sou · GNB315 · 2000-01-01 00:00:00 — I tredje stycket införs en bestämmelse om att förutom tingsrätten och fastighetsägaren även skall underrättas om förvaltarens beslut att undanta viss angelägenhet från förvaltningen. Paragrafen ger fastighetsägaren bl.a. en rätt att med hyresnämndens tillstånd ta upp lån och ansöka om inteckning. Sådant tillstånd skall enligt förslaget lämnas av tingsrätten. I första stycket införs en bestämmelse om att förvaltaren, som redan brukar höras, och skall beredas tillfälle att yttra sig innan tingsrätten beslutar i tillståndsfrågan. 13 och 14 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser om fastighetsägarens skyldighet att utge medel för förvaltningen och upphävande av beslut om sådan betalningsskyldighet. Eftersom tillsynen över förvaltningen föreslås tillkomma införs det i 13 § och 14 § bestämmelser om att skall beredas tillfälle att yttra sig innan tingsrätten ålägger fastighetsägaren att utge ytterligare medel eller förordnar att ett beslut om betalnings- skyldighet inte längre skall gälla. Vidare införs det i 14 § en bestäm- melse om att tingsrätten beslutar om betalningsskyldighet på begäran av förvaltaren eller fastighetsägaren. Paragrafen reglerar fastighetsägarens skyldighet att betala ersättning för utrymme som fastighetsägaren själv använder och att flytta om betalning inte erläggs. Frågan om fastighetsägarens ersättningsskyldighet och skyldighet att avflytta bör kunna komma under tingsrättens prövning endast om förvaltaren begär det. En bestämmelse härom införs i första och andra styckena. I ett nytt fjärde stycke införs en bestämmelse om att länssty- relsen skall ges tillfälle att yttra sig innan tingsrätten beslutar i de båda frågorna. Paragrafen innehåller regler om fastighetsägarens upplysningsskyldighet gentemot förvaltaren. Andra stycket innehåller en bestämmelse om att hyresnämnden får kalla fastighetsägaren att inför nämnden under ed lämna de upplysningar som förvaltaren behöver. Enligt samma stycke skall beträffande förfarandet vissa bestämmelser om vittne i äga mot- svarande tillämpning. Vid ett förfarande vid tingsrätten anser utred- ningen att edgång av fastighetsägaren bör ske på begäran av förvaltaren. Stycket ändras i enlighet med detta. Vidare görs en närmast redaktionell ändring på det sättet att fastighetsägaren kallas att avlägga eden vid ett sammanträde inför rätten. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen enligt vilket rätten skall kalla, förutom fastighetsägaren, även förvaltaren och till sammanträdet. I paragrafen föreskrivs att fastighetsägaren är skyldig att tillhandahålla förvaltaren handlingar och annat av betydelse för förvaltningen. Vidare anges att hyresnämnden har möjlighet att förelägga en tredskande fastighetsägare att vid vite fullgöra denna skyldighet. Enligt 32 § tar hyresnämnden självmant upp frågan om utdömande av förelagt vite. Utredningen anser att en domstol inte självmant skall kunna döma ut vitet utan att det får ske endast på begäran av den som yrkat att vitesföreläggandet skall meddelas, nämligen förvaltaren. I ett nytt tredje stycke införs därför en bestämmelse om att frågor om föreläggande och utdömande av vite prövas av tingsrätten på begäran av förvaltaren. Paragrafen innehåller bestämmelser om tiden för förvaltningen (första stycket), förlängning av tiden (andra stycket) och upphörande (tredje stycket). I ett nytt fjärde stycke införs en bestämmelse om att tingsrätten, innan den beslutar enligt första - tredje styckena, skall ge tillfälle att yttra sig. I paragrafen finns bestämmelser beträffande de medel som förvaltaren har hand om för fastigheten. Enligt andra stycket skall sådana medel som förvaltaren disponerar och som inte behövs för förvaltningen betalas ut till fastighetsägaren. Tvist i anledning härav prövas av hyresnämnden. I stycket införs en bestämmelse om att en sådan tvist prövas av tingsrätten på begäran av fastighetsägaren. tillsynsskyldighet medför att den skall ges tillfälle att yttra sig innan