sou · GNB32 · 2000-01-01 00:00:00 — Sterilisering är hos mannen ett mycket lindrigt operativa ingrepp och praktiskt taget fullständigt riskfri. Hos kvinnan är operationen på grund av äggledarnas läge uti bukhålan ett större ingrepp och därför förenad med en viss, om än i allmänhet (såvida ej kroppslig sjukdom eller svaghet gör varje operation riskabel) obetydlig risk. gällande steriliseringslag antogs av , utfärdades en och trädde i kraft . I olikhet med steriliseringslag, som omfattade endast var- aktigt rättsinkapabla, omfattar steriliseringslag såväl rättska- pabla som rättsinkapabla. beträffande rättskapabel person kan sterilise- ring icke äga rum utan vederbörandes samtycke. Rättsinkapabel person må steriliseras, även om han icke samtyckt därtill. Någon skillnad mellan varaktig och tillfällig rättsinkapacitet göres icke i lagen, detta av den anledningen. att det kan vara ytterst vanskligt att bestämt förutsäga, huruvida förefintlig rättsinkapacitet är varaktig eller icke. Vid proposi- tionens framläggande utgick departementschefen emellertid ifrån att Medicinalstyrelsen, på vilken prövningen huruvida sterilisering må äga rum eller icke i flertalet fall ankommer (se härom mera nedan! ), icke komme att giva tillstånd till sterilisering av någon, som ej själv kunde bedöma innebörden av ingreppet, om gott hopp funnes, att han skulle tillfriskna. Detta gäller givetvis i främsta rummet om sådana fall då en person icke själv önskar sterilisering eller då hans önskan därom kan antagas var påverkad av en möjligen övergående själslig rubbning. En stor lättnad är det numera, att det i de många fall, då en person själv an- sökt om sterilisering eller lämnat medgivande därtill, i allmänhet icke behöver avgöras, om han är rättsinkapabel eller ej. Frågan om rättska- pacitet vid sterilisering, som förut ofta beredde svårigheter för medici- nalstyrelsens prövning och var en stötesten för läkares prövning av ste- rilisering i annan ordning, har även i annat avseende nu kommit i ett betydligt bättre läge, enär flertalet av fallen bli underkastade enhetlig och sakkunnig prövning. Ehuru frågan om rättsinkapacitet sålunda icke har samma avgörande betydelse som vid tillämpningen av steriliseringslag, har den likväl alltjämt stor betydelse dels i sådana fall, där sterilisering av en person sökes utan hans samtycke, dels i vissa fall som få avgöras av tvenne läkare, Det synes därför erforderligt att ingå på denna fråga. Av lagen framgår icke, när en person i lagens mening skall anses vara rätt- sinkapabel, d. v. s. på grund av rubbad själsverksamhet sakna förmåga att lämna giltigt samtycke till sterilisering. I motiven till steri- liseringslag angives, att förutsättningarna härför skola bedömas enligt de i allmänhet gällande rättsgrundsatserna. Den viktigaste av dessa rättsgrundsatser är givetvis den, att den rubbade själsverksamheten måste antagas öva inflytande på den givna rättshandlingen (=samtycke till steriliseringsåtgärden), för att rättsinkapacitet skall anses föreligga. Detta innebär med andra ord, att en sinnessjuk person under vissa om- ständigheter kan lämna giltigt samtycke, på samma sätt som en sinnes- sjuk person under vissa omständigheter kan vara i stånd att upprätta ett giltigt testamente. Fråga om rättsinkapaciteten bör bedömas enligt följande övervägan- den. Gäller det en sinnessjuk eller en person, som lider av annan rubb- ning av själsverksamheten, varmed merendels avses psykopati, är första frågan man har att göra sig denna: Har vederbörande rent förstånds- mässigt en klar insikt om vad saken gäller? Sådan insikt förefinnas icke enbart därigenom att han förstår, att han efter sterilisering ej kan få barn; det måste även krävas, att han har en viss uppfattning både om åtgärdens betydelse för honom själv och samhället och om motiven för densamma. Har han icke denna insikt eller kan han icke bibringas den- samma, är inkapaciteten uppenbar. Förefinnes å andra sidan en sådan insikt, kan man emellertid icke utan vidare draga den