sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Tillsammans åkte de med en ny taxi till där levererade vapnen. uppgav att Baresic 9 1986 varit på permission. När han återvänt hade han berättat att han träffat kroater bl.a. från . Baresic hade också yttrat det kommer att hända nu med . Vid ett förhör ändrade sina tidigare lämnade uppgifter. Han uppgav nu att han inte fått revolvrarna av utan av . Dessa uppgifter vidhöll han vid två förhör respektive en månad . förhördes f.d. hustru . bekräftade att hon åkt taxi tillsammans med till en adress i . Hon hade till en början väntat utan- för. När återvänt hade han erinrat sig att han glömt sina glas- ögon i lägenheten han besökt. Han gick därför tillbaka till lägenheten och följde då med. På lägenhetsdörren fanns ett utländskt namn som började på bokstaven D. Dörren hade öppnats av en ung man med sydländskt utseende. Taxichauffören lokaliserades och förhördes . Han bekräftade att han den aktuella dagen haft en körning med en finsk man från en adress i (bostadsadress) till en adress i (alldeles i närheten av bostadsadress). Mannen hade bett honom vänta, vilket gjort. ansåg sig ha blivit blåst och lämnade platsen. Han hade därefter via taxiväxeln blivit kallad till där mannen väntat på honom. Mannen hade betalt körlegan och önskat bli körd till en adress i Abrahamsberg (kontorsadress). Efter ca 20 minuters uppehåll på platsen hade kört mannen tillbaka till . I samband med det stora tillslag som kallas operation Alfa (se nedan) hämtades till förnyat förhör. vidhöll sina tidigare lämnade uppgifter. Under förhöret delgavs han misstanke om medhjälp till mordet på . Han medgav då att han haft vetskap om vad vapnen skulle användas till. hölls i närvaro av förundersökningsledaren konfrontationsförhör mellan och vidhöll att han köpt två revolvrar av . hölls också ett konfrontationsförhör mellan och vidhöll att han sålt vapen till . Detta förnekades av . Dagen därpå, , tog tillbaka de lämnade uppgifterna. Han berättade nu att han fått förfrågan från om vapen, att han i anledning härav kontaktat och då fått svar som han tolkat som att denne kunde leverera, att han fått av för vapenköp, att han därefter begett sig till men fått beskedet att denne inte kunde leverera några vapen och att han därför lämnat tillbaka pengarna till med av- drag för taxiutlägg. delgavs i anledning av dessa nya uppgifter misstanke om falsk tillvitelse. Därefter ändrade sina uppgifter ytterligare . Han återgick slutligen till versionen att han hämtat två revolvrar hos och att han levere- rat dessa till . uppgifter bedömdes till en början som mycket intressanta då de innehöll komponenter som Baresics uttalade regeringsfientlighet, kurdiska bakgrund med eventuell koppling till PKK och vapen av rätt typ som överlåtits . Under de omfattande förhören med framstod han dock mer och mer som en person med stora personliga problem vars trovärdighet allvarligt måste ifrågasättas. Utredningen sommaren och . Under senare delen av intog spaningsledningen i PU – den s.k. ledningsgruppen – ståndpunkten att PKK troligen låg bakom mordet på och att det fanns ett samband mellan detta mord och de två mord på avhoppare från PKK som ägt rum i respektive 1985. PKK blev det s.k. huvudspåret. Motivet skulle vara att PKK höll ansvarig för den behandling som organisationen och dess medlemmar rönt i (terroriststämpel, kommunarrest etc.). När planeringen för ett kommande stort tillslag mot kurder med PKK-anknytning började är okänt men redan så tidigt som informerades en större krets polismän och åklagare om planerna. Vid ett utökat ledningsmöte denna dag med 29 personer när- varande redogjorde för sin inställning i PKK-spåret. Han informerade övriga deltaganden om organisationen , mordet i , kommunförbuden, roll etc. Han utvecklade också sin syn på hotbilden, innebörden av uttrycken bröllop och skalder, vissa förhörsutsagor och anskaffning av vapen m.m. För att säkra bevisning mot PKK skulle en stort tillslag kallat operation Alfa