sou · GNB324 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommissionen kommer att föreslå skilda budgetrubriker inom både mål 1 och 2 för regioner utan respektive med övergångsstöd, men kräver inte att medlemsstaternas begäran om utbetalningar skall skilja på vanligt stöd och övergångsstöd. Förslaget om att stöd kan frysa inne om det inte har utbetalats gäller även för övergångsstöd till utfasningsområden. Varje utvärdering av stödens effektivitet inom utfasningsprogrammet för mål 1, det vill säga på NUTS II-nivå och för stöd i dess helhet, kommer att använda samma metoder och kriterier som används vid utvärdering av effektiviteten i annat stöd inom mål 1. Det finns inget behov av en separat utvärdering av övergångsstödet inom mål 2. Enda undantaget från denna regel är att stöd från ERUF kommer att utvärderas i efterhand. 6.2 Förslag till strukturfondsförordningar ERUF skall medfinansiera mål 1 och 2 och bidra till att genom gemen- skapsinitiativ finansiera transnationellt, gränsöverskridande och inter- regionalt samarbete. Fonden skall stödja nyskapande åtgärder på ge- menskapsnivå och ge tekniskt bistånd. Fondens räckvidd spänner från investeringar i infrastruktur till stimulanser och stöd till lokala utveck- lings- och sysselsättningsinitiativ. ESF skall medfinansiera mål 1, 2 och 3, gemenskapsinitiativet mot dis- kriminering och ojämlikheter när det gäller tillgång till arbetsmarknaden, innovativa åtgärder samt tekniskt stöd. Fondens tillämpningsområden är aktiv arbetsmarknadspolitik, social integration, utbildningssystem, anpassningsbar arbetskraft samt jämställdhet. Fondens finansiella bidrag skall särskilt stödja personer, strukturer och system samt åtföljande insatser. Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket Garantisektionen vid EUGFJ skall ge finansiellt bidrag till alla struk- turåtgärder inom sektorn för fiske och vattenbruk i regioner som inte omfattas av mål 1 och 2. EUGFJ-garanti skall också bidra till åtgärder för omstrukturering av fiskeflottorna i regioner som inte omfattas av mål 1. Liksom under nuvarande programperiod ställer gemenskapens re- gelverk upp olika krav på EUGFJ-utveckling respektive EUGFJ-garanti vad gäller organisation och rutiner för hantering av stöden. Fonden för fiskets utveckling FFU skall medfinansiera mål 1 och mål 2 genom finansiellt stöd till strukturåtgärder i sektorn för fiske och vattenbruk. Fonden skall därut- över ge finansiella bidrag till nydanande insatser och åtgärder för tek- niskt bistånd, vilka inte faller inom mål 1 och 2. Fonden skall också ge finansiella bidrag till andra regioner än de som omfattas av mål 1 och 2. antog regeringens förslag om program för utar- betande av regionala tillväxtavtal. Programmets syfte är att åstadkomma bättre samverkan mellan organ som arbetar med tillväxt- och sys- selsättningsfrämjande åtgärder på lokal, regional och central nivå. Via tillväxtavtalen skall näringslivsfrämjande åtgärder inom olika politik- områden samordnas och utvecklas. Utgångspunkterna skall vara de na- målen för respektive politikområde och de specifika förutsätt- ningarna i landets olika regioner. Med region avses i detta sammanhang ett geografiskt område inom vilket berörda aktörer inom näringsliv och samhälle är beredda att utarbeta ett gemensamt program för tillväxt samt träffa avtal om detta. Länsstyrelserna och försökslänens självstyrelseorgan har erbjudits att initiera, driva och samordna arbetet tillsammans med det regionala partnerskapet. Det regionala partnerskapet utgör en viktig resurs för arbetet med tillväxtavtalen. Partnerskapets sammansättning kan ha en regional variation. Såväl näringsliv som kommuner, landsting och stat- ligt finansierade organ med en regional representation (t.ex. länsarbets- nämnder) förutsätts spela nyckelroller. Exempel på andra parter som kan ingå är stiftelser, näringslivets intresseorganisationer, arbetsmarknadens parter, universitet och högskolor, kulturliv samt representanter för lokala