sou · GNB327d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta bekräftas också av arbetsförmedlarna som upplever att arbets- sökande är mycket ovilliga att pendla några längre avstånd. Skiljelinjen mellan norr och söder i blir här tydlig, berättar hon, man vill absolut inte arbeta norr om stan. Hon upplever också att de arbets- sökande är negativa att pendla på tvären eftersom de kollektiva för- bindelserna inte är så goda. Vad kan man göra ? En kvinna anser att arbetsgivarna måste vara mer restriktiva med övertid för dem som jobbar heltid. Det skulle göra att de som jobbar deltid kunde få jobba mer, tror hon. När det gäller små företag, säger hon att det skulle vara bra om ägarna kunde minska sin arbetstid. Då skulle de anställda kunna jobba mer men hon fortsätter med att säga att detta är en ekonomiskt fråga för arbetsgivarna och verkar de inte tycka att de har råd att göra det. Den kvinna som är ensamstående med barn anser att man som ensamstående borde ha samma ekonomiska möjligheter att arbeta deltid som de som är sammanboende. Som läget är nu vill hon gärna kunna vara hemma med barnen , men det håller inte ekonomiskt, säger hon. Hon påpekar också att man skulle kunna förbättra möjlig- heterna till ett heltidsarbete om man kunde ordna med barnomsorg och . Hon säger att det finns heltidsjobb som är förlagda under dessa tider, men att hon inte kan söka dem eftersom hon inte har någon som kan ta hand om barnen då. Kvinnan som arbetar inom hotellbranschen anser att det är mycket upp till arbetstagarna att visa sitt intresse för att arbeta mer. Hon tror inte alla gör det så tydligt. Arbetsförmedlarna i vill gärna fortsätta på den nu inslagna linjen med mer utbildning för deltidsarbetande samt utveckling av vika- riepooler. vill man gärna kunna bearbeta arbetsgivarna mer, men för att det ska bli möjligt anser man att det krävs någon form av principbeslut som kommer högre uppifrån. Man anser också att man skulle behöva mer tid för att kunna hjälpa de deltidsarbetslösa. Som arbetsförmedlare är det viktigt att man upp- manar alla som inte egentligen vill ha ett deltidsarbete att de verkligen anmäler att de söker ett heltidsarbete. Annars är det lätt att man hamnar i deltidsfällan ofrivilligt, menar de. Arbetsgivaren inom vården anser att det är viktigt att man går ut tydligt med information till de deltidsanställda när det finns heltidsjobb att söka. Arbetsgivaren inom handeln anser att en flexiblare lagstiftning skulle underlätta för deltidsarbetande som vill arbeta mer. Han tänker då främst på kraven om att schemaläggningar ska göras i förväg vilket enligt honom gör att man blir försiktig i planeringen. Det skulle vara bättre om man fick göra det närmare , då man ser om det be- hövs personal eller inte. Kvinna som är receptionschef på ett hotell anser att man genom att omplacera resurser förmodligen kan erbjuda många fler en heltidstjänst. Även hon påpekar att det är viktigt att man verkligen erbjuder de deltidsanställda heltidstjänsterna i första hand. Det kan man göra genom internrekrytering säger hon och berättar vidare att man använder sig av det . Den typiske deltidsarbetande är en kvinna. I är det relativt vanligt att hon är ensamstående. Hon har generellt sett maximalt gym- nasieutbildning och företrädes från någon praktisk inriktad linje. Denna bild ges dels genom de deltidsarbetande som har intervjuats samt av arbetsförmedlare och arbetsgivare. De deltidsarbetslösa har inte prioriterats av arbetsförmedlingen . De deltidsarbetslösa upplever inte heller att arbets- givarna satsar på dem. Intresset för att arbeta mer är stort, enligt de deltidsarbetande. Arbetsgivarna upplever dock inte att intresset är så stort hos deras del- tidsanställda. Dock är man som deltidsarbetande inte särskilt intresserad av att vidareutbilda sig för att få arbeta mer. Kompetensutveckling på arbetsplatsen saknar man, men arbetsgivaren inom vården och hotell- branschen uppger att deltidsanställda får delta i kompetensutveckling i