sou · GNB3130d4 · 2000-01-01 00:00:00 — kap07.fm 141 Friday, , 1999 8:00 AM 7 Alternativt politiskt engagemang I det förra kapitlet konstaterade vi att de partiaktiva genomgående ser partiväsendet som den främsta kanalen för medborgarinflytande. En representativ demokrati anses förutsätta vitala partier. Utan par- tier, ingen demokrati. Andra organisationer kan, menar man, möjli- gen komplettera partierna som förbindelselänkar mellan medbor- garna och den politiska makten, men det handlar i grunden om en ytterst en marginell roll. Är partiernas kris också demokratins kris? Med ett sådant perspektiv blir naturligtvis partiernas kris analog med demokratins kris. Men ett sådant resonemang kan naturligtvis pro- blematiseras. Bara för att medborgarna vänder de politiska partierna ryggen behöver naturligtvis inte demokratin ta skada, kan man hävda. Visserligen är partiväsendet den främsta kanalen för medborgarinfly- tande i en representativ demokrati, men det finns också andra. Sålunda brukar medborgarnas deltagande i föreningslivet generellt tillmätas en stor demokratisk betydelse. Ett sådant deltagande sägs vara en skola i demokrati; medborgarna lär sig samarbeta och ta ansvar för gemensamma angelägenheter. Det anses också ge upphov till förtroende medborgarna emellan och därmed är ett vitalt fören- ingsliv med en populär term en förutsättning för det sociala kapitalet i samhället (). Förtroendet gör att människor vågar samarbeta och inte ensidigt styras av det kortsiktiga egenintresset. Det uppstår goda cirklar: förtroendet leder alltså till att det sociala kapitalet växer, och detta kapital har den egenskapen att det växer desto mer man använder det genom att samarbeta med andra. Avgö- rande är enligt inte att de medborgerliga samman- slutningarna har ett uttalat politiskt syfte. Att sjunga i en kör eller att delta i en fågelskådarklubb kan vara tillräckligt för att den nödvän- diga solidariteten och samhällsandan uppkommer.2 kap07.fm 142 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG Intresset för sambandet mellan medborgarnas engagemang i för- eningslivet och en vital demokrati är emellertid inte nytt inom sam- hällsvetenskapen. När rapporterade om sina iakttatagelser från det tidiga 1800-talets framhöll han just det omfattande engagemanget i föreningar av olika slag som det utmärkande för vad han såg som det mest demokratiska landet på jorden i närvarande tid (Tocqueville 1844). Över huvud taget har inom sociologin betydelsen av intermediära grupper, som fostrar och skapar ansvarskänsla, betonats såsom demokratiskt oumbärliga (1939). Det har i diskussionen om demokratins hälsotillstånd gjorts gäl- lande att medborgarnas engagemang i samhällsfrågor, tvärtemot vad många hävdar, är mer omfattande än tidigare – men att det tar sig andra uttryck. Många intensivt politiskt engagerade individer ser det som mer meningsfullt att vara aktiv i exempelvis en aktionsgrupp än ett politiskt parti. Ett sådant engagemang, som är mer fokuserat mot en speciell fråga, anses nämligen erbjuda större möjligheter att påverka, och det motsvarar också i andra avseenden den moderna, eller kanske snarare, postmoderna, människan – vars affektiva orien- tering mot politiska partier blir allt mindre – bättre (se ler 1997, s. 290 ff.). Partiernas kris – och enligt vissa förestående hädanfärd – skulle därmed vara mindre bekymmersam ur demokra- tisk synvinkel. Den fråga som står i blickpunkten i föreliggande kapi- tel är vad som kännetecknar de medborgare som engagerar sig i poli- tiskt adekvata sammanslutningar. På vilket sätt skiljer sig deras motiv, attityder och arbetssätt från partiorganisationernas trotjänare? Kan också dessa individer, som arbetar med samhällsfrågor utifrån andra utgångspunkter, karakteriseras som demokratins trotjänare? är ett av de länder i världen där det omfattande organisations- deltagandet brukar framhållas som någonting kännetecknande. Uttryck som organisations-Sverige och folkrörelse-Sverige har varit vanligt