sou · GNB316d1 · 2000-01-01 00:00:00 — 11 § Har en utlänning överklagat ett beslut om att avvisas med ome- delbar verkställighet enligt 6 kap. 5 § skall pröva, om verkställigheten av beslutet tills vidare skall avbrytas (inhibition). som omprövar avvisnings- beslutet, skall verket pröva om verkställigheten av beslutet tills vidare skall avbrytas. 12 § När regeringen prövar en fråga om att upphäva en domstols dom eller beslut om utvisning på grund av brott, får den besluta om inhibi- tion av det tidigare meddelade beslutet. Det statsråd som har till uppgift att föredra dessa ärenden får besluta om inhibition av verkställigheten av beslut om avvisning eller utvisning för tiden till dess regeringen avgör ärendet. Om det i andra fall finns särskilda skäl till det får Statens invandrar- verk besluta om inhibition. 13 § Riktar ett internationellt organ som har rätt att pröva klagomål från enskilda en begäran till om att verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning skall avbrytas, skall inhibition med- delas, om inte synnerliga skäl talar mot detta. 14 § Beslut om avvisning eller utvisning skall verkställas av , om inte annat sägs i andra eller tredje stycket. 1.en polismyndighets beslut om avvisning, 2.en domstols dom eller beslut om utvisning på grund av brott enligt 6 kap. 7 §, 3.beslut om avvisning eller utvisning i ärenden där frågor om rikets säkerhet eller allmän säkerhet prövats, om regeringen bestämmer det. får lämna över ett avvisnings- eller utvisnings- ärende till polismyndigheten för verkställighet enligt de förutsättningar som anges i 16 §. 15 § En polismyndighets beslut om avvisning, Statens invandrarverks beslut om avvisning med omedelbar verkställighet och en domstols dom eller beslut om utvisning på grund av brott skall verkställas möjligt. I andra fall skall en utlänning som avvisas lämna landet och en utlänning som utvisas lämna landet efter det att beslutet vann laga kraft, om inte annat bestäms i beslutet. Om utlänningen inte lämnar landet inom den föreskrivna tiden eller det med säkerhet måste antas att utlänningen inte har för avsikt att fri- villigt lämna landet , skall beslutet verkställas möjligt av den myndighet som enligt 14 § är ansvarig för verkställig- heten. 16 § får lämna över ett avvisnings- eller utvis- ningsärende för verkställighet till polismyndigheten, om den som skall avvisas eller utvisas håller sig undan och inte går att få tag i utan polismyndighetens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet. Åtgärder vid hinder mot verkställighet 17 § Om en verkställande polismyndighet finner att den inte kan verk- ställa en avvisning eller en utvisning eller att den behöver ytterligare besked, skall myndigheten lämna över ärendet till Statens invandrar- verk. skall skyndsamt lämna över ett ärende till rege- ringen för prövning, om verkställigheten avser en domstols dom eller beslut om utvisning på grund av brott och om antingen verkställigheten inte kan genomföras eller om det kan antas att det finns sådana hinder som avses i 1, 2 eller 3 § mot verkställigheten. Ärendet skall på mot- svarande sätt lämnas över till regeringen om verkställigheten avser ett beslut om avvisning eller utvisning där frågor om rikets säkerhet eller allmän säkerhet tidigare prövats av regeringen. 18 § Har polismyndigheten lämnat över ett verkställighetsärende enligt 17 § eller har annars enligt 14 § att pröva frågan om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning, får Invand- rarverket upphäva beslutet om avvisning eller utvisning eller vidta de åtgärder i övrigt som behövs. skall skyndsamt anmäla ärendet till utlänningsdom- stolen, om det är fråga om en förestående verkställighet och om det kan antas att det finns hinder enligt 1, 2 eller 3 § mot verkställigheten och beslutet om avvisning eller utvisning inte upphävs enligt första stycket. Anmälan behöver dock inte göras om de omständigheter som åberopas prövats tidigare i ärendet. Beslutet om avvisning eller