sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — PU önskade få veta på vilket sätt mordet utförts, om paret tillhörde någon organisation och om det var känt var berörda personer vistades eller vad de hade haft för sig vid tiden för mordet på . PU önskade också få hjälp med personuppgifter och foton. erhöll PU svar från ambassaden i . Enligt den sydafrikanska förundersökningsledningen i anledning av Hani-mordet hade såväl som Walus varit i vid tiden för mordet på . Detta svar baserades på inrikesministeriets register, som i sin tur baserades på flygplatsernas resandestatistik. var mest känd som parlamentariker för konservativa partiet. Mordet hade planerats av honom och Walus tillsammans. Walus hade fått i uppgift att rekognoscera runt bostad och under- söka dennes rutiner. Det var vid en sådan rekognosceringstur per bil som Walus hade upptäckt ensam utanför sitt hus. Walus hade stigit ur bilen och skjutit fyra skott mot ; det första bakifrån på nära håll. Walus, som inte varit maskerad, hade sedan lugnt satt sig i bilen och kört från platsen. Ett vittne hade senare kunnat peka ut gär- ningsmannen. Foton, personprofiler och utskrift av förhöret med , som hade frikänts av domstolen, bifogades. I en PU-promemoria, daterad , framgår att TV- programmet Striptease innehöll en intervju med f.d. generalsekreteraren i . berättade i denna att han efter mordet blivit kontaktad av en person som befann sig i och som sade sig ha information om mordet på . Enligt personen skulle en konspiration bestående av svenska affärsmän, sydafrikansk säkerhetstjänst och någon vid säker- hetspolisen ligga bakom mordet. hade i anledning av informa- tionen varit i kontakt med säkerhetspolisen, som hört av sig och sagt att man kontrollerat uppgifterna och släppt ärendet. I TV-programmet intervjuades också biträdande spanings- chefen i PU, . Denne uppgav att det inom PU inte fanns något tips eller uppslag om uppgifter. I anledning av TV- programmet hade PU gjort en särskild kontroll, varvid konstaterades att Krusells uppgifter stämde, dvs. uppgifter fanns inte i PU- materialet. förhördes av PU. Han berättade att mannen som kontaktat honom var en brittisk medborgare som han känt . Mannen hade kontaktat honom på mån- dagen eller tisdagen efter mordet. Han skulle komma till dagen därpå och bad då att få träffa . För berättade mannen att engelska underrättelsetjänsten 6 fått information om att mördaren skulle sökas bland sydafrikanska kontakter och att det fanns ett samband mellan sydafrikansk vapenhandel och mordet. En svensk polisman eller poliskälla vid säkerhetspolisen skulle vara inblandad. Efter det att mottagit denna information hade han försökt komma i kontakt med PU per telefon men misslyckats. Han hade därför talat in informationen på band. Bandet hade hans informations- sekreterare lovat att lämna till säkerhetspolisen i , eftersom denne kände en person som arbetade där. Bandet lämnades på så sätt till säkerhetspolisen i veckan efter mordet. , , hade bett informationssekreteraren, som var avliden, att kontrollera vad som hänt i ärendet. Denne hade kommit tillbaka med uppgiften att det är utrett och det har inte lett till någonting. Mer konkret hade informationen inneburit att Boforsaffären och provisionerna i denna spelat stor roll för mordet. Ett provisionsföretag hade mottagit pengar och ägaren i detta hade bott i och . Chefen skulle heta eller Donaldson och skulle bo omväxlande i och . I anledning av informationen hade skrivit en artikel i , där han påpekade att vapenhandeln och de pengar som fanns där kunde vara ett spår att nysta i. Därefter hade något mycket egendomligt in- träffat, enligt . Han hade blivit uppringd av direktören vid , som försäkrat att detta var absolut felaktigt och att man inte skulle gå vidare på det spåret, eftersom det skulle kunna skapa åtlöje kring civilförsvaret och . senare, , hörde PU , som bekräftade att han var sektionschef vid säker- hetspolisen i . uppgav att han vid tiden då bandet skulle ha lämnats hade