sou · GNB315 · 2000-01-01 00:00:00 — Även om ett hembud har upphört att gälla, får överlåtelse genom köp eller byte till någon annan än arrendatorn inte ske medan arrendatorns intresseanmälan gäller, om villkoren för överlåtelsen sammantagna är avsevärt ogynnsammare för jordägaren än vad som angavs vid hembudet. Har jordägaren sedan ett hembud upphört att gälla gjort ett nytt hembud, enligt vilket villkoren är ogynnsammare för jordägaren, och upphör även detta hembud att gälla, skall första meningen tillämpas på det nya hembudet. Första stycket skall äga motsvarande tillämpning, om överlåtelsen avser en del av den fasta egendom för vilken intresseanmälan gäller. I fråga om förbudet i första I fråga om förbudet i första stycket tillämpas 5 § andra och stycket tillämpas 5 § andra och fjärde styckena samt 6 §. fjärde styckena samt 6 §. något undantag som avses där inte något undantag som avses där inte överlåtaren, om det finns hinder I fråga om förfarandet vid arrendenämnden och över- klagande av nämndens beslut i ärenden enligt denna lag finns bestämmelser i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyres- nämnder. Vardera parten skall svara för sina rättegångskostnader med anledning av att nämndens beslut överklagas, i den mån annat inte följer av 18 kap. 6 § . Om något annat inte följer av 15-22 §§ tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden vid handläggningen av följande ärenden: 1.fråga om hembud behövs enligt 6 eller 7 §, 2.hembud enligt 8 §, eller Ärenden som anges i 14 § skall handläggas av den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Vid handläggning av ärenden som anges i 14 § skall bestämmelserna om samman- träde, förhör under sannings- försäkran och förlikningsverk- samhet i 8 kap. 32-34 §§ jorda- balken tillämpas. Om det i ett ärende angående jordbruksarrende uppkommer fråga om tillämpning av 6 § första stycket 3 eller 4 eller 7 § andra stycket skall fastighets- domstolen inhämta yttrande från den länsstyrelse inom vars område fastigheten är belägen. I ärenden som anges i 14 § skall vardera parten svara för sin kostnad om annat inte följer av 18 kap. 6 § . Fastighetsdomstolens beslut att godta ett hembud enligt 8 § får överklagas särskilt. Vid överklagande av fastig- hetsdomstolens beslut i ärenden som anges i 14 § skall bestämmelserna om prövnings- tillstånd i 8 kap. 37 § jorda- balken tillämpas. Bestämmelserna om tilltros- bevisning i 8 kap. 39 § jordabalken skall tillämpas vid prövningen i hovrätten och . I samband med att hovrätten eller ogillar ett överklagande av ett beslut om godtagande av hembud enligt 8 § får domstolen förlänga tiden för att anta hembudet från den dag då hembudet skedde. Ett beslut av hovrätten i ett ärende som anges i första stycket får inte överklagas. Hovrätten får dock tillåta att beslutet överklagas om det finns särskilda skäl för en prövning om tillstånd skall ges enligt 54 kap. 10 § första stycket 1 . Ett beslut som innebär att ärende som anges i 14 § har avgjorts, har efter det att tiden för överklagande gått ut rättskraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.I fråga om ärenden som arrendenämnden har avgjort gäller äldre bestämmelser. 3.De nya bestämmelserna tillämpas på ärenden som har överlämnats till fastighetsdomstol av arrendenämnd. I fråga om rättegångskostnader gäller dock att vid fastighetsdomstolen skall vardera parten svara för sin kostnad. Lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Härigenom föreskrivs i fråga om jaktlagen (1987:259) dels att nuvarande 54 § skall betecknas 59 §, dels att 18, 19, 21, 22 och 53 §§ samt rubriken närmast före 53 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 54-58 §§, av följande lydelse. Har fastighetsägaren sagt upp ett avtal som avses i 15 § eller har villkorsändring begärts och föreligger tvist om förlängning av avtalet eller om villkoren för den nya upplåtelseperioden, skall fastighetsägaren eller, om vill- korsändringen begärts av nytt- janderättshavaren, denne senast en månad