sou · GNB3137d2 · 2000-01-01 00:00:00 — När det gäller motion på en något lägre nivå – minst med en ansträngningsgrad motsvarande minst snabb promenad – så var könsskillnaderna små medan åldersskillnaderna var uttalade. Omkring hälften av 20–29-åringarna var med denna definition motio- närer. Andelen utövare sjönk sedan med stigande ålder för att uppgå till ca en femtedel i åldrarna . Med denna ganska generösa definition av motion kan således ungefär en tredjedel av den vuxna svenska befolkningen sägas vara motionsutövare. Om kravet ökas till , med samma ansträngningsgrad, minskar andelen utövare markant. Det var betydligt fler yngre män än kvinnor som var aktiva på denna nivå eller högre – 45 jämfört – medan andelen medelålders utövare endast uppgick till mellan 10 och 15 pro- cent. Av denna tvärsnittsstudie framgår att andelen motionärer sjunker med stigande ålder. En uppföljning av ca 2 000 personer från 15 till visar dock en delvis annan bild. 54 Andelen aktiva sjönk mycket kraftigt under tonåren medan andelen motionsutövande kvinnor ökade för att sedan vara lika stor . I denna ålder var det ungefär lika många kvinnor som män som var aktiva, dvs. , om snabb promenad minst en gång används som kriterium. Det visade sig också vara betydligt fler unga vuxna , som motionerade på denna nivå i 53 , , , v . och Seger J. Livsstil – Prestation – Hälsa. Motionsvanor, fysisk prestationsförmåga och hälsotillstånd bland svenska kvinnor och män i åldrarna 20–. Idrottsvanor i förändring . HLS Förlag, 1989 samt . Idrott som social markör . HLS Förlag, 1999. Mat och fysisk aktivitet 277 Bland kvi nnorna var det nästan dubbelt så många. Fysisk inaktivitet är en mycket stor medicinsk riskfaktor. Andelen som inte nådde upp till en timmes vardagsmotion per dag och som heller inte ägnade sig åt någon som helst form av frivilligt vald motion var av kvinnorna och av männen i . Vidare fann man vid en sammanslagning av vardagsmotion (som att städa, gå i trappor, gå till bussen etc.), samt fysisk aktivitet under arbete och fritid, att ungefär en tredjedel av männen och ca en fjärdedel av kvinnorna i åldern hade en låg eller mycket låg fysisk aktivitet. Sammantaget visar detta att minst en fjärdedel av vuxna kvin- nor och män i åldrarna är så fysiskt inaktiva att de befinner sig i en hälsomässig riskzon. Fysisk aktivitet bland barn och ungdom Idrott är den i särklass populäraste organiserade fritidsaktiviteten bland barn och ungdom. Betydligt fler än hälften av alla barn i 10–12-års- åldern och ungefär hälften av alla tonåringar är aktiva medlemmar i idrottsföreningar. 55 Pojkar är oftare medlemmar än flickor. Barn- och ungdomsidrotten har dock ändrat karaktär . idrottade de flesta ungdomar på egen hand utan att vara medlemmar i någon idrottsförening. ökade sedan andelen medlemmar i idrottsföreningar och då särskilt bland flickor som spontanidrottandet sjönk. Idrotts- utövningen blev med andra ord allt mer institutionaliserad. Därefter har, , medlemsanslutningen stagnerat eller t.o.m. gått tillbaka. Den s.k. spontanidrotten, den vanligaste aktivitetsformen , hade nästan försvunnit men tycks en viss ökning ha ägt rum: nu i helt nya former som skateboard- och inlineåkning. En viktig notering är att antalet barn och ungdomar som inte alls ägnar sig åt regelbunden idrottsutövning har ökat under . Om fysisk träning , på en ansträng- ningsnivå motsvarande joggning eller högre, ställs som krav finner man att långt fler än hälften inte når upp till denna nivå. Här finns dock stora regionala skillnader. Även om skolans idrottsundervisning medräknas kan konstateras att många barn inte får en tillräcklig fysisk träning. Fritid i skilda världar . 278 Mat och fysisk aktivitet Idrotts- och motionsvanor i relation till levnadsvillkor och social position En allt tidigare debut för barn i organiserad idrottsverksamhet – för många redan i 5–åldern – kräver större föräldramedverkan, med bl.a. bilskjuts, innebärande vissa sociala och ekonomiska förutsätt- ningar. En viss social snedrekrytering blir därmed följden och särskilt tydligt blir det om barn i familjer med olika ekonomiska förutsättningar Detta förhållande har redovisats i såväl svenska 56 tionella57 undersökningar och senast i en studie som på genomförts av av 4 000 ungdomar i åldern . 