sou · GNB3146d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Om övriga skadeförebyggande insatser är otillräckliga kan Natur- vårdsverket eller den verket utser [] (ej möjligt med gällande lagstiftning) efter samråd med besluta om skyddsjakt på rovdjur. Sådan skyddsjakt bör vara riktad mot särskild individ/individer och avgränsad till särskilt angivet område i samebyn. Den bör också vara begränsad med hänsyn till de medel som tillåts och till vilka som får utföra skyddsjakten. Skyddsjakt får meddelas för att reducera rovdjursstammarna till de nivåer som täcks av ersättning enligt bilaga. Dessa nivåer fastställs av i samråd med och efter samråd med samebyarna och länsstyrelserna. Eftersom svenska myndigheter () betalar ersättning inom i samebyars betesområden i bör avtal upprättas om sam- ordnad skyddsjakt inom samebyars betesområden i och . Frågan bör tas upp i vid formaliserade samtal mellan Naturvårds- verket och Direktoratet for Naturforvaltning där även länsstyrelserna i respektive länder bör ingå liksom representanter från berörda same- byar Frågan bör mer långsiktigt tas upp i kommissionens omförhand- ling av renbeteskonventionen. I årsredovisningen redovisar hur före- gående kalenderårs ersättningsmedel fördelats på samebyar, län och andra stater (och ). Redovisningen bör även uppdelas på utbetald ersättning för rovdjursförekomst, fall av massdödande och skadeförebyggande åtgärder uppdelat på respektive r ovdjursart. inventeringsresultat kan överklagas av samebyarna . De ersättningar som utbetalas av kan överklagas till rege- ringen. Definitioner (1 §) Ersättning utgår endast för kungsörn, eftersom det inte är vetenskapligt dokumenterat att havsörn dödar eller skadar ren. Den är däremot en utpräglad asätare som gärna går på renkadaver. Havsörnen häckar i renskötselområdet i delar av fjällnära urskogar, men upp- träder där på födosök även i fjällområdet. I finns den relativt talrikt utmed hela kusten, där det även bedrivs intensiv fårskötsel och även renskötsel på nordliga öar. Det är inte heller därifrån dokumenterat att havsörn dödar vare sig får eller ren. Som jämförelse kan nämnas som trots att den är fridlyst inte finns med som en ersättningsgrundad djurart. känner inte heller till dokumenterade fall där fjällräv dödat renkalv eller äldre renar. Kriterier för rovdjursföryngringar för redovisas som bilaga till denna föreskrift. Definitionen av massdöd anger att skadorna skall ha inträffat inom ett begränsat område . I den s.k. överenskommelsen definierades området till 1 km2. Den bestämda avgränsningen gjorde det svårt att ersätta ska- dor exempelvis om renarna vid skadetillfället skingrats och drivits iväg av rovdjur och dödade/skadade renarna påträffats inom en större yta. Definitionen säger också att minst 10 renar skall ha dödats inom högst . Den vanligaste situationen vid massdödande är att en eller ett par rovdjur dödat eller skadat flera renar ofta beroende på ett för rovdjuret extrem situation. Det kan exempelvis vara strövrenar som blivit kvar i ett granland utan tillsyn och att snöförhållandena där förhindrar renarna att fly vid ett rovdjursangrepp. 326 Bilaga 3 SOU 1999:146 Inventeringar (2–12 §§) Inventering av järv, lodjur, varg, björn och kungsörn skall ske inom hela renskötselområdet med koncentration till rennäringens åretruntmarker. Inventering skall även göras i konventionsområden i . Metodik som är anpassad till respektive art skall användas. Metodiken skall så långt möjligt vara densamma i hela renskötselområdet och präglas av objektivitet, hög trovärdighet och rättvisa. Rovdjursarternas utbredning och numerär skall normalt fastställas på reproduktions- och inte på individnivå. För järv, lodjur och varg är ambitionen att samtliga föryngringar i renskötselområdet skall registreras. För björn och kungsörn skall det inom varje sameby regist- reras om föryngring sker . Om inventeringsresultaten i en sameby visar på stabila förhållanden för en rovdjursart kan invente- ringsinsatserna dock