före upplåtelsetidens utgång hänskjuta tvisten till arrendenämnden. Om en tvist inte har hänskjutits till arrendenämnden inom den tid som anges i första stycket, är Har fastighetsägaren sagt upp ett avtal som avses i 15 § och föreligger tvist om förlängning av avtalet skall fastighetsägaren senast en månad före upplåtelsetidens utgång ansöka om att tingsrätten förordnar att avtalet skall upphöra. Har fastighetsägaren eller nyttjanderättshavaren begärt villkorsändring i ett avtal som avses i 15 § och föreligger tvist om villkoren för den nya upplåtelseperioden, skall fastig- hetsägaren eller nyttjanderätts- havaren som anges i första stycket ansöka om att tingsrätten skall fastställa villkoren för förlängning av avtalet. Om en ansökan enligt första eller andra stycket inte har kommit in till tingsrätten inom den uppsägningen eller begäran om tid som anges i första stycket, är villkorsändring utan verkan. uppsägningen eller begäran om villkorsändring utan verkan. Ogillas fastighetsägarens talan om att avtal som avses i 15 § skall upphöra att gälla, skall villkoren för den fortsatta upplåtelsen fastställas efter vad som kan anses skäligt med hänsyn till de villkor som har gällt för upplåtelsen, till inträffade eller förutsebara förändringar samt till vad som kan anses vanligt vid jämförbara förhållanden. I den mån ändring av villkoren inte begärs, skall samma villkor som förut gälla. Första stycket gäller även vid Första stycket gäller även vid avgörande av en villkorstvist som rättens prövning av en ansökan hänskjutits till arrendenämnden. Om fastighetsägaren och nyttjanderättshavaren kommer överens om villkoren för fortsatt upplåtelse i tvist enligt första eller andra stycket, gäller de överenskomna villkoren, oavsett vad som föreskrivs i nämnda stycken, i den mån inte annat följer av 16 § eller av bestämmelserna i förlängning anses som avtal om som avtal om fortsatt upplåtelse. som kunnat åberopas i ärendet. kunnat åberopas i målet eller Dom eller beslut i villkors- tvist anses som avtal om som avtal om villkoren för den Skall nyttjanderättshavaren enligt dom eller beslut betala högre avgift än förut för förfluten tid, skall han betala ränta på det överskjutande beloppet som om detta hade förfallit till betalning med den förut utgående avgiften. Skall nyttjanderätts- havaren betala lägre belopp, skall fastighetsägaren betala ränta på det belopp som han har mottagit Skall nyttjanderättshavaren enligt beslut betala högre avgift än förut för förfluten tid, skall han betala ränta på det överskjutande beloppet som om detta hade förfallit till betalning med den förut utgående avgiften. Skall nyttjanderätts- havaren betala lägre belopp, skall fastighetsägaren betala ränta på det belopp som han har mottagit för mycket från den dag då han tog emot beloppet. Räntan skall beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden innan domen eller beslutet har vunnit laga kraft och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. för mycket från den dag då han tog emot beloppet. Räntan skall beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden innan beslutet har vunnit laga kraft och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Om villkor för den fortsatta upplåtelsen har fastställts enligt 19 §, har nyttjanderättshavaren alltid rätt att säga upp avtalet senast efter den dag då domen eller beslutet vann laga kraft. Avtalet upphör då att gälla som inträffar närmast efter uppsägningen. Hur beslut får överklagas Om villkor för den fortsatta upplåtelsen har fastställts enligt 19 §, har nyttjanderättshavaren alltid rätt att säga upp avtalet senast efter den dag då beslutet vann laga kraft. Avtalet upphör då att gälla som inträffar närmast efter uppsägningen. Bestämmelser om arrende- nämnd finns i 8 kap. jordabalken och i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. Om en part inte godtar en arrendenämnds beslut i fråga om förlängning av ett avtal om jakträttsupplåtelse eller om villkoren för en sådan förlängning, får