sou · GNB349 · 2000-01-01 00:00:00 — Vissa av dessa uppgifter kan ofta kontrolleras eller kompletteras genom att bankerna begär utdrag från olika offentliga register, såsom uppgifter i skilda bolagsregister, upp- gifter från kronofogdemyndighet m.m. Ofta hämtar bankerna in en kre- ditupplysning från något kreditupplysningsföretag, som Upplysnings- centralen eller . Vid prövning av krediter till företag görs en individuell värdering och bedömning av annat slag än den som kreditupplysningsföretagen kan erbjuda. Kreditupplysningsföretagets utlåtande om det kreditsökande företaget utgör enligt bankerna endast en del av bankens besluts- underlag. Från flera andra håll hävdas dock att kreditupplysningsföre- tagens utlåtande är av en avgörande betydelse. En metod vid kreditbedömning kan vara att använda någon form av IT-baserat beslutstödssystem. Ett sådant system är i sin enklaste form uppbyggt så att information om den kreditsökande, hämtad från kre- ditansökan, kreditgivarens egna register eller från något upplysnings- företag, automatiskt jämförs med en av långivaren på förhand definierad mall. Resultatet av jämförelsen presenteras som ett förslag till beslut. En mer utvecklad form är s.k. credit scoring som innebär att infor- mationen viktas samman till ett förslag till beslut med hjälp av ett poängsystem. Viktningen bygger i detta system på statistiska analyser av olika egenskaper eller förhållanden hos kredittagarna, t.ex. taxerad inkomst eller antal lån, som kan utgöra grund för att prognosticera om en kredittagare kan förväntas fullgöra sina förpliktelser eller inte. De förslag till beslut som systemen genererar är vanligtvis bör av- slås, bör prövas manuellt eller tillstyrkes. Det är framför allt vid prövning av krediter till konsumenter som scoringtekniken vunnit ter- räng. Vad gäller näringsrelaterad utlåning har användningen inte kommit lika långt . Det är dock troligt att användningen kommer att öka. Finansiering och andra finansiella tjänster 139 Lånesökandens möjligheter att klaga På grund av bankernas centrala funktion i samhället finns det en om- fattande lagstiftning samt en löpande tillsyn - främst genom Finans- inspektionen - av bankernas verksamhet. Dessutom finns en omfattande speciallagstiftning eller andra bestämmelser, som t.ex. konsument- kreditlagen, lagen om insättningsgaranti och lagen om åtgärder mot penningtvätt. I bankrörelselagen uttalas (7 kap. 3 §) att skall vid sin tillsyn över bankerna se till att en sund utveckling av verksam- heten främjas. Tillämpningen av sundhetsregeln, som ursprungligen var en uppmaning till tillsynsmyndigheten att övervaka bankernas eko- nomiska stabilitet, har successivt förändrats till ett allmänt kvalitetskrav på i stort sett samtliga aspekter på en banks rörelse. föreslår att nuvarande sundhetsregel avskaffas. I stället ställs generella krav på bankers och kreditmarknadsföretags soliditet, riskhantering m.m. Kommittén anser det inte vara behövligt med en särskild sundhetsregel i bankrörelselagen eller i lagen om finan- sieringsrörelse. Kundintressena tas till vara genom marknadsförings- lagen, lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare m.fl. lagar. Kom- mittén för dock in begreppet God bankstandard och uttalar bl.a. att god bankstandard förutsätter att en bank skall ha ändamålsenliga ruti- ner för att hantera klagomålsärenden. Bankerna är privata organ och någon möjlighet att klaga över en banks beslut om avslag på lån eller avslag på ansökan om någon tilläggstjänst eller krav på borgen, räntevillkor m.m, kan inte föras på förvaltningsrättsliga grunder. En bankkund kan inte heller i en enskild fråga vända sin till och få uttolkat om god banksed följts. Däremot kan bankkunden genom att vända sig till påverka inspektionen att ta upp en fråga från principiell synpunkt. Det finns dock flera andra möjligheter att i ett enskilt fall klaga över en banks beslut. 