tingsrätten meddelar beslut. En bestämmelse om detta införs i samma stycke. Paragrafen behandlar förvaltarens redovisningsskyldighet och därmed sammanhängande frågor. Eftersom föreslås utöva tillsynen över förvaltningen måste redovisningen lämnas till . Första stycket ändras i enlighet härmed. Enligt tredje stycket skall hyresnämnden översända avskrift av redovisningshandlingarna till fastighetsägaren och i den mån det är lämpligt även till sökanden och annan. Stycket ändras på så sätt att det är som skall sända kopia av redovisningshandlingarna till, förutom de ovan angivna, även tingsrätten. I fjärde stycket ändras hyresnämnden och nämnden till samt görs det tillägget att skall underrätta även tingsrätten om anmärkning mot redovisningen. Paragrafen reglerar fastighetsägarens rätt att ta del av räkenskapsmate- rial som förvaltaren innehar. Med anledning av föreslagna tillsynsskyldighet införs en bestämmelse i paragrafen enligt vilken skall ges tillfälle att yttra sig innan tingsrätten meddelar beslut. Paragrafen innehåller bestämmelser om förvaltarens arvode, som bestäms av hyresnämnden. I första stycket införs en bestämmelse om att arvode bestäms av tingsrätten. Eftersom i sin egenskap av tillsynsorgan har kunskaper om såväl förvaltningens omfattning som hur den har bedrivits, anser utredningen att skall höras över förvaltarens arvodesanspråk. En föreskrift härom införs i andra stycket. Enligt 16 § femte stycket nämndlagen skall kommunen beredas tillfälle att yttra sig innan hyresnämnden beslutar att förvaltararvode skall betalas av förvaltaren personligen. En föreskrift härom införs i samma stycke. I det nuvarande andra stycket finns bestämmelser om att kommunen kan förskottera förvaltarens arvode. Bestämmelsen flyttas till ett nytt tredje stycke. I paragrafen finns en bestämmelse om att hyresnämnden utövar tillsyn över tvångsförvaltningen. Beträffande hur tillsynen skall utövas hänvisas till lagens förarbeten (prop.1976/77:151 s. 108). Det är vid en handläggning av ett ärende angående tvångsförvaltning vid domstol inte lämpligt att domstolen övertar hyresnämndens uppgift att utöva tillsyn över förvaltningen. Enligt utredningen bör tillsynsuppgiften tillkomma (se avsnitt 10.2.1). Behörigt tillsynsorgan är den länsstyrelse inom det verksamhetsområde fastigheten helt eller delvis är belägen. Paragrafens första stycke ändras i enlighet härmed. I andra och tredje styckena, som är nya, anges grundläggande skyldigheter och befogenheter. Omfattningen av tillsynen är tänkt att motsvara den som utövas av hyresnämnden. I ett nytt fjärde stycke införs en föreskrift om att beslut som fattat enligt bostadsförvaltningslagen inte får överklagas. Fullföljdsförbudet har behandlats i avsnitt 10.2.7. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som är behörig att ansöka om särskild förvaltning. Paragrafen ändras redaktionellt på så sätt att den delas upp i två stycken. Vidare tas sista meningen bort. Eftersom utredningen föreslår att blir tillsynsorgan bör även , sedan beslut om tvångsförvaltning har meddelats, kunna särskilt begära rättens prövning av sådana frågor som rör förvaltningen och som har betydelse för utövande av tillsynen. I ett nytt tredje stycke införs bestämmelser om detta. I paragrafen finns bestämmelser av processuell natur. Bestämmelserna flyttas till 34 §. I stället införs en bestämmelse om att ärenden angående särskild förvaltning, dvs. förvaltningsåläggande eller tvångsförvaltning, skall handläggas enligt ärendelagen. I paragrafen görs vidare en hänvisning till att i 32-39 §§ angivna särskilda bestämmelser skall tillämpas vid handläggningen av ärendena. Mål rörande av förvaltarens redovisning och inlösen av fastigheten handläggs, liksom , vid fastighetsdomstolen enligt eller, såvitt avser inlösen, expropriationslagen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att hyresnämnden självmant kan ta upp och pröva dels frågor om påföljd för en fastighetsägare som åsidosätter sin edgångsskyldighet enligt 16 §, dels frågor