parten klandra beslutet genom att väcka talan mot den andra parten vid den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Klandras inte beslutet från den dag då beslutet meddelades, är partens rätt till talan förlorad. Tvist som efter är anhängig vid domstol får återförvisas till Om något annat inte följer av 54-58 §§ tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden vid handläggningen av ärenden angående förlängning av avtal som avses i 15 § eller fastställande av villkor för förlängning av ett sådant avtal. fråga om fastställande av villkor enligt 19 § och hovrättens dom i fråga om förlängning av ett avtal om jakträttsupplåtelse eller fastställande av villkor i samband med sådan förlängning får inte överklagas. Ärenden som anges i 53 § skall handläggas av den domstol inom vars område fastigheten är belägen. Tingsrätten skall i ärenden som anges i 53 § hålla samman- träde. Sammanträde behöver dock inte hållas om ärendet inte skall prövas i sak eller om ett sammanträde med hänsyn till ärendets beskaffenhet inte behövs. Vid sammanträde får förhör med part hållas under sanningsförsäkran. På förhöret skall 37 kap. 1-3 §§ tillämpas. Domstolen skall om det är lämpligt med hänsyn till ärendets beskaffenhet och övriga omstän- digheter verka för att parterna förliks och, om parterna inte förliks efter förslag av någondera parten och det inte är uppenbart att förutsättningar för förlikning saknas, lägga fram förslag till förlikning. Hovrätten får pröva ett överklagande av ett beslut av tingsrätten i ärenden som anges i 53 § endast om hovrätten har meddelat prövningstillstånd. Prövningstillstånd behövs inte om överklagandet avser 1. ett beslut som rör någon annan än part, 2. ett beslut genom vilket tingsrätten ogillat jäv mot en domare, eller 3. ett beslut genom vilket ett överklagande har avvisats. Har ett vittne, en sakkunnig eller en part under sannings- försäkran hörts inför tingsrätten eller syn på stället hållits och beror avgörandet även i hovrätten av tilltron till den bevisningen, får tingsrättens beslut inte ändras i den delen utan att beviset tagits upp på nytt i hovrätten. En sådan ändring får dock göras, om det finns synnerliga skäl för att bevisets värde är ett annat än tingsrätten antagit. Beror även avgörandet i av tilltron till sådan bevisning som anges i första stycket och som förekommit i lägre rätt får hovrättens beslut ändras i den delen endast om hovrätten i samma del ändrat tingsrättens beslut utan att ta upp beviset. En sådan ändring får dock göras om det finns synnerliga skäl för att bevisets värde är ett annat än Ett beslut som innebär att ärende som anges i 53 § har avgjorts, har efter det tiden för överklagande gått ut rättskraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.I fråga om ärenden som arrendenämnden har avgjort gäller äldre bestämmelser. 3.De nya bestämmelserna tillämpas på ärenden som har överlämnats till tingsrätt av arrendenämnd. I fråga om rättegångskostnader gäller dock att vid tingsrätten skall vardera parten svara för sin kostnad. Lag om upphävande av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Härigenom föreskrivs att lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder skall upphöra att gälla vid utgången av . 1.Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om ärende angående medling enligt 11 kap. 6 eller 6 a § eller 12 kap. 58 eller 58 a § jordabalken som har föranletts av uppsägning som har gjorts före upphävandet. 2.Ärende angående medling enligt 1 § första stycket 1 eller 4 § första stycket 1, som är av annat slag än som anges i punkten 1 och som inte har avslutats före upphävandet, skall skrivas av. 3.Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om ärende angående skiljeförfarande enligt 1 § första stycket 4 eller 4 § första stycket 5 som har inletts vid arrendenämnd eller hyresnämnd före upphävandet. 4.De upphävda bestämmelserna i 23 och 23 a §§ gäller fortfarande i fråga om beslut som hyresnämnden eller arrendenämnden har meddelat. 5.