slutsatsen, att ve- derbörande är rättskapabel. Nästa fråga blir då: Förefinnes i den sjukes vilje- eller känsloliv sådana rubbningar, att de kunna antagas inverka på hans avgörande i den ifrågavarande angelägenheten? Vad beträffar rubbningar i viljelivet, så kunna dessa hos vissa former av sinnessjuk- dom vara så uttalade, att de uppenbarligen medföra rättsinkapacitet. Äro viljerubbningarna mindre uttalade, såsom hos en del viljesvaga och lättledda psykiskt abnorma, kan avgörandet, huruvida de skola anses hava något inflytande på rättskapaciteten, vara vanskligt nog. Beträf- fande rubbningar i känslolivet ha dessa minst lika stort inflytande på rättskapaciteten som rubbningarna i viljelivet om inte rent av större. Sålunda finnes det en hel grupp av psykiska sjukdomstillstånd, som ut- göras av primära rubbningar i känslolivet, nämligen de maniskdepres- siva psykoserna. Det är alldeles uppenbart att en av melankoli lidande person i känslan av sin mindervärdighet - även om han rent förstånds- mässigt fattar sakens innebörd - kan intaga en helt annan ståndpunkt än vad han skulle ha gjort i friskt tillstånd. Bedömandet av rättsinkapaciteten hos sinnesslöa sker givetvis efter samma principer som beträffande sinnessjuka och övriga psykiskt ab- norma, ehuru avgörandet i de flesta fall är mindre svårt än i fråga om dessa. Är den psykiska efterblivenheten så höggradig att utvecklingen stannat vid 12-års ålderns eller därunder, utgår. man i allmänhet ifrån att vederbörande är rättsinkapabel. En förutsättning är givetvis, att en så grundlig och sakkunnig undersökning verkställts, att utvecklingsål- dern, kan bedömas med tillräcklig säkerhet. Intill denna utvecklingsål- der är förmågan att rent förståndsmässigt fatta vad saken verkligen gäller mycket begränsad. Här må betonas, att en verklig insikt om steriliseringens konsekvenser för individ och samhälle inne- bär vida mer än det enkla fattandet, att ingreppet medför oförmåga att Beträffande de fall, vilkas intellektuella utveckling ligger över 12-års ålderns är bedömningen svårare. Det räcker då icke att en- bart eller huvudsakligen taga hänsyn till den intellektuella nivån utan även till eventuella rubbningar inom känslo- och viljelivet. Bedöm- ningen måste med andra ord ske enligt samma överväganden som be- träffande de sinnessjuka och psykiskt abnorma. På förekommen anledning må här framhållas, att medicinalstyrelsen med sitt uttalande, att de psykiskt efterblivna, som stannat vid en ut- vecklingsålder eller därunder, äro att anse som rättsinkapabla, icke tagit ställning till frågan, vilka som äro att anse som sinnesslöa i steriliseringslagens mening och än mindre i allmänhet. I detta samman- hang må anmärkas, att begreppet sinnesslöhet i klinisk, social och juri- disk mening icke betecknar samma grad av psykisk utvecklingshäm- ning, Att här närmare ingå på detta spörsmål skulle emellertid föra för långt. )NTELLIGENSPR¶VNING OCH ¶VRIG UNDERS¶KNING AV PSYKISKT EFTER BLIVNA För bedömande av graden av psykisk efterblivenhet och därigenom för fastställande av rättsinkapacitet är intelligensprövning ett praktiskt viktigt hjälpmedel. I formuläret till bilaga III (läkarintyg) till ansökan om sterilisering säges uttryckligen, att om nedsättning av intelligensen föreligger, systematisk bestämning av intelligensåldern skall verkställas och protokoll över undersökningen bifogas. De i oftast använ- da metoderna äro metod, Point seale-metoden och Wåhléns nya metod. I nyssnämnda formulär föreskrives, att om någon av de bå- da sistnämnda metoderna givit ett resultat av eller däröver, kon- troll med eller därmed jämförlig metod erfordras. Denna före- skrift har visat sig behövlig av det skälet att Point seale och Wåhléns metod i allmänhet lämna ett tillräckligt pålitligt resultat vid mer eller mindre djup sinnesslöhet men vid lindrigare efterblivenhet ofta ej ge en så säker bedömningsgrund som måste krävas, när det gäller en så all- varlig åtgärd som ett beslut om sterilisering. Även i vissa fall med en uppmätt