sou · GNB363d1 · 2000-01-01 00:00:00 — På så sätt mark e- ras att examensarbetet är ett inslag som utgör ett medel att uppnå målen samt att examensarbetet skall vara kopplat till yrkesutbildningen i sin helhet. Sist i kommitténs förslag till examensbeskrivning föreskrivs att det i examensbeviset skall anges vilka inriktningar och specialiseringar som studenten fullgjort samt för vilken undervisning och/eller verksamhet utbildningen är avsedd. Det förstnämnda är avsett att tydliggöra varje students speciella utbildningsprofil. Det andra utgör en koppling till Skollagens paragraf om krav på utbildning av lärare, förskollärare och fritidspedagoger: och landsting är skyldiga att för undervi s- ningen använda lärare, förskollärare eller fritidspedagoger som har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva.106 Nedan redovisas förslag till examensbe- skrivning för en ny lärarexamen för undervisning och annan pedagogisk verksamhet i förskola, förskoleklass, skola, fritidshem, vuxenutbildning eller studie- och yrkesvägledning. Längre fram i kapitlet lämnas också förslag på examen sbeskrivningar för ytterligare fyra examina Lärarexamen uppnås efter fullgjorda kursfordringar om minst 120, 140, 160, 180 eller 200 poäng. Utbildningen skall omfatta 60 poäng (det all- männa utbildningsområdet) som behandlar frågor om lärande, socialisa- tion, värdegrund och yrkesverksamhetens samhällsuppdrag samt centra- la, tvärvetenskapliga ämnesstudier. Därutöver skall utbildningen omfatta minst en inriktning om minst 40 poäng samt specialisering om minst 20 poäng. För undervisning och annan pedagogisk verksamhet i: -förskola, förskoleklass, och fritidshem samt för undervisning i modersmål krävs minst 140 poäng . -senare år och i gymnasial utbildning (ej yrkesämnen) krävs minst 180 poäng inkluderande en respektive två fördjup - ning(-ar) till minst 60 poäng i relevant(-a) ämnesområde(-n). -yrkesämnen i gymnasial utbildning krävs 120 poäng. Istället för i n- riktning och specialisering krävs omfattande yrkeserfarenhet samt en relevant yrkesinriktad högskoleutbildning om minst 60 poäng eller, om sådan inte finns, relevanta yrkesinriktade högskolekurser om minst 60 poäng. Poäng inom kvalificerad yrkesutbildning skall anses motsvara högskolepoäng. För undervisning i svenska respektive samhällskunskap i senare år krävs minst 60 p oäng och i gymnasial utbildning minst 80 po- äng i ämnesområde som är relevant för ämnet svenska respektive sa m- 106 Skollagen, 2 kap. 3§. För undervisning i modersmål krävs en inrik tning om minst 60 poäng i relevant ämnesområde. Fö r studie- och yrkesvägledning krävs inriktning mot studie- och yr- kesvägledarprocessen och dess kunskapsbas om minst 60 poäng samt specialisering i form av en fördjupning om minst 20 poäng. Mål (utöver de allmänna målen i 1 kap. 9§ i högskolelagen 107) För att erhålla lärarexamen skall studenten ha en samlad kompetens så att han/hon kan förverkliga förskolans, förskoleklassens, skolans, fri- tidshemmens, vuxenutbildningens eller studie- och yrkesvägledningens mål och riktlinjer och medverka i utvecklingen av respektive verksam- heter. Vidare skall studenten äga sådan kompetens att han/hon kan: -förmedla och förankra samhällets och demokratins värdegrund, -skapa betingelser för och åstadkomma utveckling och lärande hos alla elever108, -organisera begrepp, principer och information i omvärlden för att möjliggöra kunskapsbildning inom de ämnen/ämnesområden utbil d- ningen avser, -omsätta goda och relevanta kunskaper i ämnen/ämnesområden så att alla elever lär och utvecklas, -leda och samarbeta med elever så att de får stöd i sin utveckling u t- ifrån sina behov och möjligheter, -bedöma och värdera elevers utveckling och lärande samt informera och samarbeta med föräl drar/vårdnadshavare, -orientera sig om, analysera och ta ställning till allmänmänskliga frå- gor och förän dringar i omvärlden, -självständigt och tillsammans med andra planera, genomföra, utvä r- dera och utveckla