Ärende enligt 9 kap. 2 § andra eller tredje stycket, 3 § tredje stycket, 7 § andra stycket eller 17 § fjärde stycket, 10 kap. 2 § första eller andra stycket, 3 § tredje stycket, 4 § andra stycket eller 7 § fjärde stycket eller 11 kap. 2 § andra stycket, allt jordabalken, ärende enligt 3 § första stycket, 4 § tredje stycket, 5 § fjärde stycket eller 6 § lagen (1957:390) om fiskearrenden och ärende enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. som inte har avgjorts av en arrende- nämnd eller hyresnämnd före upphävandet, skall överlämnas till den länsstyrelse som efter upphävandet är behörig att handlägga ärendet. 6.Ärende av annat slag än som anges i punkterna 1-3 eller 5, som inte har avgjorts av arrendenämnd eller hyresnämnd före upphävandet, skall överlämnas till den fastighetsdomstol eller den tingsrätt som efter upphävandet är behörig att handlägga ärendet. Lag om upphävande av lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i Härigenom föreskrivs att lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i skall upphöra att gälla vid utgången av . Den upphävda lagen tillämpas fortfarande på mål som hyresnämnden har avgjort och på beslut som avses i 23 § tredje stycket lagen (1973:188) om hyresnämnder och arrendenämnder, som hyresnämnden har meddelat. Utöver nu nämnda författningsförslag föranleder utredningens förslag att följande författningar bör upphävas: Kungörelsen (1974:1081) om anmälan enligt 2 § lagen (1974:1080) om avveckling av hyres- regleringen, förordningen (1975:518) om rikets indelning i verksamhets- områden för hyresnämnd och arrendenämnd m.m., förordningen (1975:520) om protokollföring m.m. vid arrendenämnd och hyresnämnd samt förordningen (1980:1030) med hyresnämndsinstruktion. Utredningens förslag föranleder följdändringar i följande författ- ningar: Kommunalskattelagen (1928:370), förköpslagen (1967:868), cirkulär (1968:473) om tillämpningen av allmänna arkivstadgan (nr 590), kungörelsen (1971:549) om fastighetsdomstol, kungörelsen (1973:261) om utbetalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstol, m.m., kungörelsen (1974:153) om beslutad ny riksdagsordning, delgivningsförordningen (1979:101), förordningen (1979:291) om tolktaxa, sekretessförordningen (1980:657), förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittne, m.m., förordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom domstolsväsendet m.m., lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut, förordningen (1988:317) med instruktion för , förordningen (1988:318) med instruktion för , anställningsförordningen (1994:373), förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol, förordningen (1996:379) med hovrättsinstruktion, förordningen (1996:1515) med instruktion för , rättshjälpslagen (1996:1619) och rättshjälpsförordningen (1997:404). Enligt direktiven (dir. 1997:97) skall utredaren göra en översyn av hyreslagstiftningen och systemet för prövning av hyres- och arrendemål. I detta betänkande, som är ett delbetänkande, behandlas systemet för prövning av hyres- och arrendemål. Utredningen har sammanträtt vid tio tillfällen. Utredningsarbetet har bestått i bl.a. studier av tidigare betänkanden, remissyttranden och propositioner som berört området. Vidare har rättsfall och den juridiska litteraturen beaktats. Skrivelser som legat till grund för direktiven har också gåtts igenom. i har i en skrivelse till Justitiedeparte- mentet framfört synpunkter på förfarandet vid arrendenämnder och hyresnämnder. Skrivelsen har överlämnats till utredningen och förslagen som lämnats där har varit föremål för utredarens överväganden. Vidare har ingett två skrivelser till Justitie- departementet, som också har överlämnats till utredningen. Dessa skrivelser har till största delen berört sådana frågor som skall behandlas i slutbetänkandet. Utredningen har inhämtat statistik från och även låtit ta fram vissa särskilda statistiska uppgifter. Som ett led i utredningsarbetet har utredningen även låtit ett antal organisationer som berörs av rättskipningen samt hyresnämnder besvara enkäter som utredningen har upprättat. Utredningens sekreterare har gjort studiebesök vid hyresnämnderna i och samt genom ett stort antal telefonsamtal med olika hyresråd vid nämnderna inhämtat information. Utredningen har även tillskrivit vissa länsstyrelser med begäran om synpunkter på vissa förslag. En av sekreterarna har också besökt en länsstyrelse. Utredningen har samrått med (Ju 1996:10). 