utvisning får inte verkställas innan utlänningsdomstolen beslutat, om den skall ta över ärendet eller inte. 19 § Utlänningsdomstolen skall ta över ett verkställighetsärende som anmälts enligt 18 §, om den inte finner det uppenbart att det inte finns hinder enligt 1, 2 eller 3 § eller att omständigheterna prövats tidigare i ärendet. Har utlänningsdomstolen enligt första stycket beslutat att ta över ett verkställighetsärende, får den upphäva beslutet om avvisning eller utvisning eller vidta de åtgärder i övrigt som behövs. Upphävande av beslut om avvisning och utvisning i vissa fall 20 § Om efter omprövning beviljar en utlänning uppehållstillstånd, får verket upphäva ett beslut om avvisning eller utvisning. Om Invandrarverket meddelar ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd utan att upphäva beslutet om avvisning eller utvisning, får beslutet inte verkställas medan tillståndet gäller. 21 § Om regeringen finner att en dom eller ett beslut om utvisning på grund av brott inte kan verkställas eller om det annars finns särskilda skäl för att beslutet inte längre skall gälla, får regeringen upphäva av- görandet helt eller delvis. Regeringen får då också fatta beslut i fråga om uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Om domen eller beslutet om utvisning inte upphävs, får regeringen i fall som avses i första stycket meddela ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd och arbetstillstånd. Beslutet om utvisning får inte verkställas medan tillståndet gäller. När ett beslut skall anses verkställt 22 § Ett beslut om avvisning eller utvisning skall anses verkställt, om utlänningen har lämnat landet och beslutet har vunnit laga kraft. När ett beslut preskriberas 23 § Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol upphör att gälla från det att beslutet vann laga kraft. Ny verkställighet av beslut som inte preskriberats 24 § Om en utlänning som har avvisats eller utvisats anträffas här i landet och beslutet om att avvisa eller utvisa utlänningen inte är pre- skriberat enligt 23 §, skall beslutet verkställas. Detta gäller även om beslutet tidigare verkställts och utlänningen därefter återvänt till Sve- rige utan att ha fått särskilt tillstånd till ett kort besök här enligt 6 kap. 17 § eller stannat kvar här efter det att giltighetstiden för ett sådant sär- skilt tillstånd har gått ut. Om en utlänning som har avvisats eller utvisats återkommer till Sve- rige trots ett gällande förbud att återvända hit, tillämpas första stycket. 10 kap. Verkställighet av beslut om förvar 1 § ansvarar för att beslut om förvar verkställs. 2 § På begäran av eller den myndighet som har fattat ett beslut om förvar skall polismyndigheten lämna den hjälp som behövs för att genomföra beslutet. Om Invandrarverket begär det, skall polismyndigheten även lämna den hjälp som behövs för att förflytta en utlänning som hålls i förvar. 3 § Utlänningar som hålls i förvar skall behandlas humant och deras värdighet skall respekteras. Verksamhet som rör förvar skall utformas på ett sätt som innebär minsta möjliga intrång i den enskildes integritet och rättigheter. 4 § Utlänningar som hålls i förvar enligt denna lag skall vistas i lokaler som har ordnats särskilt för dem. har ansvaret för sådana lokaler och för behandlingen av de utlänningar som vistas där. Att utlänningar som hålls i förvar i vissa fall kan placeras i krimi- nalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest framgår av 16 §. Behandlingen av utlänningar som hålls i förvar i särskilda lokaler 5 § Utlänningar som hålls i förvar skall ges tillfälle till aktiviteter, för- ströelse, fysisk träning och vistelse utomhus. 6 § Utlänningar som hålls i förvar skall ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför lokalen utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle hindra verksamheten som rör förvaret. Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten, får ett besök övervakas. Ett besök av ett offentligt biträde eller en advokat får över- vakas endast om biträdet eller advokaten själv begär det. 7 § Utlänningar som hålls i förvar skall ha tillgång till hälso- och sjuk- vård i samma omfattning som den som ansökt om uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 eller 3 § även om de inte har ansökt om ett sådant till- stånd. Om utlänningar som hålls i förvar behöver sjukhusvård de hålls i förvar, skall de ges tillfälle till sådan vård. Verksamhetschefen för den sjukhusenhet där en utlänning vårdas skall se till att eller den som förestår den lokal där utlänningen skall vistas genast underrättas, om utlänningen önskar lämna eller redan har lämnat sjukhuset. 8 § Utlänningar som hålls i förvar får hindras att lämna lokalen där de vistas och de får i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefrihe- ten som krävs för att ändamålet med att de tagits i förvar skall tillgodo- ses eller som är nödvändig för ordningen och säkerheten i lokalen. Deras rörelsefrihet får också begränsas, om de utgör en allvarlig fara för sig själva eller andra. 9 § Utlänningar som hålls i förvar och har fyllt får hållas avskilda från andra som tagits i förvar, om det är nödvändigt för ordningen och säkerheten i lokalen eller om de utgör en allvarlig fara för sig själva eller andra. Beslut om att hålla någon avskild fattas av . Beslutet skall omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Utlänningar som hålls avskilda därför att de utgör en fara för sig själva skall undersökas av läkare . 10 § Utlänningar som hålls i förvar får inte utan tillstånd inneha alko- holhaltiga drycker eller andra berusningsmedel eller något annat som kan skada någon eller vara till men för ordningen inom lokalen. 11 § Om det finns skälig anledning till misstanke att en utlänning som hålls i förvar bär på sig något som utlänningen inte får inneha enligt 10 § eller enligt narkotikastrafflagen (1968:64), får utlänningen kropps- visiteras. Kroppsvisitation får inte göras mer ingående än vad som krävs på grund av ändamålet med åtgärden. All den hänsyn som omständighe- terna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vittne närvara. Kvinnor får inte kroppsvisiteras av eller i närvaro av andra män än läkare eller legitimerade sjuksköterskor. Om en visitation innebär att enbart ett föremål som en kvinna har med sig undersöks, får visitatio- nen dock genomföras och bevittnas av en man. 12 § Utlänningar som hålls i förvar får inte ta emot en försändelse utan att den först har undersökts, om det finns skälig misstanke att den inne- håller sådant som inte får innehas enligt 10 § eller enligt narkotika- strafflagen (1968:64). Om en utlänning inte medger att försändelsen öppnas i hans eller hennes närvaro, skall försändelsen tas om hand för utlänningens räk- ning, men den får inte öppnas. Undersökningen får inte avse det skriftliga innehållet i brev eller andra handlingar. Försändelser från offentliga biträden, advokater, internationella organ som har behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller från flyktingkommissarie får aldrig undersökas. 13 § Påträffas inom en lokal där utlänningar hålls i förvar eller hos en utlänning som hålls i förvar egendom som inte får innehas enligt 10 § eller enligt narkotikastrafflagen (1968:64), får egendomen tas om hand. Kan det antas att en utlänning genom att inneha eller ta emot sådan egendom gjort sig skyldig till brott eller saknas känd ägare, skall egen- domen skyndsamt överlämnas till polisen. I annat fall skall egendomen tas om hand för utlänningens räkning. 14 § Egendom som har tagits om hand enligt 12 § andra stycket eller 13 § tredje stycket skall återlämnas till utlänningen, när beslutet om att hålla utlänningen i förvar har upphört att gälla. 