förekommande. Endast ett fåtal medborgare har stått helt utanför organisationslivet. De allra flesta svenskar har varit med- lem i flera organisationer. Det rika organisationsväsendet har, från de utgångspunkter som ovan redovisades, beskrivits som en demokratisk plusfaktor. Samti- digt har dock de verkligt aktiva varit ganska få. Det sammantaget höga medlemsantalet kan alltså inte på ett självklart sätt tas till intäkt kap07.fm 143 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG till att organisationsväsendet berikar demokratin. En avgörande fråga är naturligtvis varför man väljer att engagera sig. Sociologisk forsk- ning har visat att den positiva bild av svenskarnas engagemang som målas upp i olika sammanhang kan ifrågasättas (1990). En etablerad bild, som i hög grad kan sägas vara officiellt sanktionerad,2 är att svenskarna är ett folk som vill ta eget ansvar för olika verksam- heter i närsamhället, som vill uppleva gemenskap, söka kunskap och bilda opinion för olika idéer. Dock kan mer krassa och konkreta orsaker till medlemskap tän- kas. Sålunda har fler människor blivit tvingade att bli medlemmar i föreningar; det gäller exempelvis dem som bor i bostadsrättslägenhe- ter och automatiskt tvingas bli medlemmar i en samfällighet, men det gäller också sådana fall där medlemskapet är nödvändigt för att kunna komma i åtnjutande av en idrottsanläggning eller för att få rabatter av olika slag. Ytterligare ett skäl är att man vill få tillgång till informa- tion. Alla dessa skäl kan tala för ett medlemskap, men inte nödvän- digtvis för ett djupare engagemang. Då det kunnat beläggas att den ökande andelen föreningsmedlemskap har ägt rum i just föreningar av detta slag – idrottsrörelsen har vuxit kraftigt i motsats till exem- pelvis de idébaserade folkrörelserna (1990) – kan det ifrå- gasättas om det rika föreningslivet i verkligen innebär ett till- skott för demokratin. Om man inte, som , menar att det soci- ala kapitalet kan skapas i stort sett inom alla typer av organisationer. knakar i fogarna? I en undersökning framgår också att bilden förändrats till det sämre . Andelen medlemskap har minskat: 1987 var den genomsnittlige svensken medlem i 3,21 föreningar, 1997 var motsvarande siffra 3,05. Nedgången är tydlig men knappast drama- tisk. Den andel som står utanför föreningslivet är oförändrad, ned- gången beror på att gruppen med många medlemskap minskar; de verkliga föreningsentusiasterna blir alltså färre. Vad som är värt att framhålla är dock att också antalet aktiva föreningsmedlemskap minskar: 1987 var varje svensk i genomsnitt aktiv i 1,13 förening, hade denna siffra sjunkit till 0,89 (m.fl. 1998, s. 63 ff.). Utvecklingen gav upphov till en dyster reflektion: Utvecklingen när det gäller föreningsengagemang överensstämmer med stagnationen och nedgången i politiskt deltagande, särskilt aktiviteter inom de politiska partierna. Den lilla grupp som bär upp organisationsli- vet har blivit ännu mindre. Nedgången aktualiserar frågan var den nedre kap07.fm 144 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG gränsen går för det folkrörelseideal som bygger på att många medbor- gare frivilligt engagerar sig i organiserad samverkan. Föreningssverige börjar knaka i fogarna (m.fl. 1998, s. 68). SNS-statsvetarna är som framgår bekymrade. Det sociala kapitalet sägs erodera, vilket leder till negativa konsekvenser för samhället i dess helhet. Om utvecklingen fortgår i samma riktning som den gjort det reduceras demokratins beslutsprocess till iso- lerad och kortsiktig intressekamp. Men lobbyism kan inte ersätta dialog (m.fl. 1998, s. 69). Vad man i detta sammanhang gör – det gäller såväl som SNS-statsvetarna – är att man helt enkelt postulerar att engagemang i föreningslivet genererar vissa demokratiska värden (förtroende, inflytande, tolerans, solidaritet, förmåga att samarbeta och kommu- nicera etc). Men man kan självfallet inte bara ta för givet att så är fal- let. Det är rimligen en empirisk fråga som måste prövas från fall