sou · GNB388d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Offren skall vara en person som inte bara gruppmedlemmarna utan också en större krets sympatisörer ska anse det vara motiverat att röja ur vägen. Exempel på sådana personer kan vara en diktator, en religiös ledare, en företrädare för militarismen, ett hot mot världsfreden e.dyl. Gruppen dömer offret till döden och utser den eller de personer som ska genomföra operationen. Efter ett spaningsskede genomförs attentatet. När attentatet är utfört är det viktigt för gruppen att för omvärlden tala om att offret röjts ur vägen just därför att det t.ex. företrädde militarismen. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 227 Lika viktigt är det att ta åt sig äran för det utförda attentatet. Sympatisö- rerna måste ju få veta vilka de har att tacka. Vill gruppen påverka en politisk situation ligger det i sakens natur att man också talar om att offrets efterträdare och medarbetare står näst i tur. Ett genomgående mönster för de flesta kända grupper är att de antingen lämnar kvar flygblad på brottsplatsen eller att de brevledes eller per telefon till myndigheter eller massmedia tar på sig ansvaret för dådet. Därvid läm- nas sådana uppgiftet att det inte ska behöva råda någon tvekan om att det är rätt grupp som tagit på sig ansvaret. Detta med anledning av att det ofta förekommer att människor i olika gruppers namn tar på sig ansvaret, t.ex för att misskreditera någon grupp eller för att själv ta åt sig äran för något som någon annan utfört. I detta fall har inte något flygblad lämnats kvar på brottsplatsen. Polis eller massmedia har inte så vitt känt erhållit något brev med detaljerade upp- gifter om något som bara gärningsmannen och utredarna bör känna till. Inte heller har gärningsmannen förklarat motivet till dödsdomen eller pekat ut någon annan regeringsmedlem som nästa offer. De samtal som kommit in från personer som i olika organisationers namn tagit på sig ansvaret har varit för lösa i konturerna. Den uppringande har inte haft någon nyckelinformation att ge som kunnat binda gruppen vid brottet. Den slutliga bedömningen måste således bli att mordet på inte förövats av någon politisk grupp av euro-terroristisk, latin-amerikansk eller mellanösterntyp. Om det skulle visa sig att en politisk grupp ligger bakom mordet är därför den turk-kurdiska organisationen den som ligger närmast att miss- tänka. Denna grupp har ett motiv för gärningen och ett motiv att inte tillkännage att det var PKK som låg bakom mordet. Dessa säkerhetspolisens bedömningar granskades således av som upprättade följande promemoria, som har rubriken på statsministern – kommentar till PM från . Redovisningen av tänkbara politiska organisationer begränsar sig till vänsterextremistiska och nationalistiska rörelser. Med i bilden bör man nog också ha exempelvis latinamerikanska högerextremistiska organisationer. senare hälft finns exempel på chilenskt mordhot mot . Contras i bör också uppmärksammas liksom exil- kubaner. Det finns också exempel på sydafrikansk terrorism i utlandet mot opinions- bildare (ex ). 228 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. Högerextrema organisationer som , och kan inte heller helt bortses ifrån. En verklig knäckfråga är den som behandlas i (säkerhetspolisens, vår anm.) PM sid 3-4. Ingen har tagit på sig brottet. Om den skyldiga tillhör terrorist- organisation, hur har han – gruppen då resonerat? Han måste ju förstå att det blir vilda gissningar och misstankar åt alla håll, inklusive mot den egna gruppen. Kan syftet då ha varit att med tanke undanröja en politiker vars person och politik man ansåg på ett ingripande sätt skada de egna intressena. Detta skulle kunna gälla t.ex , latinamerikanska högerextremister och, kanske, några palestinska grupper och RAF. Om detta skulle vara syftet behöver mördaren inte identifiera sig. Men han bör göra reflexionen att den politik han vill försvåra kan komma att fortsätta oförändrad, trots attentatet och rentav skärpas. Eftersom gärningen är