undervisning och annan pedagogisk verksamhet samt delta i ledningen av denna, -tillvarata och systematisera egna och andras erfarenheter samt rele- vanta forskningsresultat som grund för professionell utvec kling. För student med inriktning mot studie- och yrkesvägledning gäller i stä l- let för fjärde strecksatsen ovan: 107 Den grundläggande högskoleutbildningen skall, utöver kunskaper och färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritisk bedömning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följa kunskapsu t- vecklingen, allt inom det område som utbildningen avser. Utbildningen bör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte på vetenskaplig nivå. 108 Med elever avses barn, ungdomar och vuxenstuderande. -utifrån förståelse av studie- och yrkesvägledarprocessen och olika individers och gruppers behov av stöd kunna vägleda och informera ungdomar och vuxna inför utbildnings- och yrkesval. Härutöver gäller de mål som respektive högskola bestämmer. Av det allmänna utbildningsområdet skall minst 10 poäng vara verksam- hetsför lagda och minst 10 poäng per inriktning skall likaså vara verk- samhetsförlagda. För att erhålla en lärarexamen skall studenten ha fullgjort ett själ v- ständigt arbete (examensarbete) om minst 10 poäng. I detta skall stu- denten ha relaterat sina kunskaper om de kommande arbetsuppgifterna till de vetenskapliga teorier studenten blivit förtrogen med under utbild- ningen. I examensbeviset skall anges vilka inriktningar och specialiseringar som studenten fullgjort samt för vilken undervisning och/eller verksam- het utbildningen är avsedd. 8.5Lärarutbildning för annan verksamhet Av de existerande lärarutbildningarna med egen examensbenäm- ning och -beskrivning är två riktade mot verksamhet utanför förskola, förskoleklass, skola, fritidshem och vuxenutbildning, nämli- gen flyglärarutbildning/-examen och folkhögskollärarutbil dning/-exa- men. Enligt Lärarutbildningskommitténs uppfattning skall dessa undan- tas från den av kommittén föreslagna nya strukturen och därmed också från den föreslagna, nya lärarexamen. Flyglärarutbildningen omfattar 40 poäng och utbildar lärare för grundläggande flygutbildning och övrig utbildning inom (civil) luftfart. Folkhögskollärarutbildningen om- fattar också 40 poäng och utbildar lärare dels för verksamhet i folkhö g- skola, dels för verksamhet inom studieförbund. Båda verksamheterna har ett delvis annat uppdrag än försk o- lan/förskoleklassen/skolväsendet/fritidshemmet och ingen av dem kan sägas lätt passa in i de resonemang som refererats till ovan. Någon förlängning av utbildningarna har inte heller aktualiserats. Förslag om t.ex. förlängning av folkhögskollärarutbildningen skulle kräva öve r- väganden om lärarnas behov av kompetens i förhållande till uppdraget att vara lärare inom den fria och frivilliga folkbildningen. Kommittén har inte underlag för att göra några sådana överväganden. slår därför att dessa utbildningar får behålla sina examina – om än med en viss reformering av målformuleringarna i respektive examens- beskrivning. Den nya lydelsen innebär inte några ändringar i sak jämfört med de formuleringar som gäller men de har språkligt anpassats så att de, i likhet med målformuleringarna för lärarexamen, beskriver de kompetenser studenten skall äga för att erhålla en examen (jfr. förslag nedan). Inledningsstycket i beskrivningen av flyglärarexamen har också uppdaterats i förhållande till gällande internationella överenskomme lser. Det specialpedagogiska programmet bör liksom nu ha en egen exa- mensbeskrivning. Enligt nuvarande examensordning skall utbildningen omfatta minst 40 poäng och den är en påbyggnadsutbildning (förutsätter avlagd lärarexamen). I verkligheten är utbildningen dock 60 poäng och kommittén föreslår att även den nya utbildningen skall omfatta 60 p o- äng. Kommitténs förslag angående utbildning i specialpedagogik redov i- sas utförligt i kapitel 9 Kompetens för att möta alla elever, liksom ett förslag till ny examensbeskrivning för specialpedagogex amen. Den skolledarutbildning som kommittén föreslår är en påbyggnads ut- bildning och kommittén föreslår därför också en egen examen (Skolle- darexamen) för denna utbildning. Förslaget till utbildning och examen s- beskrivning redovisas i kapitel 10 En ny skolledarutbildning. 