15 § Utlänningar som hålls i förvar har rätt att få sådan dagersättning och sådant särskilt bidrag som avses i 17 och 18 §§ lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Placering i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest 16 § får besluta att en utlänning som hålls i för- var skall placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, om 1.utlänningen har utvisats på grund av brott enligt 6 kap. 7 §, 2.utlänningen hålls avskild enligt 9 § och av säkerhetsskäl inte kan vistas i en sådan särskild lokal som avses i 4 §, eller 3.det annars finns synnerliga skäl. Barn som hålls i förvar får inte placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. För utlänningar som enligt första stycket placerats i kriminalvårds- anstalt, häkte eller polisarrest gäller lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Dessutom skall de beviljas de lättnader och förmåner som kan medges med hänsyn till ordningen och säker- heten inom anstalten, häktet eller arresten. 1 § och beslut i mål och ärenden enligt denna lag får överkla- gas endast om det anges i detta kapitel. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Utlänningsöverdom- stolen. 2 § Regeringen får pröva ansökningar om upphävande av en avvisning eller utvisning endast i de fall som anges i detta kapitel. Beslut om avvisning och utvisning samt om uppehållstillstånd 3 § En polismyndighets beslut om avvisning får överklagas till . 4 § Statens invandrarverks beslut får överklagas till utlänningsdomstol, om beslutet innebär –avvisning eller utvisning, –avslag på en ansökan om uppehållstillstånd, –återkallelse av ett uppehållstillstånd, eller –avslag på en ansökan om arbetstillstånd eller återkallelse av arbetstillstånd i de fall frågan om tillstånd har behandlats i samband med ett beslut om avvisning eller utvisning. beslut enligt första stycket överklagas dock till regeringen, om det rör ett säkerhetsärende. Ett sådant beslut får över- klagas även av , om det går styrelsen emot. Säkerhetsärenden är ärenden där hos Invandrar- verket av skäl som rör rikets säkerhet eller allmän säkerhet har begärt eller i yttrande förordat –att en utlänning avvisas eller utvisas, –att en utlännings ansökan om uppehållstillstånd avslås, eller –att en utlännings uppehållstillstånd återkallas. 5 § En utlänningsdomstols beslut i en fråga som avses i 4 § får över- klagas till Utlänningsöverdomstolen. En utlänningsdomstols beslut som fastställer ett beslut av får dock inte överklagas, om verket i sitt beslut har –förordnat om avvisning med omedelbar verkställighet, eller –fastställt en polismyndighets beslut om avvisning. Om ett beslut som avses i andra stycket rör ett asylärende, får dock utlänningsdomstolens beslut överklagas, om domstolen i sitt beslut inte delar bedömningen av ansökan som uppenbart ogrundad. Beslut om flyktingförklaring och resedokument 6 § Statens invandrarverks beslut i fråga om flyktingförklaring eller resedokument samt om återkallelse av flyktingförklaring får överklagas till utlänningsdomstol. Utlänningsdomstolens beslut får överklagas till Utlänningsöverdom- stolen. Beslut vid sidan av beslut om avvisning eller utvisning 7 § När , en utlänningsdomstol eller Utlännings- överdomstolen avgör ett överklagat ärende eller mål om avvisning eller utvisning, får verket eller domstolen också fatta beslut i fråga om uppe- hållstillstånd. Detta gäller även om denna fråga inte har tagits upp av utlänningen. En utlänningsdomstol och Utlänningsöverdomstolen får vid pröv- ning av ett beslut om avvisning eller utvisning besluta att utlänningen förbjuds att återvända till , även om ingen lägre instans har meddelat ett sådant förbud. När Invandrarverket, en utlänningsdomstol eller Utlänningsöver- domstolen prövar ett beslut om avvisning eller utvisning, får verket eller domstolen meddela ett sådant beslut om barn som står under utlänningens vårdnad. Detta gäller även om ingen lägre instans har prövat denna fråga. I mål hos en utlänningsdomstol eller Utlänningsöverdomstolen gäller detta dock inte, om det för barnet har åberopats sådana omständigheter som avses i 5 kap. 2 §, såvida det inte är uppenbart att det inte finns grund för asyl. När regeringen avgör ett ärende som enligt 4 § överklagats dit, gäl- ler bestämmelserna i första–tredje styckena om domstolarna i stället regeringen. 