58 Av denna undersökning framgår att bland de ungdomar som är aktiva medlemmar i idrottsföreningar (ca hälften av samtliga) så återfinns proportionellt fler ungdomar i familjer som bor i villa, har tillgång till bil och där båda föräldrarna finns i hemmet. Att ekonomin kan ha avgörande betydelse framgår av att av dem som bodde i hyreshus så svarade så många att det är för dyrt att idrotta jämfört med dem som bodde i villa. Det finns också stora skillnader i idrottsvanor bl.a. beroende på bostadsort/boendemiljö. En studie på fyra utvalda orter i visade på mycket stora skillnader både vad gäller medlemskap i idrottsförening och regelbunden fysisk träning på fritid. 59 I , liksom i , var ungefär hälften av 16-åringarna medlemmar i idrottsföreningar jämfört med två tredjedelar av ungdomarna i och av flickorna i några invandrartäta söderförorter i . Bland pojkarna i dessa förorter var dock ca hälften medlemmar. Beträffande andelen som ägnade sig åt regelbunden träning så var skillnaderna än mer iögonfallande. Flickorna och pojkarna i var de mest aktiva medan ungdomarna i några av södra förorter tillhörde de minst aktiva. av flickorna och av pojkarna i uppgav att de tränade regelbundet jämfört i stock- holmsförorterna. Barns och ungdomars idrottsvanor är med andra ord Folkrörelserna och folket , , 1990. Idrottsvanor i förändring . HLS Förlag, 1989. Ungdom – fritid – idrott. Svensk Idrottsforskning, 3, 1997. Fritid i skilda världar . 57De Knop P, , Skirstad B. and . Worldwide Trends in Youth Sport. Human Kinetics, 1996. 58Svensk Idrott, 1999, nr 4, s. 11–13. 59Larsson B. och . Ungdom – fritid –idrott. Svensk Idrottsforskning, 3, 1997. Mat och fysisk aktivitet 279 tydligt relaterade till sociala, ekonomiska, etniska och kulturella för- hållanden. Skillnaden mellan flickors och pojkars idrottsvanor är olika stor på olika orter. Genomgående är pojkarna mer aktiva än flickorna. Det bör dock observeras att flickorna i , i ovan nämnda studie, är mer aktiva än pojkarna på någon annan av de undersökta orterna. Flickors och pojkars intresse för idrott är således inte bara könsrelaterat utan även kontextuellt. Även vuxnas motionsvanor avspeglar levnadsvillkor och social position. Bland medelålders visade det sig i en nyligen rapporterad studie att den egna utbildningsnivån, boendeorten och vänners motionsutövning var mycket tydligt relaterade till benägenheten att ägna sig åt motion. De med många vänner som motionerar, de med hög social position och de som bor i städer är oftare motionsutövare än andra. Bland dem som hade högskoleutbildning i kombination med att de bor i stad och därtill har många vänner som motionerar var av kvinnorna och av männen regelbundet aktiva med motion (minst en gång på en ansträngningsnivå minst motsvarande snabb promenad). Motsvarande andelar bland dem med grundskoleutbildning som högsta utbildning i kombination med att de bodde på landsbygden och därtill hade få eller inga vänner som motionerade var 21 respektive 15 procent.60 Under har också andelen motionsutövare ökat betydligt mer bland tjänstemän än bland arbetare. Idrotts- och motionsvanor är kulturella uttryck som tydligt avspeglar sociala och ekonomiska olikheter. Motionsutövning utgör ett tydligt inslag i den växande medelklassens livsstil men förhållandevis få ur arbetarklassen ägnar sig åt sådan verksamhet. Ekonomiska och mate- riella villkor ger också olika förutsättningar för deltagande i idrotts- och motionsverksamhet. Människors tillgång till fri tid liksom också olikheter beträffande levnadsvillkor, bostadsförhållanden, ekonomi etc. påverkar möjligheterna till aktivt utövande. De fysiskt inaktiva – en riskgrupp I en studie av svenska medelålders kvinnor och män visade det sig att motionsvanorna var mycket starkt relaterade till upplevd hälsa och till rökvanor. 