8.6Förslag till examensbeskrivningar för flyglärare och folkhögskollärare Flyglärarexamen uppnås efter fullgjorda kursfordringar om sammanlagt minst 40 poäng. Därtill ställs krav på flygutbildning, flygerfarenhet och genomgången test i enlighet med bestämmelserna för civil luftfart samt () och (). För att erhålla flyglärarexamen skall studenten ha fullgjort en arbet s- platsfö rlagd del av utbildningen. I examensbeviset skall anges för vilken undervisning utbildningen är avsedd. Mål (utöver de allmänna målen i 1 kap. 9 § i högskolelagen109) För att erhålla flyglärarexamen skall studenten äga en samlad kompetens så att han/hon kan: -arbeta professionellt som lärare i grundläggande flygutbildning och övrig utbildning inom luftfarten, -omsätta kunskaper om samhällets mål och regelverk för flygutbil d- ning och flygverksamhet, om individers roll i människa-maskinsystem samt om pedagogiska och didaktiska teorier och praxis, -utveckla flygsäkerhetsmässigt tänkande och, i all flygoperativ ver k- samhet, iaktta och verkställa för flygsäkerheten lämpliga åtgärder. Härutöver gäller de mål som högskolan bestämmer. 109 Den grundläggande högskoleutbildningen skall, utöver kunskaper och färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritisk bedömning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följa kunskapsu t- vecklingen, allt inom det område som utbildningen avser. utbildningen bör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte på vetenskaplig nivå. För att erhålla en flyglärarexamen skall studenten ha fullgjort ett själv- ständigt arbete (examensarbete) om minst 5 poäng. I detta skall studen- ten ha relaterat de vetenskapliga teorier studenten blivit förtrogen med till de kommande arbetsuppgifterna. Folkhögskollärarexamen kan utfärdas med inriktning mot folkhögskola eller med inriktning mot studieförbund. Folkhögskollärarexamen uppnås efter fullgjorda kursfordringar om sammanlagt minst 40 poäng. För att erhålla folkhögskollärarexamen skall studenten ha fullgjort en skol- eller studieförbundsförlagd del av utbil dningen. I examensbeviset skall anges för vilken undervisning utbildningen är avsedd. Mål (utöver de allmänna målen i 1 kap. 9 § i högskolelagen110) För att erhålla folkhögskollärarexamen skall studenten äga sådan ko m- petens att han/hon kan: -förverkliga statens, folkhögskolans och folkbildningsorganisatione r- nas mål för folkbildningen samt anlägga ett helhetsperspektiv på folkbildningens personlighetsutvecklande, kulturella, sociala och samhälleliga uppgifter, -som lärare i folkhögskolan eller som ledare i annat folkbildningsa r- bete omsätta egna kunskaper för att förverkliga målen för verksa m- heten och medverka i utvecklingen av denna, -leda och undervisa, inspirera till självständiga studier samt stödja individers och gruppers planering av sina studier, 110 Den grundläggande högskoleutbildningen skall, utöver kunskaper och färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritisk bedömning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följa kunskapsu t- vecklingen, allt inom det område som utbildningen avser. Utbildningen bör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte på vetenskaplig nivå. -samarbeta och kommunicera och härvid också använda praktiska och konstnärliga uttrycksmedel. Härutöver gäller de mål som högskolan bestämmer. För att erhålla en folkhögskollärarexamen skall studenten ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete) om minst 5 poäng. I detta skall st u- denten ha relaterat de vetenskapliga teorier studenten blivit förtrogen med till de kommande arbetsuppgifterna. Kompetens för att möta alla elever 191 9 Kompetens för att