samma utsträckning som heltidsanställda. Detta instämmer dock inte butiksföreståndaren i. De deltidsarbetslösa är inte heller beredd att flytta eller pendla några längre sträckor. Arbetsförmedlarna anser att det finns ekonomiskt hållbara alternativ till deltidsarbetslöshet. Det finns för tillfället ett antal heltidstjänster inom vården att söka och i och med har det aldrig varit lättare att utbilda sig, menar man. Arbetsgivarna anser att det är ekonomiskt fördelaktigt att ha deltids- anställda. Man anser på samtliga arbetsplatser, utom hotellet, att det krävs deltidsanställda för att man ska kunna schemalägga personalen på obekväma arbetstider. Av denna anledning tror man att det även kommer att behövas ett antal deltidsarbetande på arbetsplat- serna. är en kommun med ungefär 10 000 invånare, varav drygt 4 000 är förvärvsarbetande. Genom sin närhet till spelar handeln stor roll. Fiske är också en viktig näringsgren även om den inte syssel- sätter av ortens förvärvsarbetande 1996. Antalet för- värvsarbetande har ökat något . Främst är det kvinnor som har stått för ökningen. Samtliga deltidsarbetande som intervjuats på orten är kvinnor. Två är ensamstående varav en har ett hemma- boende barn och de övriga tre bor tillsammans med sambo eller make. De två kvinnorna som är i 25-årsålderna har en treårig gymnasieutbild- ning bakom sig, den ena har läst på omvårdnadsprogrammet och den andra har läst humanistisk linje. En kvinna har vårdutbildning på folk- högskola och de resterande två kvinnorna har nioårig grundskoleut- bildning. En kvinna arbetar på ett av ortens hotell. Två kvinnor arbetar inom vården och omsorgen och ytterligare två arbetar inom handeln. På arbetsförmedlingen samtalar jag med två arbetsförmedlare, en med ansvar för arbetssökande inom vård och omsorg och en med ansvar för arbetssökande inom handel och hotell/restaurang. Varje handläggare arbetar i genomsnitt med 300 personer. Av dessa är ungefär hälften personer som har ett deltidsarbete eller en timanställning men som vill arbeta mer. Man har ytterst få arbetssökande som verkligen söker ett deltidsarbete. Man upplever att de deltidsarbetslösa är tungjobbade, man vet aldrig när man kan nå dem eftersom de arbetar under så oregelbundna tider. En arbetsgivare ansvarar för en del av vården och omsorgen inom kommunen och en arbetsgivare är butikschef för en butik som ingår som en bland ett tiotal i . Inom vården söker arbetsgivaren främst timanställda som kan rycka in vid behov. Man anställer också på deltidsvikariat men i stor sett aldrig på heltid eller fast anställning. Inom handen söker man personal som jobbar maximalt . En stor del av de tjänster som arbetsgivarna söker är förlagda och , berättar arbetsförmedlarna. Detta är inte det som de arbetssökande i första hand är intresserade av. Enligt arbetsförmedlarna är den typiske deltidsarbetaren en kvinna i . har hon haft en heltidsanställning innan hon fick barn. Arbetsgivarna instämmer också i den beskrivningen. Enligt arbets- givaren inom vården är hon en kvinna som har familj och barn medan enligt arbetsgivaren inom handeln är kvinnans ålder varierande. Arbetsförmedlarna berättar att de kvinnor som är timanställda oftast inte har någon formell utbildning för vården där de oftast arbetar. Det gäller dock inte de unga. De som har någon utbildning har betydligt större chans att få fast arbete än dem som inte har det. Hos arbetsgivaren inom vården är den typiske deltidsanställde en undersköterska. Bland de yngre (som vanligen är timanställda) har man treårig gymnasieutbildning. Bland de äldre saknas ofta utbildning men detta har man genom att erbjuda inläsning av vårdämnen i underskö- terskeutbildningen rått bot på till viss del. Hos arbetsgivaren inom han- deln har de deltidsanställda maximalt gymnasieutbildning. En kvinna är säsongsanställd och kommer för det mesta upp i en tjänst som motsvarande . En av kvinnorna som arbetar inom vården är också timanställd som kallas in vid behov. Den andra kvinnan är