sou · GNB385d3 · 2000-01-01 00:00:00 — 11 Röster om bredband Utredningen har i samarbete med lokala och regionala företrädare del- tagit i s.k. rådslag på nio platser i . Orterna var , Öster- sund, , , , , , och med allt ifrån 6 deltagare, beroende på hur öppen inbjudan var. Även sammansättningen växlade. I samtliga rådslag har deltagit företrädare för myndigheter, dvs. länsstyrelser, landsting och kommuner, samt i växlande grad företrädare för IT-branschen (såväl operatörer som andra företag), högskolor, organisationer och andra an- vändare. Nedan refereras ett antal uttalanden, ordnade ämnesvis. Rubrikerna är avsedda att beskriva problemområdet uppifrån och ned, med början i övergripande mål och värderingar. I allmänhet anges inte vem som sagt vad, men i vissa fall har sammanhanget krävt en regional eller annan ursprungsbeteckning. Övergripande mål och värderingar Vad behövs för att stärka konkurrenskraft? nuvarande internationella position beskrevs olika. Någon me- nade att vi internationellt har ett försprång men att det måste ökas, någon annan att ligger mitt i fältet, inte speciellt långt fram. Vi måste vara väldigt aktiva om vi skall kunna hänga med. Ett exempel på det senare var att av den europeiska Internettrafiken gick tidigare genom , men att denna position nu avsevärt naggats i kanten. Det fanns många recept på vad man borde göra för den internatio- nella konkurrenskraften. I rådslaget i talades mycket om effek- terna av , och att det i denna skulle komma ligga fiber som i ett slag kanske tredubblar kapaciteten över sundet. Bron har skapat en 238 Röster om bredband möjlighet att dra ända upp till och hela , me- nade man. Och vägen till går över , söder om tersjön, om man inte ser till att bygga ut i . I andra rådslag prioriterades andra inriktningar. Det behövdes väldigt mycket fiber i marken, menade någon, men också annat krävs: konkur- rens på jämlika villkor, kryptering, kompetens, lagar och regler måste anpassas till verkligheten. Man borde ställa höga krav på säkerheten. Uppnår vi inte trovärdighet och säkerhet kommer den elektroniska handeln inte att fungera, eftersom man får parter som inte tidigare träffat på varandra, framhölls det. Behovet av spjutspetskompetens måste tillgodoses. Staten borde engagera sig i det internationella stan- dardiseringsarbetet så att det blir generellt. Vårt näringsliv är ju oerhört internationaliserat och behöver den här åtkomsten. Om man hann ge alla hushåll bred- band relativt blir först i världen. Stadsnät och stomnät skulle ge en bra grund. Snabbheten i besluten har stor betydelse, det får inte ta innan man börjar bygga. Liksom riksdagsdebatten präglades rådslagen av idén om att hela landet skulle ha tillgång till IT, till en rimlig kostnad. I detta fanns såväl en geografisk som en social dimension. Vi vill att utredningen kommer fram till vad det är som kännetecknar tillgång till infrastruktur för alla grupper, även de funktionshindrade, framhöll en deltagare. Men det ställdes också kritiska frågor. Utgångspunkten borde vara kundbehovet, menade någon. Men vad betydde det? Tillgång för alla? Vad är egentligen det? I vilket avseende skulle alla kunna nås? Var det tal och bild eller bara tal eller vad menades? Och till vilken kostnad? Utgångspunkten för mångas inlägg i den regionala frågan var att IT är en viktig regionalpolitisk förutsättning. En företrädare för Västra Göta- landregionen framhöll att det var viktigt att fundera på hur IT kunde stödja en tillväxt i regionen. Vi har inte tid att vänta. I den regionen hade man utvecklat ett 10-punktsprogram med en regional IT-politik som handlade om ökad tillgänglighet både för den egna för- valtningen, sjukvården och för företag och medborgare. För kunden bör det vara samma pris, längst ut bör det vara sam- hällsansvar. Samhället måste stå för det. Röster om bredband 239 Detta är ett representativt uttalande från ett av många uttalanden om den regionala tillgängligheten. Behovet av en enhetlig taxa kom igen, an- tingen