om vite enligt 17 §. Enligt 16 § är vissa av bestämmelser om vittne tillämpliga på fastighetsägarens edgång. Skyldigheten att underkasta sig edgång och förhör sanktioneras sålunda genom bestämmelserna i 36 kap. 20 och 21 §§ om vite, hämtning och häktning. Domstolen kan enligt 43 § ärendelagen självmant ta upp frågor om ansvar för rättegångsförseelse och om utdömande av vite som förelagts med stöd av den lagen. En likartad bestämmelse finns i 6 § andra stycket lagen (1985:206) om viten. Enligt det lagrummet prövas frågor om utdömande av viten som har förelagts en part eller någon annan till fullgörande av en skyldighet i en rättegång eller i ett annat motsvarande förfarande utan särskild ansökan av den myndighet som har utfärdat föreläggandet. Åtskilliga typer av viten som kan föreläggas i ärendet enligt bestämmelser i den materiella lagstiftningen kan sålunda dömas ut i ärendet (jfr Fitger, Lagen om domstolsärenden, En kommentar, 1996, s. 297). Hänvisningen i 16 § till förfarandereglerna i torde medföra att tingsrätten ex officio kan företa de däri angivna processhandlingarna utan en särskild bestämmelse därom i bostadsförvaltningslagen. Vad sedan gäller 17 § anges, som tidigare nämnts, i denna att frågor om föreläggande och utdömande av vite, i samband med att fastighetsägaren skall tillhandahålla handlingar, prövas på begäran av förvaltaren. Den nuvarande bestämmelsen i 32 § kan sålunda tas bort. I paragrafen anges i stället att bestämmelserna i hyreslagen om behörig domstol, sammanträde och förhör under sanningsförsäkran skall gälla för ärenden enligt förevarande lag. Angående tillämpningen av bestämmelserna i hyreslagen hänvisas till kommentaren till ändringarna i den lagen (avsnitt 20.1). Vad gäller frågan om behovet av att hålla sammanträde vill utredningen framhålla att sammanträde normalt bör hållas i samband med prövningen av frågan om beslut om särskild förvaltning skall meddelas. I övrigt bör beskaffenheten av den fråga som skall prövas eller det material som parterna åberopar bli avgörande för om parterna bör kallas till ett sammanträde. I paragrafen hänvisas i fråga om förfarandet vid hyresnämnden till nämndlagen. Bestämmelsen tas bort. I stället införs en bestämmelse om tingsrättens sammansättning. I första stycket stadgas att bestämmelsen i hyreslagen om tingsrättens sammansättning skall tillämpas. I andra stycket hänvisas till bestämmelserna i 81-83 §§ hyreslagen. I dessa paragrafer finns bestämmelser om särskild ledamot och om- röstning. Angående bestämmelsernas närmare tillämpning hänvisas till avsnitt 3.2.3 och 20.1. Den nuvarande bestämmelsen i paragrafen om att beslut överklagas hos måste upphöra. I stället införs en bestämmelse motsvarande regleringen i 31 § om verkställbarhet av beslut och möjligheten att meddela interimistiska Bakgrunden till utredningens ståndpunkt i denna fråga har redovisats i avsnitt 10.2.10. I paragrafen finns bestämmelser om rättegångskostnader vid överkla- gande. I ett ärende enligt bostadsförvaltningslagen kan en kommun eller en hyresgästorganisation vara motpart till fastighetsägaren. Enligt den nuvarande bestämmelsen gäller, för det fall fastighetsägaren vinner bifall, att kommunen kan åläggas att ersätta fastighetsägaren dennes kostnader, eller, om en hyresgästorganisation är motpart, att fastighetsägarens kostnader ersätts att staten. I övrigt gäller allmänna bestämmelser om rättegångskostnader, vilket innebär att för det fall kommunen vinner bifall till sin talan, vardera parten står sin kostnad enligt 18 kap. 16 § , och för det fall hyresgäst- organisationen vinner bifall, fastighetsägaren enligt huvudregeln i 18 kap. 1 § skall ersätta organisationen dess kostnader. Enligt utredningen saknas det skäl att ändra de angivna grunderna för fördelningen av rättegångskostnaderna vid ett förfarande vid allmän domstol. Den föreslagna nya lydelsen innebär att bestämmelsen skall tillämpas vid förfarandet vid tingsrätt, hovrätt och . Enligt 32 § ärendelagen får domstolen i ett ärende där