sou · GNB355d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Det är dock ingen tvekan om att det är möjligt. Ex- empel kan hämtas från som provar Internetanslutning via elnätet.2 2 Dagens IT, nr. 43, 1998. IP-telefoni på elnätet innebär att elnätet mycket lokalt, fram till en kvarterstransformator, ersätter teleoperatörernas kopparnät som in- frastrktur. Observeras bör att de elbolag i som erbjudit teletjänster till sina kunder gör det via en särskild kabel s.k. twin cable, bestående av telekabel och elkabel i ett och samma ytter- hölje. Detta är således en fysisk integrering och inte en integrering på elektrisk signalnivå. Figur 2: Figuren visar en skiss över hur ett datanät för telefon och PC tappas av från elcentra- len. I kvarterstransformatorn i området finns ett filter som skiljer ut datasignalen från elnätet. Datasignalen ansluts via en router (dataväxel) till ett IP-nät mot det globala Internet. (Källa: DN grafik) 1.3Paketförmedlande och kretskopplade nät En annan vanlig indelningsgrund för nät är att skilja mellan paketför- medlande nät, som används huvudsakligen för dataöverföring, och kretskopplade nät, som är det sätt på vilket telefonnät traditionellt är uppbyggda.3 Enkelt beskrivet kan den viktigaste skillnaden sägas vara att ett kretskopplat nät etablerar en förbindelse mellan sändare och 3 Med nät avses här både transportnät och accessnät. mottagare som sedan är öppen även om ingen information sänds. Vid ett telefonsamtal är alltså förbindelsen öppen och kräver ka- pacitet även om inget sägs. Fördelarna med en sådan koppling är främst att nätet blir snabbt och fördröjningen . Ett kretskopplat nät pas- sar på grund av detta bra för tjänster som ställer krav på en så liten för- dröjning som möjligt, exempelvis tal och video. Ett paketförmedlande nät delar upp informationen i mindre paket med egen adresslapp. Paketen skickas separat och sätts sedan ihop igen i rätt ordning i mottagaren. Fördelen med ett sådant nät är att det bara utnyttjas när det finns någon information att skicka. Kapacitetsutnyttjandet blir därför högre. Nack- delen är att överföringen blir något långsammare och att fördröjningen kan variera. Ett paketförmedlande nät är lämpligt för dataöverföring dels eftersom data ofta sänds i korta, intensiva skurar, dels eftersom en viss fördröjning inte har så stor betydelse. Vid sidan av fördröjningen är en viktig dimension de fel som uppstår vid överföring. Något eller några enstaka fel i överföringen av t.ex. tal och video har inte så stor betydelse eftersom de inte hörs eller syns. För data kan emellertid ett litet fel få mycket stora konsekvenser t.ex. för numeriskt material eller koder som styr maskiner. De krav som ställs på tjänsterna i dessa dimensioner avseende fördröj- ning och bitfel illustreras i figur 3. Inga (helst) Figur 3: Krav på överföringen för några olika tjänstetyper Denna traditionella uppdelning mellan nät strikt avsedda för överföring av data och nät avsedda för rösttrafik börjar nu luckras upp. Det sker datatransport på telefonnätet, exempelvis telefax och modemtrafik för persondatorer m.m. Trafiken överförs som analoga signaler i telefon- nätets lokalnät. Modemet omvandlar därvid persondatorns digitala sig- naler till analoga. Figur 4: Prognos över utvecklingen av IP-telefoni enligt konsultföretaget Det har dock varit frågan om datatrafik på nät optimerade för rösttrafik, eftersom rösttrafiken har stått för den största trafikmängden. Med In- ternets genomslag ökar nu datamängden och den kommer att dominera trafiken (om den inte redan gör det, uppgifterna varierar något). Man börjar också tala om och tillämpa telefoni över Internet, s.k. IP-telefoni (se figur 4). Detta leder till att infrastrukturen mer och mer kommer att optimeras för datatrafik och att röstkommunikation kommer att ske över datanät. Det finns då ingen anledning att längre skilja mellan röstnät och datanät. Det finns dock två avgörande faktorer att ta hänsyn till i det här sammanhanget. För det första är talet