gått en kommissariekurs och att han då ersatts av . hade ingen kännedom om uppgifter. skickade PU en förfrågan i ärendet till säkerhetspolisen i . – Svar på förfrågan inkom efter ett drygt halvår, . I svaret, som kom från den person som hade svarat som chef , redogjordes för att diariet kontrollerats och att det inte fanns några noteringar om att något band angående Palmemordet sänts till . Vidare sades att de anställda tillfrågats, men att ingen kände till något band som skulle innehålla ifrågavarande uppgifter. Ett 40-tal kriminalpoliser inom polisdistrikt hade dessutom till- frågats särskilt, varvid man talat enskilt med de som varit avdelade för tipsmottagning. Inte heller detta hade emellertid lett till något resultat. Allt detta hade fört fram till slutsatsen att det var osannolikt att informationssekreterare lämnat bandet till säkerhetspolisen i . finns en utredningsanteckning av en utredningsman vid PU registrerad. Av denna framgår bl.a. att inför PU yttrat att När jag nu tänker tillbaka på ärendet har jag funderat på om (informa- tionssekreteraren) lämnat bandet för avlyssning och återfått det av kollegan på säkerhetspolisen i med uppgift att historien redan var känd eller utan intresse. I så fall kanske ärendet aldrig registrera- des. Utredningsmannen vid PU synes sedan ha vänt sig än en gång till säkerhetspolisen. I PU-materialet finns nämligen en promemoria från säkerhetspolisen, daterad , där det bl.a. heter: B (utredningsmannen vid PU, vår anm.) undrade hur våra rutiner är be- träffande PALME-tipsen. Tips som skickas med internposten till går direkt till E eller J (utredningsmän vid säkerhetspolisen, vår anm.) vilka bokför dessa samt delar ut dem till den handläggare det berör. När tipset är färdigbearbetat, åter till E eller J. Efter bokföring sänds tipsen och redo- visningen tillbaka till RKP/A. Tips som inkommer via registrator brev och liknande diarieförs, därefter till E eller J som kontrollerar om något är känt vid . Bokförs ej av E eller J, enär det redan är diarie- fört. Med förhoppning att B fått svar på sina frågor, om inte får han åter- komma till mig. tog kontakt med och berättade att han från kontaktats av en svensk journalist, som han hade förtroende för. Journalisten, , hade träffat en f.d. polisagent i som berättat att han hade information om mordet på . Agenten skulle eventuellt ha tillgång till dokument som kunde bekräfta informationen. skulle be sätta sig i för- bindelse med . ombads efter ett kort referat av vad som hänt att skriva ned sina uppgifter och skicka in dem till PU. I en 17-sidig rapport, som inkom efter telefonsamtalet, uppgav att han kommit hem från en lång filminspelning i . Under resan hade han intervjuat en avhoppad f.d. chef för säkerhetstjänstens dödspatruller, . Denne hade under intervjun frågat om ville ha information om mordet på och nämnt att han hade en kollega som hade saker att berätta. Därefter hade sammanförts med en person, källa A, som arbetat som teknisk expert i den sydafrikanska säker- hetstjänsten. Källa A berättade att mordet på planerades av främste spion i modern tid, hade som ung polisaspirant fått i uppdrag att börja studera på med syfte att infiltrera regimkritiska organisationer. hade han infiltrerat och saboterat biståndsorganisationen () i , vilken leddes av svensken hade genom en iscensatt flykt tagit sig ut ur . Han fick därefter anställning i IUEF och blev bäste vän med . I IUEF blev vice direktör och informationsansvarig. Han hade som sådan förskingrat stora belopp, bl.a. köptes in och byggdes upp till träningsläger för den sydafrikanska polismaktens terrororganisationer. Projektet att infiltrera IUEF gick under kodnamnet Operation . hade även försökt infiltrera IDAF (International Defence and Aid for Southern ) i , vilken var en viktig organisation i kampen mot apartheid. Denna hanterade stora penningsummor. Bl.a. gav via hemliga konton hos SIDA stora bidrag till IDAF:s verksamhet. Denna infiltration misslyckades dock. 1980 hade , i samband med