmål tillräckligt hög? Om inte – vilka är bristerna? Flertalet har svarat att man anser att kvaliteten på handläggningen av ungdomsmål är tillräckligt hög. Nästan lika många har dock anfört att det finns brister och kvaliteten borde vara högre. Främst har framhållits att bör ha på sig för att upprätta fullgoda yttranden. Annat som påpekats är att samarbetet mellan de berörda myndigheterna behöver utvecklas ytterligare, att det behövs mer speciali- sering inom , polisen och domstolarna, att den totala handläggningstiden för ungdomsmålen är för lång, att och polisen behöver mer resurser samt att det behövs ytterligare utbildning. Har kvaliteten på handläggningen (hos polis, åklagare, domstol och socialtjänst) förändrats reform? Om ja – på vilket sätt? Ungefär hälften har besvarat frågan nekande eller valt att inte besvara frågan. Övriga har i svaren uttalat att kvaliteten har förändrats på ett positiv sätt efter reformen. Vanliga svar är att kvaliteten allmänt har höjts, att handläggningstiden har minskat, att samarbetet mellan berörda myndigheter fungerar bättre och att specialiseringen har inneburit en kvalitetshöjning. Andra svar är att rutinerna har utvecklats och att ungdomsmålen har blivit mer lättarbetade. I ett svar har anförts att kvaliteten har försämrats och att detta kan bero på omorganisation och resursbrist. Har reformen inneburit några förändringar i övrigt beträffande handläggningen av ungdomsmålen? Om ja – på vilket sätt? Denna fråga har mer än hälften valt att inte besvara eller besvarat den nekande. De som besvarat frågan har i de flesta fall anfört att de förändringar som har skett har varit positiva. I svaren har anförts att samarbetet mellan de inblandade myndigheterna har förbättrats, att myndigheterna har blivit mer medvetna om resp. myndighets ansvarsområde, att handläggningstiden har förkortats, att ungdomsmålen har blivit ett prioriterat område, att de som handlägger ungdomsmål har fått special- kompetens, att vårdnadshavarna har blivit mer aktiva under hela handläggningen, att kontakterna med den unge och dennes vårdnads- havare har förbättrats samt att den unge tidigare blir aktuell hos social- tjänsten som på grund av att tiden från brottet inte är för lång kan använda sig av t.ex. medling. I ett par svar har angetts att det skett en försämring av handlägg- ningen. Ett påpekande som har gjorts är att åklagaren och tingsrätten får ett sämre underlag för sina beslut eftersom tiden som har på sig för att upprätta yttrande är så kort. En annan anmärkning är att kvaliteten på polisens arbete har sjunkit sedan ungdomsroteln upphörde och handläggningen av ungdomsmålen lades ut på närpolisen. Slutligen har anförts att vissa brottsanmälningar kan bli liggande orimligt länge eftersom polisen kringgår skyndsamhetskravet genom att räkna tiden från sin egen delgivning och inte från anmälningstillfället. Har reform medfört några förändringar vad gäller möjligheterna till insatser med anledning av brottet för de berörda ungdomarna? Mer än hälften har inte besvarat frågan eller besvarat den nekande. De som angett att reformen har inneburit förändringar beträffande möjligheterna till insatser med anledning av brottet har bl.a. anfört att reaktionerna på kriminalitet nu är snabbare och tydligare, att man har infört eller skall införa möjlighet till medling för unga brottslingar, att man nu har tillgång till mer varierade åtgärder, att det är lättare att motivera den unge och dennes familj till åtgärder när brottet inte ligger så långt tillbaka i tiden samt att man tydligt anger när inte kan göra mer för den unge. Har det uppstått några problem i anledning av de nya bestämmel- serna och i så fall vilka? De flesta har svarat att det inte har uppstått några problem. Vidare har ett stort antal inte besvarat frågan. De som har anfört att reformen medfört vissa problem har anmärkt att tiden för att avge yttrande är för kort och leder till hög arbetsbelastning och tidsbrist. Vidare har påpekats att polisens omorganisation i samband med närpolisreformen har inneburit vissa problem. En annan sak som anförts är att polisen har haft svårigheter med att upprätthålla sin specialisering. Det har även ifråga- satts om domstolarna har genomfört någon specialisering. Slutligen har också anmärkts att vissa allvarliga brott blir liggande hos polisen eftersom tidsfristen inte räknas från anmälningstillfället. Synpunkter på hur handläggningen av ungdomsmål kan förbättras. Flertalet har lämnat synpunkter på hur handläggningen av ungdoms- målen kan bli bättre. Den vanligaste synpunkten är att samarbetet mellan de berörda myndigheterna bör utvecklas och förbättras. Som exempel har nämnts att man bör ha regelbundna möten om och en gemensam strategi för handläggningen av ungdomsmål. I