till fall huruvida föreningsengagemang resulterar i en demokratisk med- borgaranda. En kvalitativ åtskillnad bör till att börja med göras mel- lan olika föreningstyper. Ett engagemang i en nazistisk organisation eller i en kriminellt orienterad motorcykelklubb leder naturligtvis till att man som medlem upplever gemenskap och kommer i åtnjutande av någon form av social interaktion, och att man möjligen också lär sig att kommunicera och samarbeta. Men därmed befrämjar natur- ligtvis inte engagemanget demokratin. Detta är knappast kontroversiellt. Därmed är det följaktligen inte självklart att medborgarna, genom att deltaga aktivt i demokratiskt uppbyggda organisationer, utvecklar den typen av medborgaranda som förutsätts vara till gagn för demokratin. I detta kapitel riktas uppmärksamheten mot vad det är som ger upphov till en sådan anda och hur den tar sig uttryck i olika samman- hang. Genom att analysera 19 djupintervjuer med individer som samtliga är aktivt engagerade i partipolitiskt neutrala men politiskt orienterade eller relevanta organisationer är ambitionen att blottlägga de mekanismer som är av betydelse i sammanhanget. Genom att kart- lägga motiv, arbetsformer och attityder hos dessa individer är det för- hoppningsvis möjligt att på ett mer kvalitativt plan beskriva några ytterligare arketyper av demokratins trotjänare, i dessa fall verk- samma utanför partiväsendet. Urvalsprincipen är den om kritiska test: genom att studera sådana fall av en företeelse där man kan förvänta sig vissa givna kvaliteter kan man, i den mån man inte finner dessa förväntade kvaliteter, starkt ifrågasätta den teoretiska förförståelse som funnits. Med andra ord: kap07.fm 145 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG om inte ens dessa individer, vars engagemang i varierande utsträck- ning äger rum inom organisationer som har uttalat politiska syften, uppvisar de demokratiska egenskaper som man inom forskningen förväntar sig skall uppkomma när medborgarna frivilligt deltar i för- eningslivet, är det knappast troligt att dessa egenskaper finns i någon annan föreningsverksamhet heller. Vidare: genom att utsätta dessa fall av den förväntade företeelsen för en ingående granskning är det förhoppningsvis möjligt att – givet att man nu verkligen finner prov på denna företeelse – säga något betydelsefullt om vilken typ av med- borgare som demokratin är i behov av. En grov indelning av de organisationstyper som de 19 individerna är verksamma inom leder fram till tre huvudtyper: traditionella folk- rörelser, lokala aktionsgrupper och sociala proteströrelser. De traditionella folkrörelsernas roll i det svenska styrelsekicket är väl dokumenterad. När man tidigare talat om organisations-Sverige och den svenska folkrörelsekulturen är det just de gamla folkrörel- serna som åsyftats. Det är de många människornas engagemang i dessa som betraktas som en stor demokratisk tillgång på det sätt som ovan beskrivits. Två kvinnor, , företräder de båda tradi- folkrörelser som finns representerade i urvalet – Röda Korset och . Motivet för engagemanget är i båda fallen att hjälpa andra. I det förra fallet (Röda Korset) väljer intervjupersonen att citera ur Röda Korsets stadgar när hon ombeds förklara varför hon är aktiv i organisationen: Att hjälpa och förhindra mänskligt lidande , hjälpa utsatta människor oavsett vilka de är . Och när den yngre av de båda, som representerar , får frågan vilket motiv hon har för sitt engagemang svarar hon: – Jag vill förändra världen! Jag tror att det jag gör spelar roll, även om jag kanske inte får uppleva en förändrad värld under min livstid beträffande de här frågorna. Men jag är ändå övertygad om att de timmar jag lägger ner på det här spelar roll [] Jag är övertygad om att det blir bättre om det sups och knarkas mindre [] Det är för många barn som får stryka på foten på grund av att föräldrarna super, det är för många som omkom- mer i trafiken på grund av alkoholpåverkan, det är för många som blir missbrukare (nr 