begränsas till två säsonger av tre för den arten och insatserna koncentreras på andra rovdjursarter eller samebyar där osä- kerheten är större. Av såväl kostnadseffektiva som praktiska skäl måste inventerings- arbetet koncentreras till vissa perioder . Dessa perioder varie- rar mellan djurarterna utifrån inventeringens mål. För järv gäller exem- pelvis att främst lyor skall registreras, vilket innebär att inventerings- perioden måste koncentreras till den tid då järven utnyttjar lyan. Inventeringarna bör även genomföras då de yttre förhållandena är optimala. Lodjursungarna följer normalt modern månad då separation sker. Därför är det möjligt att registrera spår av lodjursfamiljer från första snön. Under höstvintern är vädret normalt sämre med snöfall och stora temperaturskillnader, vilket gör invente- ringsarbetet ineffektivt. Likaså försvårar mindre snödjup, svaga isar och mörker arbetet. Möjligheten att inventera familjegr upper upphör då brunstperioden närmar sig och ungarna separerar och även andra kon- stellationer av lodjur bildas. Av den anledningen kan inventeringen av familjegrupper inte fortsätta längre än till februari månads utgång. Skyddsjakt komplicerar också inventeringsperiodens längd. Erfarenheten visar att det är olämpligt att både inventera och jaga lodjur . Lodjursfamiljer splittras i samband med jakten och det omöjliggör ett jämförbart inventeringsresultat. Därför skall aldrig inventeringsresultat räknas om det insamlats som vapenjakt tillåtits. Undantaget är fällfångst, som kan vara tillåten som inventering genomförs. Det är viktigt att inventeringarna genomförs på sådant sätt att kva- litetskravet ställs i första rummet och att de som inventerar noggrant dokumenterar det som observeras. Om annan information vägs in i SOU 1999:146 Bilaga 3 327 bedömningarna så skall det framgå av den skriftliga dokumentationen. Sådan annan information kan exempelvis vara relevanta iakttagelser gjorda av andra personer . natur- bevakare och samebyns rovdjursansvariga skall alltid eftersträva att vara överens om gjorda iakttagelser. Om flera iakttagelser av lodjursfamiljer gjorda under inom diameter också utgörs av olika familjegrupper kan normalt inte avgöras förrän efter omfattande spårningar av de olika grupperna. Inventeringsarbetet bör även koncentreras till väl definierade perioder med hänsyn till den kontrollfunktion som personal har. Skall ha möjlighet att kontrollera de uppgifter som inkommer måste den ges möjlighet att bl.a. arrangera jourhållning under vissa förbestämda . bör främst kontrollera uppgifter som kan innebära bekräftelse på en ny föryngring av järv eller lodjur och alla observationer av varg. Innan kontroll genomförs bör hänsyn tas till förväntad totalkostnad med beaktande av tillgänglig personal, resor, väder etc. Helikopter måste kanske användas, för att möjliggöra en snabb kontroll. Andra angelägna inventeringsuppdrag måste kanske lämnas åt sidan för att kontrollen skall kunna genomföras. Är det uppenbart oriktiga uppgifter som föranlett kontrollen så är det inte rimligt att kostnaden skall belasta . Samebyn kan då ställas ansvarig för kostnaden. Felbedömning av spår m.m. skall dock inte föranleda återbetalning. Vid kontroll av observationer skall alltid riktigheten dokumenteras. Är t.ex. meddelad uppgift om art och individantal korrekt eller felaktig. För denna dokumentation bör blankett Rapportregistrering stora rovdjur användas. Om inte kontrollerar en observation skall den ansvariga i en tjänsteanteckning ange skälen till varför kontroll inte utförts. Inventeringsperioderna varierar mellan arterna och det gör även rovdjurens reproduktionscykler. Björnungar föds /januari, järvungar /mars och lodjursungar /juni. Rovdjursungarna följer likaså modern . Järvungar följer normalt modern till dess ungarna är , medan lodjursungarna följer modern och björnungarna normalt i 15 alternativt 27 månader. Detta medför att om spår av en lodjursfamilj registreras så är den kullen född året innan medan om spår