till sin natur analogt medan data är digitalt. För det andra finns, som beskrivits ovan, en skillnad mellan paketförmedlande- och kretskopplade nät. Detta sammantaget medför att, om såväl tal som data och annan kommunikation skall kunna sändas över en gemensam infrastruktur, måste ett antal villkor vara upp- fyllda. Näten bör då ha fördelarna både från paketförmedlande och kretskopplade nät, men inga av nackdelarna. Ett sådant nät förutsätter att utarbetandet av terminaler som hanterar information i digital form fortsätter, t.ex. datorer, digitala telefoner eller TV-apparater. I ett övergångsskede finns olika sätt att hantera detta. Det är t.ex. möjligt att köpa en s.k. set-top-box (avkodare) för att kun- na ta emot digitala TV-sändningar i en analog TV. acessnäten kunna överföra digital information. För detta finns fungeran- de tekniska lösningar (t.ex. ISDN och s.k. xDSL-lösningar) installerade på många håll, även om det inte är allmänt utbyggt. Slutligen behövs en ny nätteknik som kombinerar egenskaperna hos paketförmedlande- och kretskopplade nät. En sådan teknik som existerar och används men vars framtid diskuteras är ATM. Denna utveckling tar tid och beror i hög grad på konsumenternas intresse och betalningsförmåga samt tillgången till investeringsmedel hos aktörerna. Det finns traditionellt sett ett flertal begränsningar i olika infrastrukturer. Koaxialkablar i accessnätet för kabel-TV förmår t.ex. inte överföra större mängder information än vad koppartråden i telefonnätet gör. En annan begränsning är att kabel-TV-nätet traditionellt sett inte är interak- tivt eftersom det inte finns någon s.k. returkanal som möjliggör för mot- tagaren att kontakta sändaren. Detta gäller även satellit-TV-näten där hushållens mottagarparabol bara kan användas till mottagning. För att åstadkomma interaktivitet i näten utnyttjas ett i set-top-boxen inbyggt modem som är anslutet till telenätet. Detta är på väg att förändras. Te- lefonnätet å andra sidan är i högsta grad interaktivt eftersom båda samtalsparterna kan prata . Ägarna av kopparaccessen gör vad de kan för att öka kapaciteten på denna (främst via xDSL-tekniker), och kabel-TV-operatörerna gör sina nät interaktiva. Följden av detta blir att många tjänster kan levereras via många olika infrastrukturer. Man kan t.ex. telefonera via kabel-TV- nätet och skicka videofilmer via telefonnätet. På ett principiellt plan finns det traditionellt sett två olika typer av nät: ett nät för sändningar riktade till allmänheten, härefter benämnt rundradio- nät (satellit, marksänd radio och TV och kabel-TV) och ett kommunika- tionsnät dominerat av det fasta och det mobila telenätet.4 Rundradionä- ten har hög bandbredd, men väldigt låg grad av interaktivitet. Kommuni- kationsnäten har en hög grad av interaktivitet, men en väldigt låg band- bredd. Det som sker på tekniksidan är att rundradionäten utvecklas mot en högre grad av interaktivitet som kommunikationsnäten får allt 4 KPMG (1996) Public Policy Issues Arising from Telecommunications and Audiovisual Convergence, European Commission, s. 132. Ett exempel på det förstnämnda är att ka- bel-TV-bolaget gör en stor satsning för att kunna erbjuda sina kunder digital-TV, snabb anslutning till Internet och IP-telefoni via ka- belnätet.5 Detta är ett bra exempel på konvergens då en infrastruktur som tidigare bara använts för en typ av tjänst nu också används för helt andra typer av tjänster. Just i detta fall är också Internet och Internet- protokollet en viktig faktor bakom utvecklingen. Sammanfattningsvis närmar sig alltså de två nättyperna varandra från var sitt håll, och i förlängningen uppstår en situation där det inte finns någon egentlig skillnad mellan de två typerna, se figur 5. Användarna kommer att köpa bandbredd allt eftersom de applikationer de för tillfället vill utnyttja och exakt vilken teknik eller vilken typ av nät som används kommer att få allt mindre betydelse för (full interaktivitet) Fast och mobil telefoni Marksända TV- och radioprogram Rundradiotjänster (ingen interaktivitet) Figur5: Den fysiska infrastrukturens utveckling för några tjänsteplattformar. Marknaden går därför mot en situation där stora in- frastrukturella investeringar görs i parallella nät vilket leder till ökad ka- pacitet med prissänkningar på nätens transporttjänster som följd. På den mobila sidan sker stora förändringar genom vidareut- veckling av befintliga system samt framtagande av nya teknologier. 