att en annan sydafrikansk agent hoppat av, avslöjats. Han hade därefter återvänt till . Han hade senare varit inblandad i CCB (), vilket var den organisation som byggt upp The third force i . The third force hade sysslat med aktioner som gått ut på att mörda regimmotståndare, skapa splittring och hat etc. hade därefter gått över till civil verksamhet och sysslade nu med bl.a. stora fastighetsaffärer. Källa A hade arbetat med i dennes företag . Företaget hade sysslat med spioneri, attentat och morduppdrag. umgicks med bl.a. , som var den person som genomfört sprängattentatet mot i . Tillsammans med källa A och hade besökt de gamla träningslägren , för vilken varit chef, och lägren hade använts för att utbilda och träna agenter att kidnappa, tortera och mörda regimens motståndare. Om mordet på hade källa A mer konkret berättat att det planerats i och på flera ställen i . Kodordet för mordet var . Svenska security agents hade deltagit i opera- tionen genom att kartlägga rörelsemönster och vanor veckorna före mordet. Den avdelning som dessa säkerhetsagenter arbetat vid skulle ha haft en kvinna som chef. Den person som var ansvarig för mordet på plats i var , tidigare kapten i Selous Scouts; ett elitförband som sysslade med kommandoraider, sabotage och mord i med grannländer. sades bo på en gård nära och syssla med affärer. En annan person som skulle vara inblandad i mordet var , en sydafrikan med skandinaviskt släktskap. Motiven till mordet skulle vara två. Det första rörde stöd till kampen mot den sydafrikanska regimen . var det land som ekonomiskt stödde motståndsrörelserna mest av alla och var den dominerande statsmannen bakom stödet. Det andra skulle vara ett rent privat motiv för , som sades ha haft en personlig kon- flikt med och en hållhake på denne som gällde försvunna biståndspengar. I rapporten berättade också att han under sitt Syd- afrikabesök varit i kontakt med hade berättat om sitt liv och bl.a. om sin inblandning i gripandet av 1977. hade förnekat all inblandning i mordet på . påpekade att källa A, som var rädd för sitt liv, avsåg att söka amnesti i genom att avlägga vittnesmål inför The Truth and Reconsiliation Commission (TRC), , och att han inte ville framträda om han inte fick garanti om amnesti. Källa A var enligt beredd att låta sig höras av svensk polis utanför om han fick en sådan garanti. varnade slutligen PU för att ta kontakt med sydafrikanska myndigheter, eftersom den gamla regimens män i stor utsträckning fanns kvar. rekommenderade i stället PU att vända sig till justitieminister , som han själv varit i kontakt med och litade på. besökte och en krimi- nalinspektör från . hade dagen innan haft kontakt med källa A, som var mycket rädd. Man kom överens om att försöka påskynda källa A:s möjlighet att lämna för att i , möjligen i , kunna skriva ned sitt vittnesmål och begära amnesti. uppsöktes , som informerades om situationen och ombads försöka påskynda förfarandet. besöktes också ordföranden i , . Därvid diskuterades ett kontrakt mellan och om att utnyttja material vid ett seminarium . Som ett led i förberedelserna inför seminariet kom man överens om att källa A också skulle kunna användas varför var berett att bekosta källa A:s resa till . upprättade en sammanfattning av vad som dittills hänt i ärendet. I ett brev, daterat , från justitieminister till den sydafrikanske justitieministern , redo- gjorde för de uppgifter som kommit fram i mordutredningen. Därefter gjordes en förfrågan om svensk polis skulle kunna samman- träffa med källa A på svenska ambassaden i . meddelade att hon talat med dåvarande expeditionschefen i , , som uppgett att varit i kontakt med den sydafrikanske justitieministern. Denne hade lämnat positivt besked beträffande källa A. hade talat med , som uppgett att han före och besök i varit i telefonkontakt med källa A. Denne skulle då flytta. hade inte fått någon ny adress. Han hade därefter försökt nå källa A per telefon men misslyckats. hade även talat med källa A:s advokat, som också