i form av en enhetlig taxa inom regionen, eller en generell utjäm- ning mellan olika ortstyper eller en låg taxa överallt. Exakt vilka tjänster man då talade om, framgick . Förmodligen talade man i första hand om Teliatjänster som ISDN, ADSL och fasta förbindelser. En röst i : Utanför en radie av från råder offertpris på fasta förbindelser. Vi vill ha prislista i tätorterna. IT-infrastrukturen i glesbygden är inte tillgodosedd, var den jämt- ländska linjen. Där inte marknaden klarade av glesbygdens behov borde staten upphandla nätutb yggnad. Telelagen är delvis skriven i ett storstadsperspektiv med sitt krav på affärsmässighet utöver hushållstelefonin vilket också menligt inverkar på glesbygdens konkurrensvillkor. Konkurrerande operatörer hade fullt upp med att bygga upp verksamhet i . Konkurrens fanns även i , men exempelvis inte i . Det ansågs svårt att locka ut flera operatörer i periferin. I belystes situation. Det ansågs dyrt att få bred- bandskommunikation till många orter genom att hyra från . Målet för var att nätbristen inte skall få vara avgörande. Den tillgång på bredbandsnät som finns i borde finnas i hela . Telias linje menade att av befolkningen i var lönsamhetsgränsen utifrån kundefterfrågan på bredbandsinveste- ringar, innebärande 25–30 orter. 10–15 orter av dessa planerades få fi- beraccess . IT-användning, behov och visioner Ovan har mer allmänpolitiska uttalanden refererats. Många uttalanden anknöt mer direkt till IT-användningen och kundbehovet och hur utred- ningen borde läggas upp på denna punkt. Slutanvändaren vill köpa en tjänst, inte svart fiber, påpekades. Man borde i utredningen börja med vad slutanvändaren ville ha. Men en an- nan diskussionslinje var att staten borde ange en viljeinriktning och uti- från den skapa en strategi och en nationell kravbild. Först när man gjort detta kunde man börja bestämma sig, menade denne talare. Också den linjen väckte invändningar: 240 Röster om bredband Måste man veta vart man skall för att kunna komma dit? Skall vi vänta på receptet eller skall vi göra möjligheterna möjliga? Företrädare för den senare inställningen trodde inte att staten eller någon organisation kunde bestämma syftet med höghastigheten: Alla är överens om att vi behöver mycket mer kommunikationsin- frastruktur än vi någonsin kan drömma om. Ett exempel på recept var Fritt Internet till ungdomar , vil- ket skulle generera efterfrågan på IT-infrastruktur. Från företrädare för de funktionshindrade framfördes förhoppningen att utredningen skall innebära mer än att vi bara får se en rad i slu- tet: ´Regeringen måste också ta hänsyn till att de funktionshindrades behov tas till vara´. Behov av bättre infrastruktur Det rådde vid rådslagen en allmän inställning att infrastruktursatsningar historiskt sett alltid gav en bra avkastning och ökad tillväxt. En procent av väg och brobudgeten (till IT-investeringar) skulle, ansåg någon, in- nebära stora förändringar. Det var t.o.m. rimligt med överinvestering i infrastruktur och bandbredd då kostnaden för detta var jämförelsevis låg. Men det räckte inte med detta. Övrig infrastruktur måste följa: tåg, flyg etc. Fanns inte detta eller om det var dåligt spelade det ingen roll hur bra IT-infrastrukturen var. Mänskliga resurser, kompetens och brist på or- ganisation och överblick angavs också som begränsande utvecklings- faktorer. Diskussionen om den önskvärda prioriteringen kan delas upp i två delar, dels den som handlar om bredband i accessnätet, dels om behovet av ökad nätkapacitet i allmänhet, på grund av ett allmänt behov av mer ka- pacitet. Vi börjar med bandbredd i accessnätet. I höll från SUNET och inledningsanförande. En debattör höll med honom om målsättningen minst /s till alla hushåll, men ville kunden ha det? Han hänvisade till den japanska fibersatsningen till hemmet, som övergivits. Röster om bredband 241 En företrädare för en stor kommun menade att man behövde bred- band från /s och uppåt, men man kanske inte be hövde bygga ut till varje