62 Med konstanthållande av utbildningsnivå så var det nära sju Idrott som social markör . HLS Förlag, 1999. LO-medlemmar i välfärden. LO, 1991. Motion – en livsstil. Svensk Idrottsmedicin, nr 1, 1999, 16–20. 280 Mat och fysisk aktivitet SOU 1999:137 gånger vanligare att vara ickerökare bland dem som tränade regelbundet och hårt jämfört med dem som var mycket lite eller inte alls aktiva. Bland dem som tränade mycket så var det också nära tolv gånger vanli- gare att man upplevde sin hälsa som bra eller mycket bra än bland dem som inte tränade alls. Vidare så tänkte de som var måttligt fysiskt aktiva oftare på att äta näringsriktigt än de som var fysiskt inaktiva. De som regelbundet ägnade sig åt motion uppgav också att de hade färre sjukdagar än de som inte motionerade. Sambanden mellan motions- utövning och rökvanor respektive uppgivet hälsot illstånd säger dock ingenting om kausaliteten, dvs. huruvida motionsutövning leder till förändrade vanor och förbättrat hälsotillstånd. Man kan dock slå fast att de som motionerar, oavsett utbildningsnivå, har en mer hälsobefräm- jande livsstil än de som inte motionerar. I tillägg till detta visade sig den sociala positionen vara relaterad till såväl rökvanor som upplevd hälsa. Detta innebär att de som inte motio- nerar och har låg skolutbildning utgör en tydlig riskgrupp. Förutom att man i denna grupp återfinner dem som inte ägnar sig åt regelbunden fysisk träning så finner man också betydligt fler rökare och fler som upplever sitt hälsot illstånd som sämre. Effekter för individ och samhälle Inom den medicinska forskningen finns ett flertal nationella och internationella studier och konsensusrapporter, som visar på ett mycket tydligt samband mellan omfattning av fysisk aktivitet och hälsotillstånd. 63 Fysisk inaktivitet ökar risken för hjärt- och kärlsjukdom, icke insulinberoende diabetes, benskörhet och vissa cancerformer. Fysisk aktivitet har i vissa fall också visat sig ha en positiv effekt på milda former av depression. Även om andra riskfaktorer hålls under kontroll har fysisk inaktivitet visat sig vara en mycket stark riksfaktor för vissa sjukdomar och för tidig död. Forskning tyder på att fysisk inaktivitet har visat sig ha samma styrka som andra kända riskfaktorer för hjärt- och kärlsjukdom som t.ex. höga halter av blodfetter, rökning, högt blodtryck m.m. Forskning tyder på att fysisk aktivitet motsvarande minst 2 000 63 Fentem P.H, Bassey E.J. and Blecher A. The case for exercise. Physical activity and the incidens of coronary heart disease. Public Health, 8, p 253–287, 1987. Physical activity and Public Health. JAMA, 273, p 402–407, 1995. Physical Activity and Health. A report of the Surgeon General. Superintendent of Documents. Mat och fysisk aktivitet 281 kcal (ca 8 MJ) extra , utöver vanlig fysisk aktivitet, reducerar risken för dödsfall bland medelålders människor ( 45–) När det gäller den fysiska aktivitetens betydelse för den psykiska hälsan och välbefinnandet är det näst intill omöjligt att urskilja effekten av den fysiska aktiviteten bland andra påverkansfaktorer av t.ex. social Det är dock tveklöst så att de allra flesta motion uppger att de gör det för att få rekreation och bli avstressade. Att idrott, motion och friluftsliv tillhör de populäraste fritidsaktiviteterna talar också för att fysisk aktivitet har stor betydelse för många människors välbefinnande och livskvalitet. Att beräkna den totala samhällskostnaden för medborgarnas fysiska inaktivitet är svårt. Även om idrott och motionsutövning medför vissa skador, olycksfall och överbelastningsskador, som belastar sjukvården, torde nettoeffekten av denna frivilligt valda kroppsövning dock vara positiv. Man vet att fysisk aktivitet har en gynnsam inverkan på, och kan uppskjuta insjuknandet i, icke insulinberoende diabetes, s.k. åldersdiabetes. Den beräknade årliga kostnaden för denna