intelligensålder av kan, om de av någon anledning ej synas vara fullt klara, kontroll med metod vara av stort värde. Intelligensmätningens betydelse får emellertid ej överskattas. Som redan framhållits vid diskussionen av rättsinkapacitet, måste hänsyn ta- gas till känslo- och viljelivets yttringar även i många fall av intellektu- ell efterblivenhet. Härtill kommer, att även den omsorgsfullaste intelli- gensmätning kan ge ett något missvisande resultat eller i varje fall en ensidig bild av den intellektuella utvecklingen. Läkarens allmänna un- dersökning av patientens psykiska funktioner kan ge upplysningar av minst lika stort värde som intelligensprövningen, särskilt i fall av mind- re höggradig efterblivenhet och vid blandformer av efterblivenhet och psykopati. En sådan undersökning bör därför alltid verkställas och dess resultat i korthet meddelas (fall av djup undermålighet kunna naturligt- vis vara så enkla att någon undersökning i egentlig mening ej är behöv- lig). En naken uppgift om intelligensålder är, även om fallet är sådant att steriliseringens berättigande för den intygsgivande läkaren ter sig som självklart, sällan fullt övertygande och bör ej förekomma. Vid bedömande såväl av rättsinkapacitet som av särskilt de sociala skälen för en föreslagen sterilisering bör över huvud hänsyn tagas icke blott till den genom intelligensmätning erhållna intelligensåldern undersöktes förmåga att reda sig i livet och fylla de sociala krav som ställas på honom. I fall, som ur psykiatrisk synpunkt äro svårbedömda, är det önskvärt, att den intygsgivande läkaren, då han icke är psykiatriskt skolad, sam- råder med en psykiater, exempelvis vederbörande hjälpverksamhetslä- kare. Beträffande indikationerna gäller, att all sterilisering nu är i lag reglerad. Undantagna äro endast sådana fall, där ingrepp i könsorganen, som kommer att medföra sterilitet, företagas av terapeutiska skäl på grund av sjukdom i dessa organ eller utgöres av kastrering. Sterilisering i lagens mening är alltså sådant ingrepp i könsorganen, där steriliteten är ändamålet med ingreppet och icke så att säga en biprodukt. Beträf- fande kastrering kommer detta ingrepp möjligen att bli före- mål för särskild lagstiftning. indikationerna för sterilisering enligt lag kunna uppdelas i följande huvudgrupper: eugenisk, social och medicinsk indikation. Eugenisk indikation föreligger, då någon med skäl kan antagas komma att genom arvsanlag på avkomlingar överföra sinnessjukdom eller sinnesslöhet eller ock svårartad sjukdom eller svårt lyte av annat slag. I jämförelse med lag innebär detta en utvidgning av indi- kationen. Sålunda utgör bl. a. risk för nedärvning av svår kroppslig sjukdom laglig grund för sterilisering. Som exempel kunna nämnas blödaresjuka, ärftlig blindhet och ärftlig dövstumhet. föreligger, då någon på grund av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan rubbning av själsverksamheten eller ock på grund av asocialt levnadssätt prövas vara för framtiden uppenbart olämplig att handhava vårdnaden om barn. Denna indikation är sålunda dels medicinskt, dels sociologiskt betingad. Upptagandet av asocialt levnadssätt är en vidgning av den sociala indikationen i jämförelse med lag. I princip är denna vidgning knappast av mera djupgående art, emedan asocialt levnadssätt av det slag som här avses oftast sam- manhänger med själslig rubbning, men den har en ej ringa praktisk be- tydelse, ty sådan rubbning behöver nu ej direkt påvisas. Det är dock för fallens bedömande och dessutom för materialets bearbetning önskvärt, att upplysningar meddelas, som tillåta slutsatser rörande förefintlighet av sinnesslöhet, sinnessjukdom eller psykopati. Det bör även om möj- ligt av utredningen framgå, huruvida asocialiteten kan anses väsentli- gen bero på ärftliga anlag eller vara miljöbetingad. Även i ett annat av- seende har den sociala indikationen vidgats. l lag förutsattes vid social indikation, att den som led av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan rubbning av