140 Finansiering och andra finansiella tjänster Av avseende institutens kla- gomålshantering () framgår bl.a. följande. De flest förekommande klagomålen har samband med kreditärenden, t.ex. ärenden om infriande av borgen. Övriga ärenden har bl.a. gällt användningen av olika betalkort och bankernas uttag av övertras- seringsavgifter. Som slutsats uttalar inspektionen att instituten (banker, försäkringsbolag m.fl.) uppvisar skillnader i insikt om och inställning till klagomålshantering. har därefter utfärdat allmänna råd om klago- målshantering avseende finansiella tjänster till konsumenter (FFFS 1996:25), vilka trädde i kraft den l . Klagomål från näringsidkare omfattas således inte av de allmänna råden. Detta baseras på det förhållandet att lagstiftaren utgått från den principen att bankerna och deras företagskunder är jämlika parter och att avtalsfrihet råder. Trots att inte föreskriver detta, tar dock bankernas klagomålsansvarige även upp klagomål från företag. Råder det därefter oenighet mellan en bank och dess företagskund återstår - om avtal om skiljedom inte slutits - att tvisten löses genom process i domstol. () är en statlig myndighet som har till huvuduppgift att pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare. Nämnden avger på begäran av domstol också yttranden i konsumenttvister. Inom nämnden arbetar 12 avdelningar, varav en av- delning för finansiella tjänster (bankavdelningen). Denna avdelning inrättades . Som ledamöter i bankavdelningen finns represen- tanter för , , Konsu- mentverket och konsumentråd. Ordföranden är en jurist med domarkompetens. Under åren 1991- 1997 kom det in ca 3 800 ärenden till bankavdel- ningen. I genomsnitt har i av ärendena konsumen- tens talan helt eller delvis bifallits. Antalet inkomna ärenden minskade från 1995/96 till 1997. Andelen beslut som gick till konsumentens fördel har också minskat. Den tidigare högre andelen bifallsbeslut berodde på ett stort antal ärenden om s.k. falska annuiteter. biföll dessa kla- gomål. har senare bifallit bankernas talan. Ett bifalls- beslut av utgör en rekommendation till banken eller kredit- marknadsföretaget att ändra sitt tidigare beslut. Finansiering och andra finansiella tjänster 141 De vanligaste tvistefrågorna hos har gällt uttag med kontokort, förlust av kontokort, kreditgivning och borgen. Nämnden tar inte upp klagan över vägran att bevilja ett lån även om den lånesökande hävdar att han har såväl återbetalningsförmåga som möjlighet att ställa säkerhet och därför borde få ett lån beviljat. Detta baserar nämnden på principen att ett företag - en bank - inte har någon generell skyldighet att ingå ett avtal (kontraheringsplikt). Nämnden skall enligt instruktion pröva konsumenttvister. Anmäl- ningar från småföretagare eller andra näringsidkare kan således inte prövas. Nämnden prövar inte heller tvister som rör borgensåtaganden, där den kredit för vilken borgensåtagandet ingåtts, inte varit avsedd huvudsakligen för enskilt bruk. Stiftelsen startade sin verksamhet . Stiftelsens huvudmän är , och . Huvudmännen utser stiftelsens styrelse. Bankbyrån är en självständig rådgivningsbyrå som informerar och lämnar vägledning i frågor som rör bank eller annat kreditinstitut. Bankbyrån vänder sig i första hand till privatpersoner, men i mån av tid och resurser ger byrån även råd och hjälp till andra bankkunder. Byråns rådgivning är framför allt ett komplement för konsumenterna till de normala kontaktvägarna mellan banken och dess kunder. Verksamheten finansieras genom medel som tillskjuts från . Rådgivningen är kostnadsfri. Till kom drygt 4 000 förfrågningar in, flertalet per telefon. Drygt hälften av förfrågningarna gällde krediter och frågor om bl.a. förtidsinlösen av lån, borgen och bankernas kravrutiner. Övriga frågor gällde bl.a. betalningsförmedling, såsom bankomatkort och skilda frågor om värdepapper. Genom styrelseledamöterna i och genom kontakter i arbetet med bl.a. , och sker ett löpande utbyte av information. I byråns verksamhet ingår också att genom faktablad informera konsumenterna om juridiska