sou · GNB3121 · 2000-01-01 00:00:00 — Huruvida organisationen är baserad i eller ej har främst betydelse för kommunarenan (och en negativ sådan). Det här bör utvecklas. Att organisationsnivå och professionalism har stor betydelse för kontaktnivå och inriktning är helt naturligt – aktörer som organiserat sig för att effektivt kunna handha kontakter med det offentliga livet och som gör det på central nivå för att tillvarata sina medlemsorgani- sationers intressen, är givetvis mer offensiva i sina kontakter än andra. Organisationsnivå slår igenom kraftigast när det gäller kontak- ter med statsförvaltning och regering, ser vi i tabellen rör det sig om en ökning med cirka 1 kontakt. Fördjupas analysen (se bilaga 2) och vi också avgränsar kontakterna till att röra arbetsmarknadsfrågor slår organisationsnivå igenom än kraftigare på nivå. Minst betydelse har organisationsnivå när det gäller kontakter i närings- frågor med politiker samt i kommunala näringsfrågor. Men effek- terna är också svagare vad gäller EU, något som också gäller grad av professionalism. Att ha särskilt anställda eller att ha en egen avdel- ning för samhällskontakter har annars genomgående relativt stor betydelse (en stabil ökning med cirka 1 kontakt oavsett arena). Betydelsen av stockholmslokalisering är, utifrån vad man skulle kunna förvänta sig, genomgående förvånande liten. Det spelar dock stor roll – men omvänt – på den kommunala arenan där stockholms- baserade organisationer i långt mindre grad än andra tar kontakter (märk väl att det gäller oavsett om det rör sig om lokala organisatio- ner eller inte) samt också genomgående i näringsfrågor (exempelvis en ökning på nästan 2 kontakter i kontakterna med regeringen – se bilaga 2). Den viktiga slutsatsen är emellertid att organisationernas tillhö- righet till någon av de två sfärerna eller eliterna fortfar att ha bety- delse för kontakternas inriktning på olika arenor, även när man tar hänsyn till grad av professionalism, organisationsnivå och stock- holmsnärhet. Här bekräftas således att löntagareliten fokuserar på kontakterna med politikerna oavsett vilka kombinationer av politiska företrädare vi studerar (och här har effekten faktiskt förstärkts om vi jämför med resultatet i fig.3.17). På den kommunala nivån gäller det speciellt i kontakter som rör sakfrågor med arbetsmarknadspolitisk inriktning (1,3 kontakter) och på de politiska arenorna slår det ige- nom oavsett inriktning (från 0,8 upp till 1,5 kontakter). Det motsatta gäller i viss mån EU-kontakterna, åtminstone i den generella mät- ningen. Tillhör organisationen näringslivet ökar sannolikheten att den också tar kontakt med EU-företrädare.102 Däremot gäller inte längre att näringslivseliten riktar in sig mer på de offentliga företrä- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT darna också på riksnivå. Jämfört med tidigare mätningen (fig.3.16) ser vi snarare att kontakterna ökar signifikant om organisationen till- hör löntagareliten. resultat har att göra med att näringslivseliten i långt större utsträckning än löntagarna består av centralorganisationer och är mer professionaliserat. När det gäller kontakterna med förvaltningen finns ingen större skillnad mellan de två eliterna, men vi får här inte blanda ihop nivå med skilda inrikt- ningar. Vi vet att de båda lägger ner mycket krut på den arenan. Vad är syftet med kontakterna? Ett företag eller en organisation kan givetvis ha olika syften med sina samhällskontakter. Med hjälp av ett batteri frågor har vi för det första försökt utröna i vad mån dessa organiserade intressen i sina kontak- ter med politiker eller tjänstemän försöker initiera nya förslag (är proaktiva), reagerar på gällande förhållanden eller andras förslag (är reaktiva), eller om syftet i första hand är att långsiktigt bygga upp kontakter med dessa offentliga företrädare. För det andra har vi ställt frågor om man i kontakterna med media främst syftar till att få dessa att behandla verksamheter eller enskilda sakfrågor på ett visst sätt, om