själsverksamheten skulle antagas vara på den grund för framtiden ur stånd att handhava vårdnaden om sina barn. lag förutsättes, att någon av nämnda anledning (sinnessjukdom etc.) eller ock på grund av asocialt levnadssätt prövas vara för framtiden uppenbart olämplig att handhava vårdnaden om barn. Uttrycket uppenbart olämplig medger sålunda en vidare ram vid tillämpningen än uttrycket ur stånd. Medicinsk indikation föreligger, då det på grund av sjukdom, kroppsfel eller svaghet hos kvinna är påkallat, att hon steriliseras för att förebygga havandeskap, som skulle medföra allvarlig fora för hennes liv eller hälsa. Denna indikation ansluter sig nära till bestämmelserna om abort på medicinsk indikation lag om avbrytande av ha- vandeskap. Liksom motsvarande bestämmelse i abortlagen omfattar ifrågavarande bestämmelse i steriliseringslagen icke blott rent medi- cinska indikationer (sjukdom och kroppsfel utan även blandat medi- cinskt-sociala (svaghet), varmed även här avses »utsläpade mödrar» och liknande fall. Beträffande behövliga utredningar i fall med social, medicinsk och blandad indikation hänvisas i övrigt till de anvisningar som givas på baksidan av formuläret till läkarintyg (bilaga III). Den eugeniska indi- kationen skall nedan belysas något närmare. %UGENISKA SK¤L F¶R STERILISERING När eugeniska skäl för sterilisering finnas, framför allt när en ansö- kan om sterilisering enbart eller i väsentlig grad motiveras med sådana skäl, är det betydelsefullt, att ansökningshandlingarna innehålla alla upplysningar som krävas för fallets bedömande. Anvisningar för den erforderliga utredningen finnas på baksidan av formuläret till läkarin- tyg (bilaga III). Det är av vikt att dessa anvisningar genomläsas och följas eller att i varje fall en tillräcklig utredning lämnas. En anteckning om sinnessjukdom hos någon eller några av den undersöktes släktingar har t. ex. ofta ett mycket begränsat värde; om närmare uppgifter kunna meddelas, vilket naturligtvis ej sällan är omöjligt, ha de stor betydelse. Det må även erinras därom att uppgifter om friska medlemmar av SOU 1999:2 "ILAGA 229 släkten (antal friska barn, antal friska syskon till sjuka personer o. s. v.) äro värdefulla och kunna vara nödvändiga. Även uppgifter om värde- fulla egenskaper i en släkt böra meddelas. I en del fall av sinnesslöhet m. m., där det är uppenbart, att starka skäl för sterilisering finnas och att de sociala skälen ensamma äro till- räckliga, äro dylika uppgifter om hereditet icke lika nödvändiga för ärendenas avgörande. De uppgifter, som utan svårighet kunna erhållas, böra dock alltid meddelas. De ha, stort värde både för bedömandet av de enskilda fallen och för bearbetningen av materialet. Det är givetvis önskvärt att i möjligaste mån kunna avgöra, i vilken utsträckning de- fekter som föranleda sterilisering äro ärftliga. Det är önskvärt att den intygsgivande läkaren själv kan bilda sig en uppfattning om bärkraften av eugeniska skäl för sterilisering, åtminsto- ne i ej alltför svårbedömda fall. Han kan då icke blott tillstyrka eller avstyrka en ansökan, utan han kan också å ena sidan avstyra uppenbar- ligen alltför svagt grundade ansökningar, å andra sidan stimulera till befogade och önskvärda ansökningar. Att här lämna någon handledning skulle föra för långt, men några enkla principiella synpunkter och på- pekanden kunna vara på sin plats. Eugeniska skäl för ofruktbarhet äro sällan absoluta, d. v. s. det för- håller sig ytterligt sällan så att en persons barn samtliga måste väntas bli sjuka eller defekta. Över huvud är det praktiskt taget aldrig möjligt att bestämt förutsäga barnens beskaffenhet i de enskilda fallen. I all- mänhet förefinnas en arvsrisk. Vid enkelt dominant ärftlighetsgång och i vissa fall av könsbunden nedärvning är denna stor. Vid recessiv och mera komplicerad nedärvning är risken för barnen mindre men starkt växlande; vid släktgiften är den mer eller mindre kraftigt ökad. riskens storlek kan vanligen ej angivas i det enskilda fallet. Stor bety- delse