fast anställd med en 75 procents tjänst. En av kvinnorna inom handeln är fast anställd, medan den andra är timanställd som arbetar vid behov. Båda arbetar dock ungefär . är många inom vården tillfälligt anställda på grund av , berättar arbetsgivaren inom vården. Inom handeln är en majoritet fast anställda, men man har också timvikarier som rycker in vid behov. Samtliga kvinnor arbetar på schemalagda arbetstider som varierar mycket. Man jobbar och inom vården även kvällar. Båda arbetsgivarna har schemalagda arbetstider. Arbetsgivaren inom handeln berättar att personalen har önskemål om att få jobba längre pass när de väl arbetar och sedan kunna vara ledig i sträck. I detta avseende kan hon inte tillfredsställa önskemålen på grund av arbetsrättsliga regler. Hur ser arbetsplatserna ut med avseende på heltidare och deltidare? Samtliga, utom en av de intervjuade kvinnorna, arbetar på arbetsplatser där en majoritet av de anställda arbetar deltid. Båda arbetsgivarna har till största del deltidsanställda eller timan- ställda. Inom vården arbetar de anställda mellan och man har en tyngdpunkt mot dem som arbetar . Arbetsgivaren inom vården har för avsikt att höja upp de kortaste tjänsterna. Arbets- givaren inom handeln har kunnat höja upp några av dem som arbetar deltid, dock ej till heltid. 4.4Intresset för att arbeta mer Hur mycket vill man jobba? Alla kvinnor vill arbeta heltid. Arbetsgivaren inom vården upplever att det finns många hos honom som inte vill arbeta heltid. Däremot vill de gärna ha en lön som motsva- rar en heltidstjänst, menar han. Han berättar vidare att det finns de som har haft en fast deltid och som kunnat få jobba mer vid behov, som har sagt upp sig när kassadagarna tagit slut för att sedan gå som timanställd på samma tjänst och kunna stämpla upp till heltid. Han upplever att de som verkligen vill arbeta mer är ensamstående unga kvinnor utan barn och kvinnor med vuxna barn. Den arbetsgivare som representerar handeln uppfattar till skillnad från arbetsgivaren inom vården, att personalen vill arbeta mer. Lätt eller svårt att motivera folk att söka deltidsarbete Arbetsförmedlarna upplever att det kan vara svårt att få en person som söker ett heltidsarbete att ta en deltidsanställning. Man lyckas i de flesta fall övertala personen att ta det genom att säga att det åtminstone är ett arbete och därmed ett sätt att komma in på arbetsmarknaden. Man upplever att det är extra svårt att motivera arbetssökande som inte kan stämpla upp till heltid. Arbetsgivaren inom vården har upplevt att det har blivit svårare att rekrytera personal till de mycket korta arbetstiderna och han har därför för avsikt att höja dem (detta gäller tjänster om ). Ekonomiskt hållbara alternativ på orten Arbetsförmedlarna upplever inte att det finns några egentligt hållbara alternativ till deltidsarbetslöshet på orten. Möjligen skulle man kunna kombinera ihop flera arbeten, men det brukar vara svårt eftersom fler- talet deltidsanställningar ligger under oregelbundna tider. Inkomstens betydelse för de deltidsarbetande De deltidsanställda som lever ensamma betraktar förstås inkomsten som mycket viktigt för sin ekonomi. Bland dem som är sammanboende bedömde man den inte som lika viktig, även om samtliga säger att den på det stora hela är viktigt för hushållets ekonomi. Varför vill man jobba mer? Det främst skälet till att de deltidsarbetande vill arbeta mer är ekonomin. En av kvinnorna påpekar att det också är viktigt att jobba heltid sett ur sociala aspekter, även om hon i alla fall arbetar och på så sätt får den löpande kontakten med människor. 