sou · GNB316d3 · 2000-01-01 00:00:00 — §första stycket 2 och 3 av hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet finns synerliga skäl att inte bevilja uppehållstillstånd, eller 2.det beträffande en skyddsbehövande som omfattas av 3 § första stycket 2 på grund av brottslighet eller någon annan omständighet som hänför sig till den skyddsbehövandes person finns särskilda skäl att inte bevilja uppehållstillstånd, 3.utlänningen har rest in från , , eller och kan sändas åter till något av dessa länder i enlighet med en över- enskommelse mellan och det landet, såvida det inte är uppenbart att han inte kommer att beviljas uppehållstillstånd där, 4.utlänningen i annat fall före ankomsten till har uppehållit sig i ett annat land än hemlandet och, om han återsänds dit, är skyddad mot förföljelse eller mot att sändas till hemlandet och också mot att sändas vidare till ett annat land där han inte har motsvarande skydd, 5.utlänningen har särskild anknytning till ett annat land och där är skyddad på det sätt som anges i 4, eller 6.utlänningen kan sändas till ett land som tillträtt konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de europeiska gemenskaperna och utlänningen är skyddad i det landet på det sätt som anges i 4. Lag (1997:433). 5 § En flykting upphör att vara flykting om han 1.av fri vilja på nytt använder sig av det lands skydd där han är medborgare, 2.efter att ha förlorat sitt medborgarskap av fri vilja förvärvar det på 3.förvärvar medborgarskap i ett nytt land och får det landets skydd, 4.av fri vilja återvänder för att bosätta sig i det land, som avses i 2 §, 5.inte längre befinner sig i en sådan situation att han kan anses som flykting enligt 2 § och därför inte kan fortsätta att vägra använda sig av det lands skydd, där han är medborgare eller där han som statslös tidi- gare hade sin vistelseort. 6 § På begäran av en flykting skall antingen i samband med att uppehållstillstånd beviljas eller därefter ange att han är flykting (flyktingförklaring). En flyktingförklaring skall återkallas av , om det framkommer att utlänningen är att anse som flykting enligt 2 §. 7 § För flyktingar och statslösa utfärdar en sär - skild legitimationshandling för resor utanför (resedokument) enligt de föreskrifter som regeringen meddelar. 8 § Regeringen får i fråga om en grupp av utlänningar meddela före- skrifter om beviljande av permanent uppehållstillstånd till skyddsbehö- vande enligt 3 § första stycket 2. Om det behövs med hänsyn till uppkomna begränsningar i möjligheter att ta emot utlänningar, får regeringen meddela föreskrifter om att uppehållstillstånd inte får beviljas för skyddsbehövande enligt 3 § första stycket 2. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från 4 § andra stycket 4 för de fall då utlänningens anknytning till är av sådan art att utlänningen inte bör nekas att få sin ansökan om asyl prövad här. Regeringen skall anmäla föreskrifter enligt andra stycket till riksda- gen genom en särskild skrivelse inom tre månader.Lag (1996:1379). 4 kap. Avvisning och utvisning 1 § En utlänning får avvisas 1.om han saknar pass när pass krävs för inresa eller vistelse i Sve- 2.om han saknar visering, uppehållstillstånd eller annat tillstånd som krävs för inresa, vistelse eller arbete i , 3.om det vid hans ankomst till framkommer att han tänker besöka något annat nordiskt land men saknar erforderligt tillstånd att resa in dit, eller 4.om han vid inresan antingen undviker att lämna polismyndigheten begärda uppgifter eller till polismyndigheten medvetet lämnar oriktiga uppgifter som är av betydelse för rätten att resa in i eller med- vetet förtiger någon sådan omständighet. Avvisning enligt första stycket får inte ske av den som vid ankomsten till hade eller som därefter, , har haft ett uppe- hållstillstånd som har upphört att gälla. 2 § En utlänning får vidare avvisas 1.om det kan antas att han kommer att sakna tillräckliga medel för sin vistelse i eller i något annat nordiskt land, som han tänker besöka, samt för sin hemresa, 2.om det kan antas att han under sin vistelse i eller i något annat nordiskt land inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller att han kommer att bedriva verksamhet som kräver arbetstillstånd utan att ha sådant tillstånd, 3.om han på grund av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land, 4.om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig under- rättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land, eller 5.om det med stöd av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner har föreskrivits att avvisning kan ske. En utlänning får avvisas även i andra fall när det har begärts av den centrala