har den ur ett stort material beräknade GENOMSNITTLIGA INSJUK NINGSSANNOLIKHETEN; man kan, när den är känd, ställa en EMPIRISK Vid ärftlig sinnesslöhet är t. ex. insjukningssannolikheten för barnen ; vid schizofren sinnessjukdom anses den enligt nyare forskningar vara . Härvidlag finnas starka eugeniska skäl för sterilisering. Vid sällsynta recessiva sjukdomar får man tillsvidare nöja sig med mera teoretiska beräkningar. Vid ärftlig dövstumhet kan t. ex. insjukningsrisken för barnen antagas ligga ; vid den vanli- gaste formen av den ärftliga blindhet som vanligen kallas retinitis pig- mentosa kan den uppskattas till eller mindre. I sådana fäll finnas bestämda eugeniska skäl för sterilisering vid släktgiften; annars äro skälen ej starka. Vid mycket sällsynta recessiva defekter är arvsrisken vid förbindelser utom släkten ännu mycket mindre eller så gott som obefintlig. Insjukningsrisken för barnbarn och syskonbarn är mycket mindre än för barn. Om en person, som själv är fullt frisk, tillhör en släkt med ärftlig belastning, om t. ex. en av hans föräldrar eller något eller några av hans syskon är sinnessjuk, är risken för hans barn i allmänhet (undantag könsbundet arv, t. ex. blödarsjuka) obetydlig. Detta gäller naturligtvis ej, då person redan har fött ett sjukt barn och därigenom vi- sat sig vara en åtminstone i förbindelse med en bestämd annan person farlig anlagsbärare. Hänsyn måste tagas icke blott till insjukningssannolikheten utan också till sjukdomens svårhetsgrad. När sjukdomen är relativt lindrig, bör en större arvsrisk krävas än när den är svår, då även mindre ned- ärvningsrisk kan anses tillfyllest. I många fall äro nedärvningssättet och arvsriskens storlek icke när- mare kända, eller det är ovisst i vilken grad en sjukdom beror på ärftli- ga och på yttre faktorer. Av en till synes enhetlig ärftlig sjukdom kan det också finnas former med olika ärftlighetsgång eller med olika starkt beroende av yttre inflytelser. Att stundom samma sjukdomssymtom kan vara en yttring såväl av ärftliga anlag som av yttre faktorer behöver knappast påpekas. Dessa förhållanden visa vikten av en grundlig släk- tutredning, som kan vara nödvändig för att bedöma de eugeniska skä- lens styrka. Det bör slutligen betonas att utsikterna att genom sterilisering mera avsevärt minska ärftliga sjukdomars och defekters förekomst i befolk- ningen med ett viktigt, nedan nämnt undantag i allmänhet äro mycket begränsade. De eugeniska skälen för sterilisering förlora ej i betydelse härigenom, ty det är ur både enskild och allmän synpunkt befogat och önskvärt att i varje enskilt fall förhindra tillkomsten av en avkomma med ärftliga sjukdomar, framför allt av sjuka och undermåliga barn. Sinnesslöheten intar i detta avseende en särställning. På grund av dess vanlighet, dess tidiga manifestation, ärftlighetens stora betydelse och andra omständigheter finnas här utsikter, att ett förhindrande av fortplantning skall medföra en betydelsefull minskning av frekvensen redan på ett par generationer. En förutsättning härför är att alla eller åtminstone det stora flertalet ej effektivt internerade sinnesslöa, sterili- seras och att detta sker innan de fött några barn. Vikten härav är så mycket mera uppenbar som de sociala skälen äro lika starka som de $ET ¤R ALLTS¥ UTAN MINSTA TVEKAN I FR¥GA OM DE SINNESSL¶A SOM STERI LISERING HAR SIN OJ¤MF¶RLIGT ST¶RSTA BETYDELSE Den i tillämpningsföre- skrifterna till steriliseringslagen stadgade skyldigheten för vissa tjänsteläkare att vidtaga åtgärder för sterilisering (se härom närmare nedan) har främst till syfte att åstadkomma en ökad sterilisering av sin- nesslöa. $ET SKALL H¤R KRAFTIGT UNDERSTRYKAS ATT DET F¶R ATT STERILISERING SLAGEN SKALL F¥ ¥SYFTAD VERKAN ¤R SYNNERLIGEN ANGEL¤GENHET ATT DENNA F¶RESKRIFT UPPM¤RKSAMMAS OCH TILL¤MPAS i största möjliga utsträckning. Lika betydelsefullt är, att statliga och kommunala anstalter och myn- digheter, särskilt fattigvårdsstyrelser och barnavårdsnämnden, som ge- nom sin verksamhet äga kännedom