begrepp, avtalsvillkor m.m. 142 Finansiering och andra finansiella tjänster I lagen om finansieringsverksamhet (1992:1610) definieras finansie- ringsverksamhet som näringsverksamhet som har till ändamål att lämna kredit, ställa garanti för kredit, förmedla kredit till konsumenter eller medverka till finansiering genom att förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. Finansieringsverksamhet får, med vissa undan- tag, endast bedrivas efter tillstånd av . föreslår bl.a. att tillstånd inte skall krävas för finansieringsrörelse om tillgångarna hänförliga till finansieringsverk- samheten enligt fastställd balansräkning för det senaste räkenskapsåret uppgår till . Tillstånd föreslås inte heller krävas för finansieringsrörelse som drivs av företag vars skulder inte uppgår till mer än utöver vad som enligt lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag definieras som kapitalbas. Dessa bestämmelser innebär att tillstånd inte fordras för ett stort företag som huvudsakligen finansieras med eget kapital. Vidare har föreslagit vissa andra justeringar av vilken verksamhet som kräver tillstånd. Betalning för leveranser av varor m.m. skall i regel ske efter mottagandet. Fram till dess betalning sker, har mottagaren en räntefri kredittid motsvarande värdet av leveranserna. Inom vissa branscher utgör leverantörskrediterna en betydelsefull del av verksamhetens finansiering. Detta gäller bl.a. parti- och detaljhandel. Inom dessa bran- scher var leverantörskrediterna till företagen relativt sett så stora som leverantörskrediterna till samtliga företag. Reglerna om av- och nedskrivningar av tillgångar m.fl. bestämmelser innebär att ett företag får en skattekredit. Skattekrediten medför lättna- der i ett företags finansieringsbehov. Således har ett aktiebolag - och även rörelser som drivs i annan form än aktiebolag - rätt att avsätta av årets vinst till en periodiseringsfond. Senast det femte beskattningsåret efter det beskattningsår då avsättningen gjordes, skall det avsatta beloppet återföras till beskattning. Bland andra bestämmelser som verkar i riktningen för en uppskjuten beskattning, är avskriv- Finansiering och andra finansiella tjänster 143 ningsreglerna för inventarier. Avskrivning får ske på utgående bokfört värde oavsett när inventarierna anskaffades. Avskriv- ning kan alternativt ske enligt den s.k. kompletteringsregeln. Enligt denna får avskrivning ske av anskaffningsvärdet . Finansiering med statligt stöd Det kan vara svårt att utvärdera nystartade och andra små företags möjligheter till lönsamhet och tillväxt, vilket medfört att staten på olika sätt kompletterat marknaden för lånekapital för att initiera nyföretagande eller tillväxt. Här anges några av dessa. Därutöver finns ett flertal möjligheter till lån och bidrag där EU medverkar till finansieringen. är en organisation vars verksamhet finansie- ras av stat och landsting (jfr. En av ALMI:s främsta upp- gifter är att medverka till finansiering av små och medelstora företag. I detta hänseende utgör ett komplement till bankerna. Bland de finansieringslösningar som arbetar med är - utöver amorterings- lån - att lämna nyföretagarlån samt företagarlån till kvinnor. Nyföretagarlån lämnas med belopp . Lånet får täcka högst av kapitalbehovet. Den egna insatsen skall vara av resterande kapitalbehov. Återstående kapital skall täckas genom lån i bank eller annan kapitalanskaffning som godkänner. Nyföretagarlån kan vara amorterings- och räntefria . Företagarlån till kvinnor kan vara amorteringsfria och räntefria . Enligt en PM, upprättad inom , bör i sin informations- och rådgivningsverksamhet särskilt upp- märksamma de speciella problem och möjligheter som finns bland invandrare när det gäller att driva företag. ALMI:s utlåning uppgick till ca , varav som företagarlån till kvinnor. Motsvarande utlåning uppgick till ca 740 respektive . Antalet nya lån uppgick till närmare 4 200 och till omkring 2 700. Omkring 6- av antalet lån lämnades till företagare med utländsk bakgrund. beviljade omkring 430 nyföretagarlån och företagarlån till kvinnor till ett sammanlagt belopp av ca . av lånen lämnades till invandrare. Denna andel har senare ökat och uppgick till . Uppskattningsvis medförde utlåningen av nyföretagarlån och företagarlån till kvinnor att ca 1 000 arbetstillfällen skapades . 