anonym kan den inte tjäna som varning. Ett mord med detta möjliga motiv skulle självfallet också utgöra en hämnd. Att hämndmotivet skulle ha varit avgörande kan heller inte uteslutas. Eller var syftet att allmänt sett destabilisera det svenska samhället? Knappast (motsatsen har snarare blivit fallet). I har Röda Armé-fraktionen visat sig mer aktiv. Från västtysk sidan har man varit ganska emfatisk i sina påpekanden att det ej i detta fall kan röra sig om Röda Armé-fraktionen. Det är väl dock an- märkningsvärt att så snart efter mordet och vid en så sen tidpunkt en rad svenska ambassadtjänstemän i blev uppringda. Bonn-ambassaden har också lämnat några intressanta synpunkter i sitt kryptotelegram – bl.a. att telefonnummer till ambassadtjänstemännen inte är tillgängliga för allmänheten. RAF bör kanske inte utan vidare föras bort från analysen. Som skedde i min PM bör erinras om att så sent som kriminalvårdsstadgan ändrades så att fångar av typ Baresic har försämrade möjligheter till permission etc. Mot PLO fientliga palestinska grupper Palestinska extrema grupper kan tänkas vilja attackera mål utanför den omedelbara palestinska sfären. Här kan nämnas några exempel: mördades ambassadör i i en gatukorsning i . Han hade få dagar arrangerat ett sammanträffande med dåvarande utrikesminister och . eller misstänktes den gången för mordet, men någon skyldig kunde aldrig påträffas. Till saken hör att ambassadören också var aktiv för att sammanföra olika libanesiska grupperingar. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 229 2.Attentaten i och i julhelgen 1985 riktade sig formellt mot El Al men var sannolikt också avsedda som en varning till och för deras Arafatvänliga politik. 3.Uppgifter föreligger om ett palestinskt hot mot vice utrikesminister , som varit mycket aktiv i Mellanösternfrågan. –Det är lätt att dela slutsatsen att PKK har motiv för mordet på stats- minister – vilket de ju själva offentligt uttalat – och att de har goda skäl att inte ta på sig skulden med bl.a. tanke på kurdernas ställ- ning i . finns ytterligare skäl som talar mot: –Risken för upptäckt måste ändå bedömas som stor med besvärliga konsekvenser för PKK och dess sympatisörer i hela världen. –De tidigare morden har haft en annan karaktär (bl.a. genom att de riktat sig mot avfällningar). Att i de två andra mordfallen offren sköts bakifrån är möjligen inte ett särskilt starkt argument. I UD-materialet finns ytterligare en promemoria av , den är från och har följande innehåll: En del tyder väl på att mordet förövats av hyrd mördare eller mördarliga. Om detta är riktigt, minskar sannolikheten att de skyldiga är att söka bland kända terroristorganisationer av typen PKK, extrema palestinier eller kroater, etc. Sådana förövar väl dåden själva. Vem kan då ha tillräck- ligt starka motiv, respektive förfoga över tillräckliga penningresurser (rimligen miljonbelopp) för att engagera en mördare? Jag bortser här från möjligheten av svenskbaserad uppdragsgivare. Den som anlitat en professionell mördare måste rimligen vara en person eller grupp eller organisation eller stat som ansåg Palmes försvinnande som en angelägenhet av vital betydelse ( men som absolut inte ville ge sig tillkänna). Vederbörande måste ha funnit, att Palmes fortsatta verksamhet, själva hans existens, var ett enormt hot mot den sak man företräder. Motivet måste alltså vara utomordentligt starkt, så starkt att man även var beredd att ta en viss låt vara begränsad risk för upptäckt. Var kan man hitta motiv av sådan intensitet? Två möjligheter skulle kunna vara tänkbara; och antikommunis- tiska extremister i och kring . A. Palmes engagemang mot apartheid-politiken var ingenting nytt. Det går tillbaka till 1950-talet. Men läget är nu farligare för regimen . Det inre våldet trappas upp och risken för större oroligheter växer. Palmes aktiva insats för att ge stöd och legitimitet åt ANC, beskriven som terroristorganisation, sågs säkert av som ett betydande hot. 230 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. är ju en