enskilda är motparter till varandra, med tillämpning av 18 kap. , förplikta den ena parten att ersätta den andra parten för dennes kostna- der i ärendet. För det fall den ena parten är ett allmänt rättssubjekt, såsom en kommun, gäller således att vardera parten får stå sin egen kostnad. (När kommunen uppträder som fastighetsägare, är den att anse som enskild part, se prop. 1995/96:116 s. Den föreslagna ändringen av I övrigt gäller . . . allmänna bestämmelser om rätte- gångskostnad i tillämpliga delar till I övrigt gäller ärendelagens bestämmelser om rättegångskostnad innebär således ingen ändring av fastighetsägarens skyldighet att betala hyresgästorganisationens - men inte kommunens - rättegångskostnader, om han förlorar. Enligt bestämmelsen i nuvarande 34 § får hyresnämndens beslut enligt bostadsförvaltningslagen överklagas hos . Enligt motiven avses med beslut enligt den paragrafen hyresnämndens avgörande av det ärende som det är fråga om (prop. 1976/77:151 s. 113). behandlar så gott som varje fråga enligt bostadsförvaltningslagen som ett särskilt ärende. Detta medför att i princip varje beslut enligt lagen kan överklagas för sig. Möjligheten att överklaga varje beslut i frågor enligt bostadsförvaltningslagen skall bestå. I förevarande paragraf införs därför en bestämmelse om att varje beslut som fattas i en fråga som enligt lagen skall prövas av rätten får överklagas särskilt. Bestämmelsen är ett komplement till den begränsade möjlighet som enligt 37 § ärendelagen finns att föra talan mot beslut som inte innebär att ärendet avgörs. Enligt paragrafen, som är ny, har rätt att föra talan mot vissa av tingsrättens beslut. Regleringen har berörts i avsnitt 10.2.7. Bestämmelsen innebär en avvikelse från bestämmelsen i 36 § ärende- lagen om vem som får föra talan mot ett beslut. I paragrafen, som är ny, införs i första stycket en regel om att hyres- lagens bestämmelser om prövningstillstånd skall tillämpas. I 39 § tredje stycket ärendelagen anges dispensgrunderna för prövningstillstånd. I hovrättslagen finns regler om tilltrosbevisning. Ärendelagen saknar bestämmelser härom. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.10.3) medför det förfarande som utredningen föreslår att muntlig förhandling kommer att hållas i ett stort antal ärenden. En bestämmelse om tilltrosbevisning kan därför inte undvaras. I förevarande paragrafs andra stycke införs sålunda en särskild bestämmelse om att bestämmelserna om tilltrosbevisning i 12 kap. 79 § jordabalken skall tillämpas vid prövningen i hovrätten och i . I tredje stycket har intagits en bestämmelse om fullföljdsförbud beträffande interimistiska beslut om tvångsförvaltning och utseende av förvaltare. Paragrafen, som är ny, innehåller en regel om rättskraft. Bestämmelsen i 22 § nämndlagen, om att vissa beslut vinner rättskraft, har såvitt den angår tvister enligt bostadsförvaltningslagen förts in i paragrafen. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . I andra punkten föreskrivs att i fråga om ärenden som hyresnämnden har avgjort skall de nuvarande bestämmelserna i bostadsförvalt- ningslagen tillämpas. Beslut i dessa ärenden skall sålunda överklagas till . I förslaget till lag om upphävande av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder (punkten 4) finns bestämmelser om att även de beslut som hyresnämnden fattat, som med stöd av nämndlagen får överklagas genom besvär, överklagas enligt äldre bestämmelser till . Enligt förslaget till lag om upphävande av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder skall vissa ärenden som hyres- nämnden inte har avgjort före överlämnas till tingsrätt för prövning. I tredje punkten anges att de nya bestämmelserna i bostadsförvaltningslagen skall tillämpas på de ärenden som har över- lämnats till tingsrätt. Vardera parten skall dock i dessa ärenden stå sin kostnad vid tingsrätten. 