sou · GNB333 · 2000-01-01 00:00:00 — Jag delar denna bedömning. För äldre- omsorg som kan utgå är det en bättre utgångspunkt att tillämpa den av fastlagda skäliga levnadsnivå som tillämpas när så kallat särskilt bostadstillägg (SBTP) utbetalas enligt lagen om bostadstillägg för pensionärer (). Det finns en god överensstämmelse mellan denna nivå – 122 pro- cent av basbeloppet (för en ensamstående är detta ) – och beräkning av en hushållsbudget för ett pensio- närshushåll jämte kostnader för vissa övriga utgifter som är särskilt omnämnda i förarbetena till gällande lag. Att precisera ett riktvärde för förbehållsbeloppet innebär således inte att några nya poster eller utgif- ter tillförs. Förslaget kan därmed inte anses innebära någon ökad ambi- tion vad som skall avses med tillräckliga medel. I enlighet med vad som anges i förarbetena till 35 § SoL bör förbe- hållsbeloppet för yngre funktionshindrade sättas högre, förslagsvis till av basbeloppet för ensamstående (). Man kan också jämföra med intentionerna i LSS att funktionshindrade skall tillförsäkras goda levnadsvillkor I äldreboende måste nivån anpassas om den boende betalar en avgift även för kosten. Vid en jämförelse med nivån för ordinärt boende kan av basbeloppet, nivå för ensamboende, vara rimligt. Avgiften förutsätts täcka kostnader för personlig omsorg, servicein- satser (såsom städ, tvätt, snöröjning, dagligvaruinköp, matdistribution och ärenden), korttidsboende, biståndsbeslutad dagverksamhet, tr ygg- hetslarm (såväl teknik, larmbevakning som utryckning), ledsagarser- vice, avlösning av anhörig/närstående. I särskilda boendeformer med helinackordering förutsätts exempelvis tvättmedel, tillgång till lakan och möbler ingå i avgiften. hälso- och sjukvård bör erbju- das avgiftsfritt om den enskilde även har annan äldreomsorg. Om någon av dessa poster ligger utanför avgiften och därmed måste täckas av den enskildes förbehållsbelopp skall nivån för förbehålls- beloppet anpassas uppåt så att det rymmer kostnaden för den aktuella utgiften. Om en kommun avgiftsfritt tillhandahåller vissa tjänster som den enskilde normalt sett har att bekosta med sitt förbehållsbelopp, t.ex. hushållsel eller läkarvård i särskilt boende, kan förbehållsbeloppet sättas lägre än riktvärdet. Kommunen skall också pröva om det på grund av individuella om- ständigheter finns särskilda skäl för jämkning. Kommunerna skall ta hänsyn till om den enskilde har merkostnader för mat därför att han/hon erhåller färdiglagad mat eller äter vissa mål på exempelvis Den enskildes förbehållsbelopp skall då ökas så att han/hon klarar merkostnaden för maten utan att det inkräktar på det förbehållsbelopp som framgår av det nationella riktvärdet. Kommunen skall vidare ta hänsyn till merkostnader på grund av funktionshinder. Hänsyn skall också tas till den enskildes möjlighet att klara tillfälliga utgifter såsom omfattande tandvård eller kostnader för dubbel bosätt- ning vid flytt till särskilt boende. För dessa och liknande kostnader skall alltid göras en individuell prövning liksom för andra kostnader som för viss individ är av särskild vikt. Kvarboende make/makas rätt tillgodoses enligt min bedömning ge- nom den ändring av 35 § SoL som trädde i kraft . Det bör klarläggas att avtal om periodiskt underhållsbidrag mellan ma- kar inte skall påverka avgift. Riktvärdets syfte är att skydda äldreomsorgstagare med låga pen- sioner. Kommunerna måste själva i sina taxesystem bevaka att den en- skilde får behålla viss rimlig del av nettoinkomst som överstiger folk- pension och pensionstillskott. 