stuga: Vi tror inte att det här med ISDN och sådant skall kunna räcka i den avtalsperiod vi går in i . Det kommer att vara bild och telefoni och IP-telefoni och annat. Vi behöver ha bredband ända fram till arbets- platsen. Skolornas och distansutbildningens behov lyftes fram. Det kommer krav från skolorna på /s. Vi kommer att bygga för snävt vad vi än bygger. Man ansåg att kvaliteten på undervisningen föll på grund av den dåliga bandbredden. Nya behov av interaktivitet i distansutbild- ningen ledde fram till nya behov av nät. Det påpekades för övrigt att när det gällde distansutbildning via nät, om sådana fanns, var det ingen skillnad om eleven satt i rummet bredvid eller befann sig i annan ort. Avståndet var inte det intressanta. På en universitetsort menade man att studenter nu ville ha Ethernet (/s) till sina rum. Landstingsföreträdare framhöll att sjukvården hade höga kvalitets- krav och krav på bandbredd. Man måste kunna garantera att en opera- tion skulle kunna genomföras, att färgåtergivningen var god etc., en ga- ranti som inte fanns när man använde de allmänt tillgängliga ledning- arna. Företagens behov belystes bl.a. i . Vid start av små företag kunde kostnaden för den fasta förbindelsen vara ett hinder för utveck- lingen av företagen. Man hade inte råd att hyra förbindelser med den bandbredd man behöver. Det fanns ett ökat behov av bildöverföring i näringslivet, men också, menade någon, ett generellt behov av att man lika enkelt som att ta upp text skulle kunna ta upp rörliga bildsekvenser med hög kvalitet. Då blev plötsligt bandbreddsbehovet ofantligt mycket större. Flera inlägg på rådslagen framhöll bristen på nätkapacitet. be- höver ha ett snabbt supernät. är det trångt på Internet, sa t.ex. någon mot bakgrund av den pågående oerhört starka ökningen av antalet Internetkunder. Det var ett krav i bl.a. högskolemiljön att kunna vara ständigt uppkopplad, vilket leder till behov av nätkapacitet. Mobiltele- foni ansågs vara oerhört kabelkrävande. Meningarna gick dock starkt isär vad detta behov skulle leda till. Den fiber som behöver grävas ned har redan grävts ned, framfördes i . 242 Röster om bredband Det viktiga var att utnyttja det nät som redan fanns, menade någon i ett annat rådslag: Varför bygga nät? Det finns ju nät. Varför går man inte in och av- talar om åtkomst med ? Det låter som att nu kommer ytterligare ett gäng med kablar och villkor. är vi på en prisnivå som ingen kan hantera. Att göra stora nationella investeringar utöver vad som finns i infrastruktur tycker jag låter konstigt. Ett sätt att förbättra utnyttjandet av näten vore att ansluta de olika stadsnäten till varandra, menades det. Det var viktigt att knyta ihop kommunerna. Det pågick ett intensivt samarbete mellan kommunerna. Det skulle troligen ske när det gäller de kommuner som ligger efter stambanan. I påpekades att det inte går att hyra svart fiber till . En företrädare för , den kommun- och landstingsägda nätägaren i , uttalade vid ett rådslag: Vi ser nu att vi får flera operatörer som ringer oss på och säger så här: OK i kan vi hyra utav er men var kan vi få nästa svarta fiber? Finns det på andra ställen i ? Vi vill upp över , vi vill vidare och det finns inte . Det finns ingen svart fiber att hyra . Aldrig har väl norrlänningar varit så intresserade av oss som . Och ligger ju väldigt mycket i fokus vad som händer nere i . Det var dock ingen självklarhet att detta borde leda till investeringar i ledning från , menade en göteborgare. Om det inte finns någon höghastighetskapacitet att köpa mellan och kan det bero på att ingen av operatörerna trodde att det lönade sig att bygga ut kapaciteten. Man tjänade bättre på att hålla kapaciteten lite snålt. Vid rådslagen återfanns företrädare för alltifrån en tämligen passiv stat till en höggradigt ingripande och företagsam stat. En grov tendens var att kravet på statlig aktivitet ökade norrut, men intresset för statliga insatser var stort även i rådslaget i . Men andra menade att lösningen var