sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — 53 Hon uppgav sig inte ha noterat några sirener eller annan speciell verksamhet i kvarteret, förutom de två männen. 52Tidpunkten borde rimligen vara 23.15. 53Jfr föregående not. I uppslaget finns vidare en utskrift ingiven av journalisten , från radioprogrammet , och ett tidningsklipp med en artikel av . I Parlamentariska kommissionens promemoria sägs: I utredningsmaterialet finns såvitt gäller kvinnan bara hennes anmälan och de uppgifter som hon lämnade ungefär då hon hos polisen efterhörde vad som skett med hennes anmälan. Polisens utredare har för sedan funnit att två polispatruller mordnatten omkring beordrades till för ett ingripande i en lägenhet. Polismännen hördes efter mordet men upplyste då inte om ingripandet. Nya förhör har att hållits med polismännen i de två patrullerna. Förutom förhöret med , som hölls kort efter det att denna promemoria skrevs, har enligt dokumentationen hos PU inga ytterligare åtgärder vidtagits. Det finns heller ingen dokumentation avseende de polispatruller som enligt vad som uppges i promemorian skulle ha varit identifierade eller beträffande de förhör som skulle ha hållits. Dessa uppslag har alltså inte kommit fram vid de genomgångar av PU- materialet vi gjort via PU:s register eller vid genomgång av de s.k. polispärmarna. Deras förekomst visar att det inte med full säkerhet kan hävdas att alla ärenden med polisspårsanknytning i vid mening genomgåtts om inte hela utredningsmaterialet genomsökts manuellt. Det är värt att notera att de är mindre väl utredda än genomsnittet av de ärenden som kommit fram vid den normala sökningen efter polisärenden. Det första ärendet är till synes helt outrett. Det finns i och för sig många sämre uppslag som utretts. Men substansen i denna uppgift – inkommen , framkallad av en uppgift i media och svår att kontrollera – är inte sådan att underlåtenheten framstår som någon direkt brist. Allvarligare är att PU inte levt upp till den föresats som Parlamentariska kommissionen noterat, dvs. att uppslaget skulle utredas så snart tid gavs. Inte heller i det andra ärendet finns några dokumenterade utred- ningsåtgärder. Spaningsuppslaget är som anmärkts i redogörelsen del- vis obegripligt. Det ter sig därför oanvändbart utan ett nytt, klargörande samtal med uppgiftslämnaren. Det sannolika synes vara att mottagaren bedömt tipset som värdelöst. Anteckningen att uppgiftslämnaren – som just uppgett att hon sett en nedsläckt polisbil under Svampen och en piketbuss uppställd vid före mordet (om det nu var då) – inte sett något speciellt under sin promenad ter sig gåtfull, men skall kanske förstås som en tolkning snarare än ett återgivande. Inte heller här har PU emellertid levt upp till de föresatser man haft, enligt vad som uppgavs i Parlamentariska kommissionens promemoria. Det tredje ärendet, polisbilen på , har tilldragit sig massmedialt intresse och utredarna har i uppslaget särskilt noterat att uppgiftslämnaren haft en legitimation från . Det är det bäst utredda uppslaget av de tre, utan att för den skull vara lika väl utrett som polisärendena i övrigt. Liksom när det gäller iakttagelser av en eventuell polisbil på (se nedan) saknas en dokumenterad koppling till den utredning av polisfordons rörelser som gjorts i utredningen. Skälet till att detta uppslag inte är noterat som ett polisärende kan vara att det i första hand kan tolkas som rörande de mystiska män hon sett. Parlamentariska kommissionen har dock för sin del noterat det som ett polisspår. Uppgifterna i dess promemoria att polismännen identifierats, hörts och hörts på nytt bekräftas alltså inte i uppslaget. Fotograf som hört meddelande över polisradion Fotografen har uppgivit, att han mordkvällen avlyss- nade följande kommunikation på sin polisradio: –Hallå där uppe hur är det? –Det är för jävligt kallt. –Statsministern mördad. Han hörde inget anrop eller avslut av typen klart slut. Det ursprungliga tipset från mottogs enligt spaningsupp- slaget per telefon . Han lämnade då de uppgifter som återgivits ovan, men tillfogade kringinformation angående radion, sina förehavanden före och efter iakttagelsen m.m. Förhörsledaren har sedan tillagt följande anteckning: Sedan undertecknad 870514 hörde har jag vid ett flertal tillfällen sökt honom för att få klarhet i hur hans radio och kristaller fungerade. har inte hört av sig, och jag tar detta som en intäkt på att han aldrig har avhört det samtal som han har relaterat i förhöret. Det verkar egendomligt att en person som arbetar på en tidning inte sätter sig i förbin- delse dels med sin tidning och dels med polis. Det dröjer innan han underrättar polis. I uppslaget följer härefter ett brev från till . är daterat och uppenbarligen avsänt i anledning av uppgifter lämnat i ett program om polisspåret i TV. (sade i programmet att uppmanats att förete sin radio, men att denne hade vägrat göra detta.) uppgav i brevet bl.a. att han lämnat sitt tips dagen efter mordet, att han vid förhöret 1987 upplyst om att bilen med radion befann sig utanför på gatan om polisen ville se den och att ingen någonsin kontaktat honom efter detta enda förhör. hördes därefter utförligt . Radion överlämnades för teknisk undersökning i samband med förhöret. Sådan undersökning har också utförts och det finns ett protokoll intaget i uppslaget. Resultatet är svårtolkat, men har av PU uppfattats så att det i och för sig är möjligt att kunnat avlyssna polisradion via den utrustning han hade. Den sista handlingen i uppslaget utgörs av kvittens på att han återfått utrustningen. Det är oklart hur ursprungstipset hanterats, möjligen har det blivit liggande i den inledande röran och nedtecknats efter det att tog kontakt. Det framgår inte på vilket sätt utredningsmannen sökte kontakt med efter förhöret 1987 eller hur han närmare kommit fram till sin slutsats om att hittat på uppgiften om radiokommu- nikationen. Anteckningen präglas av en misstro mot uppgiftslämnaren, en misstro som inte verkar ha varit uppenbart välgrundad. uppgift till TV om att vägrat visa sin radio synes ha varit förhastad. Det följande förhöret skapar ingen klarhet. Uppgiften har sammanfattningsvis först inte utretts alls, för att slutligen, efter mordet, göras till föremål för den utredning som då ännu var möjlig, utan att någon klarhet kunnat nås. 4.3.4Uppslag som eventuellt kan förknippas med poliser eller polisen i allmänhet Dagarna efter mordet inkom ett tips från en kvinna, , som gjort iakttagelser på och kring , alltså ungefär vid den tid då makarna lämnade bostaden för att bege sig till biografen . uppgav sig ha iakttagit två personer – en på tunnelbaneperrongen och en i en närliggande gränd – som talat i walkie-talkies. I massmedia har det ibland sagts att hennes iakttagelser inte utretts tillräckligt eller att de avfärdats på ett osakligt sätt. lämnade sina uppgifter till polisen , då det upprättades ett spaningsuppslag. hördes hon per telefon. sammanträffade hon med två polismän på platsen för hennes iakttagelser. I protokollet från det förhör som då hölls finns även uppgifter om vad som uppgetts av en kriminalinspektör vid polisdistrikt och polismännens kommentarer angående vittnets trovärdighet. Därefter finns inget dokumenterat förrän , dvs. efter den friande domen mot . Det hölls då ett kompletterande förhör med samt ett kontrollförhör med , Hotell . hölls ett nytt förhör med och även ett förhör med hotellreceptionisten . hölls förhör med polismannen , som tjänstgjorde civilt i det aktuella området på mordkvällen. Drygt , , förhördes igen. Det gällde det tidigare förhöret och var påkallat av en JO- anmälan från journalisten . I uppslaget finns även skrivelser från (inklusive utskrift från samtal denne haft med ). uppgifter är relativt detaljerade. Enligt protokollet från förhöret berättade hon följande. Hon hade arbetat på , där hon jobbade med försäljning, till ungefär . Hon tog tunnelbanan från mot . Hon minns tidpunkten eftersom hon tittade på klockan. Tåget anlände till 20.32-34. På perrongen