utvecklingsgrupper. De regionala tillväxtavtalen skall utarbetas stegvis i tre etapper. Under den första och andra etappen utförs dels en analys av regionens styrkor och svagheter, dels utarbetas ett utkast till program som bland annat anger mål, prioriteringar, genomförande och möjlig finansiering. I samband med detta kommer deltagande aktörer att ha möjlighet att lämna förslag till ändringar i regelverk, beslutsordningar med mera i syfte att uppnå ökad flexibilitet vad avser arbetssätt och medelsanvänd- ning inom ramen för avtalen. Under den tredje etappen genomförs för- handlingar mellan statens företrädare och övriga aktörer om program- mets slutliga innehåll och finansiering. Därefter sluts ett regionalt till- växtavtal som skall löpa . De första avtalen beräknas träda i kraft . Det finns en möjlighet att förskjuta ikraft- trädandet . Varje region kommer att utifrån sina respektive planeringar avgöra lämplig tidpunkt att ansluta till processen. I förarbetena till beslutet framgår att tidpunkten för arbetet med till- växtavtalen sammanfaller med programarbetet vad gäller struktur- fondsprogrammen. Det utsägs också att Tillväxtavtalen skall ligga till grund för och påverka utformningen av strukturfondsprogrammen. Samtliga län har lämnat besked att de önskar medverka och har inlett arbetet med att skriva förslag till avtal. I Agenda 2000 föreslås att åtgärder under samlingsnamnet landsbygds- utveckling skall regleras i en förordning som omfattar både jordbrukets struktur- och miljöfrågor, kompletterande åtgärder samt åtgärder för att främja ekonomisk diversifiering och sysselsättning på landsbygden. Åtgärderna skall inte begränsas till de geografiskt avgränsade målom- rådena inom regional- och strukturpolitiken utan skall även kunna vara horisontella. Förslaget till förordning har utformats som en meny av åtgärder bland vilka olika regioner i viss utsträckning skall kunna välja utifrån sina speciella förhållanden. Endast miljöprogrammet skall vara obliga- toriskt. Det skall vara en balans mellan övriga åtgärder och valet av åtgärder får inte snedvrida konkurrensen mellan regionerna. Medlems- staterna skall göra program på den geografiska nivå som de anser lämplig. Finansieringen skall främst ske från jordbruksfondens garanti- sektion. Av förordningsförslagets första artikel framgår att landsbygdsstödets koppling till andra delar av jordbrukspolitiken och till strukturpolitiken innebär en förenkling jämfört med de nuvarande förordningarnas bestämmelser. Åtgärder för landsbygdsutveckling skall stödja och komplettera andra åtgärder i den gemensamma jordbrukspolitiken. I mål 1-regioner skall åtgärderna dessutom integreras i regionen. I mål 2- regioner skall åtgärderna stödja de åtgärder som tillämpas i programmet för mål 2. Redan i nuvarande programperiod gäller att strukturåtgärder inom jordbruket skall integreras i programmet för mål 6. Detta har, som be- skrivits ovan i avsnittet om erfarenheter från programperioden, lett till ett mer komplicerat genomförande än i andra programområden. Enligt förordningsförslaget skall jordbrukspolitiken således fortsätta att inte- greras med landsbygdspolitiken. Detta ställer högre krav på organisation av programarbete och genomförande. 6.5Samband med nya mål 3 Kommissionens ursprungliga förslag avseende mål 3-insatser i mål 1 och mål 2 innebar att framtida mål 3 skall ge stöd utanför de områden som omfattas av mål 1 och mål 2. skulle programmet för mål 3 utgöra en referensram för utveckling av mänskliga resurser i samtliga medlemsstater. Under förhandlingarna har man nu enats om att mål 3 skall finnas i hela landet, med en särskild modell för mål 1 som innebär att mål 3-insatser läggs in i programmet för mål 1. Enligt det nya förslaget skall mål 3-insatser ingå i programmet för mål 1 på motsvarande sätt som mål 3- och mål 4-insatser ingår i dagens mål 6-program. Någon särskild organisation för mål 3 kommer därmed inte att finnas inom mål 1. För att säkerställa att mål 3-insatser