5lWWVVlNHUKHWHQ PnVWH I|UElWWUDV Kommunernas taxor liksom beslut i ett enskilt fall kan endast laglig- hetsprövas. En avgiftssättning kan tolkas som ren verkställighet vilket kan inskränka den enskildes möjlighet att få sin avgift prövad. Det har i olika sammanhang framförts att det vore bättre om den enskilde kunde klaga genom förvaltningsbesvär. En invändning mot detta har varit att avgifternas och förbehållsbeloppets storlek därigenom skulle komma att beslutas av domstol i stället för av kommunernas fullmäktigeför- samlingar. Jag föreslår att den enskildes rättssäkerhet stärks genom att det i 37 § SoL skrivs in en rätt att begära omprövning av avgiftsbeslut. Där- med kan alltid den enskilde erhålla ett beslut som kan laglighetsprövas. Vidare föreslår jag att den enskilde skall kunna begära jämkning. Jämkning avser särskilda skäl med hänsyn till individens merkostnader. Den enskilde skall genom förvaltningsbesvär kunna klaga på jämk- ningsbeslutet, som inte avser avgiftstaxan utan endast de individuella merkostnaderna, till domstol. Denna modell kan jämföras med social- bidragsnormen och den därtill knutna rätten till förvaltningsbesvär. 7DN I|U K|JVWD DYJLIWVQLYn De stora skillnaderna i avgift för vård och omsorg såväl mellan kom- muner som för samma insats inom en kommun riskerar att minska legi- timiteten i avgiftssystemet och tilltron till en gemensamt finansierad äldreomsorg. Avgifterna ger såväl nu som i ett femtonårsperspektiv en mycket begränsad täckning av kommunernas kostnader för vård och omsorg. Finansieringen av äldreomsorgen kan därför inte motivera höga avgifter för en mindre grupp av äldreomsorgstagarna. Tvärtom är det enligt min mening tveksamt att rikta en inkomstomfördelning en- dast mot en liten grupp av de äldre. har i sitt beslut om en nationell handlingsplan för äldreomsorgen klart lagt fast att äldreom- sorgen skall vara solidariskt finansierad. Höga avgifter kan vidare leda till att äldre avstår från hjälp på grund av oro för att inte ha råd, oavsett om de själva skulle få betala så mycket. De höga avgifterna kan också ge incitament till olika former av "avgiftsplanering" såsom placering av kapital så att det ej ger årlig av- kastning, vilket ytterligare kan undergräva legitimiteten i systemet. Jag föreslår därför en högsta avgiftsnivå som får debiteras. Nivån kan lämpligen uttryckas som viss andel av basbeloppet. För att undvika alltför stora skillnader för samma insats och minska problemen med de marginaleffekter som inkomstrelaterade taxor medför bör detta tak inte sättas alltför högt. En lämplig avvägning mellan att å ena sidan ge kom- munerna frihet att utforma sina egna taxesystem och att å andra sidan begränsa olikheter mellan kommunerna är att fastställa ett tak för den avgift som får debiteras för vård, omsorg, service, trygghetslarm, dag- verksamhet, korttidsboende och liknande insatser till av bas- beloppet, nivå . Vidare föreslås att kommunerna inte får debitera högre avgift än den genomsnittliga kostnaden för att tillhandahålla insatsen. Beträffande avgift för kost blir detta den enda begränsningen för avgifternas be- stämmande. .RPPXQHUQD VNDOO KD IULKHW DWW YlOMD RP DYJLIWHQ VNDOO YDUD LQNRPVW RFK LQVDWVUHODWHUDG Kommunerna skall ha rätt att ha inkomstrelaterade avgifter. Detta är nödvändigt för att kunna garantera att den enskilde har sitt förbehålls- belopp kvar. Kommunerna skall vidare ha rätt att välja om insatsens art och omfattning skall påverka avgiftens storlek eller ej. Insatsens om- fattning skall bestämmas via biståndsbeslutet. Kommunens taxesystem är ett trubbigt styrinstrument som bör användas med försiktighet. (QKHWOLJD UHJOHU I|U LQNRPVWEHUlNQLQJHQ Ungefär hälften av landets kommuner använder taxerade, dvs. histo- riska, inkomster vid beräkningen av vilken avgift som skall debiteras, resterande utgår från aktuella inkomster. Vissa kommuner bortser helt från kapital och kapitalinkomster, andra räknar med faktisk avkastning (räntor m.m.), andra åter räknar en fiktiv avkastning på kapitalet. Många kommuner underlåter att regelmässigt hämta in uppgift om bo- stadskostnaden. Sammantaget innebär detta uppenbara risker att kom- munen inte känner till den enskildes möjlighet att betala avgift. En stu- die som genomfört visar att åtskilliga äldreomsorgs- tagare debiteras avgift trots att de har kvar mindre än förbehållsbe- loppet. Detta