sjukdom med följdsjukdomar är ca . Det är rimligt att anta att en speciell satsning på en förändrad livsstil bland dem som har en etablerad eller latent åldersdiabetes, med bl.a. ökad fysisk aktivitet, skulle kunna innebära mycket stora ekonomiska besparingar. Detsamma gäller andra sjukdomstillstånd, som är tydligt relaterade till den fysiska aktivitets- nivån, t.ex. benskörhet och övervikt. Vad gäller effekter av friskvårdssatsningar med fysisk aktivitet på arbetsplatser finns publicerade rapporter om positiva effekter med bl.a. and Asnes D.P. Chronic disease in former college Forty years of progress: Physical health and fitness. Sports Med., 40th, . Letures, p 93–109, 1994. Blair S.N, , Paffenberger R.S, Clarc D.G, , Gibbons L.W. Physical fitness and all-cause mortality. A prospective study of healthy men and women. JAMA, 262, s. 2395–2401, 1989. Idrott som social markör . HLS Förlag, 1999. , , , v . och Seger J. Livsstil – Prestation – Hälsa. Motionsvanor, fysisk prestationsförmåga och hälsotillstånd bland svenska kvinnor och män i åldrarna 20–. 282 Mat och fysisk aktivitet minskad frånvaro som följd. Vinsterna för företagen översteg vida kostnaderna.66 8.3.2Kunskap om orsaker och möjlighet att påverka I det moderna västerländska samhället har, som tidigare berörts, stora och framgångsrika ansträngningar gjorts för att vi i vår dagliga gärning inte skall behöva anstränga oss fysiskt. Det gäller såväl i arbetet som i hemmet. Särskilt stora förändringar har skett inom kommunikations- området. Inte minst bilen men också centralt placerade hissar och rull- trappor framstår som självklara och bekväma alternativ vid förflyttning. Den nya tekniken har gjort det möjligt att undvika fysisk ansträngning och även om det är svårt att med säkerhet belägga så är det uppenbart att flertalet individer i den moderna västvärlden för ett mer stillasittande liv än tidigare generationer. Den ökade kroppsvikten kan vara en indikator på detta. En sådan livsföring är dock, som tidigare påpekats, inte utan problem. Människokroppen behöver rörelse för att fungera optimalt, men då kroppsrörelse för det stora flertalet inte längre ingår som en naturlig del av det dagliga livet är den moderna västerlänningen hänvisad till att ta särskilda initiativ, som ligger utanför det som vardagen kräver, för att upprätthålla en god fysisk funktionsförmåga. Denna medvetet iscensatta motionsutövning förläggs ofta till särskilda arenor och lokaler, på speciellt arrangerade platser eller i naturområden, som ligger utanför de platser och verksamhetsområden där vardagslivet levs och som individen kan disponera fritt. Härigenom uppstår och utvecklas olika kulturformer som individen måste förhålla sig till och som kräver en rad investeringar, inlärningsmässigt, socialt, ekonomiskt etc. för att deltagande skall bli möjligt. Detta gäller såväl motionsidrott, tävlingsidrott, friluftsliv som dans. Härav följer att vissa känner stark A critical analysis of work-site fitness programs and their postulated economic benefits. 24, s. 354–370, 1992. 67Man har i flera studier uppmärksammat att andelen överviktiga ökat markant i västvärlden. I en nyligen genomförd studie av svenska kvinnor och män fann man att en tredjedel hade måttlig övervikt (BMI=25–29) och att därtill hade kraftig övervikt (). A Pan-Eu Survey on Consumer Attitudes to Physical Activity, Body-weight and Health. (BMI=vikten i kg dividerat med längden i meter i kvadrat). SOU 1999:137 Mat och fysisk aktivitet 283 lust för att delta i vissa motionsaktiviteter, som andra finner ointressanta eller frånstötande. Parallellt med att den fysiska aktiviteten har förskjutits till fritiden och kultiverats så har fritiden i sig kommit att få allt större betydelse i människors liv. Fritidssysselsättningarna utgör, på ett helt annat sätt än förr, väsentliga inslag i människors livsstil och ger nya möjligheter att uttrycka sin personlighet och att visa för andra vem man är. Idrotts- och motionsutövning måste ses ur