kontakterna handlar om att bygga upp långsiktiga relationer eller om det helt enkelt handlar om att själva träda fram i media genom att skriva egna artiklar. Det huvudsakliga resultatet är här att varken företag eller organi- sationer i någon nämnvärd utsträckning skiljer mellan dessa syften. Ligger man högt i en fråga tenderar man att markera högt också i de andra. När kontakter tas har man i en viss, om än vag bemärkelse alla dessa syften i åtanke. Alternativt har man helt enkelt svårt att i efter- hand diskriminera mellan dessa olika syften. De mönster som kan urskiljas utöver den här generella tendensen handlar således om nyanser. Vi vet redan att såväl företag som organisationer oftare vänder sig direkt till de offentliga företrädarna än att ta vägen via media. Ser vi på syftena bakom kan några nyanser urskiljas. Bland företagen verkar aktiviteterna rangordnas så att man prioriterar att bygga upp långsik- tiga kontakter med de offentliga företrädarna, före att proagera res- pektive reagera. Också i förhållande till media är det de långsiktiga kontakterna som prioriteras följt av kontakter i enskilda frågor. Däremot tas mediakontakter långt mer sällan för att skriva egna artiklar. Organisationerna gör samma avvägning mellan att gå direkt NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT på de offentliga företrädarna och att arbeta via media, den första typen av kontakter är genomgående mer frekvent förekommande. Det går däremot inte att urskilja någon typ av syfte som man priori- terar i kontakterna med politiker och tjänstemän. I den mån det går att diskriminera mellan olika syften bakom mediakontakterna är fak- tiskt det mest vanliga syftet att bilda opinion genom att själv skriva artiklar. Förhållandet är alltså det motsatta det som råder bland före- tagen. Ett annat genomgående drag är att organisationerna genomgå- ende tar fler kontakter. De här övergripande resultaten sammanfattas i följande figur: Syftet bakom företagens och organisationernas kontakter Det generella mönstret – att det är relativt små skillnader mellan olika syften – gäller också om man jämför företag med olika storlek eller företag som skiljer sig åt med avseende på professionalitet. Vi vet redan att större företag respektive företag med egna lobbyavdel- ningar tar fler kontakter än de små respektive än de som inga kon- taktavdelningar har. Den slutsatsen bekräftas också här – ju större och mer professionell desto fler kontakter. En skillnad mellan små och stora företag är dock större när det handlar om att agera via media i sakfrågor eller att bygga upp långsiktiga relationer med mediaföreträdare än vad som gäller när man tar kontakter med andra syften. Huvudresultatet gäller också för organisationerna om vi byter ut storlek mot organisationsnivå – organisationer med hög grad av professionalitet och (i något mindre utsträckning) riksorganisationer agerar mer i alla avseenden än lokala organisationer och än sådana som inte har några anställda för samhällskontakter. En intressant nyansering av det generella mönstret framträder dock när vi studerar om det finns något samband mellan syftet med NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT samhällskontakten och med vilken typ av beslutsfattare företagen kontaktar. I nedanstående tabell är dessa samband angivna med hjälp av ett rangordningsmått (som kan variera mellan 0 och 1): Samband mellan syfte och typ av beslutsfattare (rho) Vilka slutsatser kan då dras av dessa samband? Först och främst bör det konstateras att det generellt sett finns ett förhållandevis starkt samband mellan samtliga frågor om initiativ och frågorna om vilka arenor man vänder sig till. Det finns en mycket klar tendens till att det är samma företag respektive organisation som engagerar sig mycket, oavsett vilken typ av beslutsfattare det gäller och oavsett vad syftet är. Men det finns ändå vissa nyanser. Studerar vi företagen ser vi att den som har för avsikt att initiera en ny fråga, i första hand vänder sig till och dess