sou · GNB373 · 2000-01-01 00:00:00 — I årsrapporten sid. 34 anför att den rådgivande kommittén "utgjort basen i bevakning av handi- kappfrågorna inom EU och gjort det möjligt för myndigheten att bygga upp ett kontaktnät med regeringsrepresentanter från andra EU-länder och inom Europeiska kommissionen". När uppdraget inom var slutfört begärde Handi- kappombudsmannen hos regeringen att myndigheten skulle ingå in en högnivågrupp som inrättats av kommissionen. Regeringen gick inte ombudsmannen till mötes i denna fråga. I mina utredningsdirektiv nämns att jag skall behandla frågan om avgränsningen mellan och rege- ring i kontakterna med EU. Jag har tagit upp denna fråga med tjänstemän från . De har då påtalat att det före- ligger svårigheter när en myndighet representerar i en högnivågrupp. Ett sådant uppdrag bör, har det framhållits för mig, i första hand ligga på ett departement, eftersom de beslut som ibland måste fattas i anslutning till denna grupp är på departe- mentsnivå. Några sådana principiella hinder för ombudsmannen att delta i andra internationella grupper, som utses av regeringen, har inte framförts. Jag har inte närmare gått in på avgränsningen till andra myn- digheter, eftersom jag vid min genomgång av Handikappom- budsmannens EU-uppdrag fann att eventuella gränsdragnings- problem främst gällde . I min enkät ställde jag emellertid en fråga som rent allmänt berörde gränsdragnings- problem mellan andra myndigheter och Handikappombudsman- nen. Jag fick några få exempel men inget gällde EU. Detsamma var fallet vid mina sammanträffanden med myndigheter. Jag nämnde tidigare i detta avsnitt att Handikappombudsman- nen arrangerade studieresor till och att ombudsmannen del- tagit som föreläsare vid många seminarier och konferenser utom- lands. Denna verksamhet byggde mycket på att Handikappom- budsmannen personligen hade ett stort nät av internationella kontakter. Dessa kontakter har också använts för att följa den in- ternationella utvecklingen på handikappområdet. Som en del i det internationella arbetet bör också nämnas de seminarier och konferenser med internationella inslag som Han- dikappombudsmannen arrangerat. Ofta har det skett tillsammans med någon handikapporganisation. Syftet med dessa konferenser har varit att lyfta fram viktiga handikappolitiska frågor och ge dem en internationell relief. I mitt utredningsuppdrag ingår att utvärdera "Handikappombuds- mannens upplysnings-, informations och opinionsbildande arbete" (direktiven sid. 6). Vidare framgår att jag i min utredning skall "främst belysa de direkta effekterna av myndighetens insatser på området" (sid. 6). Jag anlitade IdéTorget för att genomföra denna utvärdering. Resultatet av utvärderingen presenteras i en särskild studie genomförd av "Handi- kappombudsmannens Infomationsuppgifter." I detta avsnitt sam- manfattar jag resultatet av studien. Utvärderingen grundar sig på en genomgång av Handikappom- budsmannens årsrapporter, årsredovisningar och en särskild pro- mermoria om informationsinsatserna som ombudsmannen upp- rättade inför denna utvärdering. Intervjuer har gjorts med handi- kappombudsmannen , kanslichefen och representanter för handikapprörelsen. Vidare har den ansvariga för informationsstudien gått igenom pressklipp, affischer, broschyrer och websidor. Slutligen besöktes en konferens, arrangerad av Handikappom- budsmannen, behandlade ombudsmannens kom- munhandbok rörande . har formulerat en allmänt hållen in- formationspolicy om att myndighetens information skall vara öp- pen, korrekt, tydlig och lättförståelig, både språkligt och grafiskt. I denna policy slås fast att informationen huvudsakligen bygger på egna resultat från utredningar och utvärderingar. Allt material finns tillgängligt med de anpassningsformer som gör det möjligt för funktionshindrade att ta del av det. Websidorna finns i en textbaserad version för dem som använder talsyntes. Den som behöver få sitt informationsmaterial anpassat på något