genomföras. Målet var att slå mot organisationen med sådan kraft att PKK rasade samman så att brott kunde beivras och utvisningar äga rum. Genom en samordnad aktion skulle ett stort antal företrädare för gripas och förhöras. Genom en sådan styrkedemonstration skulle det göras klart för den kurdiska gruppen att PKK-männen inte var osårbara. Härigenom räknade med att människor med intressanta uppgifter skulle våga träda fram och berätta för polisen vad de visste om mordet på . Inför tillslaget, som planerades äga rum , skulle utredningen koncentrera sig på att samla in fakta om PKK. Regeringen underrättades om planeringen . Under slutet av sommaren och avdelade spaningsledningen stora personalresurser på utredningen av PKK- spåret. Främst var det personal från och säkerhets- polisen som fick i uppdrag att insamla och sammanställa all tänkbar in- formation och kunskap om PKK från såväl som utlandet, främst . Allt som var känt om PKK och dess aktivitet skulle till- föras utredningen i syfte att öka kunskaperna om PKK inför det planerade tillslaget. Inför insamlandet av faktamaterialet beslöt spaningsledningen att detta material inte skulle registreras på sedvanligt sätt utan det skulle samlas och systematiseras i en särskild pärmserie. Pärmserien kom att indelas i 17 avsnitt, där varje avsnitt avsåg visst material såsom Mord , Mordet på i etc. Varje sida i materialet skulle pagineras vilket gör det möjligt att få en uppfatt- ning om materialets storlek. Det omfattar ca 12 000 sidor. Utöver pärm- serien, som således inte skulle dataregistreras, skulle bedömningar, värderingar, slutsatser, kommentarer, spaningsledningens åtgärder etc. sammanställas i ett särskilt dataregister. Registret skulle föras särskilt vid spaningsledningen och vara skilt från det övriga materialet. Skälen för beslutet att frångå den gängse registreringsmetodiken är oklara. Beslutet möttes också av viss kritik eftersom det befarades att stora svårigheter skulle uppstå att integrera materialet med den övriga utredningen. På initiativ av våldsroteln i upprättades därför, trots spaningsledningens direktiv, ett dataregister på det insamlade och systematiserade materialet. I en särskild databas, den s.k. kurdbasen, infördes och registrerades i princip alla handlingar och förekommande personer. Basen gör det möjligt att återfinna en viss handling eller var någonstans en viss person förekommer. Under denna fas av PKK-bearbetningen, faktainsamlingen, förekom ingen egentlig bearbetning av uppslagen av traditionell kriminalpolisiär karaktär. Arbetet gick, som ovan nämnts, i stället ut på att insamla, systematisera och sammanställa uppgifter inför det planerade tillslaget. Inför tillslaget bedrevs också riktad spaning mot ett antal personer, såväl fysisk som avlyssning i form av telefonkontroll och – som det senare visade sig – buggning. Det material som tillkommit under faktainsamlingsfasen består i princip intakt och förvaras avskilt från det övriga utrednings- materialet. Någon ytterligare information har inte tillförts efter , då det planerade tillslaget slutligen kom att äga rum. Innehållet redovisas översiktligt i det följande. mördades på i . sköts bakifrån, från nära håll, med flera skott. Mördaren, Zülküf Kilinc, greps efter en kort flykt varunder han kastat mordvapnet. Kilinc uppgav under utredningen av brottet att han handlat på egen hand sedan det kurdiska folket dömt till döden. Utredningen visade emellertid att Kilinc troligen haft flera medhjälpare såväl i som utomlands och att mordet sannolikt var en avrättning beordrad av PKK:s ledning i anledning av att hoppat av från organisationen och offentligt uttalat kritik mot partiet. Dessa uppgifter kom från bland andra PKK-avhopparna . De berättade att , efter sitt avhopp från PKK, hotats till livet av den i verksamme PKK-ledaren och dennes medhjälpare. Även och , som båda kallade PKK terrorist- organisation, hade utsatts för hot. Kilinc dömdes för mord till livstids fängelse. Efter domen förhördes Kilinc vid ett