inte att staten skulle gå in och lägga fibrer utan hålla sig till att stimulera marknaden och efterfrågan. Förmodligen kommer det att ordna sig, me- nade någon – de olika delarna skulle självmant komma att koppla ihop sig på ett eller annat sätt för intresset var så stort. Det fanns en sorts självdynamik i processen. Den kommer snart. Röster om bredband 243 Jag tror inte på det här att staten skall gå in och göra något stort. Jag tror vi måste hitta andra former för att få ihop det här. Jag tror regionen tar det här initiativet på ett eller annat sätt. Det viktiga är att vi vet vilka förutsättningar vi skall jobba med för att nå kontakt med andra och få det att fungera. Ett exempel på en statlig roll som många efterlyste var en forumroll som kunde leda till överenskommelser. De olika parterna måste komma till tals med varandra., t.ex. för att komma överens om vissa regler, innebä- rande att alla delar som redan fanns skulle kunna prata med varandra enligt ett gemensamt protokoll. Sedan nöjer man sig. Ett statligt krav kunde vara att man kunde kommunicera med andra kommuner. ATM och DTM, ansågs det, skall kunna kommunicera med varandra. Man exemplifierade med en typ av tjänster som krävdes för att alla skulle hitta varandra – katalogtjänster, förvaltningskatalog och liknande. Om vi har samverkan mellan kataloger så är det först då vi kan nå varandra. Den typen av teknik passar också ihop med stora behovet av infrastruktur. Det måste vara ett nationellt intresse. Klarar mark- naden det? På regelsidan nämndes behov av regler för säkerhet och behörighet i samband med pengar och känslig information som cirkulerar i näten. Standardisering nämndes i allmänna termer men också mer specifikt för tillämpningar inom telemedicin. Det fanns ingen nationell policy för te- lemedicinska tillämpningar. En sjukvårdsföreträdare framhöll att sjuk- vården inte kunde använda ett nationellt nät utan att man först löst sä- kerhetsfrågan. Den var så vital, att sjukvården därför byggde egna nät och inte släppte inte in några andra, fastän man egentligen föredrog ett nät som alla kunde använda. Det talades om behovet av spelfördelare för att marknaden skall fungera eller ordningsregler för samverkan mellan operatörer. Men staten borde ställa så teknikneutrala krav som möjligt. En viktig statlig uppgift var att motverka onödiga monopolställningar. Men staten skulle inte bara vara ordningsman. Det var viktigt att bedriva utvecklingsarbete också. I framfördes behovet av en övergripande kommunikationsstra- tegi, t.ex. när det gällde nätens struktur: Släpper man lös nätbyggandet helt, får man ett fragmenterat nät. Gör man inget, skapar marknaden en struktur som återspeglar kund- strukturens behov. Behovet av sådan samordning framfördes i rådslagen över hela landet. Staten och operatörerna borde ena sig om ett antal noder, knutpunkter, där de olika näten ansluter till varandra. 244 Röster om bredband var sina knutpunkter. Avsaknad av en ordningsmannafunktion i någon form ledde till väldig ineffektivitet i investeringar som redan gjorts, me- nade någon. Det skulle finnas ett tydligt regelverk om hur vi knyter oss samman. Det var inte pengar som behövdes i första hand utan att man talade om hur den nationella strukturen skulle se ut. En röst från , som lika gärna kunde varit eller : Det är väl statens roll att garantera att det finns tillgång och det finns en rimlig prissättning. Det är ju sådana garantier som behövs. Att man garanterar att det finns ett backbonenät som är tillgängligt för alla på justa villkor. Ägandet var ointressant, menade några, bara man såg till att nätet blev tillgängligt till en rimlig kostnad. Det som ger potential framåt var funk- tionen och att erbjuda tjänsterna, menade en annan. Den som äger kabeln är för mig ointressant. Det som gäller var att få ihop en enhet som kunde samverka till att upp nå detta. Staten som investerare och ägare Frågor om den nationella strukturen ledde dock många till att förorda statligt investerande