något fall har nämnts att man bör samverka även med frivården och missbruksvården. Det har också efterlysts mer samråd mellan socialtjänst, länsrätt, åklagare och tingsrätt i de fall parallella förfaranden är aktuella om vilken åtgärd som kan vara mest verkningsfull för den unge. Behovet av större kunskaper om resp. myndighets arbetssätt och ansvarsområde har också fram- hållits. En annan ofta förekommande synpunkt är att specialiseringen bör öka inom samtliga myndigheter men kanske främst inom . Det har också framförts att ungdomsmålen bör handläggas på särskilda enheter. Vidare har framhållits att särskilda handläggare för ungdomsmål inom skulle främja en enhetlig behandling av ärendena. Det har även anförts att med specialiserade ungdomspoliser skulle polisens och utredning kunna ske parallellt. Flera har påpekat att det skulle vara värdefullt med uppföljning och utvärdering av de åtgärder som genomförs. I ett par fall har anmärkts att polisen snabbare bör rapportera unga lagöverträdare till så att reaktionen på brottet kan komma snabbare. Vidare har i ett par fall framförts att borde ha på sig för att upprätta yttranden. Det har också angetts att det behövs fler ungdomshandläggare inom för att kunna sänka handläggningstiden utan att göra avkall på yttrandenas kvalitet. Slutligen har bl.a. följande synpunkter lämnats. Det bör inrättas speciella jourdomstolar för att minska tiden mellan brott och reaktion. Det bör vara möjligt för att i större utsträckning medverka vid t.ex. delgivning av beslut om åtalsunderlåtelse. bör få möjlighet att återföra ärenden till åklagare eller domstol om den unge inte fullföljer vården. Eventuellt bör familjerådslag där åklagaren med- verkar införas. Enkäten skickades till som i sin tur distri- buerade enkäten till 75 advokater med brottmål/straffrätt som inriktning. 28 advokater besvarade enkäten. I genomsnitt hade advokaterna som besvarade enkäten cirka 20 ungdomsmål . Nedan följer en sammanställning av deras svar. Har handläggningstiden (från delgivning av misstanke till tingsrätten meddelar dom) för ungdomsmål förändrats 1995? a)för ungdomar som misstänks för brott för vilket är föreskrivet mer än sex månaders fängelse b)övriga ungdomsmål (18–samt som misstänks för lindrigare brott än ovan) Om ja – på vilket sätt? Vad gäller kategori a) har det övervägande antalet advokater svarat att handläggningstiden för dessa ungdomsmål har förkortats. Några har påpekat att förkortningen är avsevärd. Lika många har anfört att det endast är fråga om någon förkortning. Beträffande gruppen ungdomsmål under b) har de flesta svarat att handläggningstiden är oförändrad. Ett mindre antal har anfört att handläggningstiden förkortats även för denna grupp av ungdomsmål. Ett antal advokater har besvarat frågan utan att särskilja de två grupperna av ungdomsmål. I stort sätt samtliga av dessa har anfört att handläggningstiden har blivit kortare. Har specialiseringen som eftersträvades med reform, dvs. att särskilt lämpade polismän, åklagare och domare skall handlägga ungdomsmålen, uppnåtts? Om ja – har detta inneburit någon förändring i handläggningen av ungdomsmål och i så fall i vilka avseenden? Tolv advokater har svarat att de inte märkt någon förändring till följd av specialiseringen. Lika många har angett att de i vart fall i vissa avseenden märkt en sådan förändring. Bland de kommentarer som lämnats kan nämnas att ungdomsmålen numera tas mer på allvar och att hanteringen av dessa mål är mer effektiv och likformig. Övriga har inte besvarat frågan. Innebär arbetet med ungdomsmål några särskilda svårigheter i förhållande till andra brottmål? Flertalet har svarat att arbetet med ungdomsmål innebär vissa svårig- heter jämfört med andra brottmål. Ett vanligt påpekande är att kontak- terna med vårdnadshavare kan innebära problem. Flera har framhållit att det krävs mer arbete i ett ungdomsmål bl.a. eftersom genomgången av målet måste ske mer grundligt och pedagogiskt. Det har också anmärkts att tidsfristen kan göra det svårt att skaffa fram egen utredning och bevisning. Nästan lika många advokater anser dock att arbetet med ungdoms- målen inte innebär några särskilda svårigheter. I vilken omfattning avkunnas domarna muntligen efter huvudför- handlingen i ungdomsmål? Är det i detta avseende någon skillnad mellan tingsrätt och hovrätt? De allra flesta av advokaterna har svarat att domar i ungdomsmål regelmässigt avkunnas i anslutning till huvudförhandlingen. Flertalet av dessa har anfört att det inte är någon större skillnad i detta hänseende mellan tingsrätt och hovrätt. De advokater som påpekat att det föreligger en skillnad har uppgett att det är vanligare att domen avkunnas direkt i tingsrätten än i hovrätten. Flera advokater har dock framfört att