5 Dagens IT, , 1998. Även och Tele 2 är mycket aktiva på området (se t.ex. Dagens IT , 1998). Dels kan kapaciteten i existerande GSM-nät höjas genom att införa vad som kallas () som medger en bandbredd på upp till 115 kbit/s. En vidareutveckling av detta är EDGE, som medger en bandbredd på upp till 384 kbit/s (som eventuellt kan hö- jas till 500 kbit/seller t.o.m. /s). Båda dessa teknologier bygger på utnyttjandet av befintliga basstationer och stora delar av existerande infrastruktur. Nya terminaler behövs dock för att nyttja dessa tjänster. Längre fram introduceras som bygger på annan moduleringsteknik och använder nya, högre frekvenser. Om UMTS skall användas måste sannolikt ett helt nytt nät byggas. Ett sådant nät kommer dessutom på grund av sina högre frekvenser att bli ännu mer småcelligt än befintliga GSM 1800- nät. UMTS förväntas få en överföringskapacitet på /s och beräknas enligt de stora leverantörerna finnas tillgängligt in . Den höga bandbredden medger överföring av nya tjänster av multimedial karaktär som endast kunnat levereras över fasta för- hyrda ledningar. Det finns ingen klar och entydig uppfattning om när och i vilken omfattning dessa olika teknologier kommer att användas. Ekonomiska hänsyn kommer att vara styrande. Utestående frågor är bl.a. när de olika teknologierna kommer att vara kommersiellt färdiga, vilka de eko- nomiska konsekvenserna av införandet av GPRS är, om marknaden och kunderna kan bära ytterligare investeringar i helt nya nät t.ex. för UMTS eller om näten istället bör uppgraderas till EDGE. Eftersom digitaliseringen gör att all information ser likadan ut är inne- hållet (t.ex. distinktionen tal/data) egentligen inte intressant för hur över- föringen sker. Det som kommer att fortsätta skilja är storleken/mängden information som måste överföras (återigen: en bild kräver fler bitar än tusen ord) samt om användaren kräver mobil terminal eller ej. Detta kan komma att sätta gränser för vilka tjänster som överförs i vilka in- frastrukturer till vilka priser och med vilken kvalitet. Tekniskt blir det dock i allt högre grad möjligt att överföra alla typer av tjänster via god- tycklig infrastruktur. I princip kan detta sammanfattas som att de två huvudtyperna av nät är på väg att få samma egenskaper. De närmar sig varandra från var sitt håll. återstår en hel del tekniska pro- blem, men riktningen på utvecklingen tycks klar. Följden av denna utveckling är att de olika näten alltmer närmar sig var- andra i egenskaper och därmed också vad avser de tjänster som kan transporteras i dem. Den tidigare ganska tydliga kopplingen mellan in- frastruktur och tjänsteplattform blir då allt oklarare. I allt högre grad blir plattformarna och därmed i förlängningen också de enskilda tjänsterna oberoende av den fysiska infrastrukturen. En relativt sett ny tjänst eller logiskt nät är Internet som till stor del ut- nyttjar infrastrukturer som varit mer eller mindre dedicerade till telefoni, mobiltelefoni eller satellit-TV. Internet har en mycket stor bety- delse från konvergenssynpunkt. Som tidigare nämnts kan kommunikationskedjan se olika ut för olika tjänster, se figur 1. Vid exempelvis ett telefonsamtal är telefonapparaterna sändare och mottagare, se figur 6. Signalen är en elektromagnetisk våg och kanalen är antingen telefonledningen (vid fast telefoni) eller luften (vid mobil telefoni). Figur 6: Kommunikationsmodellen beskriven för en symmetrisk tjänst - mobiltelefoni. Mobiltelefoni har samma överföringskapacitet i båda riktningarna. För andra tjänster än ett telefonsamtal kan