av järv noteras så är de ungarna födda . Det bör uppmärksammas att exempelvis inventeringsresultat för lodjur redovisade beskriver reproduk- tionen året före dvs. 328 Bilaga 3 SOU 1999:146 Länsstyrelserna bör eftersträva att, så långt möjligt, använda fast anställd personal i inventeringsarbetet. En förutsättning för ett objektivt och opartiskt inventeringsarbete är god biologisk kompetens om de aktuella djurarterna, men också om renskötseln i allmänhet och i de aktuella samebyarna. naturbevakare bör arbeta i grupper som arbetar gen- temot flera samebyar. Det är särskilt viktigt eftersom det ofta blir fråga om hur inventeringsresultatet påverkar ersättningen mellan angränsande samebyar. Mål: För varje sameby skall antalet järvföryngringar fastställas och om föryngring saknas om järv bara förekommer regelbundet eller tillfälligt. Metodik: Lokaler där järvlyor är kända liksom andra potentiella lokaler besöks och eventuella lyors säkerhet fastställs efter de kriterier som finns på blankett Registrering av lyor (miljöråds arbetsgrupp för stora rovdjur). Om osäkerhet råder efter snöperioden om ungar fötts bör lyan besökas under bar- markstid för att fastställa om föryngring skett. Inventeringsperiod: –kompletterat med eventuella bar- marksbesök efter snösmältningen. Dokumentation: Blankett Registrering av lyor och den gemensamma rovdjursdatabasen. Reproduktionscykel: –28/. Mål: För varje sameby skall antalet lodjursföryngringar fastställas och om föryngring saknas om lodjur bara förekommer regelbundet eller tillfälligt. Metodik: Inventering på spårsnö genomförs varvid särskilt tidigare kända lodjursmarker besöks systematiskt, varvid samtliga spår av familjegrupper registreras. Spår av fam iljegrupper skall isoleras från varandra genom spårning. Spårningen skall noggrant dokumenteras på blanketter och kartor, varvid samtliga lodjursspår, egna körda skoter- eller skidspår och andra skoterspår skall noteras. Inventeringsperiod: –28/. Dokumentation: Blankett Rapportregistrering i renskötselområdet och kartkopia och den gemensamma rovdjursdatabasen. Reproduktionscykel: –. Mål : För varje sameby skall antalet vargföryngringar fastställas och om föryngring saknas om varg förekommer regelbundet eller tillfälligt. Uppträder varg regelbundet eller tillfälligt så skall antalet individer fastställas och likaså om samma individ uppträder i flera samebyar. Metodik: Inventering av varg bör ske parallellt med inventering av lodjur och järv. Alla vargobservationer bör så långt möjligt kontrolleras . Inventeringsperiod: –28/. Dokumentation: Blankett Rapportregistrering stora rovdjur och kart- kopia och den gemensamma rovdjursdatabasen. Reproduktionscykel: –. Mål: För varje sameby skall fastställas var eventuell föryngring före- kommer inom samebyns betesområden. Metodik: Samtliga observationer av björnhona med ungar skall anteck- nas, varvid antal ungar och om möjligt ungarnas ålder skall noteras. Särskilt då det gäller björn är det sannolikt att uppgifter från allmän- heten kommer att utgöra en betydande del. Behovet av dokumentation genom foton eller videofilm av djur eller spår bör betonas. Även andra uppgifter som bekräftar reproduktion bör noteras. Det kan exempelvis vara en trafikdödad björnunge eller en skjuten lakterande björnhona. Inventeringsperiod: –. Dokumentation: Blankett Rapportregistrering stora rovdjur och kart- kopia och den gemensamma rovdjursdatabasen. Reproduktionscykel: –. Mål: För varje sameby skall fastställas var eventuell föryngring före- kommer inom samebyns betesområden och om ungar konstaterats i bo. Metodik: Kända boplatser och potentiella nya häckningsområden bör besökas under vårvintern i samband med lodjurs- och järvinventering då bl.a. spelflykt av kungsörn kan iakttas. Därutöver bör kontroll av redan kända boplatser för att fastställa häckningsresultat förekomma. Samarbete och samordning bör i förekommande fall ske med existerande rovfågelprojekt eller ornitologiska föreningar. Inventeringsperiod: –. Dokumentation: Blankett Rapportregistrering kungsörn och jaktfalk, bör användas tillsammans med kartkopia och den gemensamma rov- djursdatabasen. Reproduktionscykel: –28/. Följande skall vara vägledande då antalet föryngringar fastställs. Järv – järvlyor ligger geografiskt åtskilda och är därmed med auto- matik särskilda. Om spår/observation av järvhona med ungar görs under invente- ringsperioden, men efter det att ungarna lämnat lyan och inom en radie av från en känd järvlya så skall de antas tillhöra den kända lyan. Överstiger avståndet så kan frågan om det rör sig om en annan föryngring prövas av . Lodjur - om flera familjegrupper uppträder inom en diameter av skall spåren av de familjegr upper som man misstänker är olika spåras ihop eller isär av personal. Avståndskriteriet, som bara skall användas som en nödlösning, bygger på aktuella forskningsrön beträffande lodjursfamiljers genomsnittliga hem- områden. Spårningar för att fastställa antalet familjegr upper skall göras under gynnsamma spårförhållanden, vid ett och samma tillfälle av de aktuella familjegr upperna. Olika antal djur utgör inte ett kriterium för att det är fråga om olika familjegrupper. Något djur kan under en kortare eller längre sträcka/tid ha lämnat gruppen för att sedan åter ansluta sig till gruppen. punkten skall också vara att spåra ihop eventuella familjegr inte att skära av dem. Om observationer görs utanför inventeringsperioderna kan de utgöra grund för ersättning efter särskild prövning av efter hörande av , varvid särskilda krav ställs: observationen dokumenterar en föryngring observationen är väl dokumenterad med foto, video etc. observationen kan rimligen inte tillhöra en redan känd föryngring, varvid hänsyn skall tas till främst tid och avstånd mellan eventuella närliggande observationer. För personer som är eller varit fast eller tillfälligt anställda av länssty- relse eller person som är eller varit förordnad av länsstyrelse som samebyns rovdjursansvarig gäller att uppgifter om exempelvis järvlyor och kungsörnsbon inte får röjas eller spridas även om anställningen eller förordnandet upphört (1980:100, 1 kap. 6 § och 10 kap 1 §). Observationer som är av betydelse för inventeringsresultat eller ersätt- ningar skall dokumenteras på angivna blanketter och kartkopior som skall förvaras och arkiveras hos . Uppgifter som omfattas av sekretess skall anges vid arkivering. De blanketter som används är bl.a. de som utarbetats av Nordkalott- kommitténs arbetsgrupp för stora rovdjur. Vissa blanketter har revide- rats medan andra är föremål för revidering och de senaste versionerna skall användas. Alla observationer skall återfinnas i den databas som framtagits gemensamt av länsstyrelserna och och som respektive länsstyrelse ansvarar för. Länsstyrelserna skall överlämna en gemensam skriftlig rapport till och . har i haft ansvaret för såväl redigering som tryckning. Länsstyrelserna får själva avgöra vilken länsstyrelse som framöver ansvarar för utgivningen. är den dokumenterade kunskapen om de olika arternas repro- duktionsområden otillräcklig i samtliga län. Det är nödvändigt att bättre urskilja områden med reproduktion, varför utbredningskartor skall presenteras för järv, lodjur, varg, björn och kungsörn uppdelade på områden med reproduktion och förekomst. Sådana kartor skall pre- senteras på länsnivå och på samebynivå. Detaljeringsgraden vid insamlandet skall vara koordinater med minst 5+5 siffror enligt Rikets nät eller femkilometersrutor enligt Rikets nät. Vid kartpresentationer av exempelvis järvlyor måste mindre noggrannhet anges ( ). För rutor med nollvärden (ingen förekomst) skall framgå om de besökts av inventeringspersonal. På utbredningskartorna skall alltid det eller de år från vilka inventeringsunderlag erhållits anges. skall länsstyrelserna till redovisa hur inventeringsmedlen använts. Av redovisningen bör också framgå vilken personal som använts, antal inventeringsdagar etc. bör även en diskett med de uppgifter som förts in i databasen