sou · GNB393 · 2000-01-01 00:00:00 — Fler- talet råd är stabila med tydliga ansvarsområden vilket medför perioder då inga radikala förändringar föreslås utan tiden ägnas åt den löpande verksamheten. Detta är ett naturligt förhållande i ett demokratiskt arbete. arbetar däremot under annorlunda förhållanden. Här finns det regler som förhindrar ett fritt meningsutbyte. Å andra sidan är det kring detta råd som både elever och skolledning uttrycker såväl frustration som höga för- väntningar. Sammanträdena är förvisso en träning i formaliserade demo- kratiska mötesformer. Därmed inte sagt att råden inte innebär elev- inflytande. Vi vet att elever varit med och genomdrivit förändringar på skolan. Vidare finns det potential i råden att försöka nå ett större inflytande, flertalet elever tar sina uppdrag på ett allvarligt sätt. De vuxenrepresentanter som funnits med i råden har visat ett stort engagemang i det elevdemokratiska arbetet. Men det finns också en risk att deras engagemang i råden helt enkelt blir för stort, tar för mycket plats. Eleverna får inte det utrymme de behöver. föreslår en utökning av elevers rättighet att påverka sin skolmiljö och förespråkar en utveckling som ligger nära vad som praktiseras på Nyvångskolan (SOU 1996:22, Inflytande på rik- tigt). Då återstår den viktiga frågan: är det en lämplig utveckling? För det första måste man vara klar över att ett demokratiskt ut- vecklingsarbete aldrig kommer att avstanna. Oavsett vilken modell som för tillfället främjas av ett flertal intressenter kommer det alltid att förekomma kritik och strävan att förändra denna. Därför måste man på ett medvetet sätt hålla sig underrättad om konsekvenserna av en modell snarare än att kämpa för dess fortsatta existens. Med andra ord bör en modell för elevdemokrati också innehålla inslag av feed-back och returkunskap om hur den fungerar. Ovanstående resonemang leder till den närmast triviala slutsatsen att det inte finns ett sätt och en given modell att använda för att nå ökat elev- inflytande. Det kan nås på olika sätt. Den väg som Nyvångskolan valt innebär en träning för elever att arbeta representativt, den har innehållit ett stort mått av kontinuitet, respekt och lyhördhet base- rat på eldsjälsinsatser liksom ett långsiktigt ledningsstöd. För det andra fokuserar arbete med elevdemokrati på en svag grupp (elever) vars intressen och makt förutsätts kunna främjas och ökas genom nya former för inflytande. Det finns inga skäl att tro att alla parter som berörs av en sådan förändring kommer att applådera den. Eftersom det handlar om makt kommer relationerna mellan elever och andra att förändras. Makt är mer än ett nollsummespel där en grupps inflytande förändras på bekostnad av någon annans. Elever har alltid någon form av makt som de kan demonstrera. För- ändring av maktrelationer föder gärna olika former av motstånd. Det leder till reaktioner inom och utom skolan. Medarbetare i skolan kan ha svårt att förstå meningen med föreslagna förändringar. Ungdomar kommer att ställa krav på eget inflytande i frågor som varit förbehållna vuxna. Det finns ingen gräns som är på förhand given där ungdomar kan förväntas stå vid sidan. Tvärtom kommer gränsfrågor kring vem som får vara med och bestämma att bli precis lika viktiga och infekterade som förut. På så sätt kommer inte ett ökat elevinflytande att automatiskt leda till en lugnare och mera harmonisk skola. Det är därför stor skillnad om en skolledning strävar efter att öka elevers inflytande som ett inslag i en trivselbe- främjande åtgärd respektive om avsikten är att förändra maktbalan- sen inom en skola till förmån för elever. För det tredje är det som jag framhållit stor skillnad mellan in- flytande och demokrati. Ett representativt system som det på Ny- vångskolan är noga uppbyggt för att garantera rättvisa val. Det inne- håller även en god portion vuxenstyrning för att ge stadga åt det sätt varpå elever förväntas arbeta demokratiskt. På så sätt sker arbetet till stor del på