och ägande. Vi har ovan sett att rådslagen i norra ofta handlade om statens ansvar för investeringar i glesbygden. Men flera vid ett rådslag i enade sig om att det var bra med statlig inblandning och att vi (samhället) måste stödja med bra infrastruktur. Telenät kunde jämföras med vägnät. Staten hade ett na- turligt ansvar som ägare av sådan infrastruktur. Idén om ett statligt databanverk där alla statliga nät samlades fram- fördes. nät hade varit utmärkt att göra ett banverk av. Men om man valde en banverksmodell, kanske den inte behövde vara lika över hela landet. Ett glesbygdsbanverk eller ett länstrafikbolag, kanske skulle vara lämpligt Men det framfördes också tvivel: Kunde ett sådant bli expansivt eller bara förvaltande? kunde inte vara med och bygga fiber på spekulation, påpekades det, ef- tersom dess styrelse var noga med att undvika detta. Någon menade att försvaret har egna trådar och borde kunna sälja kapacitet. Ytterligare synpunkter på det statliga engagemanget kunde t.ex. gälla att det inte var högskolan som skulle ordna bandbredden till hemmet för distansutbildningens behov. Statens satsning på var felaktigt eftersom låste strukturen alltför högt upp i värdekedjan. Staten var inte konsekvent, framhöll en talare, eftersom den avhände sig infly- tandet i som man byggde ut . Någon menade att det fanns ett problem i det statliga finansierandet av investeringar, sam- Röster om bredband 245 manhängande med att de kommuner som satsat stora pengar på nät- byggande med egna pengar måste tycka det är fel om andra kanske får det gratis. Någon principiell debatt kring det växande kommunala engagemanget i nätägande fördes inte vid rådslagen. Från en liten kommun påpekades att det där inte fanns någon fungerande marknad och att kommunen i brist på marknad hade ett eget nät. Man ansåg att de lokala stadsnäten var viktiga som konkurrensmedel. Stokab-modellen, dvs. uthyr- ning av svart fiber kombinerat med en centraliserad kontroll av grävan- det i gator, framfördes som viktig att bygga vidare på för att generera nya tjänster till hemmen. I krävdes tidigare 30 lärare för datorhanteringen i skolorna. Detta antal kunde minskas genom att bygga ut ett eget nät och införa en centraliserad server. Men skulle kommunen vara sin egen operatör eller istället köpa så- dana tjänster? Det var inte bra, menade någon, att elbolagen ägde och förvaltade fiberledningar. Våra stora problem , menade en företrä- dare för en stor kommun, var inte de stora installationerna typ stora stadskansliet och de kommunala bolagens huvudkontor och att komma ut till dem med /s och /s. Men denna kommun hade mellan 4 000 och 6 000 ställen som man ville nå och det fanns ytterligare ett antal som inte kunde nås av kostnadsskäl. Ett hinder för stadsnätens utbyggnad, som framfördes, var att kom- munerna försöker hålla nere sin verksamhet för att slippa betala in till . Det begränsade dem att komma igång. Om man inte kunde komma till tals med när det gäller deras kablar så skulle man kunna göra det i deras kanalisation, menade en kommun- företrädare. Det borde räcka, tyckte han. Eller att man fick samprojek- tera och samutnyttja med dem. Det vore oerhört värdefullt för kommu- nen. Vid ett annat rådslag exemplifierades en lämplig samordning med när tre leverantörer bygger bredvid varandra. Dessa kommuner hade nu tvingat fram samarbete i dessa frågor. 246 Röster om bredband Förhållandena i en stor stad beskrevs som att det fanns mycket kul- lersten och statyer som man måste ställa tillbaka när man grävt. I de lite mindre städerna hade man betydligt enklare för att exempelvis plöja ner och dra fiber fram till nästan hela kommunen. En Stokab-företrädare beskrev målande hur kanalisationsfrågan lösts i : Vi använder i alla hål som finns, sådana man inte nämner med ord och sådana som är snyggare. Vi gjorde så i att vi beslutade att alla hål som skall användas för telekomkablar, förutom Telias, samordnas av . Avtalet med tog . Kunderna ville inte alltid att kabeln