utlänningsmyndigheten i ett annat nordiskt land och det kan antas att han annars beger sig till det landet. Avvisning enligt denna paragraf får inte ske senare än efter utlänningens ankomst till och inte om utlänningen har visering eller uppehållstillstånd.Lag (1996:96). Utvisning när uppehållstillstånd upphört att gälla 3 § En utlänning får utvisas ur , om han upphåller sig här efter det att hans uppehållstillstånd har löpt ut eller återkallats. Handläggning av ärenden om avvisning och utvisning enligt 1–3 §§ 4 § skall pröva ärenden om avvisning om 1.utlänningen söker asyl här, 2.utlänningen har en nära familjemedlem som söker asyl här, 3.utlänningen kan komma att avvisas med stöd av 2 § andra stycket, 4.utlänningen utan avbrott har vistats i mer än efter ankomsten när frågan väcks om hans avvisning. I andra fall skall polismyndigheten pröva frågan om avvisning. Om polismyndigheten anser det tveksamt om avvisning bör ske, skall ärendet överlämnas till . 5 § Beslut om utvisning enligt 3 § meddelas av . 6 § Om en ansökan om uppehållstillstånd avslås eller ett uppehållstill- stånd återkallas medan utlänningen befinner sig i , skall beslut meddelas om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar mot detta. Lag (1995:773). Utvisning på grund av brott 7 § En utlänning får utvisas ur om utlänningen döms för ett brott som kan leda till fängelse eller om en domstol undanröjer en vill- korlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till. Utlänningen får dock utvisas endast om han döms till svårare straff än böter och 1.det på grund av gärningens beskaffenhet och övriga omständig- heter kan antas att han kommer att göra sig skyldig till fortsatt brotts- lighet här i landet, eller 2.brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att han inte bör få stanna kvar. Lag (1994:515). 8 § Utvisning på grund av brott beslutas av den domstol som handläg- ger brottmålet. 9 § När en domstol enligt 34 kap. beslutar att förändra en påföljd, som en utlänning har dömts till förutom utvisning, får domstolen även meddela det beslut beträffande utvisningen, som förändringen av påföljd ger anledning till. Vissa begränsningar för utvisning på grund av brott 10 § När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 7 §, skall den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska sam- hället. Därvid skall domstolen särskilt beakta utlänningens levnadsom- ständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . En utlänning som hade vistats i med permanent uppehålls- tillstånd när åtal väcktes eller som då var bosatt i , får utvisas endast om det finns synnerliga skäl. Detsamma gäller för en medborgare i ett annat nordiskt land som vid den angivna tidpunkten hade varit bosatt här . Den som är flykting och har behov av i får utvisas endast om han har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle med- föra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta honom stanna här. Utvisning får också ske om han i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han skulle fortsätta sådan verksamhet här. Om en utlänning har en flyktingförklaring skall han anses som flykting med behov av i , om det inte är uppenbart att han är flykting med ett sådant behov. En utlänning som kom till innan han fyllde och som när åtal väcktes hade vistats här får inte utvisas. Lag (1994:515). Utvisning i vissa andra fall 11 § Om utvisning av hänsyn till rikets säkerhet och på grund av befa- rad brottslighet som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften finns bestämmelser i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Lag (1991:573). Beaktande av hinder mot verkställighet 12 § När en fråga om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 8 kap. 1–4 §§ inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. I beslut som meddelas av regeringen, eller Sta- tens invandrarverk skall ges de anvisningar i fråga om verkställigheten som denna prövning kan föranleda. Lag (1991:1573). Återtransport i vissa fall 13 § Om en utlänning, som enligt ett beslut som har meddelats med stöd av denna lag bara får uppehålla sig i en viss del av landet ändå uppehåller sig på en annan plats i , skall han genom polismyn- dighetens försorg föras till en plats där han får vistas. Förbud att återvända till 14 § När beslutar om avvisning eller utvisning, får beslutet förenas med förbud för utlänningen att åter- vända till utan tillstånd av . En dom eller ett beslut om utvisning på grund av brott skall innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. I domen eller beslutet skall utlänningen upplysas om vilken dag förbudet upphör att gälla och om den påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra enligt 10 kap. 4 §. (1991:573). Särskilt tillstånd till kort besök i 15 § En utlänning som med stöd av 14 § har förbjudits att återvända till eller för alltid kan av ges särskilt tillstånd att göra ett kort besök här för synnerligen viktiga angelägenheter. Ett sådant tillstånd kan, om det finns särskilda skäl, ges även på ansökan av någon annan än utlänningen. 