vuxnas välvilliga premisser. Vi vet också att många av ungdomarna uppskattar detta vuxenengagemang. Det vi däremot vet mindre om är i vilken utsträckning som arbetet i längden gagnar ett reellt inflytande från elever över skolan och dess undervisning. Undersökningen har visat att det förekommer mer frustration och kritik ju äldre eleverna är. Inom områden där eleverna har stor egen- erfarenhet och ett stort egenintresse dvs. inom skolans undervis- ningsformer finns det en relativt låg beredskap för att släppa in dem. Men elevinflytandet är även ett av andra medel för skolledningens strävan att utveckla skolan. Låt mej sammanfatta! Det är befogat att fråga sig vilka konse- kvenserna är av att vuxenvärlden inordnar elever i sina egna former för demokrati. Elever får plats i redan existerande modeller för in- flytande. Men ungdomar behöver också frizoner från vuxenvärlden och skyddade egna revir utan större insyn. Elevdemokratiska grup- per kan uppfattas som sätt för vuxenvärlden att skola in elever inom på förhand accepterade institutionella demokratiska arbetssätt och därigenom tillrättalagda makt- och inflytandeformer. Dessa är fost- rande och bevarar allmänt rådande samhällsnormer och politiska system. På så sätt ställer de sig till den rad av sunda aktiviteter som vuxenvärlden anammat för att stödja goda demo- kratiska seder och förhindra ungdomskriminalitet, vandalisering och alltför flagranta uppror mot vuxenvärldens normer. Med denna betoning är det en tämligen villkorad demokrati. Å andra sidan ser vi också en fortgående utveckling där elevers och ungdomars rättigheter stärks och hur det riktas en betydande uppmärksamhet mot att de skall få ett reellt inflytande över sam- hällslivet, inte minst i skolan. Något som sker i ett spänningsfält mellan olika intressenter. Alla vill inte att ungdomar ska organisera och engagera sig på egna villkor. Skolan har en möjlighet att som ett viktigt föredöme praktisera en sådan utveckling genom att med- vetandegöra ungdomar, tillämpa ett rättighetstänkande och stödja deras självorganisering och skolan kan även ta hjälp av elever i sitt eget förbättrings- och förändringsarbete. Exemplet Nyvångskolan ger inblick i dessa processer, dess gränser och möjligheter. Det betyg som denna förändring kommer att få baseras i sin tur på intressenternas position, avsikter och engagemang. Jag vill ha inflytande över allt. Ett planmässigt samhällsbyggande. Bilaga till bostads- sociala utredningen. 3En mera omfattande framställning kommer att publiceras genom i . Beställning via tel. , fax . 4Underlaget har hämtats dels från enkäter till lärare och elever i åk 8 och 9 på Nyvångskolan, dels från underlagsmaterialet till 1997. Vem tror på skolan? Attityder till skolan 1997. : nr 114. Samma frågeunderlag har utnyttjats. Argyris, (1994) On organizational learning. , , (1982) Termer i sociologi. , (1990) Det organiserade hyckleriet, ur Tvärsnitt 1990:2 s. , (1998) Läromedelsstyrning och elevinflytande – en resonerande kunskapsöversikt. , (1998) Elevinflytande. Elevers rätt & rättsliga ställning. , (1992) Ungdomsprojekt. Retorik och praktik. , (1989) Oklarhetens strategi. Organi- seringen av projektarbete. Senge, 1995 (1990) Den femte disciplinen. Den lärande orga- nisationens konst. : Narenius & Santérus förlag (1996) Bilden av skolan 1996. (1997) Vem tror på skolan? Attityder till skolan 1997. (1998) Jag vill ha inflytande över allt. En bok om vad elevinflytande är och skulle kunna vara. , SOU 1991:12 . Ungdom och makt: om ungdomars delaktighet, inflytande och jämlikhet . , SOU 1996:22. Inflytande på riktigt. (1994) Makt och möjligheter. En idéskrift om ungdomars delaktighet och inflytande. (1996) Krokig väg till vuxen. Ungdomsrapport del 1. En kartläggning av ungdomars livsvillkor. (1996) Krokig väg till vuxen. Ungdomsrapport del 2. Fyra forskare om fritid, massmedia, skola och arbete. , (1995) Riv skolan, börja lära! Österlind, (1998) Disciplinering via frihet. Elevers planering av sitt