kommunikationskedjan se annorlunda ut (Om man väljer att rita om kedjan eller utöka betydelsen av de redan inlagda begreppen är en smaksak.). Exempelvis finns vid vanlig marksänd TV två sändare, en för ljud och en för bild, som sedan samordnas via en s.k. diplexer. Denna diplexer kan naturligtvis betrak- tas som en del i sändaren eller som en separat funktion. Kanalen är luften. Ett annat exempel är digital-TV. En digital TV-kanal kan delas upp i flera olika bitströmmar som skickas var för sig för att sedan sammanfö- ras i en s.k. multiplexor.6 Multiplexeringssteget kan antingen sägas ingå i sändaren eller ses som ett eget steg, beroende på vilken aktör som står för multiplexeringen och hur man väljer att betrakta det. Då digital-TV kan sändas via flera olika infrastrukturer eller plattformar kan kanalen variera. Den kan vara luften, som vid mark- eller satellitsänd digital-TV, eller någon form av fysisk ledare då sändningarna går via kabel-TV- nätet eller via nätet ursprungligen avsett för fast telefoni (jämför figur 7). 6 Jfr Ny lagstiftning om radio och TV, SOU 1994:105, s. 112 ff. För satellit-TV-sändningar tillkommer rollen som satellitoperatör i kom- munikationskedjan. Hur denna roll skall representeras är också till stor del beroende av vad kommunikationskedjan skall användas till i varje specifikt fall. Kanalen är luften. Programkanal i broadcastnät (marknät/ kabelTV -/satTV-nät) Returkanal i via telenätet Figur 7: Kommunikationsmodellen för en asymmetrisk tjänst digital TV- mobiltelefoni. Överföringskapaciteten ner till konsumenten är mångdubbelt större än kapaciteten upp till sändaren . Ytterligare ett nät eller en plattform där vissa anpassningar av hur ked- jan ritas kan behöva ske är kabel-TV. Kanalen är som framgår av nam- net en fysisk ledare, en koaxialkabel. När det gäller sändaren blir det mer komplicerat. Hushållen kan antingen stå i direkt kontakt med en sändare som också är den som svarar för programmen eller så vidare- sänder sändaren program från andra sändare via kabel. I det senare fallet kan modellen naturligtvis utökas med ytterligare roller. Figur 8: En skiss över informationens väg genom olika nät till och från TV-mottagare och andra terminaler. I figur 8 visas två tillämpningar av den principiella bilden i figur 7. En TV-mottagre tar emot information från TV-sändaren till vänster i figu- ren och TV-tittaren skickar via sin fjärrkontroll och set-top-box och via GSM-nätet information om programval och annat till programcentralen. Internet har fått ett enormt genomslag och kan använ- das både för att överföra traditionella tjänster på ett sätt som inte varit möjligt och för att erbjuda helt nya typer av tjänster. Internet av är svårt att beskriva exakt. Den vanligaste beskrivningen är att det kan ses som ett nät av nät sammankopplade på ett öppet sätt med hjälp av IP.7 Med andra ord är Internet ett logiskt nät, dvs. ett nät som för användaren ser ut som ett enda, men som rent fysiskt utgörs av många olika sorters fysiska nät.8 7Squire, & Analysys (1998) Adapting the EU Regulatory Framework to the Developing Multimedia Environment, a study for the Euro- pean Commission (Directorate General ). 8För en kort diskussion om skillnaden mellan logiska och fysiska nät hänvisas till (R 1995:38), sid. 6-13. Internet är en ytterst flexibel tjänsteplattform. Denna plattform kan bl.a. användas som ett nytt sätt att förmedla traditionella tjänster som ljudra- dio, TV och telefoni. Nytt i sammanhanget är att informationen förs över i kabel (oftast, även om det också är tekniskt möjligt och allt vanli- gare att använda olika radiobaserade tekniker) i digital form, i stället för som tidigare analogt via trådsändningar (t.ex. kabel-TV) eller rundradio- sändingar eller något annat (som t.ex. papper, jfr elektroniska tidningar). Vidare finns en viss konvergens på apparatsidan vad gäller tjänster på Internet. De flesta av dessa tjänster är utformade för att tillhandahållas på persondatorer, men kan också i allt högre grad nås via