särskilt sätt kan också erhålla det. Media används aktivt genom pressmeddelanden, presskonfe- renser och direktkontakt med journalister. Handikappombuds- mannen har också ofta deltagit i den offentliga debatten. Informationskampanjer med affischer och annonsering har an- vänts i speciella frågor. Däremot är myndigheten sparsam med allmänt informationsmaterial, i form av foldrar och broschyrer. informationsverksamhet betecknas som information och kunskapsöverföring. Den kan i sin tur delas in i information och juridisk rådgivning samt konferenser och seminarier. En informatör är anställd för att sköta informations- och pressfrågor. Vid behov har också speciella konsulter och re- klambyråer anlitats. Exempel på detta är uppbyggnaden av web- sidan och information till näringslivet om . har en vid definition av målgrup- pen för informationsinsatserna, i princip utgörs den av hela be- folkningen. Eftersom resurserna för information är begränsade definieras specificerade målgrupper för olika informationsaktivi- teter. I studien beskrivs olika målgrupper och deras skiftande in- tressen vad gäller information från ombudsmannen. Egna konfe- renser är ett redskap som används för informationsspridning till utvalda målgrupper. deltog ca 1200 personer i konfe- renser anordnade av . Tre "annonskam- panjer" har genomförts och dessa har prisbelönats. Tillsammans med den juridiska rådgivningen svarar informa- tionsverksamheten för ca hälften av myndighetens samlade ar- betstid. anslogs för informa- tion, vilket är drygt hälften av verksamhetskostnaderna . Regeringen uppdrog åt att göra kända. Uppdraget hade tre utgångspunkter: ta fram ett basmaterial om reglerna i samarbete med handi- kappporganisationerna, undersöka hur efterlever reglerna, göra reglerna kända. Jag har gjort en genomgång av dessa regler och deras påverkan på arbete. Genomgången redovisas i av- snitt 5.3. Följande externa informationsmaterial har tagits fram av Han- dikappombudsmannen (ytterligare material har tillkommit efter utvärderingen): fickfolder om med namn, adresser, basmaterial om - broschyr, folder i fick- format. affisch med en kort sammanfattning av reglerna, over- headbilder samt videofilmer, en kortare reportagefilm och längre samtalsfilm, Skriften , som behandlar diskriminering i arbetslivet och i näringsverksamhet samt sam- hällets bristande tillgänglighet. Däri ingick bilder med texterna "Man är inte handikappad. Man blir det". Det informationsmaterial som framställs av Handikappom- budsmannen är av god kvalitet. Däremot används inte en konse- kvent grafisk profil, vilket kan göra det svårare att bli igenkänd. har öppnat en webplats för att informera om de rättigheter som enskilda funktionshind- rade har och för att öka myndighetens tillgänglighet. Webplatsen består av ca 300 sidor. Utformningen är inte särskilt säljande men ger en korrekt information. Webplatsen hade 3 222 besök . Statistiken visar på ett ökande antal. För de sidor som innehåller juridisk information, har noterats 8 469 be- sök. Det totala antalet träffar var 26 471. En jämförelse kan göra med besöken på som 1998 hade 13 500 träffar. Massmedia används som en viktig informationskanal. Policyn är att mediakontakter skall vara relaterade till egna resultat av un- dersökningar. har en aktiv pressbear- betning. har ombudsmannen förekommit i tyngre massmediala sammanhang med riksspridning, bland annat fram- trädanden i TV. Det första verksamhetsåret förekom i 175 inslag och artiklar i media. Tillgängligheten har varit den dominerande frågan. uppgick antalet inslag och artiklar till 420. ökade antalet till 680, det vill säga med . Den enskilt största frågan var kommunenkäten som genomfördes . Den följdes upp med inslag både på riksnivå och regionalt. Den andra stora frågan var undersökningen om diskriminering av funktionshindrade i arbetslivet. Det blir allt vanligare att anmälningsärenden uppmärksammas i massmedia. får många inbjudningar att delta i andra arrangörers