8 § Ett beslut om förvar får överklagas –till utlänningsdomstol, om det har fattats av en polismyndighet eller av , –till Utlänningsöverdomstolen, om det har fattats eller fastställts av en utlänningsdomstol. Om beslutet har fattats av det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden enligt denna lag, prövar Regeringsrätten på framställning av utlänningen om åtgärden skall bestå. 9 § Beslut om förvar får överklagas utan samband med ärendet i övrigt och utan begränsning till . 10 § Statens invandrarverks beslut i särskilda fall i frågor om förvar enligt 10 kap. 5–16 §§ får överklagas till utlänningsdomstol. Utlänningsdomstolens beslut får överklagas till Utlänningsöverdom- stolen. Beslut att ta hand om biljetter 11 § En polismyndighets eller Statens invandrarverks beslut enligt 7 kap. 5 § att ta hand om biljetter får överklagas till utlänningsdomstol. Utlänningsdomstolens beslut får överklagas till Utlänningsöverdom- stolen. Beslut om kostnadsansvar för transportör 12 § En polismyndighets eller Statens invandrarverks beslut att ålägga en transportör betalningsskyldighet enligt 16 kap. 3 § får överklagas till utlänningsdomstol. Utlänningsdomstolens beslut får överklagas till Utlänningsöverdom- stolen. Beslut om offentligt biträde, ersättning, ombud eller jäv 13 § Följande beslut av en förvaltningsmyndighet får överklagas till utlänningsdomstol 1.beslut i fråga om offentligt biträde, 2.beslut om ersättning i ett ärende som handläggs en ligt denna lag 3.beslut att avvisa ett ombud eller biträde, eller 4.beslut i en jävsfråga. Utlänningsdomstolens beslut får överklagas till Utlänningsöverdom- stolen. Beslut som avses i denna paragraf får överklagas utan samband med ärendet i övrigt. Dom eller beslut om utvisning pågrund av brott 14 § En dom eller ett beslut om utvisning på grund av brott får över- klagas enligt vad som gäller om överklagande av allmän domstols dom eller beslut i brottmål. Överlämnande av ärenden till domstol 15 § får med eget yttrande lämna över ett ärende till en utlänningsdomstol eller till Utlänningsöverdomstolen för avgö- rande, om ärendet på grund av familjeanknytning eller av någon annan liknande orsak har samband med ett ärende enligt denna lag som prö- vas av domstolen. Överlämnande får dock endast ske om den motta- gande domstolen och utlänningen medger det. En utlänningsdomstol får under motsvarande förutsättningar lämna över ett ärende till Utlänningsöverdomstolen för avgörande. Överlämnande av ärenden till regeringen 16 § får med eget yttrande lämna över ett ärende till regeringen för avgörande, om ärendet på grund av familjeanknyt- ning eller av någon annan liknande orsak har samband med ett ärende enligt denna lag som prövas av regeringen. En utlänningsdomstol eller Utlänningsöverdomstolen får av samma skäl lämna över ett mål till regeringen för avgörande. Överlämnande får dock endast ske om utlän- ningen medger det. Vad som föreskrivs i 7 § om rätt för och domsto- larna att meddela beslut vid sidan av dom eller beslut om avvisning eller utvisning gäller också regeringen, när den avgör ett överlämnat ärende. Återförvisning av mål till 17 § Finner utlänningsdomstolen vid prövning av ett beslut om avvis- ning med omedelbar verkställighet som fattats med stöd av 5 kap. 4 § andra stycket 3, 4 eller 5 att ett sådant beslut inte borde ha fattats, skall domstolen visa målet åter till för ny prövning. 18 § Om det under handläggningen av ett mål i utlänningsdomstol eller i Utlänningsöverdomstolen visar sig att målet bör handläggas som ett säkerhetsärende, skall domstolen visa målet åter till Statens invandrar- verk för ny prövning. 19 § Utlänningar som har rätt att överklaga en dom eller ett beslut om avvisning eller utvisning kan förklara att de avstår från att överklaga beslutet eller domen i den delen (nöjdförklaring). 