politiska ledning (fetlagt i tabellen). Däremot vänder man sig inte till det lokala planet eller till EU (kursi- verat). Samma slutsats kan dras när syftet är att upplysa om redan lagda förslag. Detta ombesörjs främst genom kontakter med reger- ingen och dess tjänstemän och även här kommer det lokala planet och i viss mån EU på undantag. Mönstret är annorlunda när det gäller företagens ambition att bygga upp långsiktiga kontakter. Här är det i stället den lokala nivåns beslutsfattare som står i förgrunden. Riksdag och regering är också förhållandevis viktiga, medan inte hel- ler här spelar någon stor roll, åtminstone inte EU-parlamentarikerna. NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Bland organisationerna gäller att dessa när de initierar och reagerar främst kontaktar parlamentarikerna och departementsledningarna. Mönstret när det gäller att bygga upp långsiktiga kontakter är något annorlunda. Även här är de folkvalda en viktig grupp men också de lokala politikerna och tjänstemännen tillhör dem som man i hög grad vänder sig till. I likhet med organisationerna är Europa-kontakterna lågt prioriterade oavsett vilken typ av syfte som ligger bakom kon- takterna. Man skulle nu kunna tänka sig att olika typer av organisationer ändå syftar till lite olika saker med sina kontakter, att vissa är ute efter att reagera medan andra inriktar sig mer på att föregripa för- ändringar genom att bygga upp långsiktiga kontakter eller att pro- agera. En uppdelning mellan olika organisationstyper ger dock inga stora skillnader som går utöver vad som redan redovisats när det gäl- ler kontaktfrekvens i allmänhet. Följande tabell visar medelvärden av antal kontakter för de olika organisationerna där den högsta frekvensen markerats: Organisationstyp, syfte med kontakt med offentliga företrädare och kontaktfrekvens (genomsnittligt antal kontakter/ år) Skillnaderna är som synes inte stora mellan olika typer av organisa- tioner. Det finns dock en tendens till lite olika betoningar, även om man inte ska överdriva detta. Det dominerande motivet bakom arbetsgivarorganisationerna och de fackliga organisationerna tycks vara att man reagerar, idéburna och religiösa organisationer markerar främst initieringen medan övriga organisationstyper framhåller lång- siktiga relationer som ett motiv bakom kontakterna. Till den sista gruppen hör också företagen. En likartad analys av organisationernas mediakontakter visar att facket liksom övriga intresseorganisationer tenderar att betona det långsiktiga arbetet, aktivitetsorganisationer och arbetsgivare sätter den sakliga behandlingen något före övriga motiv medan bransch, yrkessammanslutningar och de idéburna och religiösa organisatio- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT nerna i likhet med företagen ger artikelskrivandet ett visst försteg i opinionsarbetet. Det är också så att de som är intresserade av arbetsmarknadsfrå- gor har en markerat starkare inriktning på att reagera på lagda förslag och beslut, medan en inriktning på näringslivsfrågor ger en generellt högre kontaktfrekvens inom alla områden. Det finns däremot inga som helst skillnader mellan löntagareliten och näringslivseliten i det här avseendet, trots att det är deras frågor som resulterar i lite olika profiler. En motsvarande analys av mediakontakterna visar att näringslivets organisationer eller löntagareliten inte heller här är inriktade på något specifikt syfte även om intresse för näringslivsfrå- gor ger generellt högre kontaktfrekvenser inom alla områden. Frågan om vilket syfte företagen och organisationerna har när de kontaktar konsulter dras med samma svårighet som när det gäller att skilja ut syftet med den egna kontakten med media och offentliga företrädare. De diskriminerar inte nämvärt mellan olika syften – lig- ger man högt i ett avseende ligger man regelmässigt också högt i ett annat och vice versa. Om vi rangordnar tycks dock det i första hand handla om att få hjälp med att initiera frågor, att reagera på lagda för- slag och