det är sällan som ungdomsmål överklagas till hovrätten. Verkar det muntliga avkunnandet av fällande domar ha någon betydelse för de ungas insikter om sina brott? Det helt övervägande antalet advokater har svarat att det muntliga avkunnandet har betydelse för de ungas insikter om sina brott. Det har påpekats att det muntliga avkunnandet har betydelse inte bara för den unge utan även för kamrater, släktingar och andra som är närvarande vid rättegången. I vilken omfattning medverkar vårdnadshavare eller andra fostrare under lagföringen? Är denna medverkan tillräcklig? Om inte – hur bör deras medverkan utvidgas? De flesta av advokaterna har angett att vårdnadshavare eller andra fostrare ofta medverkar under lagföringen. Flertalet anser också att denna medverkan är tillräcklig. En del advokater har dock svarat att vårdnadshavarna medverkar i för liten utsträckning eller att medverkan är varierande. Dessa tycker att medverkan borde utvidgas. Några har anfört att det borde vara obligatorisk närvaro. Någon har påpekat att vårdnadshavarna borde få mer information om sina rättigheter och om vikten av att de medverkar. I vilken omfattning medverkar företrädare för under lagföringen? Är denna medverkan tillräcklig? Om inte – hur bör dess medverkan utvidgas? Vad gäller medverkan har flertalet av advokaterna uppgett att det är sällan som företrädare för medverkar och att det ofta sker enbart genom att de avger yttrande. De flesta anser också att medverkan är otillräcklig och bör utvidgas. Flera påpekar att företrädare för bör vara närvarande vid huvudförhandlingen. En del advokater anför att denna närvaro bör vara obligatorisk. Håller yttranden tillräckligt hög kvalitet? Om inte – på vilket sätt bör yttrandena förbättras? Lika många advokater har svarat att kvaliteten är tillräckligt hög som att den inte är det. Ett par har angett att kvaliteten varierar. De som har anfört att kvaliteten inte är tillräckligt hög har påpekat bl.a. att yttran- dena är för schabloniserade, att det ofta saknas konkreta påföljdsförslag och att föreslagna vårdåtgärder behöver specificeras. Är kvaliteten på handläggningen (hos polis, åklagare, domstol och socialtjänst) av ungdomsmål tillräckligt hög? Om inte – vilka är bristerna? De flesta advokaterna anser att kvaliteten på handläggningen är tillräckligt hög. Ett relativt stort antal menar dock att så inte är fallet. Det påpekas bl.a. att handläggningen fortfarande tar , att informationen till den unge och dennes vårdnadshavare är för dålig, att det saknas engagemang från domstolens sida, att polisen borde anpassa sina förhörsmetoder till förhörsobjektet, att den unge alltför ofta hörs utan att offentlig försvarare eller vårdnadshavare är närvarande och att handläggning brister. Har kvaliteten på handläggningen (hos polis, åklagare, domstol och socialtjänst) förändrats reform? Om ja – på vilket sätt? Flertalet advokater har anfört att kvaliteten på handläggningen har förändrats till det bättre efter reformen och därvid har de flesta framhållit att handläggningen numera är snabbare. Ett relativt stort antal advokater har dock svarat att det inte skett någon förändring. Slutligen menar någon advokat att handläggningens kvalitet har blivit sämre på grund av minskade resurser. Har reformen inneburit några förändringar i övrigt beträffande handläggningen av ungdomsmålen och i så fall vilka? De allra flesta advokater har besvarat frågan nekande. Av de advokater som svarat att det skett förändringar har någon anfört att det skapats bättre rutiner. Har det uppstått några problem i anledning av de nya bestämmelserna och i så fall vilka? Även denna fråga har flertalet av advokaterna besvarat nekande. De som har anfört att det uppstått problem har bl.a. anfört att kravet på snabbhet kan medföra en risk för rättsosäkerhet. Synpunkter på hur handläggningen av ungdomsmål kan förbättras. De vanligaste synpunkterna som framförts är att offentliga försvarare bör förordnas tidigare i handläggningen samt att handläggningen bör gå ännu snabbare. En del advokater har påpekat att det skulle vara bra med jourdomstolar eller särskilda ungdomsdomstolar. Annat som framhållits är att medverkan bör utökas, att det skall vara obligatoriskt för vårdnadshavare att medverka och att det behövs bättre utbildning för de domare som handlägger ungdomsmål. Handläggningstider i ungdomsmål – före och efter reformen 1995 En av målsättningarna med reform av lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) var att handläggningstiden för förundersökning mot den som inte fyllt skulle kortas väsentligt (prop. 1994/95:12, bet. 1994/95:JuU1, bet. 1994/95:JuU6). I LUL infördes därför en paragraf som stadgade att beslut i åtalsfrågan skulle fattas senast för delgivning av brottsmisstanke (4 §).