sou · GNB3108 · 2000-01-01 00:00:00 — Ett relativt stort antal åklagarkammare har svarat att specialiseringen inte inneburit någon förändring eller att den inte har genomförts, i vart fall inte inom alla de berörda myndigheterna. Från åklagarna har vissa allmänna synpunkter rörande specialise- ringen framförts. Det har uttalats att specialiseringen har inneburit en kompetenshöjning, men det har också påtalats att det behövs en kompetenshöjning inom polisen. Vidare har anförts att även de mindre tingsrätterna bör ha särskilda ungdomsdomare. Slutligen har anmärkts att det behövs ut- och fortbildningsinsatser för samtliga personal- kategorier. Även tingsrätterna har fått frågan om specialiseringen inom polis-, åklagar- och domstolsväsendet har inneburit någon förändring beträffan- de ungdomsmålens handläggning. Nästan samtliga tingsrätter har svarat att specialiseringen inte har inneburit någon förändring för ungdomsmålens handläggning. De få tingsrätter som svarat att någon förändring skett har anfört bl.a. att det inneburit en viss effektivisering och att målen numera handläggs med betydligt större engagemang. 68 Utredningens enkätundersökning m.m. När det gäller frågan om hur bestämmelsen i 25 § LUL om att sär- skilt lämpade domare skall handlägga ungdomsmål tillämpas varierar svaren. De flesta tingsrätterna har svarat att bestämmelsen inte tillämpas, att samtliga domare är lämpliga eller att vissa har utsetts utan att det har angetts några skäl varför. Övriga tingsrätter har i flertalet fall anfört att de domare som har förklarat sig vara intresserade och villiga att handlägga ungdomsmål har utsetts till ungdomsdomare. Några tingsrätter har uppgett att endast ordinarie domare kommer i fråga som ungdomsdomare. En av dessa tingsrätter har framhållit att det rent principiellt bör vara så att samtliga ordinarie domare anses lämpliga att handlägga ungdomsmål. Några tingsrätter har angett att domarens erfarenhet har betydelse vid utseendet av ungdomsdomare. Någon tingsrätt har svarat att praktiska hänsyn styr valet. Slutligen har en tingsrätt anfört att ungdomsdomarna tillhör de yngsta domarna vid domstolen. Vidare har utredningen i enkäten till tingsrätterna frågat hur de nämndemän som skall tjänstgöra i ungdomsmål väljs ut. De allra flesta tingsrätterna har svarat att inga speciella nämndemän har valts ut eller att alla anses lämpliga eller i vart fall ingen anses olämplig. Vid de tingsrätter där särskilda ungdomsnämnder tillskapats har i de flesta fall nämndemännen fått anmäla sitt intresse för att tjänstgöra i denna typ av mål. I något fall har angetts att lagmannen väljer ut lämpliga nämndemän efter samråd med övriga domare och företrädare för nämndemännen. I ett annat fall har nämndemannaföreningen föreslagit lämpliga nämndemän. På frågan om domstolen anser sig ha tillgång till tillräckligt många nämndemän som är lämpliga att tjänstgöra i ungdomsmål har nästan samtliga tingsrätter svarat att det finns tillräckligt många lämpliga nämndemän. Det fåtal som besvarat frågan nekande har bl.a. anfört att nämndemannakårens ålderssammansättning är sådan att det inte går att sätta samman någon ungdomsnämnd. En tingsrätt har påpekat att kommunfullmäktige och de politiska partierna inte väljer nämndemän med utgångspunkt i behovet av nämndemän med särskilda förutsätt- ningar för ungdomsmål och i de särskilda kriterier som anges i 4 kap. 7 § fjärde stycket , dvs. att det vid val av nämndemän skall eftersträvas att nämndemannakåren får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön och yrke. Tingsrätterna har lämnat en del allmänna synpunkter som gäller frågan om specialisering. Det har framförts att specialiseringen har höjt kvaliteten på handläggningen. Det har dock främst lämnats synpunkter om olika problem som man anser vara förknippade med specialiseringen. En anmärkning som har gjorts är att en nackdel med specialiseringen är att de andra domarna som skall rycka in i t.ex. semestertider inte har Utredningens enkätundersökning m.m. 69 ungdomsmålen aktuella för sig, vilket kan ge en kvalitetssänkande effekt. Andra påpekanden som har gjorts är att det är svårt att ordna en särskild ungdomsrotel på de mindre tingsrätterna, att det är svårt att samla en särskild ungdomsnämnd till extra ting, att det är psykiskt påfrestande att döma i enbart ungdomsmål, att det kan vara problem att hitta domare som är särskilt lämpade, att det principiellt kan ifrågasättas varför endast vissa domare skall anses lämpliga samt att det finns en risk att systemet med särskilda ungdomsdomare är svårt att förena med en förändrad domstolsorganisation med t.ex. storrotlar. Slutligen har framförts att systemet med särskilda ungdomsdomare är orealistiskt och inte fyller någon funktion, varför det bör avskaffas. Utredningen har också frågat om specialiseringen inom polis-, åklagar- och domstolsväsendet har inneburit någon förändring beträffande ungdomsmålens handläggning. I de flesta fall har social- tjänsten i de olika kommunerna svarat att specialiseringen har förändrat ungdomsmålens handläggning på så sätt att samarbetet har underlättats. I många svar har också angetts att kunskapsnivån bland dem som hanterar ungdomsmål har höjts. I flera fall har vidare framhållits att personkännedomen har ökat samt att respekten och förståelsen för resp. myndighets anvarsområde och arbetssätt har blivit större. Annat som har påpekats är att handläggningen har blivit mer konsekvent och att rutinerna följs, att handläggningstiden har minskat samt att ungdoms- målen numera tas mer på allvar. Enligt några svar har samarbetet med polisen och kvaliteten på polisens arbete försämrats på grund av omorganisation inom polisen som inneburit att ungdomsrotlar och liknande upphört och handläggningen av ungdomsmålen i stället flyttats ut i närpolisorganisationen. Enligt ett mindre antal svar har specialiseringen inte inneburit någon förändring och enligt ett svar har den specialisering som fanns upphört i och med att polisens ungdomsrotel upphörde. Från har det i enkätsvaren framförts vissa allmänna synpunkter som gäller specialiseringsfrågan. Det har anförts att specialiseringen har inneburit en kvalitetshöjning. En vanlig synpunkt är dock att det behövs ytterligare specialisering för att förbättra hand- läggningen. Det har anmärkts att polisen har haft svårt att upprätthålla sin specialisering. Det har också ifrågasatts om domstolarna har genom- fört någon specialisering. Slutligen har det från påpekats att det behövs ytterligare utbildning. 70 Utredningens enkätundersökning m.m. Advokaterna har i enkäten fått frågan om den specialisering som eftersträvades med reform har uppnåtts. Tolv advokater har svarat att de inte märkt någon förändring till följd av specialiseringen. Lika många har angett att de i vart fall i vissa avseenden märkt en sådan förändring. Bland de kommentarer som har lämnats kan nämnas att ungdomsmålen numera tas mer på allvar och att hanteringen av dessa mål är mer effektiv och likformig. Övriga har inte besvarat frågan. Det kan också nämnas att det från advokaterna har framförts att ungdoms- domarna behöver bättre utbildning. Utredningen har i samtliga enkäter ställt frågor om vårdnadshavarens medverkan under rättsprocessen. När det gäller frågan i vilken omfattning vårdnadshavare eller andra fostrare medverkar under förundersökningen har det stora flertalet av polismyndigheterna svarat att den unges vårdnadshavare medverkar i stor eller mycket stor omfattning vid polisförhör. Några myndigheter har uppgett att vårdnadshavare alltid är närvarande vid förhören. I ett par fall har kommenterats att om vårdnadshavare inte kan eller vill närvara så medverkar företrädare för . Endast en myndighet har anfört att vårdnadshavare eller andra fostrare inte medverkar särskilt ofta. Utredningen har i enkäten till polisen frågat om vårdnadshavares eller andra fostrares medverkan under förundersökningen är tillräcklig. Nästan samtliga polismyndigheter har svarat att vårdnadshavarnas