såg hon en man, som hade proppar i öronen och ett spröt som stack upp ur rocken. Hon passerade mannen och när hon kommit från honom hörde hon ett brus. När hon då vände sig om såg hon hur han vänd mot pratade i en lur med vita knappar på. Hon gick sedan nedför trapporna och ut genom spärren. Hon skulle upp till , till hotell , där hon arbetade extra och hade inne- stående lön att hämta ut. Där iakttog hon en man som ställde sig i en dörr intill en affär och sysselsatte sig med en lur av något slag. I ett tidigare förhör sade hon att mannen talade i en walkie-talkie, men att hon inte hörde vad han sa. – Hon beskrev utförligt hur och var männen stått och hur de uppträtt. På originaluppslaget har antecknats Männen är kollegor från (var enligt uppgift beteckningen för den s.k. eko-roteln). En mot- svarande anteckning finns på förhöret från . tycks PU ha varit inne på att iakttagit spanare som haft i uppdrag att övervaka skinheads, därav förhöret med 1990. synes det dock stå klart att PU inte lyckats identifiera de personer säger sig ha sett. Polismännen som talade med kände sig tveksamma om tillförlitligheten i uppgifterna och antecknade. Vi har mycket svårt att avgöra sannolikheten i det har berättat. De tog kontakt med den polisman i som först vänt sig till. Denne uppgav att han kände vittnet . Hon hade haft en del psykiska problem, men han trodde att hon upplevt det hon vittnade om, det var därför han vidarebefordrat hennes uppgifter. Dokumentationen av utredningen av iakttagelser bär spår av den förvirring som rådde den efter mordet. Uppgifterna i de olika förhören går inte helt ihop, men det kan lika gärna bero på den som förhört och nedtecknat uppgifterna som på / vallningen med innebar dock i alla händel- ser att hennes uppgifter togs in i utredningen och bedömdes på ett jämförelsevis tidigt stadium. För iakttagelsernas riktighet talar just att de redovisats på ett så tidigt stadium, liksom att de är detaljerade och tämligen rediga. Mot dem talar att de inte stöds av några andra uppgifter, liksom att det finns utrymme för allmän osäkerhet om deras tillförlitlighet. Om iakttagelserna är riktiga är de gåtfulla. Det framstår som en brist i utredningen att det inte kunnat klarläggas vad sett eller om hon på något sätt misstagit sig. Bristen är hänförlig till den efter mordet; möjligheten att utreda iakttagelser av detta slag avtar hastigt. Anteckningarna på de första förhören tyder på att man tog något för lätt på hennes iakttagelser. föreligger knappast några möjligheter att genom ytterligare utredning bringa klarhet kring uppslaget i . Några slutsatser av relevans för bedömandet av polis- spåret kan man dock inte dra av detta. De rapporterade iakttagelserna gäller ju inte heller uttryckligen poliser. Uppslaget ger i övrigt en god illustration till de bedömnings- svårigheter som granskaren står inför. Ser man enbart till dokumenta- tionen och på denna gjorda anteckningar framstår utredningen som ofullständig och rentav förvirrad. måste vi som granskare ha förståelse för att de som arbetade med ärendet var resultatinriktade. Fick de klart för sig att ett tips inte såg ut att leda någon vart, kunde det antagligen läggas åt sidan utan att utredarna brydde sig om att inför eftervärlden förklara varför. Behovet av dokumentation växer med insikten om att utredningen kan bli lång. Som granskare står vi inför risken att kritisera utredare som kanske gjort helt riktiga bedömningar eller att släppa förbi vad som från vår utgångspunkt lika gärna kan vara grava förbiseenden. Med dekorimamannen avses en person som strax före mordet skall ha befunnit sig i det gathörn där mordet begicks, dvs. där den butik som då hette Dekorima var belägen. Mannen skall vid tillfället ha kommunicerat med någon via en walkie-talkie och burit vapen. Dekorimamannen kallas även den finske kroppsbyggaren på grund av att uppslagets upphovsman identifierat personen som en finländare vilken hon iakttagit på ett s.k. gym. Upphovsmän är en svensk kvinna och hennes . Kvinnorna har finskt ursprung och har därför ibland kallats de finska flickorna. Utredningen om dekorimamannen är mycket omfattande. Den sattes igång efter det att uppgifterna kommit in senhösten 1992 och synes ha bedrivits med intensitet , då ett stort antal förhör hölls. Den fortsatte i avstannande takt . Det sista deluppslaget upptogs vid vår granskning av ett beslut av chefsåklagaren , där en anmälan från journalisten , angående avsiktligt och aktivt sabotage av utredningen av den s.k. Dekorimamannen, avskrivs.54 Tipset hade följande bakgrund. Journalisten vände sig till PU med uppgiften att han hade en källa som träffat en kvinna på en Finlandsbåt. Kvinnan hade berättat att hon mordkvällen tillsammans med en varit på bio och sedan gått norrut. Väninnan hade frågat en man, som stod i hörnet , vad klockan var. Mannen hade inte velat svara. Medan väninnan försökte få ett svar talade mannen i en walkie-talkie och sa att han var igenkänd samt fick svaret att han skulle fortsätta ändå. Kvinnorna gick från platsen. Väninnan berättade att hon kände igen mannen, som hon tilltalat på finska, och att hon sett att han höll ett vapen under sin jacka. hörde de ett skott. 54I åklagarens beslut heter det bl.a.: Jag har inhämtat information från Palme- gruppen och tagit del av handlingar i berörda hänseenden. Härav framgår att samtliga i ärendet kända aktuella personer hörts. Förhören har hållits i anslut- ning till de uppgifter som fortlöpande inkommit och som härigenom kontrolle- rats. hem utan att ge sig tillkänna. Dagen därefter fick de veta att statsministern hade skjutits. hade själv kontakt med kvinnan, som hette . Hennes , som tilltalat och känt igen dekorimamannen, hette . hördes upprepade gånger ingående. Berättel- serna har en gemensam kärna men innehåller motsägelser, bl.a. hade kvinnorna olika uppfattning om vilken film de skulle ha sett, då de tidigare varit på bio. De har varit ovilliga till att medverka vid rekon- struktioner av händelseförloppet och konfrontationsförhör. Ankis uppgifter om dekorimamannen var mycket detaljerade. De innefattade signalement, familjeförhållanden och att han frekventerade ett namngivet s.k. gym i en ort norr om samt hur han där betett sig. Han skulle vidare ha ett finskt namn, där såväl för- som efternamn var korta. Med ledning av dessa uppgifter efterforskades mannen ingående. Ett stort antal personer med anknytning till gymet hördes, utan att PU därvid lyckades få fram något om mannens identi- tet. Ursprungsuppgifterna innehåller ingen information om att poliser skulle ha förekommit i sammanhanget. Den misstanken har framförts under resans gång, men står närmast i strid med vad de finska flickorna berättat i förhören. har via egna hypoteser ifrågasatt om inte mannen kunde vara identisk med en , som var polisman. PU har också brutit ut den del av utredningen om dekorimamannen som gäller , och fogat den till polisärendena. hördes sedermera angående sina hypoteser om . Han hade via en bekant fått höra om en polisman med anknytning till baseballigan som hade två korta finska namn, nämligen . Han beställde därför fram ett passfoto av och besökte vid några tillfället gymet för att undersöka om någon där kände igen . Han gick runt på gymet och visade fotot, varvid han presenterade en påhittad historia om sitt ärende. Det fanns bl.a. en person som sade sig känna igen . Denne person hade då hördes redan förhörts en gång. Det framgår av det förhöret att vederbörande måste ha misstagit sig, bl.a. uppgav han att mannen på fotot var finländare och inte talade bra svenska, något som inte uppgetts stämma beträffande . Även själv hördes. Han var född i av föräldrar härstammande från . Han talade inte finska, även om han via estniskan kunde göra sig förstådd med finländare. Han tjänstgjorde vid tiden för mordet i piketgruppen. Uppgifter från hans hustru, som hördes, gav honom alibi för mordkvällen. Beträffande uppslagets bakgrund i övrigt framgår följande. lyckades PU få till stånd ett förhör med den man