144 Finansiering och andra finansiella tjänster Norrlandsfonden har möjlighet att lämna skilda slag av lån med hög risk samt lånegarantier till främst småföretag i de fem norrlandslänen. Industrifonden arbetar med att dels finansiera industriföretags pro- duktutvecklings- och marknadsföringsprojekt med bl.a. risklån och garantier, dels förstärka småföretags ägarkapital. Staten initierar nyföretagande och företagsutveckling genom ett flertal former av regionala företagsstöd, bl.a. genom regionalt utveck- lingsstöd, landsbygdsstöd, lån till privata regionala investmentbolag, sysselsättningsbidrag m.m. Bland de blivande företagarna har personer med utländsk bakgrund inte samma möjligheter att få sin historik bekräftad och att lämna referenser från anställningar m.m. i samma utsträckning som majoritetsbefolk- ningen har. Dessa förhållanden utgör bl.a. svårigheter att få lån på sedvanliga lånemarknader. Konsekvensen av detta kan bli att blivande företagare - och även igångvarande företagare som aldrig kommit in på sedvanliga lånemarknader - vänder sig till andra långivare än banker och kreditmarknadsföretag, dvs. till den svarta - illegala - lånemarkna- den. Finansieringsverksamhet är olaglig om den bedrivs som närings- verksamhet utan tillstånd enligt lagen (1992:1610) om finansierings- verksamhet. Långivare på den illegala marknaden kan indelas i följande två grupper. Det finns privatpersoner med kapital som, tillsammans med affärs- mäklare, på ett systematiskt sätt söker upp kunder med finansierings- behov. Kreditupplysning tas på den lånesökande. Om lån beviljas, tas affärsverksamheten som säkerhet för lånet. Detta sker genom att lånta- garen måste underteckna ett överlåtelseavtal av sin rörelse till ett belopp på i regel av rörelsens beräknade försälj- ningsvärde. Dessutom krävs borgen från någon person med en fast anställning eller annan säkerhet. Räntan för detta slag av lån är omkring 20- . Det finns en annan grupp av privatpersoner med kapital som lämnar ut direktlån . Någon kreditupplysning tas inte i dessa fall utan långivaren har tilltro till låntagaren och till av denne lämnade referenser. Liksom vid långivningen som beskrivits i föregående stycke måste låntagaren skriva på en överlåtelsehandling av rörelsen eller av en bil. Bilens registreringshandlingar och andra överlåtelse- handlingar undertecknas av låntagaren utan namn på mottagaren. Låntagaren brukar också vara tvingad att underteckna ett skuldebrev på lånebeloppet jämte ränta till en räntesats på omkring 35- Finansiering och andra finansiella tjänster 145 för att få lån. Någon amortering på lånet sker inte utan hela lånebeloppet skall betalas . Denna form av lån torde vara vanligare än den låneverksamhet som beskrivits i föregående stycke. 8.2Utredningens överväganden och förslag Frågan om hur en rörelse skall finansieras är svår att lösa vid allt ny- företagande. Särskilt svårt är det för personer med utländsk bakgrund. Svårigheter att finansiera verksamheten är det oftast uppgivna återkom- mande problemet för personer med utländsk bakgrund när dessa skall starta ett företag. Visserligen kan ett startbidrag erhållas för en sexmånadersperiod - för icke nordiska medborgare kan startbidrag utgå med ytterligare - men även 12 månader är för att få igång en lönsam verksamhet. Eget kapital och annat riskkapital fordras. Invandrare finansierar i större utsträckning sin verksamhet med egna medel och med lånat eller insatt kapital från släktingar och anhöriga än vad är fallet med företag i allmänhet. Detta har sin bakgrund i det kulturmönster för företagande som finns i många invandrares hemländer men även i det faktiska förhållandet