med- verkan är tillräcklig. Några myndigheter har dock besvarat frågan nekande. Ett par myndigheter har anfört att vårdnadshavarna i större utsträckning borde vara närvarande vid polisförhör. En myndighet har anmärkt att de s.k. vaneförbrytarna alltför sällan har någon vårdnads- havare med sig till förhören. Svaren på frågan om när och på vilket sätt vårdnadshavare eller andra fostrare underrättas om att den unge är skäligen misstänkt för ett brott varierar. Av de flesta svaren framgår att vårdnadshavarna får underrättelsen i samband med att den unge skriftligen kallas till förhör. Har det skett ett gripande sker underrättelsen dock möjligt, ofta Utredningens enkätundersökning m.m. 71 genom ett telefonsamtal eller personligt besök. Enligt en del svar sker underrättelsen som regel per telefon . En del myndigheter har svarat att vårdnadshavarna underrättas skriftligen när anmälan har inkommit eller när förundersökningen har inletts. Några myndigheter har anfört att underrättelsen alltid sker per telefon eller genom ett personligt besök. Ett par myndigheter har hänvisat direkt till bestämmelsen i 5 § LUL som säger att underrättelse skall ske när någon som inte har fyllt skäligen är misstänkt för brott, om det inte är till men för utredningen eller annars finns särskilda skäl mot det. Utredningen har frågat när och på vilket sätt vårdnadshavare eller andra fostrare bereds tillfälle att närvara vid polisförhören. De allra flesta polismyndigheterna har svarat att vårdnadshavaren kallas till för- hören tillsammans med den unge. Vanligast synes vara att kallelsen sker skriftligen, men ett par myndigheter har angett att man alltid kallar vårdnadshavaren per telefon. Ett par myndigheter har anfört att man kallar till förhöret i samband med att man underrättar vårdnadshavaren om att den unge är skäligen misstänkt för brott. Vidare har en myndighet svarat att kallelsen till förhöret sker genom personlig kontakt . Slutligen har någon myndighet uppgett att utredaren och vårdnadshavarna kommer överens om för förhör. På frågan vilka fördelar det finns med att vårdnadshavare eller andra fostrare är närvarande vid polisförhör med den unge är det vanligaste svaret att vårdnadshavarna får veta vad den unge har gjort. Ett annat vanligt svar är att vårdnadshavarna utgör ett stöd åt den unge som känner sig tryggare i förhörssituationen. Andra fördelar som har anförts är att vårdnadshavaren får kontakt med polisen, vilket kan vara värdefullt , att vårdnadshavaren blir positivt inställd till polisen, att vårdnadshavarnas närvaro bidrar till att den unge talar sanning och att de behöver vara med för sin fortsatta föräldraroll. Vad gäller nackdelar är det vanligaste svaret från polisen att den unge av olika orsaker inte vågar berätta vad som har hänt. Att vårdnads- havarna lägger sig i förhöret är också ett vanligt svar. Några myndig- heter har angett att vårdnadshavaren kan ha en allmänt negativ påverkan på den unge. Ett par myndigheter har anfört att företrädare för social- tjänsten finns med vid förhöret i de fall det bedöms som olämpligt att vårdnadshavarna är närvarande. Polisen har lämnat ett par allmänna synpunkter som rör vårdnads- havarnas medverkan. Det har framförts att kontakterna och samarbetet med vårdnadshavarna har förbättrats. Vidare har påpekats att under- rättelseskyldigheten till vårdnadshavarna kan medföra att de kommer före polisen med förhör eller samtal som den unge kan utnyttja för att på olika sätt försvåra utredningen. 