skulle ligga ihop med Telias. Många kunder kräver absolut säkerhet och vill ha redundanta vägar och när de inte ligger på samma ställe, kan vi ju garantera det. En kund kan vilja köpa vissa linjer av oss och hyra ledningar av på helt olika vä- gar. Skulle det ske en brand i en kulvert hos oss, så skulle det fungera i alla fall. Marknadens roll och funktionssätt Synen på konkurrens och marknaden behandlades i många inlägg. Skill- naden mellan och i övrigt påpekades – i fanns det fler nätägare som hyr ut svart fiber i konkurrens och mångfalden hade nu blivit så stor att de måste fusionera sig som telebolagen har gjort. Vad gällde konkurrensen på det nationella nätet, menade någon, fanns det ju redan tre stycken att gå till, , och Banver- ket, men alla tre råkade vara statligt ägda. Det var ingen mening att för- söka öka konkurrensen där genom att bygga ytterligare ett statligt natio- nellt nät. Även när det gällde accessnätet saknades konkurrens. Dess- utom ägdes ibland fastighetsnäten av fastighetsägarna själva, vilket gjorde att Telias accessnätsmonopol i de fallen gjorde halt åtminstone vid fastighetsgränsen. Och om man också tog med kabel-TV i bedöm- ningen, så kunde man inte hävda att hade monopol på accessnät. SOU 1999:85 Röster om bredband 247 Många inlägg handlade om att man borde ändra strukturen på markna- den för infrastruktur och verka för en öppen infrastruktur. Man borde skilja på nät och tjänsterna på nätet. Alla borde komma åt nätet, även de små. Allmän tillgänglighet skulle i sin tur leda till behov av internationell standard. Bland de egenskaper som en infrastruktur borde äga, menade en forskare, var att den skulle vara enkel att använda, inte kräva väldigt stora inlärningsinsatser, att det skall finnas stöd för olika aktiviteter på samma infrastruktur och inte bara gå att använda för ett specifikt ända- mål. I ett rådslag beklagades att man inte hade någon riktig kännedom om var ledningarna gick. hade ett nät, kommunen ett, ett privat bolag ett. Vissa punkter var kända, men inte dragningen. Var det ett samhällsintresse att känna till den? Det som grävdes ned skulle rapporte- ras. Kommunen ville bygga upp GIS-system, men var undantaget. Någon menade att det allmänna hemlighetsmakeriet kring näten var ett svenskt drag – man vill inte blotta sig. I var det mycket öppnare. En konkurrent till menade att det finns infrastruktur men den var fel prissatt. Telias vinst kom till alltför stor del från nätet, där man hade monopol. Vinsten borde egentligen komma från tjänsterna, där man var konkurrensutsatt. Genom de interna prisnivåerna kunde hålla låga priser och missgynna konkurrenterna, som var tvungna att betala de höga priserna för att utnyttja monopolnäten. Det stora bekym- ret för icke Teliaoperatörer var koppartråden. satt på den sista an- slutningsenheten in i hushållen vilket försvårade andra aktörers arbete. Det var för högt pris på anslutning till accessnätet. En kommun tyckte att det hade tagit , , att få till stånd ett avtal om tillträde till Telias accessnät. Uppfattningen att Telias accessnät var ett problem väckte invänd- ningar hos en talare som menade att i striden mellan operatören och om accessnätet och priset på den så vänder man sig till PTS till slut och sedan talar de om vad priset skall vara. Jag kan inte se vad skillnaden är jämfört med en direkt statlig reglering. Detta väckte i sin tur invändningar från en deltagare: har en fiber och vi har samma problem från den fi- bern i kommuner som inte har någon fiber. från den här fibern så är vi beroende av andra leverantörer av accessen. T ex om man öppnar till Telias accessnät för självkostnadspris. Fibern går i en ring, men är man bara fysiskt väldigt nära den ringen, det handlar 248 Röster om bredband bara om , så är man i samma situation som om man inte har någon fiber. Då är man beroende av andra. Rådslagen handlade i första hand om samhällsstrategier men åtskillig annan information av mer teknisk och branschmässig natur förmedlades också.