4.6Vad är lönsamt? Alla deltidsanställda anser att det lönar sig att arbeta mer än vad de gör . Ingen av kvinnorna har små barn och säger att det lönar sig att jobba mer när man inte har små barn. En av kvinnorna tvekar dock om det är lönsamt att deltidsarbeta jämfört med att enbart ha ersättning från a-kassan. Hon upplever att de som är helt arbetslösa går i första hand från arbetsförmedlingens sida och att hon inte har några möjligheter vare sig till att få jobba mer eller deltaga i någon arbetsmarknadsåtgärd. Arbetsförmedlarna anser att det inte kan vara samhällsekonomiskt lön- samt med ofrivilligt deltidsarbete. Det krävs mycket extra administ- ration för att klara av dem, både för arbetsgivarna, arbetsförmedlingen och för a-kassan. Dessutom är det svårt för många deltidsanställda att försörja sig på en deltidsanställning, vilket kan göra att de måste få hjälp från våra andra välfärdssystem, säger förmedlarna. Båda arbetsgivarna anser att det är ekonomiskt fördelaktigt att ha del- tidsanställda. Inom vården krävs det personal dygnet om och detta gör att schemaläggningen skulle bli mycket svår utan deltidsanställningar Han menar också att det är få som verkligen orkar arbeta heltid inom vården och omsorgen. Jobbet är tungt och man borde kanske ta och se över veckoarbetsmåttet, säger han. Arbetsgivaren inom handeln anser att det är ett måste att ha deltidsanställningar. Även hon motiverar det med schemaläggning och obekväma arbetstider. När det gäller de anställdas ekonomi tycker kvinnan inom handeln att det är viktigt att påpeka att OB-tilläggen gör att en person som arbetar deltid inom handeln mycket väl kan klara sig bra på sin lön. Hon upplever att detta främst tilltalar yngre medarbetare. Arbetsförmedlarna säger att de förstår att arbetsgivarna vill ha deltidsanställda. Det blir lättare att ordna scheman om man har många personer att pussla med. De deltidsanställda kvinnorna upplever inte några svårigheter med att komma in i arbetsgruppen på arbetsplatsen. Man tror att det delvis har att göra med att man arbetar inom grupper där de flesta arbetar deltid. Gemenskapen är god, även om kvinnan som är timanställd inom vården upplever att hon ibland kan känna sig utanför eftersom de flesta aktivi- teter gäller personal som är fast anställd. Arbetsgivaren inom vården upplever att personal med de kortaste deltiderna, 46 procents tjänster, har svårt att komma in riktigt väl i arbetsgruppen. De missar information och det kan bli en del gnäll från arbetskamrater över att de inte är med i det dagliga slitet, berättar han. Arbetsgivaren inom handeln upplever inte att det är några problem för de deltidsanställda att komma in i gemenskapen, men säger att det för- modligen beror på att man bara har deltidsanställda på den arbetsplatsen som hon är chef över. Varken arbetsgivarna eller de deltidsanställda upplever att information leder till problem på arbetsplatserna. Engagemanget i arbetet råder det inte brist på. Alla deltidsarbetande ger intryck av och säger sig vara engagerade i sina arbeten. Butikschefen upplever att deltidsanställda är engagerade. Hon kan inte jämföra med heltidsanställda eftersom hon inte har sådana i sin verksamhet. Hon skulle dock inte ha något emot ett ännu större enga- gemang och hon menar att är det någon som visar det, finns det alltid utrymme för större ansvar och därmed mer arbetstid. Även arbetsgivaren inom vården upplever att de deltidsanställda visar engagemang i sitt arbete. Han påpekar dock att det i mångt och mycket blir så att en stor del av verksamheten snurrar kring de få som är heltidsanställda. Det är dessa som har kontinuiteten vilket är viktigt, framför allt när man arbetar inom demensvården. Man säger att de som varit helt arbetslösa gått före de som är deltids- arbetslösa. Före de deltidsarbetslösa kommer också timanställda. Man menar att man inte har haft möjlighet att göra på något annat sätt. Man upplever inte att man har kunnat göra så mycket konkret för de deltidsarbetslösa. I de branscher där dessa återfinns efterfrågas inte heltidsarbetande. när arbetsmarknadsläget har ljusnat något börjar man dock kunna jobba även med denna grupp. Man har börjat arbeta med datortek på deltid. Inom kommun, stat och landsting har man också kunnat använda sig av s.k. resursarbete för deltidsarbetande i ganska stor utsträckning. Kvinnan som arbetar inom hotellbranschen anser att arbetsgivaren