72 Utredningens enkätundersökning m.m. Utredningen har i enkäten frågat åklagarna i vilken omfattning vårdnadshavare eller andra fostrare medverkar vid sammanträffande där den unge underrättas om beslut om åtalsunderlåtelse och där den unge underrättas om beslut om strafföreläggande samt vid huvudförhand- lingen. Sammanfattningsvis kan sägas att det framgår av svaren att vårdnadshavare eller andra fostrare medverkar i stor utsträckning under lagföringen. Vad gäller sammanträffanden för delgiving av beslut om åtalsunderlåtelse och strafföreläggande har de flesta åklagarkammare svarat att vårdnadshavarna medverkar så gott som alltid eller i stor utsträckning. Några kammare har angett att de alltid medverkar. Även beträffande medverkan vid huvudförhandlingen har anförts att vårdnadshavarna oftast eller så gott som alltid medverkar. Svaren är dock här något mer varierande och kan tyda på att medverkan vid huvudförhandlingen sker i något mindre utsträckning. I princip samtliga åklagarkammare har anfört att de anser att vårdnadshavarnas medverkan är tillräcklig. Det har dock påpekats att det ofta är de vårdnadshavare som man önskat skulle medverka som inte gör det. Vidare har utredningen frågat på vilket sätt vårdnadshavare eller andra fostrare bereds tillfälle att närvara vid sammanträffande där den unge underrättas om beslut om åtalsunderlåtelse och där den unge underrättas om beslut om strafföreläggande. Beträffande samman- träffande för delgivning av beslut om både åtalsunderlåtelse och strafföreläggande har flertalet åklagarkammare svarat att de kallar vårdnadshavaren. Övriga kammare har anfört att vårdnadshavare eller andra fostrare underrättas särskilt i samband med att den unge kallas till sammanträffandet. Utredningen har också frågat åklagarna om vilka fördelar/nackdelar det finns med vårdnadshavares eller andra fostrares närvaro. Vad gäller fördelar har de flesta åklagarkammare angett att det är viktigt att vårdnadshavarna får veta vad som har hänt. Flera har också uppgett att det är en fördel att vårdnadshavarna får reda på innebörden av skötsam- hetskravet och vilka konsekvenser som återfall i brott kan få. Andra fördelar som har anförts är att vårdnadshavarna får allmän information och tillfälle att ställa frågor, att deras närvaro betonar allvaret i det inträffade, att närvaron stärker vårdnadshavarnas roll som normgivare, att de visar sitt engagemang samt att familjen får tillfälle att tala om det som hänt. En kammare har påpekat att vårdnadshavarna också har ett självständigt intresse att få ta del av de åtgärder som vidtas med den unge. Utredningens enkätundersökning m.m. 73 Flera åklagarkammare har svarat att det bara finns fördelar med vårdnadshavares medverkan. Emellertid har flera kammare svarat att det även finns vissa nackdelar med att vårdnadshavare medverkar. De nackdelar som har framförts är att vårdnadshavarna lägger sig i och tar den unges parti på ett olämpligt sätt, att de bagatelliserar brottet, att den unge kan ha svårt att berätta om brottet och sina alkohol- och drogvanor när vårdnadshavarna är närvarande samt att den unge kan riskera kroppslig bestraffning i hemmet genom att vårdnadshavarna får veta vad som hänt. På frågan i vilken omfattning vårdnadshavare eller andra fostrare är närvarande vid huvudförhandlingen har de flesta tingsrätter svarat att de är närvarande i stor utsträckning och liknande. En del tingsrätter har angett att de är närvarande relativt ofta. Slutligen har några tingsrätter anfört att vårdnadshavarnas närvaro ligger . Utredningen har vidare i enkäten frågat i vilken omfattning vårdnads- havare eller andra fostrare hörs vid huvudförhandlingen. Flertalet tings- rätter har svarat att vårdnadshavarna alltid bereds tillfälle att yttra sig och då främst när den unges personliga förhållanden genomgås. Nästan lika många tingsrätter har angett att de alltid hörs. Vidare har några tingsrätter uppgett att de hörs relativt ofta. Endast en tingsrätt har anfört att det sker sporadiskt. När det gäller frågan om vårdnadshavares eller andra fostrares medverkan är tillräcklig har nästan samtliga tingsrätter svarat att deras medverkan är tillräcklig. Någon tingsrätt har påpekat att det nog i vissa fall vore lämpligt att göra deras närvaro mer obligatorisk. En annan tingsrätt har påtalat att det vore önskvärt med klara regler om ersättning till tolk för de vårdnadshavare som inte talar svenska. Utredningen har ställt frågan om det förekommer att domstolen underlåter att kalla