sökt källa A utan att lyckas nå honom. Därefter stod i förbindelse med och . Dessemellan hade varit på resa i . Vid senaste tillfället meddelade att han varit i kontakt med källa A och att denne då sagt att hans ärende nu tagits upp i och att han var beredd att träffa någonstans i . () som de i lämnade uppgifter om mordet på hörde av sig till PU. Han berättade att han talat med källa A . Denne hade då uppmanat att söka de för att få de uppgifter som källa A lämnat bekräftade. berättade också att han försökt nå källa A men misslyckats. Istället hade han till källa A:s advokat framfört att antingen gäller vår över- enskommelse eller skiter Ni i allting och i så fall måste jag lämna ut namn och övriga uppgifter till polisen. I telefax-meddelande till PU avslöjade så källa A:s identitet. Källan var Riian S och hans ombud var advokaten . överlämnade till PU dokumentation från sin resa till . I mitten av höll PU ett mycket omfattande, 59-sidor långt, kompletterande förhör med . och försökte under sin utredning i (se nedan) få till stånd ett förhör med Riian S men det Enligt vad uppgett för kommissionen förhandlade de med Riian S men det ledde inte till något. har i samtal med kommissionen betecknat Riian S som informationssvindlare. Samma slutsats har förundersökningsledaren redovisat. lämnade det f.d. polisbefälet de uppgifter om mordet på i en pågående rättegång mot de i . de berättade att han hade vetskap om att och andra personer i operation Longreach låg bakom mordet på och framhöll att dessa fakta måste undersökas. de Kocks upp- gifter fick stor uppmärksamhet i såväl sydafrikanska som svenska massmedier. Inom PU rådde dagarna därefter en febril aktivitet. En mängd nya tips strömmade in, som PU hade intensiva kontakter med UD och ambassaderna i och , vilka i sin tur stod i för- bindelse med sydafrikanska myndigheter. Via UD skaffade PU fram domstolsprotokoll över uppgifter. Kriminalkommis- sarien i engagerades. var en av flera svenska poliser som genom SIDA arbetade i den sydafrikanska s.k. Sannings- kommissionens, TRC, utredningsenhet. ombads att införskaffa all tillgänglig information om eventuell sydafrikansk inblandning i mordet på . PU tog också kontakt med flera Sydafrika- kännare. En kortare sammanfattning över de tidigare uppslagen i avsnittet upprättades. skickade förundersökningsledningen genom och en Begäran om medgivande för svensk åklagare och polis att i inhämta uppgifter angående mordet på till UD. Ambassadören i , Bo Heinebäck, hade då redan varit i kontakt med justitie- minister , som understrukit att han var oerhört angelägen att vi går till botten i utredningen av de här påståendena. för- säkrade vid ett möte med Heinebäck att de svenska utredarna skulle få bästa möjliga assistans på alla plan och att skulle göra sitt yttersta för att bistå teamet som skulle anlända från . Det beslöts sedermera att svenska utredare skulle inhämta uppgifter i . Förundersökningsledaren och spanings- ledaren avreste . sammanträffade de med en mängd personer, bland andra justitieministern , säkerhets- och polis- ministern , överåklagaren m.fl. Ett drygt tiotal förhör 5 genomfördes. Via den sydafrikanska polisen, sannings- kommissionen och andra myndigheter fick och också tillgång till en del dokumentation, bl.a. utdrag ur de polisiära registren. Av PU-materialet framgår följande om den information som inhämtades i . de , f.d. överste vid sydafrikanska säkerhetstjänsten och chef för , hade arresterats . Han hade åtalats för 129 brott och dömts för 89, bl.a. för flera mord. När de lämnade uppgifterna om sydafrikansk inblandning i mordet på ingick de i det de anförde till sitt försvar. Han hade sökt amnesti. Enligt en uppgift till kommissionen från dömdes de till fängelse och var i . och sammanträffade med de dagen efter det att de anlänt till , dvs. Förhöret hölls liksom övriga förhör på engelska och de hade sin advokat närvarande. de berättade att senator givit honom namn på och adress till en man som kallades The Shooter. Denne