31). kap07.fm 146 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG Dessa intervjupersoner känner alltså en ytterst stark motivation i sitt engagemang att hjälpa andra människor. De har båda framträdande positioner i sina organisationer och arbetar hårt – på ideell basis. De delar vidare grundinställningen att man som medborgare har en moralisk skyldighet att engagera sig för andra människor. Det är vår skyldighet att engagera oss , svarar en äldre kvinna som varit aktiv i Röda Korset. Men många är lata, anser hon. Avsaknaden av engagemang är skrämmande, menar hon. På frågan om det är vik- tigt att människor engagerar sig i samhällsfrågor svarar hon: – Ja, det är klart. Vart skulle det ta vägen om människor intre brydde sig om samhällsfrågorna? Visst skall man engagera sig, men detta håller på att förändras. Inte bara själva engagemanget utan också attityden att vad grannen gör skiter jag i. Så var det inte . (Intervjupersonen berättar om två händelser som hon själv bevittnat och som illustrerar denna förändrade samhällsmoral.) De här två händelserna fick mig att tänka: hur fostrar vi våra barn egentligen? Man får ju ingen respekt för det som inte är ens eget. Det är ju där vi är . Och det här handlar om att engagera sig. Ser jag någon som klottrar eller gör något och jag då bara går förbi tar jag inget samhällsansvar. Sedan finns det situationer då det är våld med i bilden och man inte törs (nr 27). Orsakerna till den bristande medborgarandan står således att finna i människors lathet och i ett allmänt moraliskt förfall. Intervjuperso- nen ser roten till denna dystra utveckling i ett minskat samhällsenga- gemang. En avgörande omständighet är att den fostran som medbor- garna tidigare fått inom ramen för ideellt folkrörelsearbete anses ha försvunnit. Människor intresserar sig i allt högre grad enbart för den egna livssituationen; man struntar i andra. Solidariteten vittrar där- med sönder i samhället. Detta försvagar demokratin, anser hon. Ett liknande synsätt finns hos den yngre kvinnan. Hon är är engagerad i . Redan som 14-åring blev hon medlem i . Det var ett ställningstagande, berättar hon, som föll sig naturligt eftersom hon hade behov av att få enga- gera sig på ett sätt som var till nytta för andra och hon blev övertygad om att samhället skulle bli betydligt bättre om droganvändningen minskade. Så här svarar hon på frågan om det är viktigt att människor engagerar sig i samhällsfrågor: – Ja, jag tror nästan det är meningen med livet. Så länge vi kommer att leva tillsammans med andra människor så måste det nog finnas gemen- samma regelverk, normer, värderingar osv. Och måste vi alla vara del- aktiga. Men engagemang är väldigt relativt. Det kan utövas på en högre eller lägre nivå i samhället. Men alla bör verka efter sin förmåga (nr 31). kap07.fm 147 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG Problemet är emellertid att i vissa grupper så har man ingen relation till makten . Alltför många känner utanförskap, vilket är förödande. Detta utanförskap gäller dock inte henne själv. Hon har ett starkt politiskt självförtroende, beskriver sig själv som driftig, politiskt intresserad och kunnig. Hon har varit inne på tanken att engagera sig i ett politiskt parti, men upplever partierna som alltför stängda. – Men jag känner också att mitt liv inte räcker till. Jag känner ibland att jag inte hinner jobba, för att jag skulle vilja jobba mer ideellt. När man tittar i sin kalender och ser att man jobbat ideellt och 40 tim- mar på jobbet, då inser man att det inte är så konstigt att man är trött. Jag hinner inte sova, äta osv. Jag känner ett enormt engagemang i hjärtat. Alltså jag skulle kunna jobba hur mycket som helst med de här frågorna. Det är möjligheterna som knäcker mig (nr 31). Detta starka engagemang finns hos fler i urvalet. De intervjupersoner som står i fokus i detta kapitel har det gemensamt att de är idealister som verkligen brinner för det ändamål som deras engagemang kretsar kring. Genomgående lyfts också