vårdnadshavare eller andra fostrare till huvud- förhandlingen. De allra flesta tingsrätterna har svarat att de alltid kallar vårdnadshavare eller andra fostrare. En del tingsrätter har anfört att de i rena bötesmål endast skickar en underrättelse. Vissa tingsrätter har vidare angett att de kan underlåta kallelse om vårdnadshavaren bor utomlands eller liknande med dyra inställelsekostnader till följd. Slutligen har en tingsrätt svarat att det har förekommit att man kallat endast ena vårdnadshavaren. Vidare har utredningen frågat tingsrätterna om det förekommer att domstolen ställer in en huvudförhandling på grund av vårdnadshavarens eller fostrarens utevaro. I stort sett samtliga tingsrätter har svarat att det 74 Utredningens enkätundersökning m.m. inte har förekommit. Av svaren från de tre domstolar som angett att det förekommer framgår att det är fråga om mycket få tillfällen. När det gäller frågan vilka fördelar/nackdelar det finns med vårdnadshavares eller andra fostrares närvaro framgår av tingsrätternas svar att de anser att det är mest fördelar med att dessa är närvarande vid huvudförhandlingen. Det vanligaste svaret är att det är bra att vårdnads- havarna får veta vad det är den unge har gjort. Flera tingsrätter har anfört att den unges och familjens situation blir bättre belyst, vilket underlättar påföljdsvalet. Att det är en fördel att vårdnadshavarna visar sitt engagemang och utgör ett stöd för den unge har flera tingsrätter angett liksom att det är viktigt att få veta vårdnadshavarnas inställning till eventuell vård. Någon tingsrätt har uppgett att vårdnadshavarnas närvaro kan påverka den unge och bidra till att denne avhåller sig från fortsatt brottslighet. De tingsrätter som har anfört att det finns nackdelar med vårdnads- havarnas närvaro har nästan samtliga anfört att deras närvaro kan verka hämmande på den unge och att denne inte vågar berätta vad som egentligen har hänt. En tingsrätt har påpekat att en dålig relation mellan barn och vårdnadshavare kan försämras och en annan att vårdnadshavarna kan tycka att åtalet och domen är orättvisa. En allmän synpunkt som i enkätsvaren har framförts från tings- rätterna är att vårdnadshavarna i större utsträckning bör kallas till huvudförhandlingen. Utredningen har frågat i vilken omfattning vårdnadshavare eller andra fostrare medverkar under ungdomsmålens handläggning. Av svaren framgår att vårdnadshavare medverkar i mycket stor utsträckning under handläggningen och i de flesta fall anses denna medverkan tillräcklig. Enligt många svar medverkar vårdnadshavarna alltid eller regelmässigt. I något svar har vårdnadshavarnas medverkan uppskattats till . Av vissa svar framgår inte i vilken utsträckning vårdnadshavarna medverkar, men det har angetts att strävan är att de skall medverka i största möjliga utsträckning. I ett fall har anmärkts att vårdnadshavaren alltid bör vara med, men att tidsfaktorn kan vara ett hinder för detta. Det har i ett svar anförts att vårdnadshavare skulle kunna delta mer aktivt och med ett större ansvar. Gemensamt för flertalet svar är att vårdnadshavarnas medverkan under handläggningen anses som mycket viktig. Utredningens enkätundersökning m.m. 75 Från har framförts att vårdnadshavarna har blivit mer aktiva under hela handläggningen och att kontakterna med vårdnads- havarna har förbättrats ungdomsmålsreform. Också advokaterna har fått frågan i vilken omfattning vårdnadshavare eller andra fostrare medverkar under lagföringen. De flesta av advo- katerna har angett att vårdnadshavare eller andra fostrare ofta med- verkar under lagföringen. Flertalet anser också att denna medverkan är tillräcklig. En del advokater har dock svarat att vårdnadshavarna med- verkar i för liten utsträckning eller att deras medverkan är varierande. Dessa advokater tycker att medverkan borde utvidgas. Några har anfört att det borde vara obligatorisk närvaro. Någon har påpekat att vårdnads- havarna borde få mer information om sina rättigheter och om vikten att de