var enligt inblandad i mordet på och var den som avfyrade skotten. de mindes inte namnet på mannen. Detta och adressen hade han skrivit upp i en anteckningsbok, som förstörts i samband med att han greps. Det var dock inte den W som omtalas ovan. hade gjort mycket klart för de att The Shooter var en svensk intelligence officer, som var bosatt i och de hade ett minne av att han skulle vara kapten. Anledningen till att lämnat dessa uppgifter till de var att de två hade ett mycket öppet förhållande till varandra. För det fall de kom till kunde han söka kontakt med mannen. Enligt de hade arbetat för den sydafrikanska polisen inom STRATCOM – , som sysslade med propaganda och mer 5 I det följande talas för enkelhetens skull om förhör, vilket det egentligen inte kan sägas ha varit fråga om. eller mindre dirty tricks. hade därefter gått över till a front company of the military intelligence unit, som var känt som Longreach. Detta hörde till DCI – Directorate of . Chef för Longreach var annan polisman, , skulle också vara inblandad i Longreach. Enligt de hade han och pratats vid i ett läger, som han inte kunde minnas namnet på. Efter detta tillfälle hade han försökt prata med på nytt, men hade då inte heller kunnat minnas namnet på The Shooter. hade hänvisat till och dennes hustru och sagt att dessa visste allt om hela operationen, eftersom de arbetat för en uppgift från skulle en vara inblandad (se nedan). På fråga uppgav de emellertid att aldrig skulle ha använt sig av de var bara ute efter pengar när han lämnade sådana uppgifter. Att The Shooter skulle vara en svensk underrättelseofficer eller en f.d. sådan följdes senare upp i . meddelade polisöverintendenten vid säkerhetspolisen att det i inte fanns någon person med kaptens grad och förflutet i svensk underrättelsetjänst. har inför kommissionen uppgett att de Kocks anteckningar visat sig finnas kvar i kopia och att PU fått del av dem, men att de varken innehöll något svenskt namn, någon adress eller något telefonnummer till . och gjorde under Syd- afrikabesöket flera försök att få träffa senatorn för Inkatha Freedom Party, . , som inte ville medverka till ett samman- träffande, lät till slut via en partikollega hälsa att han inte lämnat någon sådan information som de påstått. sammanträffade och med på svenska ambassaden i . förnekade all kännedom om mordet på . Han berättade att han gått i samma skola som , men att de då inte kände varandra. 1980 hade de blivit goda vänner och de träffades då och då, . hade träffat den ovan omtalade W i . Om Riian S, se ovan under . hörde av sig till svenska ambassaden i och meddelade att han var chockad och bestört över anklagelserna mot honom. Han önskade få prata med de svenska utredarna och göra klart för dessa att han inte haft med mordet att göra. och sammanträffade med på svenska ambassaden i . berättade att han var född i . Han hade arbetat i armén och slutat som kapten i Selous Scouts . Officiellt hade han inte slutat förrän . Efter det att han slutat inom det militära hade han åkt till och startat ett privat företag, som huvudsakligen höll på med säkerhet för kommersiella företag. drev han ett företag i träbranschen i , . april – hade han en affärsrelation med hade då arbetat som fellow director i ett företag kallat Longreach. Detta företag byggdes upp särskilt för att göra riskanalyser och hade i princip bara en klient, ett företag som hette GMR, som leddes av . hade blivit bekant med innan Longreach startades. Så länge var involverad i företaget sysslade han endast med riskanalyser. Han märkte varken militära eller polisiära influenser i företaget. uppgav att han hade besökt många länder, men aldrig . Han kände inte några svenska polis- män och hade inte träffat några sådana. Första gången han hörde talas om mordet på var före dagens sammanträde, när Sydafrikaspåret aktualiserades i medierna. visade upp sitt pass till styrkande av att han varit i vid tiden för mordet. På frågor uppgav att han kände Riian S eftersom denne varit livvakt