konferenser och evenemang. kom 200 inbjudningar, inbjöds ombudsmannen till 243 ar- rangemang och 1997 var antalet inbjudningar 235. Handikapp- ombudsmannen har prioriterat arrangemang som kan få effekter för många personer. deltog man i 140 sådana arrange- mang. Ombudsmannen tar också emot en hel del utländska studiebesök. initierade tillsammans med affärstidningen ett projekt riktat till närings- livet. Följande inslag kan nämnas: informationskampanj med fem annonser i , som belyste den bristande tillgängligheten. Annonserna finns även som affischer, "Släpp in oss", en skrift om , specialskri- ven för företag, seminarium om tillgänglighet i näringslivet, tävlingen , där företag tävlar i två klasser. Den ena handlar om anställningspolicy, den andra om anpassning av produkter och tjänster till funktionshindrade kunder. M Drottningen delar ut diplom till vinnande företag. presenterar sin verksamhet i årsrap- porterna till regeringen. Vidare lämnar myndigheten särskilda rapporter i olika viktiga frågor. .RPPHQWDUHU IUnQ ,QJPDULH +ROPHJDUG DQVYDULJ I|U LQIRUPD WLRQVVWXGLHQ anser att besitter en väl utvecklad kompetens för informationsfrågor. En tydligare policy och en tydligare informationsplan efterlyses dock, där det framgår vad man vill uppnå med informationen, hur man skall arbeta med information och vilka krav man ställer på den in- formation som ges ut. Den juridiska rådgivningen och informa- tionsinsatserna skall tydligare särskiljas, eftersom det handlar om två skilda former av information. Vidare påpekar att det varit svårt att i ef- terhand mäta hur väl man nått sina målgrupper vad gäller konfe- renser, eftersom det inte finns angivet för alla deltagare vilka de representerar. Utvärderingen av informationsinsatserna är inte särskilt väl utvecklad. Mer arbete bör läggas ner på kännedoms- och effektmätningar. har lyckats myc- ket bra med den mediala uppmärksamheten. Enligt 3 § andra stycket lagen (1994:749) om Handikappombuds- mannen skall ombudsmannen genom informationsverksamhet och på annat liknande sätt verka för att ingen missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktionshinder. 1993/194:219 sid. 25 framgår att den beskrivna verk- samheten skall ge personer som vänder sig till ombudsmannen in- formation och allmänna råd om hur han eller hon skall kunna be- vaka sina intressen. På sid. 15 i propositionen förklaras följande. Personer som vänder sig till ombudsmannen skall kunna få upplysningar om vart de skall vända sig i olika frågor som funktionshinder kan ge upphov till och hur de kan bevaka sina intressen och ta tillvara sin rätt. Ombudsmannen kan i det sammanhanget ta initiativ till överläggningar eller ta de kon- takter som i övrigt behövs för att få sakfrågan belyst. Om- budsmannen skall däremot inte fungera som en advokat eller ombud för enskilda personer. Bakgrunden till den juridiska rådgivningsverksamheten är att så- dan rådgivning kan vara svår att få på andra håll i samhället. Vissa handikapporganisationer bistår sina medlemmar med juri- disk rådgivning, men många organisationer saknar resurser för detta. Även om andra tillsynsmyndigheter också svarar på frågor, är det tydligt att många frågeställare föredrar att vända sig till . Utifrån de samtal jag fört med repre- sentanter för olika handikapporganisationer, har jag förstått att den rådgivning som ger är av samma karaktär som den som organisationerna erbjuder. Vidare finns en mycket stor mängd lagar och författningar som gäller funktionshindrades rättigheter och intressen. Av de kon- takter jag har haft med olika myndigheter i samband med min ut- redning har jag funnit att tillsynsmyndigheterna inte alltid har till- räcklig kunskap för att kunna erbjuda den rådgivning som efter- frågas. I synnerhet saknas den breda kunskap som ofta krävs. Hos många myndigheter intar inte handikappfrågorna någon fram- skjuten plats. har till exempel tillbaka ingen särskild enhet för handikappfrågor. Av den enkät jag lät