detta perspektiv och kan inte förstås som ett biologiskt fenomen även om konsekvenserna är biologiska. Till detta kan läggas att intresset för kroppen, dess utseende och hur den skall kunna kontrolleras och formas, för att inte säga disciplineras, har blivit högst påtagligt. Bevekelsegrunderna för att träna sin kropp behöver således inte bara, eller inte ens i första hand, vara fysiologiska eller medicinska eller vara relaterade till ett rekreationsbehov utan måste också förstås som kulturella uttryck i ett socialt sammanhang. Kroppens utseende och vad man skall använda kroppen till är i högsta grad kulturellt präglat. Det moderna samhällets utveckling har således medfört att vi gene- rellt rör oss mindre. Vissa grupper har dock kompenserat sig för denna minskade fysiska aktivitet genom att ägna sig åt idrott och motion. I vuxengenerationen gäller detta i första hand de som är yngre och väl- utbildade och bland barnen i större utsträckning de som växer upp i familjer med förhållandevis god ekonomi. När det gäller barn och ung- dom kan också konstateras att antalet obligatoriska lektioner i ämnet idrott har minskat i såväl grundskola som gymnasieskola under (en viss mindre ökning har skett i ) och uppgår oftast numera till en eller två lektioner . Skolans idrottsundervisning tillgodoser således inte barns och ungdomars totala behov av fysisk aktivitet och långt ifrån alla kompenserar detta med frivillig träning. En viktig del i det hälsofrämjande och förebyggande arbetet är att öka befolkningens genomsnittliga fysiska aktivitetsnivå, främst genom att de inaktiva blir mer aktiva. Mycket talar för att detta skulle få påtagliga positiva effekter på befolkningens allmänna hälsotillstånd. Särskilt gäller detta de mest utsatta grupperna. Det bör dock framhållas att en satsning 68 Se vidare Shilling C. The Body and Social Theory. : 1993; . : 1996;. (red.) Talet om kroppen. : HLS Förlag 1998. 284 Mat och fysisk aktivitet på en ökad fysisk aktivitet inte kan förväntas ge särskilt snabba synliga effekter på människors hälsotillstånd. Detta av två skäl: för det första krävs ett långsiktigt strategiarbete och många olika typer av insatser, både individuella och strukturella för att påverka de fysiskt inaktiva att bli mer aktiva. För det andra tar det också , säkerligen , innan den ökade fysiska aktiviteten ger tydliga utslag i t.ex. minskad sjuklighet. Nationell och internationell erfarenhet visar att man inte når inaktiva grupper i samhället med enbart information. Information är visserligen viktig men leder inte till att någon betydande andel av de fysiskt inaktiva ändrar sin livsstil. Insatserna måste breddas och ta sin utgångspunkt i människors livsvillkor, livsstil och tidigare erfarenheter av idrott, motion och friluftsliv. Den fysiska aktiviteten kan påverkas på flera sätt. För det första kan en rad åtgärder ske på samhällsnivå. Förbättrad ekonomi och förbättrade levnadsvillkor för utsatta grupper skulle öka mö jligheterna för många att ta del av de utbud av aktiviteter som erbjuds. Men det finns också en rad förändringar som kan göras i såväl den yttre som inre miljön som innebär att den fysiska aktiviteten blir en naturlig del av vardagen. Att erbjuda tilltalande gång- och cykelvägar, liksom inbjudande trappor som komplement till hissar och rulltrappor kan utgöra exempel på detta. För det andra kan insatser göras för att höja befolkningens kun- skapsnivå vad gäller den hälsomässiga betydelsen av fysisk aktivitet och de hälsomässiga risker som är förknippade med fysisk inaktivitet. I detta avseende kan stöd ges till olika organisationer, som har sådan verksamhet på programmet. Vidare bör särskild uppmärksamhet riktas mot dem vars livsstil helt saknar inslag av fysisk aktivitet, t.ex. de med dåliga kunskaper och dåligt självförtroende vad gäller idrott, motion och friluftsliv, vilket är betydligt vanligare bland lågutbildade än bland högutbildade. Det är i sammanhanget viktigt att uppmärksamma att fysisk aktivitet inte