en annan drivkraft fram som en vik- tig förutsättning för detta intensiva engagemang: den sociala gemen- skapen i organisationen. Detta uttrycks på följande sätt av den citerade eldsjälen: – En väldigt viktig faktor för mitt engagemang är att det är en trivsam social miljö. Och att man gemensamt tar ansvar för att det är en social miljö som är öppen, något jag tror många föreningar, oavsett organisa- tion, är dåliga på. Man blir väldigt lätt ett slutet socialt sammanhang (nr 31). Formen för engagemanget är i båda dessa fall kopplad till verksam- hetsformer av ytterst traditionellt slag. Hederligt folkrörelsearbete är en term som återkommer hos den yngre kvinnan. Även i samband med att hon beskriver vad som annars brukar kallas för lobbyism: vi försöker knyta kontakter i partier, vara där och hålla föredrag, skicka information och så. Ja lite lobbying, eller rättare sagt hederligt folkrörelsearbete . Termen folkrörelse förekommer också hos den andra kvinnan. I båda organisationerna bedrivs verksamhe- ten efter traditionella riktlinjer, något som den yngre av de båda intervjupersonerna upplever som delvis problematiskt. Hon skulle gärna se en förnyelse, inte minst för att organisationen i ökad utsträckning skall attrahera yngre människor. – Den här organisationen och dess struktur kan man om man varit med ett tag som jag. Men det är ju däremot helt absurda strukturer att förstå kap07.fm 148 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG och komma underfund med om man som t.ex. 30-åring kommer och vill engagera sig. Det skulle då nästan behövas en kurs bara för att lära sig det. Det är just det här jag vill försöka motverka (nr 31). Såväl Rödas Korset som är idérörelser: det är attityder, normer och värderingar hos medlemmarna som ligger till grund för engagemanget (1986). riktas uppmärksamheten mot en helt annan kategori av organisationer: de lokala aktionsgrupperna där det snarare är medlemmarnas (gemensamma) intressen som motive- rar engagemanget. Alltfler av de politiskt intresserade medborgarna engagerar sig i lokala aktionsgrupper av olika slag. Sammanlagt 70 000 medborgare beräknas vara aktiva inom ramen för ca 3 700 lokala utvecklingsgrupper, byalag, intresseföreningar, sockengrupper, framtidsgrupper etc. Detta engagemang anses ha bidragit till att för- nya den lokala demokratin i flera avseenden. Det har sålunda hävdats, att kommunsammanläggningarna skapade ett tomrum som i sin tur öppnade för en revitalisering av den lokala demokratin. Kulturgeo- grafen skriver i en annan rapport till Demokratiutred- ningen: Det politiska systemet lade ner sig självt. På landsbygden och i mindre tätorder skapades ett demokratiskt underskott, ett tomrum, utan att det fylldes med något annat [] Tomrum är till för att fyllas [] Också det demokratiska tomrummet kommer att fyllas. Genom en successiv för- ändring av kommunens administrativa område till allt större enheter har ett demokratiskt underskott uppstått (1999, s. 414 f.). Ett nyckelord bakom detta engagemang är som vi skall se identitet. Detta resultat anknyter till slutsats: de som har makt i det lokala territoriet saknar identitet i detta, menar hon, och har de medborgare som känner identitet inte någon makt. Intervjupersonernas resonemang verifierar denna iakttagelse. Endast i det lokala territoriet, där det finns möjlighet till överblick och där det föreligger en närhet i olika avseenden – till besluten och mellan människorna – är identitet möjlig, menar de. Demokratin måste därför i huvudsak vara baserad på ett lokalt perspektiv. Ett annat nyckelord är misstro mot traditionella och etablerade kanaler, inte minst partier. Misstron är inte lika påtaglig hos alla, men den finns, i en eller annan form. Partiengagemang lockar inte (med något kap07.fm 149 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG enstaka undantag). Från partiernas sida upplevs dock inte dessa akti- viteter som ett hot. Som vi sett i föregående kapitel tycks partiföre- trädarna snarare vara