skicka ut till länsstyrelserna framgår att flera länsstyrelser ger handikappfrågorna en relativt låg prioritet. Rådgivningsverksamheten hos ombudsmannen består av muntlig och skriftlig rådgivning. Enligt uppgift från ombudsman- nen åtgår det cirka en tjänst för att ge juridisk råd- givning per telefon och cirka en kvarts tjänst för att sköta den skriftliga rådgivningen. ger om- budsmannen också rådgivning på myndighetens websidor. jurister får samtal och brev från personer som ber om råd. Många som vänder sig dit har ofta varit i kontakt med flera andra myndigheter som kan vara knutna till ärendet. De flesta som kontaktar ombudsmannen för att få råd och hjälp är själva funktionshindrade. Det är också van- ligt att föräldrar till barn med funktionshinder tar kontakt. Därut- över får myndigheten samtal och brev från olika personalgrupper som behöver hjälp med att reda ut frågor av skilda slag. I detta sammanhang kan det vara på sin plats att erinra om att inte skall fungera som ombud för en- skilda personer, men väl kan ge råd om hur den enskilde kan föra sin talan och vilka argument som kan föras fram. Rådgivningsärendena har ökat i omfattning på följande sätt. hade ombudsmannen knappt 500 ärenden, 1996 upp- gick antalet ärenden till 761, var motsvarande antal 791 och hade ombudsmannen 1085 ärenden. De skriftliga rådgivningsärendena diarieförs. Antalet sådana har utvecklats på följande sätt: inkom 113 ärenden, året därefter inkom 117, uppgick antalet till 184 och 1998 inkom 272 råd- givningsärenden. De fem vanligaste ämnesområdena för all juridisk rådgivning var stöd och service , ekonomisk och social trygghet , utbildning , arbete och tillgänglighet . Den skriftliga rådgivningen ökar som andel av all rådgivning och är ofta inriktad på juridisk information. Den muntliga rådgivningen har betydelse för människor som har svårt att uttrycka sig i skrift. Denna rådgivning är mycket skiftande och omfattar både enkla frågor som kan besvaras på och sådana som kräver juridiska utredningar och uppföl- jande samtal. Jag har gått igenom 89 skriftliga rådgivningsärenden som in- kommit till ombudsmannen . De har gi- vits in av privatpersoner och organisationer. Frågorna gäller ett stort antal ämnesområden och berör olika myndigheters ansvars- områden. Här följer en uppräkning av en del av de ärenden jag gått igenom och som exemplifierar spännvidden i frågorna till ombudsmannen: funktionshindrade barns situation i skolan och tillämpningen av skollagen och grundskoleförordningen, regler om skolskjuts, regler om förtidspension och tillämpningen av lagen om all- män försäkring och RFV:s allmänna råd, personkretsen och räckvidden av LSS, funktionshindrade barns rätt att medta personlig assistent i skolan, rätt ta med ledarhund i mataffär, regler för arbetsgivaravgifter för tillfällig hjälp när man sitter i rullstol, regler för erhållande av parkeringstillstånd, vad kan en funktionshindrad person göra mot en näringsidkare som inte följer ett utslag från Allmänna Reklamationsnämn- den, regler för bussars och färdtjänstfordons tillgänglighet, regler för tillgänglighet i offentliga lokaler och tillämpningen av regler, gällande regler för en elev som ansöker om att komma in på RH-gymnasium, regler för bosättningstid i för att en person skall kunna ansöka om förtidspension enligt lagen om allmän försäkring, regler för erhållande av hjälpmedel enligt hälso- och sjuk- vårdslagen, förutsättningarna för att överklaga ett bygglovsärende, förutsättningar för erhållande av handikappersättning och om- fattningen av denna, försäkringsbolags möjligheter att vägra teckna livförsäkring för en person på grund av funktionshinder, regler för erhållande av bilstöd, den amerikanska ADA-lagstiftningens bestämmelser. Utöver ovan beskrivna typiska juridiska frågor får ombudsman- nen även en hel del frågor om hur praktiska problem kan lösas. Det kan gälla lämplig placering i flygplan vid längre resa eller hur olika typer av diskriminerande