5 kap. Kontroll- och tvångsåtgärder Kontroll i samband med inresa och utresa 1 § Vid inresa eller utresa skall en utlänning visa upp sitt pass för polismyndigheten, om inte annat följer av föreskrifter som regeringen har meddelat. Utlänningen skall också lämna polismyndigheten de upplysningar och visa upp de handlingar som är av betydelse för bedömningen av utlänningens rätt till inresa och vistelse i . och är skyldiga att bistå polisen vid kontrollen av utlänningars inresa och utresa enligt denna lag. Kust- bevakningen skall medverka i polisens kontrollverksamhet genom att utöva kontroll av sjötrafiken. Lag (1996:410). 2 § I samband med inresekontroll får en polisman kroppsvisitera en utlänning samt undersöka hans bagage, handresgods, handväskor och liknande, i den utsträckning som det är nödvändigt för att ta reda på utlänningens identitet. Sådan undersökning får också ske för att ta reda på utlänningens resväg till , om denna är av betydelse för bedömningen av rätten att resa in i och vistas här i landet. En polisman får i samband med inresekontrollen även undersöka bagageutrymmen och övriga slutna utrymmen i bilar och andra transportmedel i syfte att förhindra att utlänningar reser in i i strid mot bestämmelserna i denna lag eller i en författning som har utfärdats med stöd av denna lag. Om inresekontrollen sker under medverkan av tullmyndigheten, eller med hjälp av en särskilt förordnad passkontrol- lant, skall pass och andra handlingar uppvisas för tulltjänstemannen, tjänstemannen vid eller passkontrollanten. Dessa har under sådana omständigheter samma befogenheter som anges i första stycket. Protokoll skall föras över kroppsvisitation. I protokollet skall anges vad som har förekommit vid visitationen.Lag (1990:523). 3 § Om en utlänning vid ankomsten till eller därefter ansöker om uppehållstillstånd får , eller polismyndigheten ta hand om hans pass eller annan identitetshandling i avvaktan på att han får tillstånd att vistas här eller lämnar landet. Den verkställande myndigheten får i samband med verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning ta hand om en handling som avses i första stycket, i avvaktan på att verkställigheten kan ske. (1998:1567). 4 § En utlännings biljett för resan från får omhändertas av eller polismyndigheten i avvaktan på att utlän- ningen får tillstånd att vistas i eller lämnar landet, om 1.utlänningen saknar pass, visering, uppehållstillstånd eller arbets- tillstånd när detta fordras för inresa eller vistelse i , eller 2.utlänningen kan antas komma att ansöka om uppehållstillstånd. Biljetten får omhändertas bara om det dels framstår som sannolikt att utlänningen kommer att vägras till- stånd att vistas här, dels finns anledning att anta att utlänningen annars gör sig av med biljetten och inte själv kan betala kostnaden för sin resa från . eller polismyndigheten får försöka lösa in biljetten, om den annars skulle förlora sitt värde. Om inlösen sker, skall omhändertagandet avse de pengar som då betalas ut.Lag (1992:578). 5 § eller polismyndigheten får fotografera en utlänning och, om han fyllt , ta hans fingeravtryck om 1.utlänningen inte kan styrka sin identitet vid ankomsten till , 2.utlänningen ansöker om uppehållstillstånd och åberopar skäl som avses i 3 kap. 2 eller 3 §, eller 3.det finns förutsättningar att ta utlänningen i förvar. (1996:1379). Kontroll under vistelsen i 6 § En utlänning som vistas i är skyldig att på begäran av en polisman visa upp sitt pass eller andra handlingar som visar att han har rätt att uppehålla sig i . Han är också skyldig att efter kallelse av eller polismyndigheten komma till verket eller myndigheten och lämna uppgifter om sin vistelse här. Om utlänningen inte gör det, får han hämtas genom polismyndighetens försorg. Om det med hänsyn till utlänningens personliga förhållanden eller av annan anledning kan antas att han inte skulle följa kallelsen, får han hämtas utan föregående kallelse. Kontrollåtgärder enligt första stycket får vidtas endast om det finns anledning att anta att utlänningen saknar rätt att uppehålla sig här eller om det annars finns särskild anledning till kontroll.Lag (1992:578). 