20.9Förslaget till lag om upphävande av lagen (1974:1080) om avveckling av hyresregleringen Lagen om avveckling av hyresregleringen antogs i samband med att lagen (1942:429) om hyresregleringen m.m. skulle upphöra att gälla. Lagen innehåller bestämmelser om s.k. övergångshyra - . Bl.a. föreskrivs att tvist om övergångshyra skall prövas av hyresnämnd. Någon tvist om hyra för tiden före kan inte längre antas uppkomma. Lagen torde även i övrigt sakna aktualitet. Utredningen föreslår att den upphävs. 20.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:390) om fiskearrenden Som framgår av avsnitt 2 och 13 anser utredningen att de flesta ärenden som arrendenämnden handlägger enligt lagen (1957:390) om fiskearrenden kan föras över till fastighetsdomstol. Till följd härav har i ett antal paragrafer ordet arrendenämnd bytts ut mot fastighetsdomstol. Av avsnitt 14 framgår att utredningen anser att prövningen av s.k. dispenser inom arrendeområdet skall utföras av . I lagen har följaktligen i 1 och 4-6 §§ ordet arrendenämnd bytts ut mot läns- styrelsen. I samband med att sakliga ändringar gjorts har även vissa språkliga ändringar utförts. Utredningen har i övrigt följande att anföra till de föreslagna ändringarna. I paragrafen finns en bestämmelse om arrendenämnd som tas bort. I stället införs en forumbestämmelse av det innehåll att mål eller ärende angående fiskearrende skall handläggas av den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. . . angående fiskearrende avses sådan tvist om fiskearrende som inte omfattas av bestämmelserna om fastighetsforum i 10 kap. 10 § första stycket rätte- gångsbalken. En bestämmelse med motsvarande innehåll finns i nuva- rande 17 § lagen om fiskearrenden. Ärende angående fiskearrende avser de ärenden som enligt 16 § lagen om fiskearrenden handläggs enligt ärendelagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om av arrendenämnds beslut. Dessa måste upphöra. I stället införs en bestämmelse om att ärenden om förlängning av arrendeavtal, arrendevillkor och om uppskov med avträdet skall handläggas enligt ärendelagen. I paragrafen görs vidare en hänvisning till att i 17-21 §§ angivna särskilda bestämmelser skall tillämpas vid handläggningen av ärendena. De tvister som inte anges i paragrafen handläggs enligt . I paragrafen finns en bestämmelse om forum i tvister om fiskearrende. Denna flyttas, med vissa ändringar, till 15 §. I stället införs regler för handläggningen av ärenden om fiskearrenden vid fastighetsdomstol. Beträffande den närmare innebörden av bestämmelserna i jordabalken hänvisas till vad som anförs i kommentaren till dessa (avsnitt 20.1). I paragrafen finns bestämmelser om begränsningar i möjligheten att överklaga fastighetsdomstols och hovrätts dom. Bestämmelserna tas bort. I stället införs en bestämmelse om att vardera parten skall svara för sin rättegångskostnad, om inte annat följer av 18 kap. 6 § rättegångs- balken i ärenden om fiskearrende. Bestämmelsen utgör ett undantag från de allmänna bestämmelserna i 32 § ärendelagen (angående motivet till förslaget, se avsnitt 11.2.7). Paragraferna är nya. De innehåller bestämmelser om prövningstillstånd, fullföljdsförbud och tilltrosbevisning. Bestämmelserna har sin motsvarighet i 8 kap. 37-39 §§ jordabalken. Beträffande den närmare innebörden av dessa bestämmelser hänvisas till vad som anförs under de angivna paragraferna i förslaget till lag om ändring i jordabalken. Paragrafen, som är ny, innehåller en regel om rättskraft och motsvarar bestämmelsen i 22 § nämndlagen såvitt den avser ärenden om fiske- arrende. beslut i dispensärenden enligt 3-6 §§ får inte överklagas. Beträffande motivet hänvisas till avsnitt 14. Utredningen föreslår att de nya bestämmelserna träder i kraft . I fråga om ärenden som arrendenämnden har avgjort skall enligt andra punkten de nuvarande bestämmelserna i lagen om fiskearrenden tillämpas. Beslut i dessa ärenden skall sålunda klandras vid fastighets- domstol och därefter överklagas till hovrätt. I förslaget till lag om upp- hävande av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder (punkten 4) finns bestämmelser om att även de beslut som arrende- nämnden fattat, som med stöd av nämndlagen får överklagas genom besvär, överklagas enligt äldre bestämmelser till fastighetsdomstol. Enligt förslaget till lag om upphävande av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder skall vissa ärenden som arrende- nämnden inte har avgjort före överlämnas till fastig- hetsdomstol för prövning. I tredje punkten anges att de nya bestämmel- serna i lagen om fiskearrenden skall tillämpas på de ärenden som har överlämnats till fastighetsdomstol. Vardera parten skall dock i dessa ärenden stå sin kostnad vid fastighetsdomstolen. 