politisk opinionsbildning igång i västländerna som kan leda till beslut om mera verksamma sanktioner. , och personligen, spelade här en given roll. I och kring kan det möjligen finnas grupper som ansåg att Palmes engagemang i allvarligt försvårade deras verksamhet att kullkasta sandinistregimen, slå ned rebellerna i , bereda svårigheter etc. Det är ju ett faktum att medan debatten i i kongressen pågår om ökad ekonomisk och militär hjälp till contras, tydligen mycket stora penningbelopp samlas in i på privat väg för att användas av contras. De kretsar som avses kan vara av två slag; antikommunistiska amerikaner med anknytning till FDN (den rörelse som försöker störta regeringen i ) eller FDN självt, dvs. i exilerade nicaraguaner eller cubaner. De är dock att märka att dessa två grupper normalt inte betraktas som besittande den sofistikerade analytiska förmåga som rimligen borde ligga bakom ett beslut att undanröja . Både när de gäller och amerikanska extremistgrupper gäller att finansieringen inte skulle vara något problem. Inte heller saknar de kännedom om lämpliga metoder och organisationer som kan utnyttjas. Man kan utgå från att vederbörande i båda fallen har egen erfarenhet av och clandestine verksamhet. I båda fallen skulle vederbörande ha ett intresse uteslutande av själva resul- tatet men vilja undvika att blir utpekade. Anonymiteten är alltså självklar. Ovanstående skall tas för vad det är, alltså några spekulationer med ut- gångspunkt i antagandet att det rör sig om lejd mördare och att intressenten är att söka utomlands. Utöver det som återgetts har arbete efterlämnat redovisningar av samtal med utländska diplomater, bl.a. rörande PKK, och slutligen en promemoria , där en amerikansk tidningsartikel kommenteras.13 Det finns också en promemoria med vissa funderingar kring PKK, daterad . Inför Juristkommissionen nämnde att han tittat särskilt på vissa motivbilder. En av dem var , där tog kontakt med en Sydafrika-expert, som inbjöds till för samtal i frågan. I UD-materialet finns en promemoria, daterad , där dessa samtal redovisas. Sagesmannens inställning framgår av följande citat ur promemorian: 13 En artikel författad av , publicerad i . Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 231 Han utvecklade utförligt att Palmes person och politik av den syd- afrikanska regimen måste ha uppfattats som an enormous threat. påverkade andra västländer i riktning mot hårdare tag mot . Gång på gång skammade han dem att göra gester som de egentligen inte ville göra. Att en grupp av eminent persons från sam- väldet sänts till området och att en grupp EEC-ministrar tidigare rest dit var säkert ett resultat av en opinionsbildning i hög grad ledd av . Hans uppträdande på socialistinternationalen i Arusha och senast hans be- handling av på folkriksdagen i måste ha varit utomordentligt irriterande och besvärande för . gav ANC en slags legitimitet. Allt detta är särskilt betydelsefullt i ett läge som för regimen blir alltmer kritiskt, rent av katastrofalt, både inom landet och i utlandets reaktioner. har ofta genom olika civila och militära organ begått våldsdåd utanför gränserna. Detta gäller främst grannländerna men även europeiska länder. De bombade i och de har gång på gång begått andra våldshandlingar mot ANC:s vänner. Ett känt exempel på deras arbetsmetoder är operationen att diskreditera den engelske politikern som var ledande i anti-apartheidrörel- sen, genom att offentligt brännmärka honom som homosexuell. Man kan sammanfatta (sagesmannens, vår anm.) framställning som så –att haft utomordentligt starka skäl att undanröja just ; –att har alla resurser, jämte erforderlig hänsynslöshet, för att göra det; –att har allt att vinna på att inte yppa sig; –att vi inte har någon hjälp att vänta från underrättelseorganisationer i länder som och , vilka nära samarbetar med både Boss och Special Branch. Om någon sydafrikansk grupp är skyldig kan den rentav anse att den gjort a service to the West. Sagesmannen hade avslutningsvis framhållit att han var intensivt engagerad i den sydafrikanska frågan och därför partisk, varvid det fanns en risk att han kunde tänkas överdriva den sydafrikanska aspekten.14 har vidare berättat att han rent privat var i hos sin gode vän ambassadören . 