som förmedlat kontakten mellan och . deltog i förhöret som förhörsvittne och ställde själv frågor. Mannen hade kommit i kontakt med på en Finlandsbåt. De sågs åter , då berättade om sina upplevelser på mordkvällen. Mannen kom sedan att vidarebefordra uppgifterna till , som han kände . De ursprungliga uppgifterna kom således via . (I uppslaget framgår att , som var den som talade med dekorimamannen, klandrade för att denna fört uppgifterna vidare.) Uppslaget är på flera sätt svårgripbart. Uppgifterna har kommit in sent, efter mordet, 1992. De var redan då svåra att kontrollera. Utrymmet för minnesfel är betydande. Möjligheten att kvinnorna misstar sig beträffande tidpunkten (datum) för sin iakttagelse kan inte uteslutas. Det finns dock knappast skäl att anta annat än att en händelse som gett upphov till tipset ägt rum, men dess koppling till mordet kan vara en efterkonstruktion eller ett misstag. Det finns såvitt vi kunnat se ingen annan utredning beträffande mordkvällen som stöder uppgifterna. Det förhållandet att uppgifterna, trots deras uppenbara betydelse för mordutredningen, rapporterats in så sent sänker deras trovärdighet. Det är därvid också svårt att se varför kvinnorna inte velat anmäla sina iakt- tagelser själva. Deras ovilja att delta i rekonstruktioner m.m. påverkar också trovärdigheten. Dekorimamannen själv, dvs. mannen på gymet, synes särskilt undflyende. PU har av förhörsdokumentationen att döma gjort stora an- strängningar för att identifiera vederbörande med ledning av de uppgifter kvinnorna lämnade, utan framgång. Det bör understrykas att detta uppslag alltså inte kan betraktas som något egentligt polisspår. Kvinnorna själva har aldrig påstått att dekori- mamannen skulle ha varit polis. Detta är i stället journalisten hypotes, en hypotes som inte gått att få bekräftad. Den i uppslaget förekommande polismannen har såvitt kan bedömas inget med dekorimamannen eller de finska flickorna att göra. I massmedia har förekommit uppgifter om en kvinna, ibland kallad vittnet , som från sin bostad sett en polisbil i närheten av mord- platsen för mordet. I bilen fanns en polisman, som talade Samtalet avslutades abrupt och bilen begav sig hastigt från platsen. Uppgifterna härrör från , som bodde på i . Det finns ett omfattande uppslag rörande uppgifterna från . Av handlingarna att döma har utredningen pågått 1987. De uppgifter lämnade innefattar följande. På mordkvällen befann hon sig i sin bostad. Hon och hennes man hade haft en middagsgäst, som lämnade lägenheten . därefter hörde hon ljud från en kommunikationsradio på gatan. Hon tittade ut och såg en vit polisbil uppställd på gatan utanför. I bilen satt en ensam polisman, iklädd overall. Han talade i en kommunikations- radio. Bilens bakre del var avdelad. Där förvarades apparater och tung utrustning. I bilen fanns fyra tydliga siffror, 0502, 0520 eller 0522. Bilen for från platsen i riktning Tunnelgatan-Norra Ban- torget. – I en anteckning från ett telefonsamtal uppges bl.a. att trodde att hon hade iakttagit bilen ungefär , att personen i bilen hade suttit med dörren öppen och att bilen var en . Ungefär , , besökte , enligt vad som framgår av en tjänsteanteckning, polisen för att efterhöra vad som hänt med hennes tips. Av anteckningen framgår att det nummer som nämnts troligen var anbringat på den inre backspegelns baksida (vid framrutan). Kort senare hölls ett ingående förhör med . , , gjordes ett utförligt redovisat rekonstruk- tionsförhör, där från sitt lägenhetsfönster fick se olika typer av polisbilar, som kördes fram till ungefär den plats där den från mordkvällen iakttagna bilen skulle ha befunnit sig. Middagsgästen, , hördes första gången per telefon , dvs. i anslutning till att uppgifter första gången kom in till polisen. Förhöret är fragmentariskt återgivet och relaterat på fem rader. Det kan inte utläsas om det är polisen som kontaktat eller tvärtom. I sak framgår att trodde att han hade lämnat lägenheten 23.45 (dvs efter mordet och senare än vad hade trott). Han