överlämnas. Ersättningar (kompensation) (13–15 §§) Sedan det nya ersättningssystemet infördes har regeringen i budget- propositionen angett ett fast belopp som ersättningarna inte får över- stiga. Beloppet har satts innan inventeringsarbetet påbörjats och därför finns ingen direkt koppling mellan tillgängliga medel och inventerings- resultat. Detta förhållande ställer också av den anledningen extra stora krav på att länsstyrelserna gör likartade bedömningar mellan länen och också mellan samebyarna. Är det så att ett län och/eller sameby gyn- nas så innebär det att något annat län och/eller sameby missgynnas, eftersom pengarna tas ur samma pott. Rättvisekravet måste ställas högt. Kopplingen mellan ersättning och inventering måste vara den att en bristfälligt eller slarvigt genomförd inventering i normalfallet inte skall kunna ge högre ersättning än om kvalitetsmålet sätts högt. Exempelvis skall en järvlya, där spår eller observationer av ungar inte observeras ge avsevärt lägre ersättning än en där ungar bekräftas. En noggrann uppföljning kan dock också innebära att en misstänkt järvlya helt avfärdas. Om annan information än den som redovisats från inventeringarna framkommit som underlag för ersättningar så skall den alltid framföras skriftligt till , varefter skall ges möjlighet att ge sitt utlåtande. Fast belopp eller behovsanpassad ersättning Fördelen med ett fast ersättningsbelopp för rovdjursförekomst är bara administrativ. Det är svårt att få acceptans för systemet då ersättnings- nivån är fastställd innan inventeringsunderlaget föreligger. Därmed varierar ersättningens storlek inte beroende på rovdjursförekomst utan beroende på de medel som anslagits. Detta förhållande undergräver förståelsen för systemet, vilket också försvårar arbetet med att trygga rovdjurens existens i renskötselområdet. Det vore önskvärt att, om inte ett tidigare s.k. förslagsanslag kan anges, ett högsta och ett lägsta belopp kan anges, där de senaste tre årens inventeringsresultat kan utgöra underlag, då beloppen skall fastställas. Fördelning av ersättningar inom samebyn Den ersättning som utbetalas bör oavkortat gå till den sameby eller den grupp eller familj inom sameby som enligt ansökan är berättigad till ersättningen. Ersättning för rovdjursförekomst skall också gå till dem som lider skada. Det är inte samebyn utan de enskilda renägarna som uppenbart haft förluster och bör ges skälig kompensation, varför dessa medel bör fördelas till enskilda renägare efter renantal och utifrån de renar som påträffats dödade eller skadade av rovdjur inom samebyn. Särskilt vär- defulla renar bör vara registrerade inom samebyn och om sådana renar påträffas dödade bör samebyn utbetala särskild ersättning till ägaren. Eftersom renägarna sannolikt har olika kriterier för sådana renar kom- mer en av administrerad ersättning inte att fungera rättvist. Om ersättningsnivån är skälig kan den öka motivationen hos de enskilda renägarna att bibehålla fasta rovdjursstammar inom samebyn som renägarna vidtar skadeförebyggande insatser. Ersättningen för rovdjursförekomst varierar för de olika rovdjursarterna beroende på deras potentiella predationstryck. Ersättningen skall motsvara värdet av den förväntade genomsnittlig skada som järvhonan och hennes ungar och andra lösjärvar (hanar, icke reproducerande honor och ännu inte könsmogna djur) kan befaras Det är då fråga om den sammanvägda skadan av dödade och eventuella skadade djur, men också den mer svårdefinierade skada i form av främst störning som järvens jaktförsök innebär. Järvforskningen har visat att överlevnaden vissa år bland järvungarna är mycket låg och att honorna inte föder ungar . En järvkull har enligt de senaste årens inventeringar bestått i genomsnitt av 1,85 ungar. ungarna i huvudsak följer honan kan ungarna inte förväntas döda egna renar. Även tiden därefter får ungarna betraktas som relativt dåliga jägare, varför antalet teoretiskt dödade renar för järvfamiljen inklusive lösjärvar kan beräknas enligt följande: à 2 