14 I PU-materialet finns ett uppslag, där det framgår att sammanträffade med samme sagesman. Med var också en utredningsman från . Sagesmannen lämnade då ytterligare och mer konkret inriktade uppgifter, se kapitel 5, Sydafrikaavsnittet. 232 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. fanns PKK:s ledning. De länder som utsatts för terrorverksamhet har vid sina ambassader där särskilda avdelningar med polisiära och militära tjänstemän som är helt specialiserade på att följa allting som har att göra med från utgående terrorism, inklusive PKK. fann det därför angeläget att till- sammans med den svenske ambassadören informera sig via dessa kanaler. De förde bl.a. ett till synes ingående samtal med en ambassadör vid en västeuropeisk beskickning, ett samtal som avrapporterade i en promemoria till . Den be- handlar utan att beröra PKK. Enligt var den aktuella ambassaden i den kanske bästa källan som finns när det gällde palestinska grupper m.m. I sina slutsatser betonade hur svårt det ändå var att göra säkra bedömningar, när en av världens största experter på frågan var så osäker och manade till så stor försiktighet som ambassadören enligt hade gjort. har i sina samtal med och med oss betecknat sina promemorior som ytliga och allmänt framställt sin roll som begränsad. Den särskilda s.k. demarchen Som framgått togs på initiativ kontakter med ett antal stater i syfte att få fram uppgifter av intresse för mordutredningen. Denna demarche ledde i stort sett inte till några resultat alls. Efter sin ovan återgivna beskrivning av förfarandet fortsatte inför att beskriva utfallet så här: Det var en långrev som gav mycket, mycket lite. Dom flesta av dom här svarade, att dom hade ingenting alls. Och det svarade dom antingen för att dom inte hade någonting eller också att dom sa att det här var en oriktig väg att låta polisunderrättelser passera, utan polisunderrättelser ska i normalfallet gå från polis till polis på hemliga vägar. Hur som helst gav, om jag är rätt underrättad, detta notvarp väldigt lite i själva verket. Vi hade ju inte hoppats att KGB skulle öppna sina dossier för oss, men å andra sidan så gav det förvånansvärt lite, tyckte vi nog, och tyckte jag. Därför att det kan ju vem, det kan ju ett barn förstå, att när mordet äger rum så alla dessa länders polis- och underrättelseorganisationer sätts ju då på högvarv, att få tag på: Vad kan det här vara, har vi någonting med det här att göra, våra underlydande, våra allierade, våra vänner, fiender. Allt sätts ju naturligtvis igång i dessa regeringar. Allt sätts på högspänn då då efteråt. Då kan man ju säga så här att det kan ju inte vara onaturligt om dom hade fått någonting i sina egna varpar, och gentemot ett hyggligt land som , att dom hade låtit Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 233 någon liten fisk komma vidare till oss. Så blev inte fallet. Det gav ingenting egentligen. Av en promemoria som upprättats av framgår att och besökt och då bl.a. framfört att demarchen endast lett till med- delanden om att man från de respektive ländernas sida inte visste något, men att man i och för sig var beredd att hjälpa till. Enligt vad uppgivit för kommissionen var det enda land som återkom med information, i vilket sammanhang gjorde reflektionen att man från det hållet kan ha haft ett intresse av att misstankar riktades mot PKK. 3.3.3UD:s roll i övrigt sände UD ut en kort redogörelse för mordet till samtliga utlandsmyndigheter för att dessa skulle vidarebefordra den till respektive utrikesministerium. På samma sätt distribuerades informa- tion till utländska beskickningar i . När fantombilden offent- liggjorts spreds den på samma sätt. Inom UD kom alltså kanslirådet att ansvara för insatserna i mordutredningen. De tips som flöt in via utlandsmyndig- heterna passerade , som