eget arbete. : studies in education 75 Därtill kommer en mängd lokalt källmaterial som framtagits inom arbetet med de elevdemokratiska grupperna på Nyvångskolan (protokoll, diskussions-PM, rapporter m.m.) liksom ett antal tid- ningsartiklar. Bilaga – presentation av det elevdemokratiska arbetet på Nyvångskolan I denna bilaga beskrivs kortfattat de olika råden och deras verksam- heter. Valen till råden sker genom ett system där klassrådet väljer elever till de olika platserna. Fördelningen till de olika råden sker sedan huvudsakligen utifrån de valda elevernas intresse. Några väljs på annat sätt som AMOR () vars deltagare själva väljer in sina representanter. Man väljs normalt . De vuxna utses internt inom skolan bland intresserade eller de som är särskilt insatta i respektive råds sakområde. Klassråd finns i varje klass. Tanken är att arbetet i råden skall för- beredas genom diskussioner här. För denna verksamhet har avsatts en lektionstimme () . Elever agerar ordförande och sekreterare. Klassråden brukar inledas med att man läser upp före- gående veckas protokoll varefter läraren lämnar information till klassen, exempelvis om vad som sker i , därefter styr elevernas egen dagordning mötet. En stående punkt är uppläs- ning av protokoll från de olika råden liksom att eleverna brukar ta upp läget i klassen och diskutera detta. * Se även HYPERLINK Elevrådsstyrelsen (elevrådet) består av ordförandena från de olika grupperna. Man kan som elev vara med i högst en grupp förutom rådens ordförande som tillsammans utgör elevrådet. Här deltar inga vuxna och rådet bestämmer själv när det skall träffas. Mötesverksamheten i råden sker under lektionstid. Varje möte varar och sker fyra gånger per termin. Ett schema görs upp där respektive råds mötestider är utspridda över terminen så att inte enskilda ämnen skall drabbas genom att elever har hög frånvaro. Själva arbetet i råden (det man kommer fram till bör göras) skall ske utanför lektionstid. Ordförande och sekreterare i råden är elever. Det finns en vuxen närvarande förutom i AMOR där flera olika vuxna deltar. Protokollen redovisas på en anslagstavla som hänger strategiskt mellan lärarrummet och . Dessutom har slöjdläraren en tavla inne på sitt arbetsrum innanför den slöjdsal där han arbetar. Ofta distribuerar han en kopia till lärare som han anser borde upp- märksamma det som tas upp på råden. AMOR () är sekretessbelagt eftersom de där tar upp enskilda elever. Uppgiften är att förebygga, informera och arbeta mot fysisk och psykisk mobbing och andra former av tra- kasserier. består av elever som åker buss till och från skolan. Här diskuteras bland annat ordningsfrågor i bussarna och de sam- arbetar med busschaufförerna. deltar från skolan. diskuterar möblering, ordning och matsedeln. Husmor, slöjdläraren och skolvärdinnan deltar. planerar frilufts- och idrottsdagar. En gymnastiklärare är med. har hand om Luciaevenemanget, discon och avslutning- en och skall arbeta för att stimulera elevernas kulturella intresse. Skolvärdinnan deltar från vuxensidan. Trivselråden är fem till antalet. Ett på vardera låg- och mellan- stadium och tre på varje arbetsenhet på högstadiet. Dessa är de ur- sprungliga råden . Här diskuteras t.ex. uppehålls- rummen och den yttre miljön. Uppgiften är att arbeta för att för- bättra både den såväl fysiska och psykiska trevnaden för elever och personal på skolan. Deltagarna kan föreslå inköp av utrustning eller ta initiativ till aktiviteter som berör hela skolan. har bara funnits . Här diskuteras under- visningsformer, prov, datasatsningar m.m. Det skall arbeta för att förbättra samt få in mer elevinflytande i undervisningen på skolan. En lärare företräder skolan. (elevskyddskommittén) leds av skolsköterskan, skolans löne- assistent samt lärare och har till uppgift att verka för att öka säker- heten och förbättra miljön för eleverna på skolan. uppstod när eleverna kände behov av att driva skolans kafeteria under fastare former. De beslutar om inköp och