2Kan hyres- och arrendenämndernas verksamhet övertas av domstol ? Tvister angående rätt att mot ersättning nyttja hus eller del av hus, dvs. hyrestvister, intog inte någon särställning i processuellt hänseende. Dessa tvister liksom övriga tvister angående nyttjanderätt till fast egendom prövades av allmän domstol. Genom lagen (1939:366) om medling i hyrestvister fick regeringen rätt att på framställning av kommun förordna att det skulle finnas en nämnd i kommunen med uppgift att förlika hyrestvister. Sådana nämnder inrättades i åtskilliga kommuner. Dessa nämnder saknade befogenhet att döma. Under uppkom brist på lägenheter. Detta medförde att det ansågs nödvändigt med vissa statliga ingripanden till skydd för i första hand bostadshyresgäster. trädde hyresregleringslagen (1942:429) i kraft. Lagen var ursprungligen tillämplig på de kommuner som hade minst 2 000 invånare. I sådan kommun skulle det inrättas en hyresnämnd bestående av en ordförande och två intresseledamöter. Hyresregleringslagen innehöll i övrigt bestämmelser om hyrans storlek och om tvångsförlängning av hyresavtal. Hyrestvister som avsåg frågor som inte reglerades i hyresregleringslagen och tvister i de orter där den lagen inte var tillämplig, skulle alltjämt prövas vid de allmänna domstolarna. togs frågan om en total avveckling av hyresregleringen upp. Hyreslagstiftningssakkunniga föreslog i betänkandet Ny hyreslag- stiftning (SOU 1966:14) att hyresregleringen och andra specialregler om besittningsskydd skulle ersättas med gemensamma bestämmelser i en allmän hyreslag. De sakkunniga föreslog vidare att det skulle införas ett enhetligt förfarande för samtliga hyrestvister. Förfarandet skulle inledas med ett i princip obligatoriskt medlingsförfarande inför statliga, regionala nämnder under medverkan av intresserepresentanter. Tvisten skulle därefter kunna 134 Kan nämndernas verksamhet föras över till domstol prövas av särskilda hyresdomstolar knutna till de allmänna underrätterna och slutligen överprövas av ett juristkollegium i hovrätterna. Även i hyresdomstolarna skulle intresseledamöter ingå. Vid riksdagsbehandlingen uppnåddes inte den enighet kring förslaget om en avveckling av hyresregleringen som hade förutsatts. En pro- position med förslag om en avveckling och inrättande av särskilda hyresnämnder återkallades därför. lade den dåvarande regeringen fram ett nytt förslag som innebar att hyresregleringen tills vidare skulle behållas för en betydande del av hyresmarknaden. Förslaget om att inrätta statliga, regionala hyresnämnder i vilka partsrepresentanter ingick och att tillföra nämnderna vissa dömande uppgifter ansågs emellertid alltjämt vara det mest lämpliga (prop. 1968:91 s. 65-66). Förslaget antogs av . trädde lagen (1968:349) om hyresnämnder och till den hörande följdlagstiftning i kraft. trädde jordabalken i kraft och avskaf- fades lag om nyttjanderätt till fast egendom. På hyresrättens område gjordes endast mindre ändringar och hyresnämnderna behöll sina tidigare uppgifter. Det infördes dock bestämmelser om att hyres- nämndernas avgöranden skulle klandras vid fastighetsdomstol, som hade inrättats , i stället för vid tingsrätt. Likaså bestämdes att talan i övriga hyrestvister skulle väckas vid fastighetsdomstol. Hyresnämnderna tillfördes inledning nya uppgifter, bl.a. enligt bostadsrättslagen (1971:479), lagen (1970:246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighet, bostadssaneringslagen (1973:531) och lagen (1973:189) med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter. Lagen om hyresnämnder