satsar på deltidsanställda. Hon säger att man är tvungen att göra det för att överhuvudtaget få behålla personal som kan arbeta på obekväma arbetstider som t.ex. frukostvärdinna. Kvinnan som är timanställd inom vården upplever inte att arbetsgivaren satsar på timanställda. Man har inte fått någon del av den generella löneförhöjningen och hon menar att många aktiviteter enbart gäller dem som är fast anställda. Den kvinna som är fast anställd inom vården upplever däremot att man satsar på deltidsanställda. Man har exempelvis gjort om alla deltidstjänster till 75 procent tjänster och det gjorde att många kunde gå upp i arbetstid. För hennes del innebar det dock att hon fick gå ned något . Arbetsmiljön är man också relativt nöjd med och som deltidsanställd eller timanställd upplever man inte att det finns skillnader som beror på om man arbetar del- eller heltid. Detsamma säger arbetsgivarna. Möjligen, säger arbetsgivaren inom vården, kan det vara så att en person som arbetar deltid klarar sig bättre undan arbetsskador. 4.9Deltidsarbete som ett sätt att få in foten på arbetsmarknaden och arbetsplatsen De deltidsarbetande anser att en deltidstjänst är ett sätt att komma in på en arbetsplats och visa upp sig. Man påpekar dock att detta var lättare förut. har man så hårda besparingskrav inom exempelvis kommun och landsting att det har blivit mycket svårt att få något mer än ett vika- riat. Arbetsförmedlarna upplever däremot att det har blivit lättare för arbetssökande att få in en fot på arbetsmarknaden. Man använder detta som argument för att få arbetssökande att ta en deltidsanställning. Arbetsgivarna intygar att en deltids- eller en timanställning absolut är sätt att komma in på en arbetsplats. Arbetsgivaren inom vården berättar hur gången vanligen är, man börjar med att jobba som timanställd under semestrar och sjukdom, för att sedan kunna söka deltidstjänster som utlyses. När det finns tillfälle kan man senare söka en heltidstjänst. Överlag upplever de deltidsanställda och timanställda att de har få möj- ligheter till kompetensutveckling inom företaget. Kvinnan som är timanställd och så har varit , berättar att det enbart är de med fast anställning som kommer i fråga för utbildningar och kurser. Det blir lite galet säger hon, här har jag gått som vikarie och inte ens blivit erbjuden att gå en kurs. Den andra kvinnan som arbetar inom vården har visserligen fått möjligheter till kompetensutveckling, men hon är inte så intresserad av det eftersom det ofta innebär att man måste avsätta av sin fritid till det. Inom handeln berättar arbetsgivaren att man inte har haft så mycket kompetensutveckling. Hon tycker att det är svårt att hitta kurser som passar de anställda och den verksamhet som man bedriver. Arbetsgiva- ren inom vården anser inte att man gör någon skillnad på deltidsanställda och heltidsanställda när det gäller kompetensutveckling, men däremot bekräftar han att de som är timanställda mycket sällan får ta del av kompetensutveckling. Tre av fem personer är intresserade av att vidareutbilda sig, en dock med reservationen att hon tycker att det är viktigare att jobba. De båda kvinnorna kring uttrycker ingen större entusiasm, en av dem anser inte att det är bristen på utbildning som gör att hon inte får arbeta heltid, hon menar att hon snarare har en högre utbildning än de flesta äldre. Den andra uppger att hon helt enkelt inte har lust att sätta sig i skolbänken igen. Även på denna ort upplever de kvinnor som närmar sig att de har åldern emot sig och att det nog är för sent att börja studera . Arbetsförmedlarna berättar att man har startat en kurs på datorteket som ska ge deltidsanställda en möjlighet få datorkunskap. Man hoppas att detta ska bli ett sätt för deltidsanställda att vidareutbilda sig. Enligt arbetsgivaren inom vården är de anställda intresserade av vidareutbildning. Detta märks främst genom intresset för den utbildning som man startat inom . Utbildningen koncentreras till vårdämnena på gymnasieskolans