inryms i SPD för mål 1 kommer det att upprättas ett särskilt dokument som be- skriver hur stödåtgärder för sysselsättning och utveckling av mänskliga resurser samt kopplingen till den nationella handlingsplanen skall in- kluderas i programmet. För mål 2 diskuteras en modell där mål 3 kommer att finnas parallellt med mål 2. Det innebär samma modell som för mål 3 och mål 4 i dagens mål 2 och mål 5b. Sannolikt kommer det på nationell nivå ges möjlighet att välja om mål 3-insatserna skall integreras även i mål 2-områdena eller finnas parallellt med mål 2-insatserna. I detta kapitel ges förslag på hur strukturfondsprogrammen kan tas fram och genomföras i –2006. Till grund för förslagen ligger flera fundamentala värderingar. För det första bör den erfarenhet som har samlats under denna första programperiod tas till vara. Programarbetet bör organi- seras så att vunna kunskaper kommer till användning. Lokal förankring har varit vägledande för sättet att organisera ge- nomförandet . Denna paroll bör bli styrande för programgenomförandet även inför den kommande programperioden. Dessutom bör framtagandet av programmen ske med, om möjligt, ännu högre lokal förankring. Demokratisk legitimitet är besläktat med lokal förankring, men icke desto mindre ett viktigt värde i sig själv. Både framtagandet och ge- nomförandet av strukturfondsprogrammen bör ske med insyn och in- flytande från förtroendevalda. Vidare bör företrädare för näringsliv, organisationer och folkrörelser uppmuntras att delta i olika partnerskap på lokal och regional nivå. Ett system kommer aldrig att bli framgångsrikt om det inte förstås av medborgare i allmänhet och av de som direkt är berörda av systemet i synnerhet. Därför är enkelhet nödvändigt. De medel som utbetalas från kommer ur- sprungligen från europamedborgarna själva. Dessa kräver med rätta att deras skattemedel hanteras på ett effektivt och säkert vis. Av denna an- ledning är säker medelshantering och finansiell kontroll en förutsätt- ning för ett trovärdigt stödsystem. Som redovisades i kapitel 3 var tidplanen för framtagande av struktur- fondsprogrammen för den innevarande programperioden alltför kort. Förankringsprocessen blev lidande och möjligheterna att engagera part- nerskapet fullt ut i processen var små. Jag menar därför att det är av största vikt att framtagandet av struk- turfondsprogrammen inför den kommande programperioden startar så att alla berörda aktörer har möjlighet att delta i processen. pågår arbetet med att ta fram regionala tillväxtavtal i varje län. I arbetet deltar en mängd olika aktörer för att bestämma in- riktningen på de insatser som skall främja tillväxten inom respektive län. Framtagandet av de regionala tillväxtavtalen bygger till stor del på det arbetssätt som strukturfondsprogrammen togs fram på. Jag menar att de regionala tillväxtavtalen bör utgöra grund för de nya struktur- fondsprogrammen. Genom att bygga vidare på dessa kan tid vinnas för att engagera partnerskapet och för att få en bred förankring av pro- grammen. har det samordnande ansvaret för tillväxtavtalen. Jag föreslår därför att länsstyrelserna även får ansvaret att samordna arbetet med framtagande av strukturfondsprogram. I arbetet bör företrädare för dagens beslutsgruppssekretariat medverka. Detta för att tillvarata de erfarenheter som sekretariaten byggt upp under den innevarande pro- gramperioden. Som nämndes ovan deltar olika aktörer i framtagandet av de regionala tillväxtavtalen. Det partnerskap som byggts upp kring tillväxtavtalen bör utgöra partnerskap även för framtagandet av strukturfondsprogram. Partnerskapens sammansättning och roll varierar mellan olika län. Det är viktigt att partnerskapet för framtagandet av strukturfondsprogram- men har en bred sammansättning med representanter för såväl lokal och regional nivå och även har en jämn könsfördelning. Det är också viktigt att potentiella medfinansiärer, till exempel universitet och högskolor är delaktiga i framtagandet. För att redan från början