talar för att regeringen bemyndigas utfärda föreskrifter om hur inkomsten skall beräknas. Utgångspunkten är att kommunen när avgift fastställs skall ha tillräcklig kunskap om den enskildes avgiftsutrymme. Kommunerna skall beakta aktuella inkomster av tjänst som är skatte- pliktiga enligt kommunalskattelagens regler. Kommunerna behöver dock inte ta hänsyn till inkomst av ringa betydelse. Kommunerna skall beakta de inkomster av kapital som är skatte- pliktiga enligt lagen om statlig inkomstskatt och kan då använda upp- gifter om deklarerade inkomster avseende året före det aktuella. För- mögenhet får inte på annat sätt än via avkastning på kapital påverka avgiftsutrymmet. Kommunerna skall utgå från den enskildes ekonomiska situation efter inkomstskatter. Kommunerna behöver inte ta hänsyn till förmö- genhetsskatt. Fastighetsskatt inräknas i boendekostnaden. Bostadskostnad beräknas enligt de regler som gäller för BTP. Kommunerna skall ta hänsyn till faktisk bostadskostnad och BTP. Vid avgiftssättningen divideras makar/sammanboendes samman- lagda inkomst med två om omsorgstagaren har den högsta inkomsten. Om omsorgstagaren har den lägsta inkomsten skall bara denna inkomst ligga till grund för avgiften. Minderåriga barns inkomster skall inte på- verka föräldrarnas avgifter. Viss översyn av socialförsäkringsregisterförordningen krävs för att kommunerna skall få tillgång till samtliga inkomster för pensionärer med BTP via de uppgifter RFV samlar in. För övriga äldreom- sorgstagare förutsätts RFV och övriga pensionsutbetalare liksom RSV vara behjälpliga att via datamedia tillhandahålla uppgifter för att un- derlätta för den enskildes uppgiftslämnande. Kommunernas intäktsbortfall kan – om dagens taxesystem skall anpas- sas till de riktvärden för förbehållsbelopp samt avgiftstak utredningen föreslår – beräknas till . Riktvärde för förbehållsbelopp har enligt min mening karaktären av ett förtydligande av redan gällande lagstiftning. Det tillför inga nya kostnadsposter som kommunerna ska beakta jämfört med vad som an- ges i förarbetena till 35 § SoL. De ingående posterna är beräknade på gängse sätt, i huvudsak med ledning av hushålls- budget. Det finns därför inte tillräckligt vägande skäl att kompensera kommunerna för det intäktsbortfall många kommuner kommer att få vid en anpassning till det nationella riktvärdet för förbehållsbelopp och riktlinjerna för beräkning av inkomster och bostadskostnad. Däremot är förslaget om ett avgiftstak något helt nytt. Intäktsbort- fallet med dagens taxeregler och inkomster kan vid ett avgiftstak om av basbeloppet beräknas till . Kommunerna kan inte kompensera sig för detta intäktsbortfall inom ramen för avgifterna, varför de bör kompenseras via ökat statsbidrag. Min bedömning är att höga avgifter kan minska tilltron till och vil- jan att skattefinansiera äldreomsorgen. Jag har därför föreslaget ett av- giftstak som ger begränsningar i kommunernas möjligheter att låta avgifterna ge mer än ett marginellt tillskott till kostnadstäckningen. Om äldreomsorgen ökar i takt med befolkningsutvecklingen kommer kommunerna under förra delen av nästa sekel att ställas inför stora pro- blem hur vård, omsorg och service skall kunna finansieras. Denna fråga bör utredas i särskild ordning. Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs att 20, 35, 37 och 73 §§ socialtjänstlagen (1980:620) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH skall verka för att äldre människor får goda bostäder och ge dem som behö- ver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. Kommunen skall LQUlWWD VlU VNLOGD ERHQGHIRUPHU I|U VHUYLFH RFK RPYnUGQDG I|U lOGUH PlQQL VNRU PHG EHKRY DY VlUVNLOW VW|G )|UHVODJHQ O\GHOVH för att äldre människor får goda RFK WLOOJlQJOLJD bostäder och ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåt- komlig service. Kommunen skall I|U lOGUH PlQQLVNRU PHG EHKRY DY VlUVNLOW VW|G WLOOKDQGDKnOOD ROLND IRUPHU DY lOGUHERHQGH I|U YnUG RPVRUJ RFK VHUYLFH VDPW NRUWWLGVERHQGH. För familjerådgivning, hem- tjänst, verksamhet för barn och ungdom enligt 12 § som inte är stöd- och hjälpinsatser av be- handlingskaraktär, sådant boen- de som avses i 20 § andra styc- ket eller 21 § tredje stycket eller annan liknande social tjänst får kommunen ta ut skäliga avgifter För familjerådgivning, hem- tjänst, verksamhet för barn och ungdom enligt 12 § som inte är stöd- och hjälpinsatser av be- handlingskaraktär, I|U YnUG RP VRUJ VHUYLFH RFK NRVW L sådant boende som avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket eller annan liknande social tjänst 28 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ enligt grunder som kommunen Avgifterna får dock inte överstiga kommunens VMlOY NRVWQDGHU Avgifter för hemtjänst får LQWH, tillsammans med avgifter som avses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till så stort belopp att den enskilde inte för- behålls tillräckliga medel för sina personliga behov, boende- kostnad och andra normala lev- nadskostnader. När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att omsorgstagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation. får kommunen ta ut skäliga av- gifter enligt grunder som kom- munen bestämmer. får dock inte överstiga kommu- nens JHQRPVQLWWOLJD NRVWQDG I|U LQVDWVHQ Avgifter för hemtjänst VDPW YnUG RPVRUJ RFK VHUYLFH L VlUVNLOGD ERHQGHIRUPHU får, till- sammans med avgifter som av- ses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till K|JVW SURFHQW DY SULVEDVEHORSSHW nU $YJLIW I|U ERHQGHW InU XSSJn WLOO K|JVW SURFHQW DY SULVEDVEHORSSHW nU 8WJ|U VlUVNLOG ERHQGH IRUP HWW K\UHVI|UKnOODQGH VNDOO DYJLIW I|U ERHQGHNRVWQDG LQWH IDVWVWlOODV HQOLJW GHQQD SDUD $YJLIW HQOLJW DQGUD VW\FNHW InU LQWH XSSJn WLOO så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel för sina per- sonliga behov, boendekostnad och andra normala levnadskost- 5HJHULQJHQ InU PHGGHOD I|UH VNULIWHU RP I|UEHKnOOVEHORSSHWV VWRUOHN RFK YLOND LQNRPVWHU VRP NDQ SnYHUND DYJLIWHQV VWRUOHN När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att omsorgstagarens make eller sambo inte drabbas av en oskä- ligt försämrad ekonomisk situa- tion. $YJLIWHQ NDQ IDVWVWlOODV XWDQ KlQV\Q WLOO DYWDO RP XQGHUKnOOVVN\OGLJKHW PHOODQ PDNDU )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 29 får helt eller delvis efterge den ersättnings- skyldighet som avses i 33 och 33 a §§ samt 34 § första och andra styckena. får helt eller delvis efterge den ersättnings- skyldighet som avses i 33 och 33 a §§ samt 34 § första och andra %HVOXW RP DYJLIW MPO DQGUD VW\FNHW VNDOO RPSU|YDV DY VRFLDOQlPQGHQ RP GHW EHJlUV DY HQ HQVNLOG VRP EHVOXWHW DQJnU 9LG RPSU|YQLQJ HIWHU EHJlUDQ DY GHQ HQVNLOGH InU EHVOXWHW LQWH lQGUDV WLOO GHQ HQVNLOGHV QDFN GHO 6RFLDOQlPQGHQ VNDOO VlWWD QHG HQ EHVOXWDG DYJLIW RP GHW I|UHOLJJHU VlUVNLOGD VNlO I|U MlPNQLQJ 3U|YQLQJ DY MlPNQLQJ VNDOO DOOWLG VNH RP GHW EHJlUV DY GHQ VRP EHVOXWHW DQJnU 5HJH ULQJHQ InU PHGGHOD QlUPDUH I|UHVNULIWHU RP MlPNQLQJ beslut får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol, om nämnden har meddelat beslut i fråga om för- sörjningsstöd enligt 6 b §, väg- ran eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt 6 d §, annat bistånd enligt 6 f §, ansö- kan enligt 6 h §, medgivande, återkallelse av medgivande eller om samtycke enligt 25 §, HOOHU förbud eller begränsning enligt 27 §. Beslut i fråga om bistånd till annan får inte överklagas enligt beslut får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol, om nämnden har meddelat beslut i fråga om för- sörjningsstöd enligt 6 b §, väg- ran eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt 6 d §, annat bistånd enligt 6 f §, ansö- kan enligt 6 h §, medgivande, återkallelse av medgivande eller om samtycke enligt 25 §, förbud eller begränsning enligt 27 § HOOHU MlPNQLQJ HQOLJW WUHGMHVW\FNHW Beslut i fråga om bistånd till annan får inte överklagas enligt 30 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . En länsrätt eller kammarrätt får dock förordna att dess beslut skall verkställas först sedan det har vunnit laga kraft. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . En länsrätt eller kammarrätt får dock förordna att dess beslut skall verkställas först sedan det har vunnit laga kraft. )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 31 Lag om ändring av lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387) Härigenom föreskrivs att 19 § lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1999:381) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH Av dem som har folkpension i form av hel förtidspension eller hel ålderspension eller som har annan inkomst av motsvarande storlek får skäliga avgifter för bostad, fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter tas ut enligt de grunder som kommunen be- Avgifterna får dock inte överstiga kommunens VMlOY NRVWQDGHU. till att den enskilde får behålla tillräckliga medel för sina per- sonliga behov. Av dem som har folkpension i form av hel förtidspension eller hel ålderspension eller som har annan inkomst av motsvarande storlek får skäliga avgifter för bostad, fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter tas ut enligt de grunder som kommunen be- stämmer. inte överstiga kommunens JH QRPVQLWWOLJD NRVWQDG I|U LQVDW VHQ Kommunen skall se till att den enskilde får behålla tillräck- liga medel för sina personliga 8WJ|U GHW VlUVNLOGD ERHQGHW HWW K\UHVI|UKnOODQGH VNDOO DYJLIW LQWH WDV XW I|U ERHQGHNRVWQDG HQOLJW GHWWD ODJUXP 32 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1992:736) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet. Patienter som är bosatta inom respektive kommunen, liksom patienter som avses i 3 b §, skall därvid behandlas lika. får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som skall gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är för varje vårddag. Endast kommunen får ta ut vårdavgifter för sådan vård som den har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. Detsamma gäller i fråga om sådan psykiatrisk långtidssjukvård med huvudsaklig omvårdnads- inriktning för vilken kommunen enligt 9 § samma lag har åtagit sig betalningsansvar. Avgifter för vård enligt 18 §, Avgifter för vård enligt 18 §, 18 b § eller för sådan 18 b § eller för sådan för enligt 2 eller 9 § lagen för enligt 2 eller 9 § lagen (1990:1404) om kommunernas (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård får inte, till- sjukvård får, tillsammans sammans med avgifter som av- med avgifter som avses i 35 § ses i 35 § andra stycket social- (1980:620), (1980:620), XSSJn WLOO K|JVW till så stort belopp att den en- skilde inte förbehålls tillräckliga nU 'H InU GRFN LQWH uppgå till så medel för sina personliga behov, stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel för 5 Senaste lydelse 1998:856 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 33 När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att vårdtagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt för- sämrad ekonomisk situation. sina personliga behov, boendekostnad och andra normala levnadskostnader. När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att vårdtagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt för- sämrad ekonomisk situation. 34 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ Förslag till Lag om ändring i jordabalken Härigenom föreskrivs att 12 kap. 18 a och 35 §§ jordabalken skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH )|UHVODJHQ O\GHOVH Om en bostadslägenhet, som Om en bostadslägenhet, som hyrs ut av fastighetsägaren till hyrs ut av fastighetsägaren till en hyresgäst för annat än en hyresgäst för annat än utgör del av hyresvärdens egen PRWVYDUDQGH VnGDQD VRP DYVHV L godtagbara standard enligt sjätte HOOHU del av hyresvärdens egen godtagbara standard enligt sjätte att vidta åtgärd som behövs för att lägenheten skall uppnå sådan att vidta åtgärd som behövs