organise- rar vem som skall stå och sälja. Skolvärdinnan och en städerska är vuxenstöd. diskuterar bokinköp, regler och har varit aktiva kring skolans internetuppkoppling. Bibliotekarien och en SO-lärare deltar. består av elever som är intresserade av globala frågor. De har anordnat temadagar på skolan om utveck- lingsländer och ansvarar för operation dagsverke. En SO-lärare deltar. Brukardeltagande på gott och ont1 Den svenska demokratin är i gungning. Missnöjet med politikerna ökar, förtroendet för politikerna och de politiska institutionerna minskar som det politiska systemets legitimitet ifrågasätts. Det höga valdeltagande och förenings- och organisationsengage- mang som har varit så kännetecknande för det svenska politiska sys- temet är i avtagande. visar åtskilliga undersökningar att medborgarna över lag är missnöjda med sina möjligheter att påverka såväl det politiska beslutsfattandet i stort som de offentliga verk- samheter de berörs av i sin vardag. I takt med denna utveckling ses det från politiskt håll som allt viktigare att göra medborgarna mer delaktiga i politiken och i lokal- samhället för att på så sätt vitalisera den svenska demokratin. Som har visat i en av , Lokala demokratiexperiment (1998), sker i de svenska kommunerna åtskilliga satsningar på att öka medborgarnas engagemang och del- tagande. Förutom att förnya och göra de traditionella parlamenta- riska kanalerna mer lättillgängliga förekommer också satsningar på att göra medborgarna mer direkt delaktiga i lokalsamhället, exem- pelvis genom ökad valfrihetsdemokrati, satsningar på byaråd och lo- kala utvecklingsgrupper och införandet av medborgarkontor- och paneler (Montin 1998). Satsningarna på att göra medborgarna direkt delaktiga kommer speciellt tydligt till uttryck genom den form av deltagande som kallas brukardeltagande. Ett större engagemang och en ökad delaktighet bland brukarna antas leda till att den lokala de- mokratin förbättras. Vilka är då att betrakta som brukare? Vad innebär egentligen brukardeltagandet? Grunden för brukarens rätt till deltagande ligger i det faktiska nyttjandet av en serviceverksamhet. Enligt den av riksdag och regering vedertagna definitionen är brukare BRUKARDELTAGANDE PÅ GOTT OCH ONT personer som nära och personligt berörs av en verk- samhet och som i regel utnyttjar den (Ds 1991:18 s. 38). Det faktum att brukaren på ett nära och person- ligt sätt skall beröras av den kommunala verksamheten innebär att mer tillfälliga och kortvariga kontakter med olika kommunala verksamheter utesluts ur definitionen. Typiska brukare är t.ex. föräldrar till barn i skolan2 och de äldre som nyttjar äldrevår- den. Såväl skolan som äldrevården är verksamheter som individen kommer i kontakt med och de är också mycket ge- nomgripande och av stor betydelse för den enskilde individen. Brukardeltagandet omfattar den del av den politiska beslutspro- cessen som rör själva driften av en viss verksamhet och sker således inom ramen för de politiska beslut som har tagits angående verk- samhetens mål och ekonomiska resurser. I sammanhanget är det mycket viktigt att skilja mellan begreppen brukarmedverkan och brukarinflytande. Med brukarmedverkan avses brukarnas medverkan i verksamhetens dagliga sysslor, t.ex. arbetet på en förskola. Bru- karinflytandet, vilket jag här sätter synonymt med brukardeltagan- det, rör däremot rätten att fatta beslut och påverka verksamhetens utformning (Ds 1991:18 s. 25). För att man skall kunna åstadkom- ma ett reellt deltagande krävs dock att brukarna har något att be- stämma över, att de har en formell rätt att fatta beslut. Brukardelta- gandet förutsätter därför en långtgående maktförskjutning eller, med andra ord, en delegering av rätten att fatta för verksamheten avgörande beslut från de demokratiskt valda representativa organen och från ansvariga tjänstemän till brukarkollektivet (se t.ex. Ds 1991:18 s. 26 f.; 1998:329). Det ökade brukardeltagandet framställs alltså som ett sätt att förbättra den lokala