få in jämställdhets- och miljöaspekten i programmen skall företrädare för dessa områden ingå i partnerskapet. Vidare bör det finnas representanter från byalag, organisationer, näringsliv, folkrörelser m.fl. i partnerskapet. Hur genomförandet av strukturfondsprogrammen organiseras bestämmer varje enskild medlemsstat. Vad regelverket kräver har beskrivits i avsnitt 6.1 ovan. Därutöver menar jag att inte bör ställa högre krav än andra medlemsstater eftersom ett sådant förhållande skulle innebära en konkurrensnackdel för svenska projektägare och presumtiva sådana. Tvärtom bör den kommande svenska genomförandeorganisationen göra det enklare än dagens organisation för små projektägare. Dagens system riskerar att sålla bort strukturfondsmedel från de områden där de skulle kunna göra störst nytta. Avgörande för om genomförandet av de europeiska strukturfonds- programmen skall bli framgångsrikt är att samtliga aktörer som berörs av programmen också är delaktiga i deras genomförande. I det sam- manhanget är partnerskapets roll och beslutsorganisationen väsentliga ingredienser. Som jag har visat ovan i kapitel 2 kan partnerskap innebära en mängd olika sammansättningar av människor och organisationer. Partnerskapet kan även se olika ut beroende på tidigare erfarenheter, pro- gramområdets förutsättningar och i vilket sammanhang det verkar. Part- nerskapet kan omfatta allt från medfinansiärerna till det lilla projektnära partnerskapet; det vill säga ett partnerskap bestående av föreningslivet, lokala utvecklings- och bygdegrupper, byalag, lokala kooperativ med flera. Det breda partnerskapet spelar huvudrollen i framtagandet av struk- turfondsprogrammen, men är nästan lika viktigt vid genomförandet av desamma. Partnerskapets roll i genomförandefasen av strukturfonds- programmet kan sammanfattas med orden projektraggare och pro- jektriggare. Det vill säga att de entusiasmerar personer med projekt- idéer, stimulerar till projektansökningar samt stödjer presumtiva pro- jektägare i ansökningsförfarandet. Det är partnerskapets deltagare som känner till vilken potential partnerskapet har och som därigenom vet vilka möjligheter som finns att utnyttja strukturfondsmedel. Partner- skapets huvudsakliga uppgift är alltså att hitta de goda projektidéerna. Förslagsgrupper – en form av partnerskap finns regionala referensgrupper eller liknande vars främsta uppgifter är att informera presumtiva projektägare, initiera projekt, sålla bland projektansökningar, bereda beslut om stöd till projekt samt presentera beslutsgruppen ett förslag till beslut. Så är fallet i till exempel Mål 5b Skärgården. Jag har valt att kalla dessa grupper för förslagsgrupper eftersom denna benämning bättre beskriver den uppgift som de bör ha. Det vill säga att förslagsgruppen är den som agerar först i kedjan från projekt- ansökan till beslut och färdigt projekt. Beslutande myn- dighet skall ta hänsyn till det arbete som utförts i förslagsgruppen och i praktiken kommer beslutande myndighets beslut troligen sällan att skilja sig från förslagsgruppens rekommendation. Jag föreslår att de myndigheter som har att fatta beslut om stöd får i uppdrag att ta fram lämpligt antal förslagsgrupper och verka för så bred representation som möjligt från det aktuella området. Detta bör rimligen få till följd att olika programområden får delvis olika lösningar. Detta är helt naturligt eftersom olika programområden har olika historia, traditioner och intressen. Beslutande myndighet bör också utse ord- förande eller sammankallande i förslagsgrupperna och en ersättare för henne eller honom. Deras mandatperioder bör sträcka sig längre än , men bör inte heller vara för lång. Jag föreslår tvååriga mandatperio- der för förslagsgruppernas ordförande och vice ordförande. Medlemmarna i en förslagsgrupp kan, som skrivs ovan, variera från förslagsgrupp till förslagsgrupp. Exempel på medlemmar i en förslags- grupp är representanter från landsting, kommuner, arbetsmarknadens parter, länsarbetsnämnden, lokala