möta alla elever I uppdrag ingår att analysera behovet av specialpedagogisk kompetens bland lärare och dimensioneringen av den framtida specialpedagogiska utbildningen för förskolan, skolan, vuxe n- utbildningen och specialskolan. I kommitténs arbete med att utforma förslag till en ny lärarutbildning har frågan om specialpedagogikens b e- tydelse, innehåll och uppläggning varit ständigt närvarande. En viktig grundprincip i föreliggande betänkande är att lärare skall utbildas till att kunna möta alla barn och ungdomar. Denna princip ställer stora krav på utformningen av en ny lärarutbildning. Behövs specialundervisning överhuvudtaget? Den svenska skolan är i en brytningstid som en konsekvens av bl.a. strukturella förändringar i samhället och genom mål- och resultatstyr- ningen men också genom att elever och föräldrar har mer inflytande både över i vilken skolform barnen skall gå och över barnens situation i sk o- lan i stort. En logisk konsekvens av såväl forskningsresultat som upp- följningar och utvärderingar inom området elever i behov av särskilt stöd är att det inte längre finns behov av en organisation vid sidan av den reguljära undervisningen. Skolan förväntas vara till för alla. är en organisationsform och säger inget om kvali- teten i insatserna. Enligt bör begreppet sp e- cialundervisning i huvudsak användas för att belysa skolans historiska utveckling. De särskilda skolformerna särskolan och specialskolan förl o- rar i praktiken mer och mer i betydelse (dvs. i organisatorisk bemärkel- se) som särskilda skolformer annat än att de används – i relation till gällande förordningar – för att garantera resurser till elever i behov av särskilt stöd. Specialundervisning och de särskilda skolformerna särskolan och specialskolan bör förstås som en del av samhällets demokratiseringspr o- cess förbunden med framväxten av en välfärdsstat, där lika rättigheter till utbildning och aktivt deltagande i samhället utgör grundstenar. Först genom den s.k. Omsorgslagen (1967) fick alla barn och ungdomar i vårt land lagstadgad rätt till skolgång. Specialundervisningen ersatte andra former av differentiering som t.ex. att inte få gå i skolan alls eller kvar- sittning. 192 Kompetens för att möta alla elever Den stora utmaningen är – utbildningspolitiskt och verksamhetsmäs- sigt – hur förskolans och skolans personal skall hantera det faktum att elever har olika förutsättningar, erfarenheter, kunskaper och behov. Hur skall elevers olikheter framstå som resurser och utgöra styrande föru t- sättningar i skolans pedagogiska arbete i en för alla elever gynnsam rikt- ning? Den traditionstyngda uppfattningen att detta skulle vara en speci- alpedagogisk uppgift vid sidan av den vanliga undervisningen har visat sig ofruktbar. Det är väl dokumenterat, att den förhoppningen att avv i- kande elever genom erhållandet av separata hjälpinsatser skall komma ikapp sina klasskamrater i de flesta fall är helt orealistisk. Det är, enligt övertygelse, inom den reguljära undervi s- ningen, som differentierings- och individualiseringsproblematiken skall hanteras. Det är därför skolan som helhet som behöver specialpedag o- giskt stöd i bl.a. arbetslagen för att utveckla den sammanhållna ver k- samheten. Det är arbetslagets gemensamma och mångfacetterade kom- petens som lärarutbildningen skall utbilda för. Detta synsätt utgör ett av fundamenten till den struktur för lärarutbildning som föreslår. Den specialpedagogiska definitionsfrågan är problematisk ur flera aspekter. Specialpedagogiken utgör ett tvärvetenskapligt kunskapsomr å- de som hämtar sin teori från, utöver pedagogiken, discipliner som ps y- kologi, sociologi och medicin. Specialpedagogiken har liksom övrigt elevvårdsarbete dessutom en politisk och normativ funktion eftersom den handlar om hur samhället och dess medlemmar uttrycker hur människor med avvikelser av olika slag skall ha det nu och . Lärarutbildningsutredning (LUT) fram höll att specialpeda- gogik inte skall vara en annorlunda pedagogik