att invandrare i dagens situation har svårt att få krediter. Alternativet att släktingar eller anhöriga medverkar till finansiering av verksamheten i stället för att företagaren får lån i bank, har för före- tagaren både för- och nackdelar. En större flexibilitet vad gäller krav på regelbunden betalning av ränta och amortering torde finnas i förhållande till om lån tagits i bank. Detsamma torde gälla kravet på lönsamhet. Lån från släktingar och anhöriga sätter dock låntagaren under ett betydande tryck att fullgöra sina åtaganden. Lån på den illegala lånemarknaden är betungande. Räntekostnaderna för lånet är mycket höga och om låntagaren inte kan fullgöra sina åtaganden och denne har lämnat rörelsen eller andra panter för lånet, har låntagaren föga rättstrygghet. Detta ger ett dåligt utgångsläge för att bygga upp en verksamhet på lång sikt. Finansiering utanför banksystemet medför att företagaren inte bygger upp de bankkontakter som krävs vid en framtida expansion av verk- samheten. Etablerade bankkontakter och en banks medverkan till verk- samhetens finansiering och tillgång till transaktionskonton, ger företaga- ren en form av legitimitet vid företagarens skilda affärskontakter. 146 Finansiering och andra finansiella tjänster För den person som endast vistats ett fåtal år i är bristen på kännedom om personens historia en faktor som medverkar till återhållsamhet i bankerna vid kontakter med personer med utländsk bakgrund. Ju som förflutit från företagets start, desto mer jämställd blir företagaren med företagare som redan har en inarbetad relation till en bank. Företagets tidigare ekonomiska utveckling blir allt viktigare. säger i sitt inlägg (bilaga 7) att ett samhälle som vill förbättra sina företagares kreditförsörjningssituation i första hand bör förbättra de privata hushållens förmåga att ackumulera sparkapital och få utdelning på satsat riskkapital. Vidare säger att: är frågeställningen visserligen om företagare med utländsk bakgrund har sämre förutsättningar än infödda att få lån av befintliga kreditinsti- tutioner och vad som kan göras åt den saken. Men vi har också konstaterat att samma grupp genom sitt etniska nätverk har en konkurrensfördel i kreditsammanhang visavi både dessa formella kreditinstitut och många infödda företagare. drabbas gruppen också i större utsträckning mer negativt av befintliga generella hinder för kapitalackumulation än infödda entreprenörer in spe. Den progressiva inkomstskatten är ett sådant hinder som slår hårdare mot presumtiva invandrarföretagare. Utredningen har i kapitel 4 likaledes betonat vikten av den generella politikens utformning för att stödja invandrarföretagande. Detta bör beaktas när utredningen i det följande redovisar sina överväganden. Utredningen skall enligt direktiven ta hänsyn till arbete. Kommitténs förslag omfattar bl.a. en minskad detaljkontroll över banker och andra institut på den finansiella sektorn, som kreditmarknadsföretag med verksamhet i mindre skala inte skall behöva ha tillstånd för sin verksamhet. Detta innebär således en friare konkurrens på skilda marknader som nya aktörer kan komma in på kreditmarknaderna. Allt detta talar för en ökad konkurrens - och därvid ökade möjligheter för effektiva företag att växa - och utredningen tillstyrker och välkomnar förslag i dessa avseenden. Kommittén uttalar att god bankstandard förutsätter att en bank skall ha ändamålsenliga rutiner för att hantera klagomålsärenden. Enligt utredningen borde kommittén inte ha stannat vid att peka på att annan lagstiftning kan vara tillämplig för att lösa tvister mellan en bank och dess företagskund. Här bör enligt utredningen uppmärksammas att ett företags relation, t.ex. vad gäller krediter, ofta bygger på ett långvarigt bank-kund- förhållande. En bank och dess företagskund är givetvis båda måna om goda förbindelser, men uppstår oenighet är företaget ofta i en under- lägsen situation vad gäller kunskaper och resurser. Finansiering och andra finansiella tjänster 