7 § Om en utlänning vägrar att följa ett beslut som Statens invandrar- verk fattat med stöd av 3–6 §§, får verket begära biträde av polismyn- digheten för att genomföra beslutet. Lag (1992:578). Särskilda bestämmelser om förvar och uppsikt m.m. 1 § En utlänning är skyldig att stanna kvar för utredning i samband med inresa eller utresa eller i samband med kallelse eller hämtning enligt 5 kap. 6 §, dock inte längre än nödvändigt och inte i något fall längre än , om inte beslut har meddelats om förvar enligt 2 eller 3§. Vägrar utlänningen att fullgöra denna skyldighet, får han kvarhållas. Lag (1995:773). 2 § En utlänning som har fyllt får tas i förvar om 1.hans identitet är oklar vid ankomsten till eller när han därefter ansöker om uppehållstillstånd och han inte kan göra sannolikt att den identitet han uppger är riktig samt hans rätt att få resa in i eller vistas i inte kan bedömas ändå, eller 2.det är nödvändigt för att en utredning om hans rätt att stanna i skall kunna genomföras, eller 3.det är sannolikt att han kommer att avvisas eller utvisas enligt 4 kap. 1, 2 eller 3 § eller fråga uppkommer om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning. Beslut om förvar enligt första stycket 3 får meddelas endast om det med hänsyn till utlänningens personliga förhållanden eller övriga om- ständigheter finns anledning att anta att han annars kommer att hålla sig undan eller bedriva brottslig verksamhet i Sverige.Lag (1996:1379). 3 § Ett utländskt barn får tas i förvar endast om 1.det är sannolikt att barnet kommer att avvisas enligt 4 kap. 1 eller 2 § och att förordnande om omedelbar verkställighet enligt 8 kap. 8 § kommer att meddelas eller fråga uppkommer om verkställighet av ett sådant beslut om avvisning, och det finns en uppenbar risk för att barnet annars håller sig undan och därigenom äventyrar en förestående verkställighet som inte bör fördröjas, eller 2.fråga uppkommer om verkställighet av ett beslut om avvisning i annat fall än som sägs under 1 eller av ett beslut om utvisning enligt 4 kap. 3 § och det vid ett tidigare försök att verkställa beslutet inte visat sig tillräckligt att barnet ställts under uppsikt enligt bestämmelserna i 5 § tredje stycket. Barnet får inte tas i förvar enligt första stycket 1 om det är tillräckligt att det ställs under uppsikt enligt bestämmelserna i 5 § andra stycket. Barnet får inte skiljas från sin vårdnadshavare eller, om de är flera, en av dem genom att vårdnadshavaren eller barnet tas i förvar. Har bar- net ingen vårdnadshavare här i riket får det tas i förvar endast om det föreligger synnerliga skäl. Lag (1996:1379). Begränsning av tiden för förvar 4 § En utlänning får inte hållas i förvar med stöd av 2 § första stycket 2 än . I övrigt får en utlänning som fyllt inte hållas kvar i förvar , om det inte finns synnerliga skäl för . Om ett beslut om avvisning eller utvisning har meddelats, får en sådan utlänning dock hållas i förvar , om det inte finns synnerliga skäl för . Ett utländskt barn får inte hållas i förvar än , eller om det finns synnerliga skäl ytterligare 72 timmar.Lag (1996:1379). 5 § En utlänning som har fyllt kan, under de förutsättningar som anges i 2 §, i stället för att tas i förvar ställas under uppsikt, om detta är tillräckligt. Ett utländskt barn kan, under de förutsättningar som anges i 3 § första stycket 1 ställas under uppsikt. Ett utländskt barn kan dessutom ställas under uppsikt när beslut har meddelats om avvisning i annat fall än som avses i andra stycket eller om utvisning enligt 4 kap. 3 §. Uppsikt innebär att utlänningen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos polismyndigheten i orten eller lämna ifrån sig sitt pass eller annan legitimationshandling eller uppfylla andra särskilda villkor.Lag (1996:1379). 6 § Ett beslut om förvar som avses i 4 § andra stycket skall prövas på nytt senast eller, om beslut har meddelats om avvisning eller utvisning, efter den dag då förvarsbeslutet verkställdes. Ett beslut om uppsikt skall prövas på nytt från beslutet. Om utlänningen hålls kvar i förvar eller fortfarande skall stå under uppsikt, skall ny prövning fortlöpande ske inom samma tider. Om ny prövning inte sker inom föreskriven tid upphör beslutet om förvar eller uppsikt att gälla. 7 § Varje ny prövning av ett beslut om förvar skall föregås av en för- handling. Detta gäller även ett beslut om uppsikt, om det inte med hän- syn till utredningens beskaffenhet eller andra omständigheter framstår som uppenbart att en sådan saknar betydelse. 8 § Om det inte längre finns skäl att hålla utlänningen i förvar eller under uppsikt, skall åtgärden upphävas. 