om fall i vilka sterilisering är önsk- värd eller bör övervägas, i tillräcklig omfattning göra ansökan om ste- rilisering av sinnesslöa - vartill bl. a. fattigvårdsstyrelser och barna- vårdsnämnder under vissa förutsättningar äro berättigade - eller föran- stalta om att dylik ansökan blir gjord eller göra sådan framställning om läkarundersökning som i nyssnämnda. Dessa möj- ligheter böra givetvis utnyttjas även i fråga om sinnessjuka, ehuru samma allmänna effekt av sterilisering här ej kan väntas, och icke minst vissa svåra psykopater, om vilka sistnämnda mycket av det som sagts om sinnesslöa sannolikt gäller, ehuru ingenting bestämt kan sägas om effekten av sterilisering på kommande släktled. Behörighet att meddela tillstånd till sterilisering tillkommer med två undantag allenast medicinalstyrelsen. Sterilisering utan tillstånd av medicinalstyrelsen är medgiven: 1) på grund av kroppslig sjukdom el- ler kroppsdel hos rättskapabel kvinna, 2) på grund av sjukdom eller kroppsdel hos kvinna vid samtidigt avbrytande av havandeskap enligt abortlagens s. k. nödfallsparagraf. I det förra fallet stadgar lagen, att steriliseringen får företagas, därest den läkare som utför ingreppet samt annan läkare i den tjänsteställning Konungen föreskrivet i skriftligt ut- låtande med angivande av grunden för åtgärden förklarat förutsättning- en för densamma vara för handen. Att märka är att den sjukdom som åberopas måste vara kroppslig. I det senare fallit stadgas (steriliseringslagens 5 §), att om det vid avbrytande av havandeskap enligt 7 § abortlagen (den s. k. nödfallsparagrafen) finnes grundad an- ledning till antagande att sjukdom eller kroppsfel som föranleder in- greppet kommer att vid nytt havandeskap medföra allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa, den läkare som utför ingreppet må företaga sterilisering av kvinnan utan hinder av eljest föreskrivet pröv- ningsförfarande och utan hinder av bestämmelsen om var och av vem ingreppet skall utföras. Saknar kvinnan på grund av rubbad själsverk- samhet förmåga att lämna giltigt samtycke, skall läkaren emellertid, om så kan ske utan menligt dröjsmål, inhämta samtycke av anhörig till henne. Det bör uppmärksammas, att sådan sterilisering i samband med abort, utan vare sig medicinalstyrelsens tillstånd eller prövning av två läkare (vid kroppslig sjukdom etc., se ovan), får företagas endast när aborten verkställes enligt nödfallsparagrafen, däremot ej när havande- skapet avbrytes efter prövning av två läkare. - Det har i några fall före- kommit, att sådan sterilisering verkställts i samband icke med abort utan med partus. Mot detta förfarande kan, såvida i övrigt de ovan an- givna förutsättningarna äro för handen (allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa vid nytt havandeskap), i sak knappast någon anmärkning riktas. Medicinalstyrelsens beslut att meddela tillstånd till sterilisering kan icke överklagas. Däremot kan besvär anföras hos Konungen över ett medicinalstyrelsens beslut, varigenom tillstånd till sterilisering vägrats. Besvärstiden är , räknat från den dag, då beslutet meddela- des. I tillämpningskungörelsen stadgas, att tillstånd till sterilisering är förfallet, om åtgärden icke verkställts från den dag, då be- slutet meddelats (d. v. s. då skrivelsen om beslutet expedierats). Beträf- fande sterilisering, som skall verkställas med stöd av utlåtande av två läkare (se ovan), må ingreppet icke verkställas, förflutit från den dag, då handlingen är dagtecknad. Beträffande ansökningsförfarandet stadgas i en särskild kungörelse, vilken jämte lagen i transumerade delar är intagen i de fastställda an- sökningsformulären. Den innehåller föreskrifter angående vilka perso- ner, som äro behöriga att göra ansökan, vilka handlingar, som skola bi- fogas densamma m. m. Behörigheten att göra ansökan har avsevärt utvidgats. Den tillkom- mer numera följande kategorier: 1.den som avses med ansökningen; 2.för underårig den som har vårdnaden om honom; 3.för omyndigförklarad förmyndaren;