20.11Förslaget till förordning om godkännande av förbehåll i arrendeavtal handläggs frågor om godkännande av förbehåll eller annat avtalsvillkor avseende arrende vid arrendenämnderna. Enligt utredningens förslag skall dessa frågor i stället handläggas av läns- styrelserna. De förfaranderegler som återfinns i nämndlagen och som är nödvändiga även för länsstyrelsernas handläggning anges i förevarande författning. Paragrafen motsvarar den nuvarande forumregeln i 1 § andra stycket nämndlagen. Paragrafen motsvarar 14 § första stycket nämndlagen. Paragrafen hänvisar till avgiftsförordningen (1992:191) och innebär att en ansökningsavgift skall tas ut vid ansökan till . Förfarandet vid nämnderna är inte avgiftsbelagt. Med hänsyn till att myndighetens godkännande av ett förbehåll i ett avtal innefattar en viss materiell prövning och dessutom initieras genom en ansökan, anser utredningen att förfarandet vid , liksom annan till- ståndsprövning där, bör vara avgiftsbelagt. Förslag på vilken avgifts- klass som skall tillämpas har inte lämnats. Förordningen skall träda i kraft med ändringarna i 9 kap. 2-3, 7 och 17 §§, 10 kap. 2-4 och 7 §§ och 11 kap. 2 § jordabalken samt 3-6 §§ lagen (1957:390) om fiskearrenden. 20.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället Som framgår av avsnitt 2 och 15 har utredningen kommit fram till att arrendenämndens uppgifter enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället skall föras över till fastighetsdomstol. Till följd härav har orden arrendenämnd och nämnd i ett antal paragrafer ersatts med fastighetsdomstol. I samband med att sakliga ändringar har gjorts har även vissa språklig ändringar utförts. Utredningen har i övrigt följande att anföra till de föreslagna ändringarna. Utredningen anser att det i lagen bör anges hur ett ärende inleds och vem som får inleda ärendet. I andra stycket införs sålunda en bestämmelse om att frågan om hembud behövs prövas av fastighetsdomstolen efter ansökan av jord- ägaren. I första stycket görs en språklig ändring i syfte att nå en överensstäm- melse med motsvarande bestämmelse i ombildningslagen. Paragrafen reglerar hinder mot överlåtelse så länge arrendators intres- seanmälan föreligger. I tredje stycket görs samma tillägg som i 6 §. Paragrafens första stycke innehåller en bestämmelse om att nämndlagen skall tillämpas på förfarandet. Den måste upphöra. I stället införs en bestämmelse om att ärenden avseende fråga om hembud behövs enligt 6 eller 7 §, hembud enligt 8 § och överlåtelsetillstånd enligt 12 § skall handläggas enligt ärendelagen. Vidare införs en hänvisning till att de i 15-22 §§ angivna särskilda bestämmelserna skall tillämpas vid den handläggningen. Bestämmelsen i det nuvarande andra stycket om rättegångskostnader med anledning av att nämndens beslut överklagas upphör. Regler om rättegångskostnader införs i stället i en ny 18 §. Utredningens förslag får till följd att samtliga arrendetvister handläggs vid fastighetsdomstol. Ärendelagen saknar bestämmelser om dom- stolarnas behörighet. I förevarande paragraf införs därför en bestäm- melse om att de ärenden som skall handläggas enligt ärendelagen prövas av den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Som framgår av den allmänna motiveringen anser utredningen att de ärenden enligt förevarande lag som skall handläggas enligt ärendelagen bör handläggas på samma sätt som ärendena avseende arrende enligt jordabalken.