flertal tillfällen av säkerhets- polisen. Under dessa förhör framkom bl.a. att han i fått veta att vistades i eller . Kilinc hade rest in i tillsammans med (), centralkommittémedlem med ansvar för , och , PKK-representant från . Vid ankomsten till hade han kontaktat . Morddagen hade Kilinc tagit tåget från till . Han hade sedan suttit på och väntat i innan kom. Kilinc kände igen efter att i ha sett honom på video. Kilinc hade enligt egna uppgifter inhandlat ett SL-periodmärke på Centralen i . Genom utredning hade det konstaterats att märket i själva verket inköpts i södra spärren i . Detta var en av de omstän- digheter som tolkades som att Kilinc måste ha haft hjälp vid genom- förandet av mordet. Mordet på och utredningarna kring detta utgjorde starten för en intensifierad uppmärksamhet kring PKK från i första hand säkerhets- polisens sida. Omfattande utredningsinsatser såsom fysisk spaning och telefonkontroll kom att vidtas mot i första hand personer som upp- fattades som ledande PKK-medlemmar. mördades (som bytt namn till och bar täcknamnet Semir) i foajén utanför i i . deltog i en kulturell kurdisk fest när han, från nära håll, sköts i bakhuvudet. Gär- ningsmannen, , lyckades efter ytterligare skottlossning kasta sig genom ett fönster, ut på . Där övermannades han av festdeltagare och överlämnades till polis. Vid förhör uppgav Candemir att han mördat på uppdrag av (en grupp med fem medlemmar, varav Candemir var en), att han i försetts med ett fotografi av , att han dagen före mordet kommit ensam till från via och att han haft mord- vapnet, en pistol i kaliber .22, med sig från utlandet. Den utredning som företogs visade att varit en framstående PKK-medlem som hoppat av organisationen då han kommit i konflikt med dess ideologi och uppbyggnad. Han hade offentligt kritiserat PKK i olika publikationer och anföranden. Som en följd av detta hade dömts till döden av PKK-ledningen, som kungjort domen i sina egna publikationer . Dödsdomen var skälet till att flytt och bosatt sig i . I hade fortsatt att kritisera PKK. Mordvapnet visade sig vara stulet vid ett inbrott i Handen tillsammans med bl.a. en revolver .357 Magnum. Vapnet hade överlämnats till Candemir av . Vid gripandet hade Candemir nycklar på sig som gick till lägenhet och det fanns uppgifter som tydde på att och A (jfr nedan om händelsen ) pekat ut offret för Candemir. Det kunde genom spaning konstateras att Candemir iakttagits i . hade han sammanträffat med flera ledande PKK-företrädare, bland andra och Y. hade Candemir och haft täta kontakter med varandra. Förutom att de observerats tillsammans hade de haft relativt täta kontakter per telefon. I telefonavlyssningsmaterialet fanns ett samtal som förmodades röra mordet på . Samtalet, som är ett av de s.k. bröllopssamtalen, ringdes av en man, som antogs vara PKK-ledaren , till . Mannen meddelade att bröllopet skulle hållas och att bakverk skulle sändas till . Säkerhetspolisen ifråga- satte om dessa ord var kodord och om samtalet egentligen rörde det kommande mordet på (se avsnittet nedan om den s.k. analys- gruppens arbete). Candemir dömdes för mord till livstids fängelse. Han nekade till att mordet skulle vara ett beställningsarbete beslutat av PKK. Flera personer misstänktes för delaktighet i mordet men misstankarna fick aldrig sådan styrka att någon kunde delges sådan misstanke. , vid det stora tillslaget mot kurder (operation Alfa), förhördes dock flera av dessa personer – , och – som misstänkta för medverkan till mordet på (se nedan om operation Alfa). 