t.ex. TV- mottagare, mobiltelefon och andra, nyare terminaler. Då Internet är så pass efterfrågat på marknaden och kan erbjuda så många olika tjänster strävar de flesta infrastrukturägare efter att kunna erbjuda Internet via sina fysiska infrastrukturer. Genom att Internet er- bjuds via många olika infrastrukturer och genom att många olika tjänster som tidigare hörde hemma på andra plattformar kan erbjudas via Inter- net blir det en mycket viktig faktor i utvecklingen mot konvergens. Figur 9: Figuren visar utvecklingen av Internetabonnemang i för hushåll och företag. Figur 9 visar utvecklingen av Internetabonnemang i för hushåll och företag. mätningar (, fjärde kvartalet 1998) visar att av befolkningen har tillgång till persondator i hemmet och att har tillgång till Internet i hemmet. Figur 10: Kartan visar Internetoperatören del av Internet i världen. Med Internet kommer också ett antal nya tjänster som inte riktigt passar in i de traditionella mallarna. Några exempel på sådana tjänster ges i tjänsteavsnittet nedan. Där ges också exempel på tjänster som kombine- rar Internets möjligheter med traditionella tjänster på olika sätt. Internets utbredning globalt kan illustreras med figur 10 ovan. Kartan visar UUNET:s globala nät. Koncentrationen av nätet i motiveras av att Internettrafiken och den kommersiella verksamheten med användning av Internet är koncentrerad till globalt sett. Av den anledningen är amerikansk IT/teleindustri dominerande på världs- marknaden även inom teknikområdet Internet. ligger långt före och vad gäller användningen av Internet även om tillväxttakten är hög i , särskilt . I detta avsnitt beskrivs utvecklingen på tjänstesidan och exempel på konvergens mellan tjänster. På ett generellt plan är det möjligt som en följd framför allt av digitaliseringen att se att det sker en hel del för- skjutningar och förändringar. Traditionella tjänster kan utföras på nya sätt och nya tjänster kan utföras i gamla, såväl som nya, infrastrukturer. Till detta bidrar också de ansträngningar som olika infrastrukturägare gör för att anpassa och utveckla sina nät. Sammanfattningsvis innebär detta att allt fler tjänster i allt högre grad kan gå över vilket fysiskt me- dium som helst. Det finns ett flertal olika indelningsgrunder att välja bland vad gäller tjänster, och precis som för infrastrukturer gäller att ingen av dessa är mer allmänt förekommande än någon annan. Några av de möjliga indel- ningarna (efter tjänstenivå, typ av accessnät, kommunikationskedjans utseende, grad och typ av interaktivitet samt syftet med tjänsten) be- handlas i detta avsnitt. Vi väljer här att redovisa utvecklingen av olika tjänster endast efter syftet med dessa. Indelningen blir då: Under denna rubrik redovisas läget och utvecklingstendenser beträffan- de ett antal tjänster som stödjer kommunikation mellan människor eller mellan maskiner. Det som kanske ligger närmast till hands som exempel på en kommuni- kationstjänst är ett vanligt telefonsamtal, telefoni. Tjänsten har vad som kallas full synkron interaktivitet9 (dvs. telefoni sker i realtid så att de telefonerande kan tala i munnen på varandra) och den kan vara anting- en en-till-en eller många-till-många (telefonkonferens). Överföringska- paciteten är inte särskilt hög på det vanliga telefonnätet: med analog fast access ca 33 kbit/s, med digital fast access, s.k. ISDN-access, maximalt 128 kbit/s eller på det mobila nätet ca 9,6 kbit/s. Den är dock tillräcklig för att överföra tal eftersom inga stora informationsmängder behöver överföras . Den digitala accessen (ISDN) har införts för att bättre anpassa telefonnätet till datakommunikation. Till telefonitjänsten finns ett antal tilläggstjänster, exempelvis nummerupplysningtjänst, tal- svar hos mottagaren med lagring av röstmeddelande från den uppring- ande om mottagaren inte kan svara, vidarekoppling av inkommande samtal till annat nummer där mottagaren tillfälligt befinner sig. Mobiltelefoni har utvecklats till en ersättningsprodukt för fast telefoni och som förutom mobiliteten har varit föregångare i tjänsteutveckling framför fast telefoni och tillfört telefonisamtalet ett antal tjänster bl.a. röstbrevlåda. Detta har delvis att göra med att mobiltelefoni bygger på en modernare och flexiblare tjänsteplattform än den traditionella fasta telefonin. Priskonkurrensen mellan mobiloperatörerna gör att samtal- skostnaden närmar sig den för fast telefoni, och mobil telefoni ersätter alltmer fast telefoni som telefonabonnemang i . Det gäller fram- för allt yngre konsumenter. Figur 11 nedan visar utvecklingen i olika länder. 