bara sker genom organiserade aktiviteter utan också genom cykling, promenader, dans, simning, friluftsliv och trädgårds- arbete. SOU 1999:137 Mat och fysisk aktivitet 285 Ofullständig kunskap och forskningsbehov Trots att kunskapsläget vad gäller befolkningens idrotts- och motions- vanor är relativt gott (åtminstone från tonåren upp till övre medelåldern), så är kännedomen om individernas totala fysiska aktivitet ofullständig. Ökad kännedom om människors fysiska aktivitet, dess omfattning, intensitet och frekvens, är en förutsättning för att kunna studera den fysiska aktiviteten i relation till det allmänna hälsotillståndet och till vissa specifika sjukdomar. Här är det angeläget att göra såväl kartläggningar som prospektiva studier. Idrotts- och motionsaktiviteter utgör en allt större del av mångas totala fysiska aktivitet. Det är därför viktigt att ha kunskap om omfatt- ningen och inriktningen av dessa aktiviteter samt vilka förändringar som sker . Regelbundet återkommande nationella kartläggningar, t.ex. , vore därför angeläget att genomföra. Här framstår vissa grupper som särskilt angelägna att få ökade kunskaper om. Det gäller bl.a. de yngre barnen, deras fysiska och motoriska aktivitet och möjligheter till utelek, samt de äldres fysiska aktivitet och villkor för kroppsövning. I dessa åldersgr upper finns mycket få studier gjorda. För alla ålderskategorier gäller det att belysa vad som hindrar respektive stimulerar till aktivitet. Vidare bör framhållas att det finns ett stort kunskapsbehov beträf- fande påverkansprocesser. Hur påverkas människors uppfattningar om sin egen förmåga, den egna kroppen och lusten att delta i olika fysiska aktiviteter av tidigare erfarenheter av idrott och motion, av omgiv- ningsfaktorer och levnadsvillkor samt av information respektive kam- panjer om nyttan av regelbunden fysisk aktivitet? Det vore också angeläget att i olika delar av det svenska samhället i uppföljningsstudier analysera de hälsomässiga effekterna av olika typer av fysisk träning. Slutligen måste nämnas att skolans idrottsundervisning är närmast outforskad . Här har stora förändringar skett beträf- fande såväl läroplaner, antalet obligatoriska lektionstimmar som inne- håll. Hur har samhällsutvecklingen påverkat undervisningens innehåll och upplä ggning och vilka konsekvenser har dessa förändringar haft för elevernas kunskaper och färdigheter, deras fysiska kapacitet och hälso- tillstånd och deras förhållningssätt till egen fysisk träning? 69 Fysisk aktivitet – för nytta och nöje . Rapport 1999:8, . 286 Mat och fysisk aktivitet 8.3.3Befintliga mål och strategier Befintliga mål, strategier och aktörer I finns inte någon antagen nationell handlingsplan för befolk- ningens fysiska aktivitet. Det finns dock angivna mål för ämnet idrott och hälsa i läroplanerna för grund- respektive gymnasieskolan. Kurs- planerna är styrdokument och för sägs bl.a. Idrott, fri- luftsliv och olika former av motion och rekreation har stor betydelse för folkhälsan. Därför är det viktigt att barn och ungdom får kunskap om hur den egna kroppen fungerar och hur man genom goda matvanor, regelbunden fysisk aktivitet och friluftsliv kan förbättra sitt fysiska och psykiska välbefinnande. Eleverna skall i slutet av nionde skolåret bl.a. förstå sambandet mellan mat, motion och välbefinnande. Den sammanlagda obligatoriska tiden för ämnet idrott och hälsa under är (), vilket motsvarar ungefär två 40-minuters lektioner . 70 I gymnasieskolan varierar det sammanlagda antalet timmar mellan de olika programmen från 80 till 130. Vad gäller t illhör de nationer i som har minst antal obligatoriska timmar i ämnet idrott och hälsa. Antalet lektioner i detta ämne har minskat under som de s.k. friluftsdagarna kraftigt reducerats. Den enskilda skolan har betydligt större möjlighet än tidigare att påverka tidstilldelningen för idrott och friluftsliv. Antalet lektioner i ämnet idrott och hälsa, liksom antalet friluftsdagar, kan därför variera mellan olika skolor.