1985 knivskars Nezmi A vid i av tillfogades ett livshotande hugg med en brödkniv i buken. Händelsen tilldrog sig intresse eftersom Nezmi A misstänktes för att ha medverkat i utpekandet av offren vid morden på såväl som . Nezmi A var en av de nio terroriststämplade kurder som tidigare belagts med kommunarrest. uppgav vid förhör att han handlat i självförsvar och skyddat en avhoppad PKK-are, Baki D, från Nezmi A och två män i dennes sällskap. Nezmi A å sin sida hävdade vid förhör att han varit ensam och blivit överfallen av . Utredningen visade att , Nezmi A och Baki D på olika sätt varit kopplade till PKK, som anhängare eller avhoppare. Knivskär- ningen bedömdes som en hämndaktion. dömdes för grov misshandel till fängel- se . efter mordet på , mördades den turkiske kurden i sin bostad utanför . Brottsplatsundersökningen visade att två pistoler, en av kaliber och en av kaliber , avfyrats i det rum där Tanguner anträffades. Tanguner hade dödats med skott genom huvudet och bålen från 9 mm-vapnet. Vittnen, små barn, hade sett två mörkhåriga män springa från platsen. Utredningen visade att Tanguner haft vissa PKK-kontakter innan han kom till och att hans uppträdande efter ankomsten kunde ha utgjort ett motiv för mordet. De franska kurderna och kom att misstänkas för mordet. De efterlystes och försvann. hade ringt till en person i och bett denne skyndsamt komma med pass. hade förhörts av den franska polisen i samband med utredningen av ett mord på en kurd med förmodad PKK-anknytning i . Vissa kopplingar gjordes mellan mordet på och mordet på Tanguner. Vid förhör med personer i Tanguners närhet befanns en kamrat, , ha befunnit sig i när mördades. Adsiz hade vid ett möte före mordet på sammanträffat med denne, den tidigare PKK-politbyråmedlemmen Baki K, och två andra män. Stockholmsmördaren hade setts i , varvid han setts tillsammans med den för Tanguner-mordet misstänkte . PKK-relaterade grova våldsbrott i andra europeiska länder För att undersöka den PKK-relaterade brottsligheten i övriga europe- iska länder tillsattes en arbetsgrupp med personal från säkerhetspolisen och rikskriminalen. reste två grupper med polismän ut till olika länder i för att få information om våldsbrott som begåtts där och som antogs ha anknytning till PKK. Polismännen kontaktade respektive polismyndig- het och inhämtade skriftligt material och annan information, främst från polismyndigheternas egna brottsutredningar. Bl.a. framkom följande. till redovisades 15 brott i med PKK-bakgrund; fyra mord, ett mordförsök, nio fall av misshandel och ett rån. Tre av brotten utfördes med skjutvapen, i samtliga fall kaliber . I flera fall användes knivar och andra stickvapen. Flera av gärningsmännen hade haft en framträdande roll inom PKK. I alla fall utom två var det klarlagt att brotten förövats av minst två gärningsmän. De tyska myndigheterna tillfrågades om förekomsten av kodord som bröllop och liknande. De kände dock inte igen detta, men de hade heller inte använt telefon- avlyssning. sköts Hikmetin till döds på en gata i Anderlecht utanför . sköts i bakhuvudet av en okänd gärningsman. Vapnet som användes var i kaliber . Utred- ningen visade att troligen transporterats i en bil från vilken han försökt fly. Under flykten hade han sannolikt upphunnits och skjutits. hade tidigare varit medlem i PKK men hade vid mordtillfället gått med i en annan kurdisk organisation. mördades PKK-medlemmen på ett torg i . Stadsdelen där mordet ägde rum beboddes huvudsakligen av turkar. Den dag Aktas mördades hade ca 300-400 personer samlats på torget för att demonstrera. Bakom demonstrationen stod ett tiotal kurdiska organisationer. Bråk uppstod mellan demonstranterna, varvid Aktas knivskars till döds. En person, Mevlut S, greps för gärningen. Mevlut S tillhörde en PKK-fientlig organisation. På mordplatsen anträffades flygblad som var under- tecknade av motståndarorganisationer till PKK. I flygbladen berördes bl.a. morden på och i samt i . Mevlut S frigavs , eftersom det saknades bindande bevisning mot honom. efter mordet på Aktas, , mördades i närheten av den plats där mordet på Aktas ägt rum. sköts av tre gärningsmän bakifrån i huvudet och ryggen. Vapnen som användes var av kaliber och . De franska utredningsmännen ansåg att mordet på var en hämndaktion för mordet på Aktas. Ord som bröllop och liknande var okända som kodord för den franska polisen. mördades Bulent Yaman i . Han sköts av med en pistol av kaliber . Dirlik var i sällskap med två