9 § Beslut om förvar eller uppsikt fattas av den myndighet som handlägger ärendet. Handläggande myndighet är: polismyndigheten: a)från det att en utlänning begär att få resa in i landet och till dess att ett ärende som skall prövas av tas emot av verket eller utlänningen lämnat landet, b)i och med att en dom eller ett beslut om utvisning enligt 4 kap. 7§ tas emot för verkställighet, c)i och med att ett beslut om avvisning eller utvisning enligt 8 kap. 11 § andra stycket 3 eller ett ärende som lämnas över enligt 8 kap. 17§ tas emot för verkställighet, även om en sådan ansökan som avses i 2kap. 5 b § görs, a)i och med att ett ärende som skall prövas av tas emot av verket och till dess att beslut meddelas eller, i förekommande fall, utlänningen har lämnat landet; överklagas beslutet eller får det verkställas trots att det inte vunnit laga kraft eller på annan grund, är verket handläggande myndighet till dess ärendet tas emot av respektive polismyndigheten, om ärendet överlämnats dit enligt 8 kap. 17 §, b)i och med att eller regeringens beslut om avvisning eller utvisning tas emot för verkställighet, även om en sådan ansökan som avses i 2 kap. 5 b § görs, under förutsättning att ärendet inte har lämnats över till polismyndigheten enligt 8 kap. 17§, och i och med att ärendet tas emot och till dess att beslut meddelas och beslutet, i förekommande fall, tas emot av eller polismyndigheten för verkställighet. När ett ärende tagits emot i det departement som har till uppgift att bereda ärendet, anses regeringen som handläggande myndighet. Beslut i frågor om förvar eller uppsikt fattas av det statsråd som skall föredra ärendet. Beslut att ta eller hålla kvar någon i förvar kan inte fattas av regeringen. Motsvarande gäller beträffande uppsikt. I ett ärende där beslut om inhibition kan meddelas med stöd av 8kap. 10 § första eller andra stycket skall eller regeringen inte anses som handläggande myndighet innan beslut om inhibition meddelats. får också fatta beslut om att tillfälligt ta en utlänning i förvar eller ställa honom under uppsikt, om det inte finns tid att avvakta den handläggande myndighetens beslut. Beslut med stöd av detta stycke skall skyndsamt anmälas till den myndighet som handlägger ärendet, och denna myndighet skall därefter pröva om beslutet om förvar eller uppsikt skall fortsätta att gälla. (1998:1567). 10 § Om en utlänning som har tagits i förvar eller står under uppsikt avvisas eller utvisas, skall den myndighet som fattar beslutet pröva om utlänningen fortfarande skall hållas i förvar eller stå under uppsikt. Regeringen får upphäva beslut om förvar eller uppsikt. 11 § Att en polisman i vissa fall får omhänderta en utlänning i avvaktan på polismyndighetens beslut om förvar framgår av 11 § polislagen (1984:387). Om utlänningskontroll sker under medverkan av tullmyndigheten, eller med hjälp av en särskilt förordnad passkontrol- lant, har tulltjänstemannen, tjänstemannen vid eller passkontrollanten samma rätt att omhänderta en utlänning som polis- mannen. Omhändertagandet skall så skyndsamt som möjligt anmälas till en polisman för prövning av om åtgärden skall bestå. 12 § Förhandling om förvar eller uppsikt skall hållas inför den myn- dighet som beslutar om åtgärden. Denna myndighet får bestämma att förhandlingen i stället skall hållas av en tingsrätt. Myndigheten får bestämma att även någon annan än utlänningen skall höras vid förhandlingen. Om förhandlingen inte hålls vid den myndighet som skall besluta om förvar eller uppsikt, skall, förutom utlänningen, en representant för myndigheten vara närvarande. I ärenden om uppehållstillstånd, avvisning eller utvisning som handläggs av regeringen, får det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden enligt denna lag eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, besluta om förhandlingen och utse en tingsrätt eller en förvalt- ningsmyndighet att hålla den. Därvid gäller andra stycket på motsva- rande sätt. 13 § Utlänningen och andra personer som skall höras skall kallas till förhandlingen. Om utlänningen hålls i förvar, skall den tingsrätt eller förvaltningsmyndighet som håller förhandlingen besluta om hans inställelse. Har kallelse till förhandlingen delgetts den som skall höras minst före förhandlingen och uteblir den kallade utan att ha anmält laga förfall, får tingsrätten eller förvaltningsmyndigheten besluta att han skall hämtas genom polismyndighetens försorg. någon annan än utlänningen får dock ske endast om det finns synnerliga skäl. 14 § Vid förhandlingen skall noga utredas de omständigheter som kan inverka på ärendets avgörande. Utlänningen skall få tillfälle att ange sin ståndpunkt och att uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. Förhandling vid tingsrätt skall ske enligt bestämmelserna om bevis- upptagning utom huvudförhandling i brottmål i tillämpliga delar.