demokratin och motiveras följaktligen med de positiva konsekvenser det antas ha för demokratin. Jag menar emel- lertid att brukardeltagandet också har en demokratisk baksida som i själva verket kan komma att innebära att man snarare än en förbätt- ring av demokratin åstadkommer en försvagning av densamma. Det är motsättningen mellan vad som kan antas bli de positiva respektive negativa följderna för den lokala demokratin av det ökade brukardelta- gandet som skall uppmärksammas i detta kapitel. Jag kommer också att göra ett nedslag på skolans område där det nu pågår försök med ett mycket långtgående brukardeltagande. Motsättningen mellan att be- trakta brukardeltagandet å ena sidan som något positivt för demo- kratin och å andra sidan som något negativt för demokratin fram- träder mycket tydligt om man ser till den politiska diskussion som har föregått brukardeltagandets införande i skolan, vilket gör skolan extra intressant att se närmare på. De problem som tidigare ansågs förknippade med ett ökat brukardeltagande inom skolan förefaller nu vara bortblåsta och från politiskt håll sätts idel förhopp- ningar till brukardeltagandets demokratiska potential. Motiven för ett ökat brukardeltagande är flera (se t.ex. Montin 1998:44; 1997:1; 1996:232 och 1998:14 f.). För det första antas kostnaderna för verksamheten minska genom att brukarna själva medverkar i olika delar av driften av en verksamhet. För det andra antas ett ökat deltagande och inflytande från de som direkt berörs av verksamheten, vilka därmed också kan antas ha en god uppfattning om de behov och förutsättningar som råder, leda till en bättre kvalitet på de tjänster som produceras. Exempelvis kan föräldrarnas deltagande i skolan tillföra verksamheten nya synsätt och kunskaper som på olika sätt kan förbättra kvaliteten på skolan. För det tredje framkommer ett solidaritets- och legitimitetsargument. Genom att brukarna själva ges tillfälle att delta och på detta sätt skaffa sig en inblick i och en större förståelse för hur de kommunala verksamheterna styrs antas verksamheternas legitimitet öka. I takt med att brukarna själva ges ett större ansvar förväntas också deras samhörighetskänsla och därmed deras solidaritet med verksamheten att förbättras. Sist, men inte minst, spelar demokratiargumenten och antagandet att brukardeltagandet leder till positiva konsekvenser för den lokala demokratin en mycket central roll. Det är främst dessa demokrati- argument som jag skall uppmärksamma i detta kapitel. Den danske statsvetaren menar att brukardeltagandet rymmer en mycket stor potential för skapandet av ett mer demokratiskt sam- hälle (1993:76). får också medhåll av svenska statsvetare som menar att de tankegångar som har föregått det ökade brukar- deltagandet i i hög grad präglas av dessa demokratiargument (se t.ex. Montin 1998:45; 1996:232). Låt oss granska demo- kratiargumenten lite närmare. På vilket sätt kan ett ökat deltagande från brukarnas sida leda till att den lokala demokratin förbättras? BRUKARDELTAGANDE PÅ GOTT OCH ONT En möjlighet för demokratin? Det faktum att medborgarna och brukarna har visat sig vara miss- nöjda med sina möjligheter att påverka såväl politiken i stort som de verksamheter de berörs av betraktas som ett demokratiskt problem. Grunden för ett väl fungerande demokratiskt samhälle är medborgarskapet och förverkligandet av de rättigheter det medför. Författarna till den svenska skriver att medbor- garskapet bygger på principen om människors lika värde och lika rättigheter. Varje medborgare är tillförsäkrad samma möjligheter att ta del i samhällsutvecklingen (m.fl. 1989:9). Det är alltså en demokratisk rättighet att vara med och påverka det samhälle vi lever i. Genom att brukarna nu ges ökade möjligheter till deltagande hoppas man från politiskt håll komma till rätta med det underskott vad beträffar deltagandemöjligheter som råder i det svenska samhället. Brukardeltagandet ses dock inte enbart som ett sätt att förverkli- ga de rättigheter