behandling kan bemötas. svarar oftast direkt på frågorna. Vanligen ges konkreta råd eller anvisningar. Det förekommer också att ombudsmannen hänvisar frågeställaren till andra myn- digheter, ibland efter att ha gett sin egen syn på frågan. En viktig del av arbete är handlägg- ningen av alla de anmälningar som sker till ombudsmannen. Ett ärende klassificeras av ombudsmannen som ett anmälningsärende när en enskild person eller en organisation anmäler att funktions- hindrade missgynnas eller på annat sätt utsätts för kränkande be- handling på grund av sitt funktionshinder. Det framgår inte uttryckligen av lagen om Handikappom- budsmannen eller instruktionen för att denne skall ta emot anmälningsärenden och undersöka hur myn- digheter och andra hanterar enskilda ärenden och andra frågor. Av 4 § i lagen framgår emellertid att myndigheter, landsting och kommuner som har skyldighet att fullgöra uppgifter som rör per- soner med funktionshinder, på ombudsmannens uppmaning skall lämna information till denne om sin verksamhet. Denna uppgifts- skyldighet kan även avse enskilda ärenden. kan begära att få uppgifter om en namngiven, enskild person från en myndighet. Detta blir i prakti- ken aktuellt då någon enskild vänt sig till ombudsmannen för att göra en anmälan. I sådana fall kan ombudsmannen ta initiativ till överläggningar eller ta de kontakter som i övrigt behövs för att få sakfrågan belyst. Utgångspunkten för ombudsmannens handläggning av anmäl- ningsärenden är bland annat regler i regeringsformen (RF) och förvaltningslagen (1986:223). Enligt 1 kap. 9 § RF skall förvalt- ningsmyndigheterna i sin verksamhet beakta allas likhet inför la- gen samt iakttaga saklighet och opartiskhet. Av 4 § förvaltnings- lagen framgår att varje myndighet skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den en- skildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Jag har gått igenom 158 utvalda anmälningsärenden för att bedöma hur de har handlagts. Ärendena är till "utplockade" som intressanta. Res- ten är slumpmässigt utvalda. Som framgår ovan i avsnittet har jag också tagit del av 89 skriftliga rådgivningsärenden. Syftet med genomgången har varit att undersöka om Handi- kappombudsmannens arbete med anmälningsärendena är me- ningsfullt och även bör vara en av ombudsmannens uppgifter. Antalet anmälningsärenden har, sedan ombudsmannens till- komst fram , utvecklats på följande sätt: inkom 69 ärenden, uppgick antalet till 100 och anmäldes 141. Slutligen inkom 142 ärenden . Enligt uppgift från ombudsmannen kan den avstannade ökningen bland annat bero på att ombudsmannen blivit mer restriktiv med att klassificera ärenden som anmälningsärenden. Ombudsmannen delar in anmälningarna i ämnesområden som motsvarar dem som finns i . Den största an- delen har rört tillgänglighetsfrågor i vid mening. Tendensen är dock att dessa minskar som andel av samtliga ärenden. Andra ämnesområden med många anmälningar är arbete, stöd och service, utbildning samt ekonomisk och social trygghet. De 158 anmälningarna som jag gått igenom riktar sig mot kommu- ner, landsting, myndigheter, privata företag och organisationer. Anmälningarna avser förhållanden inom sjukvården, arbetslivet, kommunikationer, yttre tillgänglighet och tillgänglighet till infor- mation, stöd och service samt ekonomisk trygghet, bemötande i näringslivet m.m. Ett ärende anhängiggörs hos genom att en enskild person eller en organisation muntligen eller skriftli- gen gör en anmälan till ombudsmannen. Denne uppmanar vanli- gen den anmälda parten att inkomma med yttrande. I vissa ären- den begär ombudsmannen även in yttranden från andra berörda myndigheter. Inte sällan aktualiserar anmälningarna frågan om hur ombudsmannens bevakning förhåller sig till andra myndig- heters tillsyn. Det förekommer att ombudsmannen översänder en anmälan till ansvarig tillsynsmyndighet för vidare åtgärder. Ärendena kan avslutas på olika sätt. Ombudsmannen kan kon- statera att ärendet, efter