beslut samt att få hjälp med att skriva artiklar i media. När det gäller just dessa tre olika motiv till konsultkontakter finns också ett tydligt försteg för näringslivets organisationer gentemot löntaga- reliten. I övriga avseenden, där intresset generellt är svagt, är också skillnaderna mellan eliterna i det närmaste obefintliga. Sker det någon samordning? De politiska aktörerna kan ofta öka sina möjligheter att utöva infly- tande genom att ingå allianser och samarbeta med andra. När de poli- tiska partierna gör så sker det inför öppen ridå och vi får som väljare i något skede ta ställning till om samarbetet bör belönas eller om vi ska dra undan vårt stöd. Men möjligheten att samarbeta med andra står givetvis öppen i större eller mindre utsträckning även för de utom- parlamentariska aktörerna, även om vi som medborgare knappast ser vilka allianserna är eller hur detta påverkar de folkvalda. Det ligger här nära till hands att tänka sig att företagens och organisationernas storlek och resurser har stor betydelse för om man mäktar med att agera också med andra. Det skulle då förstärka de redan mäktigas inflytande. Vår enkät ger oss några inblickar i hur samarbetsmönst- ren faktiskt gestaltar sig. Låt oss börja med företagens nätverk. När storföretag finner anledning att ingå allianser i syfte att för- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT stärka sin politiska slagkraft är det först och främst inom den egna koncernen man söker stöd. Därnäst kommer branschorganisationer. Andra företag och arbetsgivarorganisationer bildar en tredje grupp och de fackliga organisationerna kommer inte långt därefter. Politi- kerna hamnar tillsammans med övriga organisationer tydligt i botten. Företagens samordning av sina samhällskontakter Ett generellt drag tycks vara att förekomsten av allianser ökar med företagsstorlek, men att det inte är frågan om några riktigt stora skill- nader. Inte heller spelar förekomst av en egen avdelning för samhälls- kontakter någon avgörande roll för alliansviljan. Det finns ett visst positivt samband mellan att utnyttja informationskonsulter och att ingå i allianser med andra, men för man in det som en förklaringsfak- tor tillsammans med andra tänkbara orsaker försvinner detta i det närmaste helt. Det tycks snarare vara så att olika allianskonstellatio- ner uppstår beroende av vilka sakfrågor man är intresserad av. Om vi tillsammans med de återkommande frågorna om företagsstorlek och grad av professionalism (om man har någon anställd eller har en egen lobbyavdelning eller inte) också för in de tre sakfrågor som är viktiga för företagens samhällskontakter – arbete, marknadsvillkor och näring – uppstår följande mönster: NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Sambandet mellan företagens val av allianspartners och företagens storlek, professionalisering respektive kontakter- nas innehåll Typ av allians – (0,3) (0,1) (0,0) (0,1) (0,1) (-0,2) (0,1) (0,1) (0,0) (0,1) (0,1) (0,1) (0,1) (0,0) (0,1) (0,0) (0,1) (0,1) (-0,1) (-0,2) (0,1) (0,1) (-0,1) (-0,2) Multivariat regression, ostand.b-koefficient där graden av samarbete varierar mellan 0 – 3. Värden som inte är signifikanta på 95 %-nivån har satts inom parentes. Modellerna förklarar genomgående lite av alliansmönstret. Det visar sig också att de mer institutionella faktorerna som företagens storlek och om de har professionaliserat sina samhällskontakter inverkar i överraskande liten grad på om man samarbetar och med vilka man i så fall samarbetar. Mönstret är här att de större företagen i högre grad samarbetar med de stora koncernerna och med övriga organisationer än vad de mindre företagen gör. De företag med mer professionellt organiserad kontaktverksamhet har en (mycket svag) tendens till något ökad samordning med koncerner och politiker. I övrigt finns inga märkbara effekter. Det tycks vara sakfrågans karaktär som avgör om man ska ge sig in i ett samarbete med andra aktörer eller inte, sna- rare än företagens storlek eller professionella uppbyggnad. Det