9 Här bortses från samtal via satellit där signalen har så lång färdväg att fördröj- ningen märks. TOTALT ANTAL ABONNEMANG PER 100 INVÅNARE Fasta nätet gäller fördec-97 för de flesta länderna; mobila förfeb-98. Källor: ITUresp. Figur 11: Figuren visar andelen mobila och fasta telefonabonnemang i olika länder. IP-telefoni kan, som nämnts tidigare, ses som en annan teknisk lösning än den traditionella när det gäller att erbjuda kommunikationstjänster. Andra tekniska lösningar för telefoni är användningen av satelliter. Hit- tills har dessa enbart kunnat användas för telefonsamtal från skrym- mande telefonterminaler med satellitantenn (stora som en attachéväs- ka). Terminalen måste dessutom under samtalet stå stilla och vara rik- tad mot satelliten. Samtalen präglas också av tidsfördröjningar mellan de talande på grund av det långa avståndet mellan satelliten () och jordstationen som är ansluten till det publika telefonnätet. Satelliten är geostationär Geostationary Positioned Satellites (GEOPS), dvs. den roterar runt jorden med samma hastighet som jorden roterar, varför den ständigt befinner sig på samma ställe i förhållande till jorden. Nästa generation satellitbaserade telefonsystem medger att mobiltermi- naler kan användas dvs. sändaren och mottagaren kan kommunicera och röra sig . Detta är möjligt då ett flertal satelliter kretsar över de telefonerande och runt jorden och automatiskt kopplar över samtalet till den satellit som befinner sig närmast mobilterminalen. Ge- nom att dessa satelliter Low Earth Orbit Satellites () flyger på låg höjd () minskar också fördröjningen av talsignalen mellan de telefonerande, vilket upplevs som en kvalitetshöjning. kan ses som en utveckling av telefonkonferens koml- etterad med rörliga bilder av de medverkande. Tjänsten videokonferens är väl etablerad i , medan användningen i har varit mindre framgångsrik. utvecklades från början i där satelliter användes i särskilda nät skilda från tele- fonnätet för att framföra videokonferenstjänsten. har videokonferensutrustningar funnits på marknaden bestående av fjärrma- növrerade kameror, TV-monitorer, högtalare, mikrofoner och särskilda kodare/avkodare för digital anslutning till telefonnätet. Kostnaden för utrustningen har medfört att främst myndigheter och stora företag med multinationell anknytning har använt tjänsten. Utvecklingen av Internet- tekniker, kodningstekniker och utvecklingen av persondatormarknaden har gjort att utrustningskostnaden har sjunkit avsevärt och en ny tillväxt av enklare videokommunikation över Internet har tagit marknadsandelar från tidigare videokonferensleverantörer och operatö- rer. eller videokommunikation bör sannolikt ses som en efterföljare till telefonsamtalet. är en nyare tjänst som har utvecklats i samband med Internets genombrott. Detta är en form av textbaserad, synkron och interaktiv en- till-en eller många-till-många-kommunikation där flera personer skriver text som är tillgänglig på allas skärmar. På detta sätt kan tjänsten liknas vid ett telefonsamtal, även om det i chat inte förekommer tal. Det finns olika former av chat. Det finns möjligheten att både den egna och de andra deltagarnas text automatiskt uppdateras på alla skärmar, dvs. i princip som den skrivs på tan- gentbordet.10 En chat kan alltså på många sätt beskrivas som en textba- serad motsvarighet till grupptelefonsamtalet. 10 Detta är exempelvis möjligt med hjälp av programmet ICQ.