för vissa och relativt få elever.111 LUT ansåg att den skulle vara ett medvetet prövande och vid a- reutvecklande av allmänna pedagogiska teorier i sökandet efter det ökade stöd som många elever under längre eller kan behöva i sin naturliga omgivning. Specialpedagogik blir då, enligt LUT, något som präglar vardagsarbetet för all skolans personal. Att så sker utgör ett gemensamt ansvar men ankommer speciellt på den särskilt utbildade läraren, dvs. på specialpedagogen/specialläraren. Specialpedagogik som kunskapsområde och forskningsdisciplin samt specialpedagogiska åtgärder är nära kopplad e till och beroende av ut- bildningspolitiska intentioner och beslut som t.ex. en skola för alla . Enligt är en av specialpedagogikens mest angelägna uppgifter att bidra till att all personal i skola och förskola kan möta den naturliga variationen av elevers olikheter. 111 SOU 1978:86 lärarutbildningsutrednings betänkande Lärare för skola i utveckling (LUT), s. 279. Kompetens för att möta alla elever 193 i dagens skola ett nödvändigt kompetens- och kunskaps område i utveck- lingen av skolans pedagogiska arbete. Det handlar då om varje individs rättighet att få utbyte av skolan genom att få delta utifrån sina unika e r- farenheter, kunskaper, förutsättningar och behov. Lärarutbildningsko m- mittén menar att specialpedagogiska åtgärder bör ses som ett kvalificerat komplement till skolans allmänpedagogiska verksamhet och användas där den allmänpedagogiska kompetensen ej är tillräcklig. 9.2Det specialpedagogiska programmet och specialpedagogens uppgifter Den tidigare speciallärarexamen ersattes 1990 med specialpedagogexa- men. Den nya utbildningen har sin upprinnelse bl.a. i den förändrade syn på specialpedagogik i skolan som övergången från specialskolan och särskilda undervisningsformer till integrering i vanliga klasser medförde. Som en följd av det nya synsättet framstår tydligt behovet av specialp e- dagogiskt kunnande hos alla lärare i grundskolan.112 Specialpedagogexamen, som erbjuds vid , , , i och Univer- sitetet i , erhålls efter genomgånget specialpedagogiskt program om minst 40 poäng (i realiteten 60 poäng)113. Under /1999 finns det totalt 630 nybörjarplatser på programmet (varav cirka hälften på halvfart). Även om det i vissa avseenden skett en betydande förän d- ring av den tidigare speciallärarutbildningen speglar nuvarande exa- mensförordning och dess olika inriktningar såväl specialundervisningens tradition som specialpedagogikens motsägelsefulla och motstridiga funktioner. Denna konflikt handlar om att specialundervisningen skall, så långt det är möjligt, leda till att elever i behov av särskilt stöd erhåller detta i sin ordinarie grupp/klass. Skolans verksamhet skall med andra ord anpassas till elevens behov och förutsättningar. För att klara detta uppdrag måste skolan tillvarata och bygga sin verksamhet på att elever är olika och differentiera i undervisningen. Skolan förmår inte alltid att 112Från speciallärar- till specialpedagogutbildning: Gammalt vin i nya läglar 113Enligt examensordningen är utbildningen egentligen minst 40 poäng men samtliga lärosäten har förlängt den till 60 poäng. Förskolan och gymn a- sieskolan hade från början krav på 40 p oäng medan och vuxen- utbildningen hade krav på 60 poäng. Eftersom denna uppdelning inte var funktionell fattades lokala beslut om 60 poäng för också förskolan och gymna- sieskolan. 