tydligaste resultatet är att de företag som är inriktade på näringsfrågor har en långt större benägenhet än övriga att söka allian- ser med alla andra aktörer. Det mest omfattande samarbetet tycks ske med andra företag, branschorgan, fackliga organisationer samt med myndigheter. Det är också bara de företag som är inriktade på näringsfrågorna som överhuvudtaget har samarbete med politiker och myndigheter. Infrastrukturprojekt som rör miljö och transporter är mycket ofta sammankopplade med politiska beslut och involverar också olika myndigheters aktiva medverkan.103 Man kan också upp- märksamma att de fackliga organisationerna är väsentliga samarbets- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT partners för dessa. Undantaget från den här företagsgruppens intresse för allianser är att samarbetet med koncerner ligger lågt (och där är sambandet inte heller signifikant). Företag som tar kontakter med offentliga företrädare i frågor som rör marknadsvillkor har en benägenhet att samverka med koncerner, branschorgan, arbetsgivare och i viss mån de fackliga organisatio- nerna. Här håller man tydligt sig borta från politiker och myndighe- ter som i dessa frågor är mer av motparter. Kontakter i arbetsmark- nads- och arbetsmiljöfrågor leder generellt sett inte till några allianser med andra aktörer förutom att arbetsgivarorganisationerna här fram- står som företagets stöd. Det finns också ett svagt negativt samband med politiker – ett intresse för frågan leder snarare till en lägre grad av samarbete. Här finns tydligen en rågång mellan ett företags- och arbetsgivarintresse gentemot beslutsfattarna. Går vi nu över till organisationernas samarbetsmönster kan vi utgå från följande figur: Andra m. formell koppling För organisationernas del är således mönstret ett helt annat. Vi ser här en tydlig gruppering runt de stora central- och riksorganisatio- nerna, speciellt som den grupp av allianspartners som hamnar främst är dessas kopplingar till sina medlemsorganisationer, det som inne- fattas i kategorin Andra organisationer till vilka ni har formaliserad koppling. Här uppstår ett i det närmaste självklart alliansmönster som ligger i den organisatoriska uppbyggnaden. Man utnyttjar sin större organisationstillhörighet i central- eller riksorganisation eller mobiliserar sina medlemsorganisationer. Den formella organisatio- nen ger styrka. Skillnaderna är relativt små med avseende på vilka man väljer att samarbeta med, även om det tycks vara minst vanligt NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT att organisationerna samordnar sig med myndigheter, fackliga orga- nisationer och företagen. Organisationsvärlden tycks vara relativt fri- stående från företagssfären, även om det sker sådana allianser också. Om vi vänder på analysen och istället studerar vilka organisationer som samverkar mer och vilka som agerar mer på egen hand kan vi först studera om samarbetet sker spontant eller på formaliserad väg (två dimensioner som framkommer vid en faktoranalys). Här är det tydligt att det är de traditionella organisationerna, och då främst arbetsgivarna och de fackliga organisationerna, som främst använder sig av de formella strukturerna i sina alliansbyggen. Skillnaderna är dock inte så stora mellan de olika organisationstyperna. Men det är också samma organisationer, med de fackliga i en klar ledning före arbetsgivarna, som söker mest samarbete utanför den egna formella organisationen. Övriga organisationer har relativt likartade sam- arbetsambitioner, förutom de idéburna och religiösa organisatio- nerna som ligger i särklass lägst med avseende på den här typen av allianser. I den mån dessa organisationer samverkar med andra rör det sig om den egna riksorganisationen. Det övergripande mönstret framgår av följande figur: Eliternas formella och informella samarbete (från aldrig till mycket ofta: 0 – 3) Vid sidan av att man genom stark organisering utvecklar samarbete inom de egna organisationerna så är det således de två traditionella