ersattes av lagen (1970:998) om arrende- nämnder och hyresnämnder och av lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder (nämndlagen). För att få till stånd en enhetlig rättstillämpning inrättades Bostads- domstolen, som gemensam överinstans för hyresnämnderna. Bostadsdomstolen avskaffades , då dess uppgifter övertogs av (se avsnitt 2.1.4). tillskapades jordbrukskommissioner med uppgift att handlägga frågor enligt bl.a. lagen (1927:287) angående uppsikt å vissa jordbruk. bestod av en ordförande och fyra ledamöter. Av ledamöterna skulle minst en vara ägare av jordbruksfastighet och en Kan nämndernas verksamhet föras över till domstol 135 förvaltare av sådan fastighet. Jordbrukskommissionerna fick efter hand nya jordbrukspolitiska uppgifter enligt bl.a. lagen (1942:515) om åtgärder mot vanhävd av jordbruk. På kommissionerna lades också åtskilliga andra uppgifter enligt och s.k. sociala arrendelagstiftning. Huvudsakligen var det fråga om skiljeman- naverksamhet vid tvist om arrendevillkor. avvecklades jordbrukskommissionerna och deras jord- brukspolitiska uppgifter fördes över till de nyinrättade lantbruksnämn- derna. inrättades särskilda arrendenämnder som tog över i huvudsak samma dömande och administrativa funktioner i fråga om sociala arrenden som jordbrukskommissionen hade haft. Enligt reform skulle det i varje hushållningssällskaps område finnas en arrendenämnd bestående av tre ledamöter. Inför jordabalkens ikraftträdande omarbetades bestämmel- serna om jordbruksarrende. De sociala arrendereglerna avskaffades och ersattes med bestämmelser om s.k. direkt besittningsskydd, motsvarande det som redan fanns för bostadshyresgäst och bostadsarrendator. Prövningen av förlängningstvister och tvister om arrendevillkor förlades till arrendenämnderna. Förfarandet anordnades på i huvudsak samma sätt som skett i fråga om motsvarande hyrestvister. Arrendenämndernas kompetens omfattade även dispensfrågor och vissa ersättningstvister medan övriga tvister angående arrende liksom tidigare prövades av domstol men hänfördes till fastighetsdomstolarna. Till grund för fastighetsdomstolarnas inrättande låg ett betän- kande av (Fastighetsbildning, SOU 1963:68). Fastighetsdomstolarnas ursprungliga uppgift bestod i att över- pröva fastighetsbildningsmyndigheternas avgöranden och att handlägga expropriations- och miljöskyddsmål. I propositionen med förslag till ny jordabalk (prop. 1970:20) tog departementschefen upp frågan om fastighetsdomstolarnas kompetens- område och föreslog att prövningen av de arrende- och hyrestvister som var förlagda till de allmänna domstolarna skulle föras över till fastighetsdomstol. Förslaget antogs av . Genom en lagändring fördes även vissa bostadsrättstvister över till fastighetsdomstolarna. beslöts också att till fastig- hetsdomstolarna överföra återstoden av ägodelningsrätternas och expropriationsdomstolarnas uppgifter samt vissa målgrupper, som var av likartad beskaffenhet som hyresmålen, från de allmänna under- rätterna. 136 Kan nämndernas verksamhet föras över till domstol återfördes målen angående hyra eller bostadsrätt till de allmänna domstolarna (se avsnitt 2.1.4). 2.1.4Tidigare utredningsförslag rörande nämnderna tillkallades ett antal sakkunniga att se över hyreslagen och arrendelagstiftningen. De sakkunniga antog namnet respektive . föreslog att i princip samtliga hyrestvister och bostadsrättstvister skulle prövas av hyresnämnden i första instans och av Bostadsdomstolen som slutinstans (SOU 1981:77). Förslaget innebar att de hyres- och bostadsrättstvister som handlades vid fastighets- domstolarna skulle överföras till hyresnämnderna. Utredningen föreslog även att en särskild lag - en hyresprocesslag - skulle reglera handlägg- ningen av mål som togs upp vid hyresnämnden. Som en följd av förslaget skulle hyresnämnderna i fortsättningen betraktas som särskilda dom- stolar. uppdrag omfattade bl.a. en översyn av instans- och fullföljdsordningen i arrendetvister i anledning av Bo- stadsdomstolens inrättande.