194 Kompetens för att möta alla elever klara detta uppdrag, vilket medför att grupper av elever inte erhåller det stöd de har rätt till. Specialundervisningen tvingas då att lösa differe n- tieringsproblemen med att särskilja eleverna från den ordinarie verksam- heten. De utbildningspolitiska och ideologiska intentionerna som åter- speglas i offentliga styrdokument kan således inte infrias. Den specialpedagogiska yrkesfunktionen har breddats och fördjupats men behöver ändå vidareutvecklas. Specialpedagogen förväntas – föru t- om att vara en kompetent pedagog – även ha beredskap för arbete inom en specialpedagogisk funktion med övergripande ansvar för rådgivning, stöd och utveckling av åtgärdsprogram i samarbete med kollegor och med tydlig knytning till skolans ledning. Specialpedagogens yrkesupp- gifter utförs på tre nivåer: individnivå, gruppnivå och organisatorisk nivå. Även disciplinmässigt har specialpedagogen ett brett kompeten s- område; hon/han skall i pedagogiskt arbete beakta såväl medicinska fö r- hållanden som psykologiska, sociala och organisatoriska. Det kommer även framgent att finnas elever i mycket komplicerade inlärningssituationer där orsakssambanden oftast är så komplexa att el e- verna är i behov av särskilt stöd i den reguljära undervisningen. I utfo r- mandet av sådant stöd har specialpedagogen oftast en central roll i sam- verkan med andra institutioner för att tillvarata nödvändig kunskap med relevans för det pedagogiska arbetet. Specialpedagogen får i detta arbete en viktig funktion vad gäller att påverka, analysera och utvärdera hur det särskilda stödet gestaltar sig i undervisningens utformande. En central uppgift för specialpedagoger är att ge stöd till arbetslag och lär are, för att utveckla samverkan och samarbetet såväl i arbetslaget som mellan familjen och skolan för att eleven skall få ad ekvat stöd. Specialpedagogen förväntas arbeta med kvalificerade pedagogiska uppgifter, som kartläggningar/utredningar och klassrumsobservationer, i utvecklandet av åtgärdsprogram utifrån elevers kunskaper, erfarenheter och behov. Specialpedagoger får därigenom en central funktion i skolans kvalitetsarbete, i uppföljning och utvärdering av den mål- och resulta t- styrda skolan. Tillsammans med rektor förväntas specialpedagogen vara garant för att de elever som av olika skäl riskerar att få eller har svårigheter under skolåren erhåller goda betingelser för lärande oberoende av orsaker till svårigheterna i såväl förskolan, de obligatoriska och frivilliga skolfor- merna som i de särskilda skolformerna. Det yttersta ansvaret för denna uppgift har rektor men specialpedagogen kan med sin unika kompetens utgöra ett centralt stöd för skolans ledning. Det kan innebära att specia l- tillsammans med annan elevvårdspersonal deltar i skolans ledningsgrupp när man t.ex. diskuterar policyfrågor, sammansättning av elever i arbetsenheter/grupper och lärare i arbetslag samt skolans samla- de behov av kompetensutveckling för att motverka segregering. Kompetens för att möta alla elever 195 kan specialpedagogen ingå i arbetslag under olika perioder med syfte att utveckla möjligheter till pedagogisk differentiering, bl.a. med hjälp av väl underbyggda och planerade åtgärdspr ogram. Enligt gällande examensordning har det specialpedagogiska pro- grammet fyra inriktningar – mot komplicerad inlärningssituation, mot dövhet eller hörselskada, mot synskada och mot utvecklingsstörning. Utbildningen skall för respektive inriktning ge kompetens för arbete som lärare för elever med främst funktionsnedsättningar inom särskolan och specialskolan samt kompetens för arbete med elever inom förskolan och som placeras i små grupper. Detsamma gäller för gymn a- sieskolan och vuxenutbildningen. Det specialpedagogiska programmet skall dessutom ge studenten kompetens för att arbeta som specialpeda- gog i förskola, skola och vuxenutbildning med utvidgade arbetsuppgif- ter, bl.a. pedagogisk konsultation/rådgivning, arbete med åtgärdspr o- gram och klassrumsobservationer. Vidare skall utbildningen inom inrikt- ningarna syn och hörsel/döv utöver kompetens som lärare ge kompetens för arbete inom habilitering/rehabilitering inom landstingskommunal verksamhet för personal med medicinsk grundutbildning som i huvudsak arbetar med vuxna. 1992 fick i ett uppdrag av Utbildningsd e- partementet att utreda frågan om döv-/hörsellärarutbildningen kunde utformas som en variant av grundutbildningen. De flesta döva barn och ungdomar bedöms inte ha behov av särskilt stöd om de får använda sitt språk – dvs. teckensprå k som undervisningsspråk.