som medborgarskapet medför. De förhoppningar som från politiskt håll sätts till brukardeltagandet är betydligt högre än så. Ett ökat deltagande antas också leda till positiva konsekvenser för de brukare som deltar, men även för den lokala demokratin i stort. Anledningen till denna förhoppning är att brukardeltagandet ses som ett slags skola i demokrati. Vi kan vända oss till den norma- tiva demokratiteorin för att utveckla denna tankegång lite närmare. De argument och förhoppningar som har framförts från politiskt håll har nämligen mycket tydliga paralleller till den del av den nor- mativa demokratiteorin som kallas den deltagardemokratiska teorin.3 Teorin har fått ett tydligt uppsving vilket alltså märks i de tankegångar som har föregått det ökade brukardeltagandet. Upp- svinget framkommer också inom den statsvetenskapliga forskningen där man nu har börjat ställa sig frågan huruvida ett ökat medborger- ligt deltagande på den lokala nivån verkligen innebär den skola i demokrati som teorins förespråkare hävdar (se t.ex. 1998 och bidrag i denna antologi). Låt oss för diskutera hur man inom den deltagardemokratiska teorin ser på det medborgerliga deltagandet och den betydelse deltagandet förväntas spela för demokratin. Den deltagardemokratiska skolan bygger till stor del på vad som kan sägas vara de klassiska demokratiidealen, såsom föreställningen om medborgarnas direkta deltagande i den grekiska stadsstatens församlingar eller medborgarnas överläggningar under eken i Rous- seaus 1700-tals samhälle (se t.ex. m.fl. 1998:18; Pateman Enligt deltagardemokraterna fyller medborgarnas delta- gande en mycket central roll för demokratin (Elster 1992:143). Man ser deltagandet som en offentlig angelägenhet och något som bör utövas i samspråk med andra medborgare. De parlamentariska ka- naler för deltagande och påverkan som ligger till grund för det re- presentativa demokratiska systemet, exempelvis valdeltagande och individuella kontakter med politiker och tjänstemän, betraktas som otillräckliga och bör kompletteras med ett mer direkt deltagande. Man menar således att det medborgerliga deltagandet bör utvidgas till att gälla fler områden än de traditionellt politiska och represen- tativa (Nagel 1987:19). På detta sätt ges medborgarna tillfälle att delta i och påverka de samhällsområden som intar en viktig plats i det vardagliga livet, in the ongoing process of everyday policies (Gutman & 1996:40; se även Pateman 1970:35; 1992:9; Barber 1984). Även inom vad som benämns den deliberativa demokratiteorin4 förespråkar man ett utökat, mer direkt, deltagande bland medborgarna (se t.ex. Elster 1992; 1988). Precis som visar i sitt bidrag till denna antologi är grunden i den deliberativa demokratiteorin synen på det offentliga samtalets betydelse för vitaliseringen av den lokala demokratin. Eftersom brukardeltagandet ses som ett komplement till de traditionella politiska kanalerna och dessutom omfattar områden som spelar en central roll för medborgarna i deras vardagliga liv kan alltså brukar- deltagandet ses som ett exempel på just den form av deltagande som deltagardemokraterna och i viss mån de deliberativa demokraterna förespråkar. Anledningen till att man förespråkar ett utökat deltagande är att det förutsätts ha en utbildande och fostrande effekt för de medbor- gare som deltar (Pateman 1970; 1992; Nagel 1987). Genom deltagandet förutsätts medborgarna erhålla en ökad kunskap om och ett ökat intresse för politiken och man förväntas också utveckla en större tilltro till sig själv och till den egna förmågan att delta även i andra sammanhang. Genom att delta, samtala och fatta beslut till- sammans med andra antas man utveckla en större förståelse för var- andras önskemål och preferenser. Deltagandet i det näraliggande och vardagliga sammanhanget ses som ett slags grogrund såväl för ett vidare engagemang och intresse för mer övergripande politiska frågor som för ett ökat deltagande inom de mer traditionella poli- tiska kanalerna.