medverkar. Från advokaterna har slutligen framförts att den unge ofta hörs av polisen utan att vårdnadshavaren är närvarande. I samtliga enkäter har utredningen ställt frågor om medverkan under rättsprocessen. Utredningen har i enkäten frågat polismyndigheterna i vilken omfattning företrädare för medverkar under förundersökningen. De flesta myndigheter har angett i vilken omfattning företrädare för är närvarande vid polisförhören med den unge och svaren varierar mellan alltid och i mycket liten omfattning. Det har anmärkts från flera myndigheter att alltid bereds tillfälle att närvara vid förhören. Flera myndigheter har påpekat att graden av medverkan från skiftar mellan olika kommuner, socialdistrikt eller liknande och närpolisområden. Ett par myndigheter har svarat att företrädare medverkar i större omfattning när det är fråga om allvarligare brott men nästan aldrig i t.ex. snatteriärenden. De myndigheter som har anfört att det finns en socialsekreterare stationerad hos polisen har samtliga angett att medverkar i 76 Utredningens enkätundersökning m.m. stor omfattning, i vart fall beträffande de ungdomar som omfattas av socialsekreterarens ansvarsområde. Nästan lika många polismyndigheter har svarat att medverkan under förundersökningen är tillräcklig som att den inte är det. Något fler myndigheter har dock anfört att medverkan inte är tillräcklig. Dessa myndigheter har främst angett att bör vara närvarande vid polisförhören i större utsträckning. Ett par myndigheter har påpekat att det vore önskvärt att den unges ordinarie handläggare hos var närvarande under polisförhören. Ett annat påpekande är att det på kvällstid och vid gripande kan vara svårt att snabbt få tag på någon socialsekreterare. Vidare har anmärkts att ett närmare samarbete mellan polis och socialtjänst skulle kunna leda till tidsvinster. Slutligen har anförts att det vore bra med socialsekreterare som är knutna till polisen. På frågan när och på vilket sätt underrättelsen till socialnämnden sker om att den unge är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa är det vanligaste svaret att en kopia av anmälan skickas till . Alla myndigheter har inte besvarat frågan när under- rättelsen sker, men det mest förekommande svaret här synes vara att så sker . Flera myndigheter har svarat att man skickar över en kopia av den kallelse till förhör som går till vårdnadshavarna. Ett annat vanligt svar är att utredaren kontaktar när denne eller närpolisområdet har fått ärendet. Ett par myndigheter har angett att den socialsekreterare som finns placerad hos polisen tar del av anmälningarna och vidarebefordrar dem till respektive socialkontor. Från ett par myndigheter har uppgetts att underrättelsen skickas så snart förundersökningen har inletts. Någon myndighet har svarat att man genast underrättar när det är fråga om grövre brott. En annan myndighet har anfört att man vid enklare brott underrättar när utredningen är klar. Ett par myndigheter har uppgett att man har en särskild blankett för underrättelsen till . Slutligen har från något håll anförts att man underrättar i samband med särskilda veckomöten. Även svaren på frågan när och på vilket sätt företrädare för bereds tillfälle att närvara vid polisförhör med den unge varierar. Flera polismyndigheter har svarat att alltid på något sätt bereds tillfälle att medverka. Vanliga svar är att kallas i samband med att den unge och vårdnadshavarna kallas till förhöret, att kallelsen till är en kopia av den kallelse som går ut till vårdnadshavarna samt att underrättas skriftligen eller per telefon. En myndighet har anfört att polisen har kontakter med företrädare för under utredningens gång och en annan har svarat att det ofta förs en dialog mellan polis och socialtjänst om när Utredningens enkätundersökning m.m. 77 förhör kan hållas. Vidare har en myndighet uppgett att i förväg meddelar vilka tider som de inte kan medverka och förhör på dessa tider undviks. Några myndigheter har angett att man har överenskommelser med .