kooperativ, näringslivet, studieför- bund, idrottsrörelsen med flera. Viktigt är att förslagsgruppen är repre- sentativ för regionen i fråga. Kravet på representativitet leder också till att förslagsgruppen bör innehålla lika många kvinnor som män. Förslagsgruppen bör ges administrativa resurser för att effektivisera beredandet av projektförslag. Som redovisats i kapitel 4 har flera regioner arbetat med ramprogram i olika former. Ett exempel är ramprogram inriktade på företagsutveckling där företagen kan söka strukturfondsmedel och medfinansiering enligt principen en dörr in. En annan typ av ramprogram är kommunala ramprogram där en kommun ansvarar för vissa åtgärder inom strukturfondsprogrammet. Även organisationen för ramprogrammen kan variera. I vissa regio- ner har särskilda styrgrupper med beslutanderätt kopplats till rampro- grammen. I styrgrupperna ingår företrädare för bl.a. kommuner, lands- ting och länsstyrelse. Ramprogram har flera fördelar. De främjar ett aktivt deltagande från partnerskapet och ansvaret för genomförandet inom olika områden kan delegeras till de aktörer som bäst känner till lokala möjligheter och för- utsättningar. Dessutom innebär ramprogram en förenkling för projekt- sökande genom att ansökan om strukturfondsmedel samordnas med ansökan om medfinansiering. Jag förordar därför att ramprogram som arbetssätt används under den kommande programperioden. Det ger ökade möjligheter för part- nerskapet att aktivt delta i genomförandet och öppnar möjligheterna för fler aktörer att få del av strukturfonderna. Under den innevarande programperioden har medfinansieringen utgjort ett problem, i första hand för mindre projekt. Svårigheter att hitta med- finansiering har i vissa fall medfört att presumtiva projektägare avstått från att söka strukturfondsmedel. Näringslivet och de enskilda företagen utgör grunden för den regionala tillväxten. Näringslivets engagemang och delaktighet i strukturfonds- programmen är avgörande för att de insatser som genomförs skall ge positiva effekter i form av ny sysselsättning. Som beskrivits i kapitel 4 har näringslivet inte i önskvärd omfattning deltagit i genomförandet av de geografiska strukturfondsprogrammen. En av anledningarna till detta är att företagens egna medel inte är godkända som stödgrundande för strukturfondsstöd. Visserligen skall stöd till enskilda företag följa regler om statsstöd, vilket innebär att enskilda företag inte direkt kan söka medel ur struk- turfondsprogrammen. De kan däremot få stöd via de nationella före- tagsstöden som delfinansieras av strukturfondsmedel. Konkurrensneutralitet är skälet för att ej låta enskilda företag få till- gång till strukturfondsmedel. Det förtjänar i detta sammanhang att på- pekas att statliga bolag har denna möjlighet trots att de i övrigt skall verka på marknadens villkor. Det statliga bolaget är ett sådant exempel på företag som har mottagit stöd från och där företaget självt bidragit med privat medfinansiering. Dessutom be- höver privat medfinansiering inte nödvändigtvis komma från privata företag. Den skulle lika gärna kunna komma från olika typer av organi- sationer, såsom stiftelser och ideella föreningar. Jag föreslår att även privata medel skall godkännas som stödgrun- dande för strukturfondsstöd, givetvis med beaktande av kravet på kon- kurrensneutralitet. Därför bör utredas vilka förändringar som kan göras i regelsystem för att öppna möjligheterna för enskilda företag att aktivt delta i genomförandet av strukturfondsprogrammen. Dagens beslutsgrupper är statliga myndigheter utan att ha fullt myndig- hetsansvar. Deras beslut överprövas av de utbetalande myndigheterna och det är svårt att utkräva ansvar och följa upp deras verksamhet. I beslutsgrupperna finns erfarenhet, lokal förankring och demokratisk legitimitet. Beslutsgrupperna är däremot inte någon förebild vad gäller enkelhet och transparens eller säker medelshantering och finansiell kontroll. Jag menar att systemet med regionalt förankrade