maktblocken som tycks vara de som genererar alliansbyggande också på informell väg. Genom att på det här viset skaffa sig länkar till andra sfärer i samhället skaffar de sig en starkare maktposition än om de bara skulle umgås i den egna kretsen.104 I synnerhet tycks lönta- gareliten vara aktiv i det här avseendet. Frågan är då om de olika eli- NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT terna har olika samarbetsmönster om vi koncentrerar oss till det här spontana samarbetet. Vi ser i det följande att så är fallet. Löntagarelitens och Näringslivselitens alliansprofiler (från aldrig till mycket ofta: 0 – 3) Den fackliga organisationselitens spontana samarbete utanför den egna organisationen är konsistent med vad vi tidigare pekat ut, man vänder sig i första hand till andra fackliga organisationer och till poli- tiker. Näringslivseliten är sparsam med samarbete med just dessa, här är istället samarbetet med företagsvärlden det primära. Man tycks helt enkelt bilda ett näringslivets maktblock. Om vi utgår från den här uppdelningen mellan löntagarelit och näringslivselit och i likhet med i analysen av företagens alliansmönster för in dels andra institu- förhållanden och dels de innehållsliga aspekterna av kontak- terna finner vi att sakfrågorna också här är av stor betydelse. Organisationernas egenskaper och valet av allians- partners Typ av allians – samarbete med: (0-1-2-3) (0,0) (0,1) (0,0) (-0,0) -0,4 (0,1) (0,1) (0,2) (0,1) (0,3) (0,3) (0,0) (-0,0) (0,3) Multivariat regression, ostand.b-koefficient där graden av samarbete varierar mellan 0–3. Värden som inte är signifikanta på 95 %-nivån har satts inom parentes. NÄRINGSLIV, FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT Vi ser här att, vilket kan framstå som ganska naturligt, det är löntaga- reliten och ett intresse för sakfrågor som berör arbetsmark- nad, arbetsrätt och arbetsmiljö men i lika hög grad också intresse för näringsfrågor, som genererar samarbete med de fackliga organisatio- nerna. Och ett samordnat agerande med företagsvärlden är tydligt förbehållet organisationsvärldens näringslivselit. Om kontakterna med de offentliga företrädarna berör näringsfrågor är detta också något som ökar sannolikheten att man samordnar sina kontaktförsök med företagen. Vi kan också uppmärksamma att de olika förklarings- faktorerna sammantaget spelar en större roll för att förklara variatio- nen av samarbete när det gäller de två sfärer – fack och företag – som de här maktblocken redan per definition är relaterade till. Fackliga organisationer samarbetar med andra fack medan bransch- och arbetsgivarorganisationer söker samarbete med företagen. I övrigt är förklaringskraften mycket låg. Vi ser också att en fokusering på näringsfrågor kan vara en kataly- sator för att organisationer ska samordna sitt agerande nästan oavsett vilka allianspartners det gäller. Samma faktor var som vi såg också viktig för företagens samordning av samhällskontakterna. Det finns också tendenser till att allianserna med politikerna ökar om kontak- terna handlar om arbetsmarknadsfrågor och i någon mån om det är den fackliga eliten som står bakom.105 Organisationernas grad av pro- fessionalisering tycks bara spela en viktig roll för samarbetet med andra när det rör sig om allianser med offentliga myndigheter. Sammantaget kan framhållas att de två eliterna fortfar att struktu- rera den svenska politiska kartan. Här ser vi att det skapas samarbets- mönster i två olika sfärer med avseende på vilka som samarbetar och om vad kontakterna faktiskt handlar. Vi kan också se att professiona- liseringen av samhällskontakterna spelar en ganska marginell roll för alliansbildningarna förutom när det gäller att få till stånd ett samar- bete med myndigheter (och om man sänker säkerhetsnivån, också samarbetet med politiker). Det framhålls ibland från konsultbran- schens sida att man fyller ett behov i dagens samhälle därför att klyf- tan mellan näringsliv och politik har vidgats, man har helt enkelt svårt att förstå varandra.