147 behövs någon form av förenklad tvistlösning mellan en banks eller ett kreditmarknadsföretags företagskunder. Utredningen återkommer till denna fråga i avsnittet om Tvistlösning mellan en bank och dess företagskund. Utredningens förslag i detta betänkande omfattar även andra finansiella institut som står under tillsyn än banker, även när ordalydelsen i förslagen endast anges ordet bank. 8.2.2Medför bankernas konkurrenssituation och arbetssätt nackdelar för invandrarföretaget? Här behandlas olika faktorer som gör det svårare för invandrare att kunna tillgodogöra sig olika finansiella tjänster. Först tas dock frågan om bankernas konkurrenssituation upp samt om marknadens funktionssätt motverkar bildandet av långsiktigt kommersiella företag för personer med utländsk bakgrund. Sistnämnda fråga skall enligt utredningens direktiv (bilaga 1) besvaras. Denna fråga har anknytning till utredningens uppdrag att studera om personer med utländsk bak- grund särbehandlas på ett otillbörligt sätt i samband med låneansökan hos banker och finansinstitut, vilken behandlats i kapitel 5. Utredningen välkomnar de förändringar som bankerna redan genomfört eller planerar att genomföra vad gäller samarbete med IFS och utbildning av bankpersonal. Utredningen anser emellertid att ytter- ligare förändringar är både möjliga och önskvärda för att företagare med utländsk bakgrund skall få förbättrade möjligheter att starta och driva företag. Särskilt har strukturen hos den svenska bankbranschen genomgått kraftiga förändringar. Till detta har avregle- ringen av kreditmarknaden och medlemskap i bidragit. Strukturförändringarna har medfört en ökad koncentration. De fyra största bankkoncernerna - FöreningsSparbanken, Nordbanken, Skandi- naviska och - har tillsammans en dominerande ställning på den svenska bankmarknaden. Dessa bankkoncerner hade av marknaden vad gäller inlåning från allmänheten och av utlåningen. Uppgifter om dessa bankers marknadsandelar av in- och utlåningen till företag saknas. Helt klart är det dock att de fyra största bankerna till- sammans har en dominerande ställning även på detta område. På mark- naden för kapitalförvaltning har dessa bankkoncerner en marknadsandel på . Den svenska bankmarknaden är således en oligopolmarknad vad gäller marknadskoncentration. Sådana marknader brukar kännetecknas 148 Finansiering och andra finansiella tjänster av en tendens till ett likartat uppträdande och en återhållsamhet att kon- kurrera på ett sådant sätt som i slutänden - på grund av finansiellt starka konkurrenter - medför en sänkt lönsamhet. Detta uppträ- dande mellan konkurrenter torde också ha en relevans på bankmarkna- den. Att långsiktigt ha en god lönsamhet är en faktor av stor betydelse för att agera på kapitalmarknaden, t.ex. för att få in nytt eget kapital till banken eller möjligheter att öka sin kapitalbas för att möjliggöra en ökad utlåning. Däremot passar begreppet oligopolmarknad, i vilket begrepp i regel också ingår att produkter och priser är likartade, inte in på bankmark- naden. Det finns också ett flertal konkurrensmedel. Priset för bankernas in- och utlåning är givetvis ett viktigt konkurrensmedel. Antalet pro- dukter - former av inlåningskonton o.d. - är mycket stort och till- gängligheten av bankernas service genom betjäning på ett bankkontor, telefonservice m.m. är också viktiga konkurrensmedel. skriver i sin rapport till regeringen bl.a. följande: Avkastningen på eget kapital återhämtade sig snabbt efter finanskrisen och nådde genomsnittligt 1996. drogs resultatet i två av bankerna ned av strukturkostnader i samband med för- värv och genomsnittet blev då , vilket fortfarande var högre än det europeiska genomsnittet, . redovisade de svenska bankkoncernerna åter räntabilitetstal . Räntabiliteten är en viktig målvariabel för de börsnoterade företagen. Två av de stora bankerna har satt detta avkastningsmål till . De två övriga har uttryckt motsvarande mål i generella termer - högre än bran- schens genomsnitt.