åt i Longreach, att han kände genom , att han hälsat på de under Longreach-tiden, men att han inte träffat vare sig eller W. senare lämnade via sin advokat till och registreringshandlingar, utvisande att företaget registrerats på . skickade den svenske ambassadören i till PU en kopia av ett brev som skrivit till . Brevet hade skrivits i anledning av den artikel, som tidningen hade publicerat , se ovan under Svenska Dagbladets scenario. I brevet beklagade död och framhöll hur smärtsamt och groteskt det var att ha blivit anklagad för att ligga bakom dennes död. Därefter framfördes klagomål mot tidningen, som publicerat artikeln utan att minsta försök gjorts att kontakta före publiceringen. I brevet ställde också frågan vem som mera allvarligt skulle kunna tro att den syd- afrikanska polisen, som är tränad i öken-krigföring, skulle ha kunnat campa i de svenska skogarna mitt utan att bli upptäckta, därefter ha förflyttat sig till , mördat och sedan ha försvunnit utan minsta spår. hölls ett långt förhör med hölls i , , där suttit fängslad i anledning av viseringsproblem. Vid förhöret berättade hur han infiltrerat studentrörelsen i , hur han flytt ur landet 1975 och hur han därefter av erbjudits arbete som informationsansvarig vid IUEF i . 1978 hade han blivit ställföreträdande direktör och närmaste man. var han i . Besöken arrangerades av SIDA och han träffade bl.a. , , m.fl. 1980 avslöjade en avhoppad sydafrikansk säkerhetspolis att var sydafrikansk agent och han tvingades därefter återvända till . var han chef för en avdelning inom den sydafrikanska säkerhetspolisen, vilken utbildade ungdomar till infiltratörer. 1984 skrev han i en artikel att , för att förbli en demokrati, inte borde använda sina militära styrkor mot det egna folket. Det hade då utretts huruvida han möjligen var CIA- eller KGB-agent. Därefter tröttnade han på säkerhetspolisen och funderade på att engagera sig politiskt. Han hade tagit kontakt med Brigardier Tolletjie B, chef för (The Directorate of ) inom den militära underrättelsetjänsten. blev erbjuden och accepterade en tjänst som överstelöjtnant och chef för sektionen (övriga världen). startade han företaget , som fungerade som täckmantel för hans arbete i DCC. Longreach sysslade med säker- hetsarbete. kom i kontakt med och dennes företag , i vilket kom att arbeta. slutade sitt arbete i militära underrättelse- tjänsten och han kom därefter att arbeta helt civilt. Han engagerade sig politiskt för National Party och blev av partiet nominerad till Parla- mentet 1987 samt utnämndes till medlem i the , där han arbetade till 1990-91. Därefter blev han affärsman på heltid. På särskilda frågor uppgav att han inte varit i sedan han arbetade i IUEF, att han inte kände några svenska polismän, att han inte hade några poliskontakter i och att han aldrig hade träffat . berättade om , att denne varit anställd som konsult i Longreach, att de försökt göra affärer tillsammans i och att därefter hade flyttat till , där han startat sitt träföretag. Om Riian S berättade han att denne fått hans uppdrag att vara säkerhetsvakt åt på en farm som ägde. Riian S, som hade fått pengar att driva farmen med, hade levt som en godsägare och spenderat alla tillgångarna. hade i anledning härav avskedat Riian S, som i sin tur sålt information till en journalist för att skämma ut i valkampanjen. Riian S hade blivit en rik affärsman. misstänkte att Riian S rörde sig med knarkpengar från och något senare brast bubblan. Riian S förlorade då allt. publicerade artikeln om honom hade rykten surrat om inblandning i mordet på . uppgav vidare att förutom Riian S var även de fientligt inställd till honom eftersom han lyckats anpassa sig i det nya samhället, medan de misslyckats med detta. Om W berättade att han lärt känna denne i . W fick uppdrag att åka till och spana på PAC. I lärde W känna C (om , se nedan). hade gett W stulna ANC-dokument. sade sig känna väl. hade bott hemma hos då fått försörja denne. Detta hade tröttnat på och hade blivit sur.