20 § Nöjdförklaring får avges inför den myndighet som har meddelat beslutet eller domen. Nöjdförklaring får också avges inför 1.en polismyndighet som inte har meddelat beslutet, eller 2.chefen för en kriminalvårdsanstalt eller chefen för ett häkte eller någon annan tjänsteman där som har förordnats att ta emot en sådan förklaring. Om nöjdförklaringen avges inför en annan myndighet än den som har meddelat beslutet eller domen, krävs dock ett vittnes närvaro. Vida- re krävs att den som tar emot förklaringen har tillgång till en utskrift av beslutet eller domen eller ett bevis om vad avgörandet innehåller. 21 § En nöjdförklaring kan inte tas tillbaka. Om utlänningen har över- klagat beslutet eller domen när nöjdförklaringen avges, skall utlän- ningen genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sitt överklagande av avvisningen eller utvisningen. Om utlänningen har ansökt om uppe- hållstillstånd, arbetstillstånd, resedokument, flyktingförklaring eller främlingspass, skall utlänningen genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sin ansökan. Handläggningen av ärenden hos regeringen 22 § Innan regeringen avgör ett ärende, skall yttrande inhämtas från , om inte ett sådant yttrande av särskilda skäl är obehövligt. skall yttra sig över samtliga omständigheter av betydelse i ärendet. I yttrandet skall särskilt anges om det finns hinder mot verkställighet enligt 9 kap. 1–3 §§. Finner att det finns hinder mot verkställighet enligt 9 kap. 1 § första stycket får verkställighet av beslutet inte ske. Om ärendet gäller en utlänning som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) är domstolens yttrande också bindande för regeringen. skall innan den avger yttrande hålla förhandling i ärendet. 23 § Vid förhandling enligt 22 § i skall utlänningen höras. skall vara utlänningens motpart. får bestämma att även andra än utlänningen skall höras vid förhandlingen. Om någon av parterna åberopar muntlig eller skriftlig bevisning, prövar rätten om bevisningen skall tillåtas. Därvid tillämpas 35 kap. 7 § . I fråga om inställelse till förhandlingen tillämpas 8 kap. 19 §. Om ett beslut av enligt 4 § har överklagats till regeringen, skall förhandling som avses i 8 kap. 12 § hållas vid . 24 § Vid förhandlingen skall noga utredas de omständigheter som kan inverka på hur ärendet blir avgjort. skall redogöra för omständigheterna i ärendet och ges tillfälle att ställa frågor till utlänningen och andra som hörs i ärendet. skall även lämna andra upplysningar som behövs för att genomföra förhandlingen. Utlänningen skall få tillfälle att ange sin ståndpunkt och att uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. Genom frågor och påpekanden skall rätten försöka avhjälpa otyd- ligheter och ofullständigheter i de uppgifter som lämnas. Utöver vad som följer av 5 kap. 1 § får besluta att förhandlingen skall hållas inom stängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kommer fram uppgifter, för vilka i domstolen gäller sekretess som anges i sekretesslagen (1980:100). I övrigt gäller 8 kap. 21 och 22 §§. Högsta domstolens yttrande enligt 22 § får grundas även på handlingar eller annat material som enligt 14 kap. 5 § första sty cket sekretesslagen inte får lämnas ut till parter. 1 § De länsrätter som regeringen bestämmer skall vara utlänningsdom- stolar. Regeringen föreskriver domkretsen för varje utlänningsdomstol. Kammarrätten i skall vara Utlänningsöverdomstol. 2 § Utlänningsdomstolarna och Utlänningsöverdomstolen handlägger mål enligt vad som föreskrivs i denna lag eller i annan lag eller i för- fattning som beslutats av regeringen. 3 § Ett beslut av en förvaltningsmyndighet enligt denna lag överklagas till den utlänningsdomstol inom vars domkrets ärendet först prövats, om inte regeringen för ett visst slag av mål föreskriver något annat. 4 § Nämndemän skall delta i avgörandet av mål i Utlänningsöverdom- stolen som rör avvisning eller utvisning och som avgörs efter muntlig förhandling, om nämndemän har deltagit i handläggningen i utlän- ningsdomstolen.