gick kyrkogata-Sveavägen- Tegnérgatan-Döbelnsgatan till , som låg på . (Han kom med andra ord ned till snett emot mord- platsen, gick sedan i riktning från denna till biografen för att sedan ta till höger på ). Han lade märke till att det kom ut några personer från Grand, i övrigt såg han inget särskilt. hördes igen , . Det framgår att han hade diskuterat iakttagelser från mordkvällen med henne och att de hade skilda minnesbilder av när han hade lämnat lägenheten: enligt var det , medan alltså sagt att det var tidigare. ville inte ta ställning till vem som hade rätt. Beträffande promenaden till hotellet mindes han att han hade övervägt att gå in på Grand för att handla choklad i en automat. Bio- grafen var upptänd och några enstaka personer var på väg ut. Han hörde inga sirener och lade inte märke till några polisbilar under vägen från till hotellet. – Av en kontroll med på biografen , framgick att sista filmen hade slutat 23.40 och att foajén bör ha släckts ungefär 23.55. Av ett anonymt tips framgår att någon vecka efter mordet i ett privat sammanhang skall ha berättat om sina iakttagelser på mordkvällen. Enligt uppgiftslämnaren hade inte lämnat sina uppgifter till polisen eftersom hon skulle vara negativt inställd till polisen. Från finns en delvis svårbegriplig anteckning avseende make. Denne sägs vara av uppfattningen att gick ungefär . Han sysslade därefter med disken och gjorde inga iakttagelser motsvarande dem hustrun redovisat. Hon nämnde inget om vad hon sett förrän dagen efter, då de fått nyheten om mordet. Förhören och rekonstruktionen följdes upp av en omfattande utredning om vilka vaktbolag som hade uppdrag i närheten av bostad och vilka bilar som kunde ha befunnit sig på platsen vid den aktuella tidpunkten. Det framgick bl.a. att hade bevakning av Centralbadet, som låg i närheten. Det var relativt vanligt med utryckning dit. Centralbadet tillsågs därut- över med jämna mellanrum, bl.a. på grund av att uteliggare ofta sökte natthärbärge där och då förorsakade störningar. I en faktasammanställ- ning över utredningen avseende Svensk Bevak- ningstjänst drog PU slutsatsen att bevakningsbilar från firman torde ha förekommit vid rikliga tillfällen på under mord- kvällen och natten. Det av beskrivna beteendet, sättet att parkera och avrapporteringen via radio efter utförd tjänsteuppgift, stämde med hur företagets väktare kunde agera på platsen. Efter sam- manställningen nedtecknade utredningsmännen följande bedömning: Vår egen bedömning efter att ha jämfört och analyserat uppgifter från kontra bevakningspersonal från blir att det med stor sannolikhet bör ha varit ett av företagets bevakningsfordon som observerat på . Det framgår av sammanställningen att PU inte lyckats identifiera vilken av Svensk Bevakningstjänsts väktare i så fall skulle ha sett; det fanns flera möjliga alternativ. Detta torde i sin tur få ses mot bak- grund av att iakttagelse inte närmare kunnat tidsbestäm- mas. Detta uppslag är , då första gången lämnade uppgifter till mordutredningen. Det finns inget i materialet som talar mot att gjort de iakttagelser hon redovisat. Hennes uppgifter är på många sätt detaljerade, konsistenta och synes inte innehålla några motsägelser. När det gäller tidpunkten talar fakta mot middags- gästens antaganden; denne borde med tanke på vad han uppgivit om förhållandena under vandringen till hotellet ha lämnat lägenheten i sådan tid att han kom ner på innan mordet begicks. Men det finns också ett antal skäl till att bedöma tipset med försiktighet. Tidpunkten är och förblir oklar. Även om middagsgästen skulle ha misstagit sig , kan ha gjort sin iakttagelse efter det att gästen gick än hon själv trodde. Det finns i alla händelser inget att hänga upp en preciserad tidpunkt på. De upp- gifter lämnat om hur den aktuella polisbilen närmare såg ut är relativt vaga. Hon kunde inte identifiera någon av de polisbilstyper som förekom vid rekonstruktionen. De siffror hon hade sett på backspegeln förekom enligt PU inte på polisbilar.