benägna att betrakta byalagen som en komplet- terande kanal för folkviljans förverkligande. Men återigen är det i en ytterst begränsad utsträckning man tänker sig att denna komplette- ring sker. Det är partierna som – enligt de partiaktiva – skall vara demokratins huvudrollsinnehavare. När vi i det här sammanhanget använder begreppet lokala aktions- grupper avses alltså såväl byalag som intresseföreningar verksamma i det lokala territoriet vars syfte det är att tillvarata en viss grupps intressen med avseende på exempelvis kön eller etnicitet. Spännvid- den blir därför ganska betydande när det gäller typ av organisation. Sammanlagt nio intervjupersoner representerar sådana lokala aktionsgrupper. Fyra intervjupersoner är verksamma i by- och stadsdelsföreningar vars syfte det är att rent allmänt värna det lokala territoriet: Sörmjöle byutveckling (nr 28), Arbetssugen (nr 29; föreningen organiserar tre stora byar och ett antal småbyar), Bevara (nr 33) och (nr 34). Gemensamt för dessa intervjuper- soner är en kritisk syn på centralplanering och centralistiska lös- ningar, idealet är den lokala självstyrelsemodell som prövas på prov i . Endast en omfattande decentralisering kan leda till att medborgarna blir mer motiverade att delta i politiken, menar man. Och ett sådant deltagande anses av demokratimässiga skäl vara helt nödvändigt: – Man skulle sträva efter att lägga ut så mycket som möjligt av besluten [...] Rikspolitiken behövs ju för vissa stora övergripande frågor helt klart. Men de lokala frågorna, de lokala besluten, de borde kunna delege- ras ut mycket, mycket mer. skulle på något sätt kunna ta över ansvaret för en hel del saker. Då skulle man få ett mycket bättre engagemang. [] För mig är demokrati där besluten fattas på väldigt lokal nivå så långt det är möjligt. De som berörs av besluten skall själva vara med och besluta. (I): Tycker Du att man är en sämre medborgare om man inte engagerar sig? Sämre är ett elakt uttryck, men man är faktiskt skyldig att engagera sig. Men man måste inte vara en dålig medborgare om man inte engage- rar sig. En del är blyga och törs inte. Det får man acceptera. Men de som är direkt lata, dem tycker jag lite sämre om (nr 28). kap07.fm 150 Friday, , 1999 8:00 AM 7 ALTERNATIVT POLITISKT ENGAGEMANG Det är ingen tvekan om att dessa eldsjälar har svårt att respektera oengagerade människor. Få uttrycker emellertid detta lika rakt som föregående intervjuperson. Frågan kan sägas inbjuda till ett avstånds- tagande svar – att direkt säga att oengagerade människor är sämre medborgare har en elitistisk och möjligen anti-demokratisk implika- tion. Även om man nu anser detta gäller det att svara politiskt kor- rekt. Nej, jag tycker inte att man är sämre, men då har man inte rätten att klaga heller , säger en intervjuperson (nr 34). Det finns två förhållningssätt man som medborgare kan ha till samhället, menar en annan (nr 33). Det ena är att roffa åt sig så mycket som möjligt och sedan leva gott, helt isolerad från andra . Det andra är att man tillsam- mans med andra försöker göra någonting, så man kan få en trygg, trevlig och bra tillvaro. Det enda sättet att göra detta är att engagera sig . Vad vi ser prov på här är en dubbelriktad vi-och-dom-känsla hos en del engagerade individer: å ena sidan en misstro mot politiker och maktetablissemang, å andra sidan ett uppenbart men i regel kamou- flerat förakt för den enligt deras mening alltför utbredda apatin inför samhällsfrågor. I båda fallen handlar det om ett vi-och-dom-per- spektiv, där vi representerar det goda. Det gäller de båda folkrörel- seaktivister vi inledningsvis stiftade bekantskap med, det gäller dessa lokalaktivister och det gäller – som vi snart skall se – de som engage- rat sig inom ramen för olika proteströrelser. Att det på ett tydligt sätt finns ett vi och ett dom gör att förutsättningarna för identifika- tion är goda. Engagemanget erbjuder därmed någonting socialt meningsskapande. Tydligast är misstron mot de passiva och oengage- rade.