i sin tur omgående vidare- befordrade dem till polisen, men behöll egna kopior. inkom tips från närmare hälften av myndigheterna, cirka 50 stycken. Det rörde sig om flera hundra tips. Av såväl dokumentationen som av vad som uppgivits för kom- missionen från UD:s sida framgår att det tidigt fanns en frustration inom UD över att man inte fick någon feed-back på de tips som vidarebefordrades till polisen. Man efterlyste information som kunde underlätta ambassadernas värdering av tips, ge dem möjlighet att ställa vissa enklare kontrollfrågor etc. Det fanns också en undran över varför polisen inte var mer intresserad av det material som successivt byggdes upp hos UD. Samarbetet mellan och UD synes ha fungerat väl, något som även framhållits från sida. Enligt var dock inte roll så stor som den vid tiden framställdes i medierna. Arrangemanget var personliga sätt att lösa sitt kunskapsbehov, varvid det var bra med ett namn att hänvisa till. 234 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. Förutom hanteringen av tips och uppslag samt den egna analysverksamhet som var förknippad med detta hanterade UD själv- fallet de frågor om internationell rättshjälp m.m. som departementet dagligdags utför som biträde åt svenska rättsvårdande myndigheter. Detta arbete, som har varit mycket omfattande, har handlagts på en särskild enhet med ansvar för frågor av detta slag. I och med att försvann från utredningen upphörde uppdrag. I den utfrågning som höll med konstaterade denne att han inte på länge haft kontakt med och att hans befattning med detta mål kommit till sitt absoluta slut. Vid sitt sammanträffande med oss har han uttryckt det så att i samband med att droppades, droppades även han själv. Han hade därefter inte haft någon som helst kontakt med mordutredningen, vilket han fann en smula överraskande, eftersom det borde ha funnits ett intresse av att hans uppdrag avrapporterades och att upplysningar om hans medverkan inhämtades. Vid tiden för sammanbrottet efterfrågades inom UD besked om vilken hållning svenska utlandsmyndigheter skulle inta inför frågor kring mordutredningen, vars utveckling tilldragit sig intresse även utanför landets gränser. En s.k. Sprachregelung utfärdades därför . Det framgår av handlingarna att texten utarbetats av . Den hade följande lydelse. bortgång var för alla svenskar en nationell tragedi. Den sorg och bestörtning som kom till uttryck i alla andra länder tjänade som en erinran om den roll som spelade i kampen för rättvisa och fred i världen. Det var som sköts till döds bakifrån på öppen gata i . Ett andra skott avlossades som var nära att träffa hans . Mördaren avlägsnade sig på en sidogata. En polisundersökning inleddes efter mordet. Den leddes av den högste polischefen i . Han organiserade kring sig en grupp av mest erfarna polismän som därefter oavbrutet har sysslat med utredningen för att få klarhet om alla omständigheter kring mordet och om möjligt finna gärningsmannen. Utredningen är den mest omfattande som företagits i . Den har varit svår. Inga av de vittnen som var i närheten av mordplatsen har kunnat ge några mera bestämda uppgifter om mördarens signalement. Mordvapnet har icke återfunnits. Inga andra ovedersägliga bevis har fram- kommit. Den grupp som lett utredningen har systematiskt undersökt alla de Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 235 iakttagelser som gjorts vid mordplatsen. Den har bl.a. genom tillkallade experter noga prövat de antaganden som kan göras om att individer eller grupper, i eller i andra länder, kan ha taget initiativet till, medverkat till eller utfört mordet. Inga ansträngningar har sparats för att bringa klarhet. har misstankarna mot viss person eller mot viss grupp varit starka nog för att berättiga ett ingripande från åklagarens sida. Sålunda anhölls en svensk medborgare som misstänkt för medverkan i brottet men släpptes kort därefter. an- ställdes förhör med ett antal i bosatta utlänningar, de flesta med anknytning till den kurdiska revolutionära organisationen, PKK. Även de