andra PKK-are, som med knivar misshandlade två personer som befann sig i Yamans sällskap. Detta mord antogs vara en hämndaktion efter de två attentaten i . Telefonavlyssning av organisationen och dess medlemmar hade förekommit i . Kodord som bröllop och liknande var delvis kända av den schweiziska polisen. Man hade dock ingen enhetlig tolkning av ordens betydelse. I den tysktalande delen av hade orden bröllop och fest tolkats som demonstration. I den fransk- språkiga delen av landet hade bröllop i stället tolkats som attentat. Utöver information om morden ovan erhölls material ur andra brottsutredningar där motiven bedömts som icke politiska (narkotika- uppgörelser, svartsjuka etc.) men som med tanke på inblandade perso- ner kunde tänkas ha PKK-bakgrund. Flera av dessa brott var oupp- klarade. Bland materialet från säkerhetspolisen återfinns en sammanställning över telefonkontroller, bedriven spaning och källuppgifter. Av sam- manställningen framgår bl.a. att nio personer med PKK-anknytning varit föremål för telefonkontroll delar av perioden – . Samtal som bedömts ha betydelse för utredningen redo- visas i sammandrag med angivande av datum för samtalet, varefter följer utskrift av samtalet i dess helhet. Vidare återfinns spaningsrapporter som säkerhetspolisen upprättade under bevaknings- och kartläggningsarbetet av olika kurdiska projekt, en förteckning över personer som lämnat uppgifter till säkerhetspolisen angående PKK samt en sammanställning över personer, främst med turkiskt/kurdiskt ursprung, som på skilda sätt tilldragit sig säkerhets- polisens intresse. Denna sistnämnda sammanställning upptar namn på ca 300 personer samt vad som är känt om var och ens bakgrund, t.ex. ankomsttid till , vad som framkommit vid förhör i samband med utlänningsutredningar, vistelseort, sysselsättning och eventuella uppgifter ur brottsutredningar. I materialet från säkerhetspolisen finns också allmänt material om organisationen , en promemoria från , där en sär- skilt tillsatt utredningsgrupp analyserat utredningsmaterial med ut- gångspunkt från frågan om varit utsatt för övervakning samt en promemoria av , där personer i PKK- avsnitten studerats med sikte på signalementsuppgifter, alibi, tidigare förekomst i vapensammanhang och psykisk kapacitet att genomföra mord. Material från regeringen, UD och andra departement Från regeringen, UD och andra departement har material som bedömts kunna vara av intresse för utredningen i denna del hämtats in. Här åter- finns allmänt material från framför allt de svenska beskickningarna till UD. En stor del av materialet härrör från tiden före mordet på och utgörs av rapporter om kurdsituationen i världen, tidnings- urklipp med artiklar om PKK samt historiska analyser och bedöm- ningar som svenska tjänstemän gjort av organisationen . Vidare återfinns i detta material de regeringsbeslut som hade fattats och om fastställande av tidigare utvis- ningsbeslut (förvandlade till kommunarrest) rörande de kurder som terroriststämplats. Här återfinns också uppgifter om PKK-ledaren ansökan om uppehållstillstånd i och hand- läggningen av detta ärende, som resulterade i att ansökan avslogs. Slut- ligen finns information om sammanträffande med premiärminister . I en promemoria redovisar Statsrådsberedningen översiktligt samtal som berörde svenska industri- satsningar i . hade också förhört sig om den på- gående demokratiseringsprocessen och kurdfrågan hade tagits upp. Özal hade givit ett lugnande besked men pekat på att vissa kurdiska grupper under kommunistiskt inflytande ställt till problem. Han hade därvid uppmanat att inte stödja dessa grupper, vilket lovat. Övrigt material tillkommet under faktainsamlingsfasen Inför det planerade tillslaget mot PKK beslöt dåvarande chefsåklagaren att fotokonfrontationer skulle genomföras med vissa vittnen. Ett tiotal personer kom därför att förevisas en fotosamman- ställning av 127 män. Bland dessa fanns många av de kurder med PKK-anknytning som tilldragit sig utredningens intresse. En