organ som fattar beslut om stöd är eftersträvansvärt om dessa brister kan avhjälpas. Den kommande programperioden väntas med stor sannolikhet med- föra färre strukturfondsprogram. Jag föreslår att beslutande organ skall ges komplett myndighetsstatus. Sammantaget leder detta till att förut- sättningarna för enkelhet och transparens i systemet blir större än i da- gens system. Frågan om säker medelshantering och finansiell kontroll kommer i fokus för de beslutande organen genom att de föreslås få fullständig myndighetsstatus. Jag föreslår att förvaltningsmyndigheten får till upp- gift att arrangera utbildningar och kompetensutveckling för de anställda vid de beslutande organens sekretariat. Med myndighetsstatusen följer också att de nya beslutande organen görs tillgängliga för Riksrevi- sionsverkets granskning. Jag anser att dagens beslutsgrupper bör avskaffas till förmån för be- slutsfattande inom länsstyrelser eller självstyrelseorgan i försökslänen. Dessa ansvarar för regional utveckling inom sina respektive geografiska områden. Ett av de aktuella regionalpolitiska och tillväxt- främjande uppdragen är att driva arbetet med tillväxtavtalen, vilka skall ligga till grund för strukturfondsprogrammen. Sammanfattningsvis är länsstyrelseorganisationen kompetent och van att hantera offentliga stödmedel, till exempel har länsstyrelserna och självstyrelseorganen an- svar för diverse nationella stödmedel och angränsande politikområden. skall den parlamentariska regionkom- mittén (PARK) redovisa sin förslag. Kommittén skall följa upp och utvärdera försöksverksamheten med ändrad regional ansvarsfördelning. Dessutom skall kommittén lämna förslag om den framtida regionala organisationen. Beroende på vilka ställningstaganden som PARK-ut- redningen kommer att göra kan det finnas anledning att ompröva den organisatoriska strukturen. I detta läge vore det dock oklokt att inrätta en helt ny beslutsorganisation för strukturfondsstödet vid sidan av befintliga strukturer. Jag förordar alltså att och i förekommande fall själv- styrelseorganen skall besluta om vissa stöd från . Dess högsta beslutande organ – styrelsen – bör dock inte utgöra be- slutsforum för dessa frågor. I länsstyrelseförordningen (1997:1258) finns en möjlighet att inrätta nämnder för frågor inom bestämda an- svarsområden. Dessa skall, enligt förordningen, innehålla högst elva ledamöter inklusive ordförande samt lika många ersättare. Landshöv- dingen skall vara ordförande, men regering kan förordna annorlunda om styrelse begär det. Genom nämndinstitut finns möjlighet att bredda deltagandet i beslutsfattandet jämfört med den sammansättning som föreskrivs för styrelse. Jag föreslår därför att det inrättas strukturfondsnämnder inom be- rörda län. I skrivande stund känner jag inte till hur de geografiska gränserna för de framtida olika programområdena kommer att se ut. Däremot är det klart att fler län blir inblandade i varje enskilt programområde. En mekanism bör sättas upp för att befrämja samarbete över länsgränserna och undvika länsegoistiskt tänkande. Jag föreslår att en pott för länsövergripande satsningar avsätts inom de nya mål 1- och 2-programmen. Denna pott bör motsvara av programområdets strukturfondsstöd och avse satsningar där samarbete över länsgränserna är ett villkor. Exempel på sådana ämnes- områden kan vara turism, IT samt forskning och utveckling. () för respektive programområde bör få i uppdrag att bevilja strukturfondsmedel till länsövergripande projekt. ÖK bör också få i uppdrag att utse vilken länsstyrelse inom målområdet som skall ansvara för utbetalningar för det aktuella beslutade länsövergripande stödet. Sameland sträcker sig över flera svenska län och samer finns som bekant också i , och . Beslut om stöd för de svenska samiska insatserna är uppdelat på tre beslutsgrupper: beslutsgruppen för Mål 6 Sápmi, beslutsgruppen för Interreg IIA Sápmi och beslutsgruppen för Interreg IIA Åarjel Saemien. har valt ledamöterna till de tre beslutsgrupperna.