ren/månad 2 månader à 1,5 ren/månad à 2 ren/månad I detta exempel kan värdet av den beräknade genomsnittlig skadan beräknas till exakt 141 renar, vilket visar vilket värde man får utifrån ovan angivna antaganden, Siffran är ett närmevärde och kan avrundas till siffran 140 eller något annat tal. Det är inte rimligt att staten skall ersätta förekomst av lodjur med vilka kostnader som helst som omfattande skyddsjakt tillåts. Därför bör ett högsta tak för lodjursersättningarna fastställas för varje sameby där avdrag görs för det antal djur som tillåts skyddsjagas inom samebyn. Fyra föryngringar kan utgöra riktvärde för en normsameby. Ersättningen skall motsvara värdet av den förväntade genomsnittliga skada som lodjurshonan och hennes ungar och andra lodjur (hanar, icke reproducerande honor och honor som mist sina ungar samt ännu inte könsmogna djur) kan förorsaka samebyn. Lodjursforskningen har visat att överlevnaden vissa år bland lodjursungarna är mycket låg och att honorna inte föder ungar . En lodjurskull består i genomsnitt av 2 ungar. I de senaste årens inventeringar återfinns dock ett betydande antal kullar med endast en unge. ungarna i huvudsak följer honan kan ungarna inte själva förväntas döda renar. Även tiden därefter får ungarna betraktas som relativt dåliga jägare, varför antalet teoretiskt dödade renar för lodjursfamiljen inklusive andra lodjur i området kan uppskattas enligt följande: à 3 ren/månad 2 månader à 1,5 ren/månad à 3 ren/månad I detta exempel kan värdet av den beräknade genomsnittliga skadan beräknas till 114 renar, vilket visar vilket värde man får utifrån ovan angivna antaganden, Siffran är ett närmevärde och kan avrundas till siffran 100 eller något annat tal. Vargens odiskutabelt höga skadepotential motiverar betydligt högre er- sättning än för övriga rovdjursarter. Grundtanken i ersättningssystemet är att rovdjursförekomst skall vara avgörande då det gäller ersättningens storlek. Denna princip har man frångått då det gäller ersättning för björn och kungsörn, där ersättningen Omfattningen av den skada som björn och kungsörn förorsakar är i jämförelse med den som lodjur och järv orsakar ofullständigt känd och inte heller dokumenterad annat än i undantagsfall. Det kan synas som om fall av massdödande närmast är samebyns interna angelägenhet, men eftersom sådana händelser kan resultera i ansökningar om skyddsjakt så bör även personal närvara då resultatet av sådana händelser besiktigas. Att fastställda ersättningsbelopp används vid fall av massdödande förklaras med att dessa dödade eller skadade renar normalt återfinns och därmed som regel kan identifieras till kön och ålder. Skadeförebyggande åtgärder (16–17 §§) Ersättning utgår inte för åtgärder som ingår i rennäringens normala arbete och ansvar som exempelvis rensamlingar, renflyttningar och eftersamlingar. Inte heller för normal bevakning av samlade hjordar i beteshagar, under flyttning eller eller under kalvnings- Inte heller för åtgärder som främst är orsakad av betesbrist. Det kan vara att betesmarkerna är överutnyttjade, använda av andra grupper eller samebyar eller att skare eller snödjup försvårar eller omöjliggör betestillgången. Ersättning kan utgå endast för att täcka merkostnader för exempelvis extra arbetskraft och bränsle vid extrema bevakningsinsatser samt för uppförande av t illfälliga stängselanordningar eller för att underlätta flyttning av renarna som är förorsakad av extrema rovdjursskador eller befarade sådana. Ersättning kan även i extrema situationer utgå för att täcka merkost- nader vid utgrävning av järvlyor eller för att vid skyddsjakt använda helikopter inom ett definierat område. Ersättning kan utgå högst för verifierade kostnader eller med scha- blonbelopp för olika åtgärder som fastställs av . Rennäringen skall ges möjlighet att bedrivas så att livskraftiga stammar av naturligt förekommande rovdjursarter bevaras. Ersättningssystemet är till för att kompensera näringen för de skador och olägenheter som därvid uppkommer.