omvårdnadsprogram. Inom handeln upplever arbetsgivaren att det saknas intresse för vidareutbildning och kompetensutveckling. Detta ser hon som en fara om man ser till före- tagets framtid. Vill man byta arbetsplats? Det finns en ovilja hos de deltidsanställda att byta arbetsplats. Intrycket är att de flesta vill arbeta mer på den arbetsplats som de nu är på och som de trivs på. Detta intryck delas av arbetsförmedlarna. Flytta är man inte beredd att göra och detta motiverar man med att den familjesituation som man har inte tillåter det. Pendla kan de flesta tänka sig att göra, med reservationen att det inte får vara för långt. Pendling till förekommer, en av kvinnorna har gjort det och hon tyckte att det fungerade bra. Detta kräver dock att man har tillgång till bil eftersom det inte finns några kollektiva färdmedel som går över gränsen mellan och . Arbetsförmedlarna upplever däremot att arbetssökande är ovilliga att pendla. En del inom vården pendlar till men för många fungerar det bara . Är det möjligt att arbeta mer Kvinnan som arbetar på hotell ser att det mycket väl kan finnas möjligheter att arbeta mer, ja kanske till och med att komma upp i en heltidsanställning. Arbetsgivaren har talat om att man ska expandera, och man har då lovat att de deltidsanställda ska få arbeta mer. Den kvinna som arbetar som timanställd inom vården är i första hand intresserad av att arbeta natt. Hon tror dock inte att det blir så lätt. har hon sökt många sådana tjänster, men hon har inte fått dem eftersom det alltid har funnits någon annan som haft förtur till tjänsten, t.ex. på grund av att de haft fler LAS-dagar än hon och för att det har varit nödvändigt med omplaceringar inom kommunen när man har dragit ned på resurser. Båda kvinnorna som arbetar inom handeln ser positivt på möjlig- heterna att arbeta mer . Konsumtionen på orten har ökat tack vare att norrmännen åker till och handlar. Detta har gjort att man har talat om att köpcentrat som de båda arbetar i ska expandera ytterligare. Arbetsförmedlaren inom handeln anser att det bör finnas goda möj- ligheter till att arbeta heltid om konjunkturen fortsätter som den gjort. Man borde då kunna göra om deltidsanställningar till heltidsanställ- ningar menar hon. Inom vården verkar det mer kärvt. Vad kan man göra ? För att vara säker på att få jobba heltid anser kvinnan som arbetar inom hotellbranschen att man överhuvudtaget inte bör stanna inom den branschen. Hon tror dock att arbetsgivarna om de verkligen ansträngde sig skulle kunna plocka ihop fler arbetstimmar till de som arbetar heltid. De personer som arbetar inom vården anser främst att det skulle be- hövas mer pengar till vården för att man skulle kunna få arbeta mer. Om det nu är så att man inte kan göra det och personalen inte kan arbeta heltid, borde man åtminstone ha en lön som man kan leva på, säger en av kvinnorna. Hon talar också om att man skulle kunna ha en fast vikariepool där man var garanterad en heltid. Man skulle sedan hoppa in på olika arbetsplatser vid sjukdom och semester och var det mot förmodan så att det inte behövdes någon vikarie av den anledningen skulle man kunna gå in på delar som är särskilt tunga som en extra resurs. Detta förslag har hon framfört till arbetsgivaren, men hon tycker inte att hon har fått något gehör för idén. Hon påpekar också det tråkiga i att som ung nyutbildad inte kunna få en fast anställning . En av kvinnorna tar också upp den danska modellen med utbild- ningsvikariat som något att prova på. Den kvinnan påpekar också att det är mycket viktigt att man har bra OB-tillägg som deltidsanställd inom handeln. Detta gör att man kan överleva på lönen som ensamstående, även om det inte direkt blir något över. En av kvinnorna efterlyser mer insatser från arbetsförmedlingen. Hon menar att man inte ska behöva vara helt arbetslös för att komma i fråga för arbetsmarknadsåtgärder. Det blir absurt att man ska vänta på att få någon hjälp, menar hon. När ska det bli de deltidsarbetslösas tur, undrar hon.