släpptes enär åklagaren inte fann att de omständigheter som pekade mot deras delaktighet i mordet utgjorde tillfredsställande bevisning. Utredningen fortsätter utan avbrott och med full intensitet. Det har funnits olika meningar hos åklagarna och ledarna av polis- utredningen om värdet av olika indicier och om den relativa betydelsen och sannolikheten av olika antaganden som gjorts om gärningsmannen och hans eventuella uppdragsgivare. Dessa skiljaktigheter har blivit föremål för vidsträckt publicitet i . En omorganisation av utredningsarbetet har numera företagits för att ytterligare effektivisera detta. Omorganisationen innebär att ledningen av utredningen har överförts till riksåklagaren och rikspolischefen. De svenska myndigheterna är fast beslutna att med alla till buds stående medel bringa klarhet kring detta fruktansvärda dåd. Förutom att inte längre fanns med i bilden synes omorganisationen av mordutredningen inte ha medfört några förändringar för UD:s roll. Däremot innebar naturligtvis sammanbrottet och den turbulens som förevarit ett nytt läge även för UD. I den nya situation som uppstod efter utredningens omorganisation upprättade en promemoria (), som summerade UD:s dittillsvarande roll i utredningen och även sammanfattade de tips som kommit till UD. Där sägs bl.a.: Från tiden efter mordet på statsminister har de svenska utlandsmyndigheterna fått ett stort antal tips vilka insänts till departementet. Naturligt nog mottogs fler tips i början än . Alltjämt in- kommer dock ca 20-talet tips eller andra meddelanden från utlandsmyndigheterna. Av 116 ambassader och konsulat har minst hälften på ett eller annat sätt direkt berörts av mordutredningen. Utrikesdeparte- mentets handläggning av tipsen har i första hand varit att vidarebefordra det mycket omfattande materialet dels till spaningsledningen, dels till chefen för . I arbete har också ingått att bedöma materialet, sammanfatta och i vissa fall följa upp med följd- frågor. 236 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. Information som har ansetts särskilt intressant – vare sig det har varit direkta tips eller exempelvis mer allmänna bedömningar – har dessutom gått till statssekreterarna i statsrådsberedningen och . I UD har kabinettssekreteraren, polchefen liksom biträdande polchefen löpande varit informerade. Ambassadören har likaså följt all informationsgivning samt deltagit med synpunkter och bedömningar. kontakter med spaningsledningen har dessutom inneburit att undertecknad och ambassadör haft regelbundna möten med länspolismästare m.fl. I det operativa spaningsarbetet har departementet och utlandsmyndig- heterna biträtt med att för spaningsledningen infordra uppgifter för mord- utredningen. Därefter följer en sammanfattning och systematisering av de inkomna tipsen, jämte en del reflektioner. De tips eller hot- bilder som beskrivs sammanhänger med RAF, jugoslavisk-kroatiska organisationer, PKK, , /, och högerextremistiska organisationer. Till detta är fogat kommentaren att de refererade tipsen vidarebefordrats till spaningsledningen och RPS/säkerhetspolisen, men att det för UD inte är känt vilka åtgärder som kan ha vidtagits av PU.15 Promemorian avslutas med en – aningen amper – anmärkning om att det i några fall skulle ha underlättat det fortsatta arbetet för de berörda utlandsmyndigheterna om PU gett sin reaktion på tipsen till känna. I kommissionens samtal med erinrades han om denna avslutande formulering, som alltså tycks uttrycka en kritisk ståndpunkt. Han framhöll därvid att skrivningen tillkommit efter noggrant filande av honom och kabinettssekreteraren . Den föranleddes av att man inte fått något gensvar från polisen. Inom UD intresserade man sig tidigt för möjligheten att mordet på kunde ha en latinamerikansk bakgrund. I en promemoria, som upprättades inom UD , diskuterades möjligheten att DINA, som var beteckningen på den chilenska säkerhetstjänsten under 1974-1977, kunde ligga bakom mordet. 15 Kommissionen har följt upp de uppgifter som finns angivna i promemorian.