för att lägenheten skall uppnå sådan I föreläggandet skall bestämmas inom vilken tid den åtgärd som av- ses med föreläggandet skall ha vidtagits. Vite får sättas ut i föreläggan- det. Tiden i föreläggandet får förlängas, om det finns särskilda skäl för det och ansökan om förlängd tid görs före utgången av den tidsfrist som gäller. Föreläggande får meddelas endast om åtgärden med hänsyn till kostnaden för denna kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Om den begärda åtgärden innebär att ingrepp måste göras i andra lägenhe- ter i huset, får ett föreläggande meddelas endast om hyresgästerna i dessa lägenheter samtycker till åtgärden. Bestämmelserna i 16 § fjärde – sjätte styckena tillämpas också i fråga om upprustningsförelägganden. Med fastighetsägare jämställs innehavare av tomträtt och ägare av byggnad som tillhör annan än ägaren av marken. 6 Senaste lydelse 1997:62 SOU 1999:33 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 35 En bostadslägenhet skall anses ha lägsta godtagbara standard, om den är försedd med anordning inom lägenheten för 2.kontinuerlig tillgång till varmt och kallt vatten för hushåll och hygien, 3.avlopp för spillvatten, 4.personlig hygien, omfattande toalett och tvättställ samt badkar eller dusch, 5.försörjning med elektrisk ström för normal hushållsförbrukning, 6.matlagning, omfattande spis, diskho, kylskåp, förvaringsutrym- men och avställningsytor. Utöver vad som anges i sjätte stycket krävs det för att lägsta godtag- bara standard skall uppnås 1.att det finns tillgång både till förrådsutrymmen inom fastigheten och till anordning för hushållstvätt inom fastigheten eller inom rimligt avstånd från den, och 2.att huset inte har sådana brister i fråga om hållfasthet, brandsä - kerhet eller sanitära förhållanden som inte skäligen kan godtas. Lag (1997:62). Hyresgästen får överlåta hyresrätten till sin bostadslägenhet för att genom byte få en annan bostad, om hyresnämnden lämnar tillstånd till överlåtelsen. Tillstånd skall lämnas, om hyresgästen har beaktansvärda skäl för bytet och detta kan äga rum utan påtaglig olägenhet för hy- resvärden samt inte heller andra särskilda skäl talar mot bytet. det kan förenas med villkor. Första stycket gäller inte, om Första stycket gäller inte, om 1. lägenheten hyrs i andra lägenheten hyrs i andra 2. lägenheten utgör en del av lägenheten utgör en del av Lägenheten är belägen i ett lägenheten är belägen i ett enfamiljshus som inte är avsett enfamiljshus som inte är avsett att hyras ut varaktigt eller i ett att hyras ut varaktigt eller i ett 4. lägenheten har upplåtits av 4. lägenheten har upplåtits av någon som innehade den med någon som innehade den med bostadsrätt och lägenheten allt- bostadsrätt och lägenheten allt- jämt innehas med sådan rätt, jämt innehas med sådan rätt, 5. hyresavtalet avser ett 7 Senaste lydelse 1993:400 36 )|UIDWWQLQJVI|UVODJ möblerat rum eller en lägenhet möblerat rum eller en lägenhet för fritidsändamål och hyresför- för fritidsändamål och hyresför- hållandet inte har varat längre än hållandet inte har varat längre än K\UHVDYWDOHW DYVHU VlU Medverkar en kommun till att hyresgästen får en annan bostad ge- nom att anvisa eller förmedla denna, får kommunen ansöka hos hyres- nämnde om tillstånd som avses i första stycket. Detta gäller även kom- munalförbund som har hand om bostadsförmedling som är gemensam för två eller flera kommuner. )|UIDWWQLQJVI|UVODJ 37 Lag om ändring i lagen om TV-avgift (1989:41) Härigenom föreskrivs att 2 § lagen om TV-avgift (1989:41) skall ha följande lydelse. 1XYDUDQGH O\GHOVH För samtliga TV-mottagare som är avsedda att användas i innehavarens hushåll betalas en enda TV-avgift. En enda avgift betalas också för samtliga TV-mottagare som 1.finns på samma butiks- eller demonstrationsställe för mottagare, eller 2.finns inom samma sjukhus, vårdanstalt eller inrättning av liknande slag, om TV-motta- garna är avsedda att användas av dem som får vård. )|UHVODJHQ O\GHOVH