del, täm- ligen vaga, igenkännanden som pekade mot kurder gjordes av fem vitt- nen. Ingen av de i fotosammanställningen upptagna personerna med PKK-bakgrund kunde dock bindas till biografen under mord- kvällen. Inför det planerade tillslaget gjordes också en relativt omfattande alibikontroll. Med stöd främst av de förhör som hållits av rikskriminalen efter mordet upprättades en sammanställning över tio personer som spaningsledningen bedömde som intressanta. Dessa personer hade åberopat ca 65 personer som stöd för sina uppgifter om var de befunnit sig för mordet på . Av dessa var ett trettiotal inte förhörda när alibikontrollen genomfördes. Sammanställningen som gjordes innehåller uppspaltade vittnesupp- gifter avseende tidpunkter, platser och annat av vikt för alibikontrollen, sociogram m.m. De uppgifter som lämnades gick isär något vad gällde platser och tidpunkter, men inte mer än vad som kunde anses normalt vid uppgifts- insamling av denna typ. Inga framsteg gjordes med att spräcka något föregivet alibi. hade en polisintendent som knutits till spanings- ledningen haft i uppdrag att planera organisationen för den kommande operationen. hade organisationen börjat ta form och ca 240 poliser hade indelats i förhörs-, tillslags-, tekniker- och specialstyrkor. Under hela förberedelsefasen hade tillslaget fortlöpande diskuterats av polisledningen och åklagarna. Polisens ursprungliga förteckning över objekt som måste höras, borde höras och kunde höras upptog 138 personer. omfattade listan 98 namn. Förundersökningsledningen förhöll sig kallsinnig till omfattningen av tillslaget. Den ansåg att det inte fanns några mer konkreta bevis mot PKK eller PKK-anhängare. Åklagarnas ståndpunkt var att det visserligen fanns en bra hotbild mot men att denna hot- bild inte kunde länkas samman med den plats där mordet ägt rum. Man fick inte ned någon på . å sin sida menade att man måste vara fantasifull. Han ansåg sig känna igen mycket av PKK:s sätt att agera i mordet på och att ett tillslag skulle röra om så mycket att man skulle få in värdefull information. kan åklagarnas respektive polisens ståndpunkter, enligt rapport, sammanfattas så att åklagarna ansåg att det skulle vara katastrof att slå till med rådande bevisläge, medan polisledningen ansåg att det skulle vara katastrof att inte göra det. hade listan över tillslagsobjekt minskat till ett femtiotal. fastställdes en slutlig förteckning över tillslagsobjekt. Den upptog 22 personer. De flesta skulle hämtas till för- hör. Tre personer – , och – skulle an- hållas och delges misstanke om inblandning i morden i och på (grunden var alltså inte misstanke om inblandning i mordet på ). Husrannsakan skulle äga rum hos ett tiotal personer. Tvångsmedelsåtgärderna verkställdes och förhören inleddes. Förhörs- ledarna hade i förväg studerat sina förhörsobjekt och förberett frågor i samråd med åklagarna. Efter några timmars förhör och föredragningar av resultaten inför åklagarna började förhörsobjekten friges. Samtliga, utom de anhållna, frigavs . och frigavs av domstol vid häktningsförhandlingar . beslöt åklagarna att återkalla häktningsframställningen rörande , som i stället försattes på fri fot. Samtliga beslag hävdes . Förhörsresultaten blev klena. Sammanfattningsvis kan sägas att resultaten av operation Alfa inte förde mordutredningen framåt. I samband med att två kriminalpoliser från rikskriminalen beordrades att resa till /i för att utröna om det kunde finnas något samband mellan mordet på den turkiske medborgaren (se ovan) och mordet på kom det in nya uppgifter med anknytning till PKK. I sammanträffade de svenska utredningsmännen med dansk polis som förutom att lämna information om mordet på Tanguner sammanförde svenskarna med en källa i . Källan, en turkisk kurd som var agent för den turkiska säkerhetstjänsten , hade försett den danska polisen med information om PKK Uppgiftslämnaren kom att kallas källa . Källa be- rättade att han fått indikationer på att PKK låg bakom mordet på efter mordet.