det att anmälan gjordes, har fått en lämp- lig lösning. Denne kan även göra ett uttalande om vad som enligt ombudsmannens mening är lämpligt i ett visst ärende. Detta ut- talande har formen av en rekommendation. I andra fall kan ären- det avslutas med att ombudsmannen uppmanar anmälaren att agera på visst sätt, till exempel att överklaga ett beslut. Ombuds- mannen erinrar då anmälaren om vad denne bör göra samt att ombudsmannen inte själv är behörig att vara ombud. Handikapp- ombudsmannen kan inte i något fall uttala annat är rekommen- dationer till anmälare och anmäld part. I avsnitt 8.3 återkommer jag med mina förslag om hur enskilda ärenden skall handläggas i fortsättningen. 6Handikappombudsmannens betydelse för utvecklingen Handikapporganisationerna bildar en stark folkrörelse och det är min övertygelse att den mer påtagligt än någon annan in- stitution i samhället har format den svenska handikappolitiken. Ett tydligt exempel från senare år är tillkomsten av assistanser- sättningen. Vidare framgår det av mina sammanträffanden med kommun- representanter, som redovisas i kapitel 3, att handikapprörelsen är den främsta inspirationskällan för kommunerna, när det gäller oli- ka insatser för att skapa tillgängliga miljöer. Enkäterna till olika privaträttsliga organ gav samma besked. Jag anser mig dock kunna konstatera att Handikappombuds- mannen också har haft en stor betydelse för de senaste årens han- dikappolitiska utveckling i vårt land. När handikapporganisationerna beskriver betydelsen av Han- dikappombudsmannen, se avsnitt 3.6, är det främst information och opinionsbildning som lyfts fram. Många organisationer upp- ger att årsrapporterna gör stor nytta i opinionsbildningen. Handi- kappombudsmannens opinionsbildande arbete är ett viktigt kom- plement till handikapprörelsens insatser. När det gäller Handi- kappombudsmannens informationsarbete kan organisationernas synpunkter sammanfattas enligt följande: det kommer många representanter för kommunerna på om- budsmannens konferenser, informationsarbetet har resulterat i konkreta åtgärder när det gäller tillgängligheten i kommuner, det finns ett ökat lokalt intresse för till följd av konferenser, när företrädare för organisationerna möter tjänstemän och för- troendevalda i kommunerna märks att ombudsmannens infor- mationsverksamhet har haft effekt. 110 betydelse för utvecklingen ställning har en tyngd som gör att denne har lättare att komma ut med information än organisationerna. Av den särskilda studie av informationsarbetet som redovisas i avsnitt 5.8 framgår att nått ut i media på ett effektivt sätt. Flera av de rapporter som myndigheten pro- ducerat har fått ett bra genomslag i både press, radio och TV. En illustration till detta utgör undersökningen av kommuner – "Undersökning om delaktighet och jämlikhet för personer med funktionsnedsättning – en enkätundersökning bland kommuner". har arrangerat en stor mängd konfe- renser, bland annat för att informera om . På detta sätt har några tusen deltagare nåtts av informationen och budskapet från ombudsmannen. Målgruppen för dessa konferen- ser har varit personer som genom arbete eller förtroendeuppdrag i sin tur har goda möjligheter att påverka andra. Handikapporgani- sationernas företrädare har påpekat för mig, att det vid deras möten med tjänstemän och förtroendevalda i kommuner, framgår att ombudsmannens informationsverksamhet har haft effekt. arbete med att förankra och imp- lementera , har haft en stor betydelse. Redo- visningen i kapitel 3 och genomgången i avsnitt 5.3 om hur myndigheten arbetat med standardreglerna ger en god grund för detta påstående. Förutom konferenser och andra informations- insatser, genomförde ombudsmannen en omfattande undersök- ning riktad till 192 myndigheter, där dessa fick besvara frågor med utgångspunkt i dessa regler. Mycket av information och opinionsbildning får effekt på lite . Den konkreta betydelsen av sådan verksamhet är där- för svår att mäta.