sou · GNB337 · 2000-01-01 00:00:00 — Slutligen föreslås ändrade bestämmelser i förordningen med in- struktion för FUN i enlighet med de ställningstaganden som kommit- tén lagt fram i avsnitt 10. Ekonomiska frågor (avsnitt 13 För sekretariatet inom den föreslagna samordningsfunktionen beräk- nas de årliga kostnaderna till . Kommittén föreslår att utgifterna för samordningsfunktionen tas från utgiftsområde 6 To- talförsvar. Underrättelsetjänstens framtida resursbehov bör bedömas fortlöpande närmast inom samordningsfunktionen i . 1 Förslag till lag (0000:0000) om försvarsunderrättelseverk- samhet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs av Försvarsmakten och de myndigheter som regeringen bestämmer. 2 § Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs för att kartlägga yttre militära hot och andra yttre hot mot landet samt till stöd för de övriga viktiga nationella intressen som avses i 3 och 4 §§. Regeringen be- stämmer försvarsunderrättelseverksamhet inriktning. 3 § Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs till stöd för svensk utri- kes-, försvars- och säkerhetspolitik. Häri ingår att medverka i svenskt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete. 4 § Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs även, enligt vad rege- ringen närmare bestämmer, genom medverkan med underrättelser i uppgiften att stärka samhället vid svåra påfrestningar vid i fred. 5 § Uppgifterna enligt 2-4 §§ fullgörs hos de myndigheter som bedri- ver försvarsunderrättelseverksamhet genom inhämtning, bearbetning och analys av information. Mot denna bakgrund utarbetas inom för- svarsunderrättelsetjänsten hotbildsanalyser och underrättelsebedöm- ningar som delges regeringen, Försvarsmakten och andra berörda myndigheter. 6 § Myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet får, enligt regeringens närmare bestämmande, etablera och upprätthålla samarbete i underrättelsefrågor med andra länder och internationella organisationer. 7 § Av lagar och andra föreskrifter följer att det i försvarsunderrättel- severksamhet inte får utövas verksamhet som kräver polisiära befo- genheter. 8 § En särskild nämnd under regeringen har insyn i försvarsunderrät- telseverksamhet enligt vad regeringen närmare föreskriver. Denna lag träder i kraft den 2 Förslag till förordning (0000:0000) med vissa bestämmelser om försvarsunderrättelseverksamhet Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna förordning meddelar regeringen vissa föreskrifter till verkställighet av lagen (0000:0000) om försvarsunderrättelse- verksamhet. 2 § Försvarsunderrättelseverksamhet skall under regeringen bedrivas inom Försvarsmakten, , Försvarets materiel- verk och . 3 § Myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet skall till regeringen anmäla frågor som rör etablerande och upprätthållande av samarbete i underrättelsefrågor med andra länder och internatio- nella organisationer. Myndigheterna skall vidare hålla regeringen in- formerad om viktigare frågor som uppkommer i sådant samarbete sedan det etablerats. 4 § Myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet skall löpande biträda regeringen med underrättelseinformation av betydelse för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik samt för de övriga syften som avses i lagen (0000:0000) om försvarsunderrättelseverk- samhet. 5 § I förordningen (1996:1515) med instruktion för finns bestämmelser om samordningssekretariatet för underrättelsefrå- gor. 6 § utövar den i (0000:0000) om försvarsunderrättelseverksamhet avsedda insynen i 7 § Regeringen kan meddela ytterligare bestämmelser i fråga om för- svarsunderrättelseverksamheten i förordning som är hemlig. Denna förordning träder i kraft den 3 Förslag till förordning om ändring av förordningen (1996:1515) med instruktion för Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1996:1515) med in- struktion för dels att 34 § skall ha följande lydelse, dels att det i förordningen skall införas en ny bestämmelse, 10 a §, samt närmast efter 10 § en ny rubrik av följande lydelse. 10 a § finns ett samordningssekretariat för underrättelsefrågor med placering i (alt. Statsrådsberedningen/- /Försvarsdepartementet). Chefen för detta sek- retariat anställs av regeringen. Regeringen beslutar om anställ- ning i av statssekreterare, kabinettssek- reterare, förvaltningschef, ex- peditionschef, rättschef, bud- getchef, finansråd, utrikesråd, inspektör, protokollchef, pres- schef, ambassadör, generaldi- rektör, departementsråd, en- hetschef i förvaltningsavdel- Regeringen beslutar om anställ- ning i av statssekreterare, kabinettssek- reterare, förvaltningschef, ex- peditionschef, rättschef, bud- getchef, finansråd, utrikesråd, inspektör, protokollchef, pres- schef, ambassadör, generaldi- rektör, departementsråd, en- hetschef i förvaltningsavdel- ningen och chef för revisions- kontoret. Detta gäller också an- ställning som generalkonsul, ambassadråd och konsul, om det i anställningen ingår att vara chef för en utlandsmyndighet. ningen, chef för revisionskonto- ret och chef för samordnings- sekretariatet för underrättelse- frågor. Detta gäller också an- ställning som generalkonsul, ambassadråd och konsul, om det i anställningen ingår att vara chef för en utlandsmyndighet. Övriga anställningar beslutas av . Denna förordning träder i kraft den 4 Förslag till förordning om ändring av förordningen (1988:552) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 1 – 4 §§ förordningen (1988:552) med in- struktion för skall ha följande lydelse. 1§ Försvarets underrättelse- nämnd har till uppgift att följa underrättelsetjänsten inom Försvarsmakten och samt inom de övri- ga myndigheter som bedriver underrättelsetjänst och som enligt förordningen (1996:1515) med instruktion för hör till Försvarsdepartementet. 2§ Nämnden skall särskilt 1. ägna uppmärksamhet åt de enheter som inhämtar under- rättelser med särskilda metoder, 1§ Försvarets underrättelse- nämnd har till uppgift att följa hur lagen (0000:0000) om för- svars-underrättelseverksamhet och därtill anslutande före- skrifter tillämpas hos Försvar- smakten och Försvarets radio- anstalt samt hos de övriga myndigheter som enligt vad regeringen har bestämt bedri- ver försvarsunderrättelse- verksamhet. 2§ Nämnden skall särskilt 1.ägna uppmärksamhet åt de enheter som inhämtar under- rättelser med särskilda metoder, 2.granska att underrättelse- verksamheten bedrivs i enlighet 2. granska anslagsfram- ställningar rörande underrät- telsetjänsten, uppläggande och förande av de register som be- hövs för verksamheten, medel och metoder för inhämtning av underrättelser samt principer för rekrytering, utbildning m.m. av personal inom underrättelse- tjänsten. med gällande inriktning och att uppgifterna fullgörs på ett rik- tigt sätt, 3. granska uppläggande och förande av de register som be- hövs för verksamheten, medel och metoder för inhämtning av underrättelser samt principer för rekrytering, utbildning m.m. av personal inom underrättelse- tjänsten. 3 § Nämnden skall lämna För- svarsmakten de synpunkter och de förslag till åtgärder som för- anleds av gransknings- verksamheten. Om det behövs, skall nämnden också lämna för- slag till regeringen. 4 § Nämnden består av sex per- soner. En av ledamöterna är ordförande. Denna förordning träder i kraft den 3 § Nämnden skall lämna För- svarsmakten och de övriga myndigheter som omfattas av nämndens verksamhet de syn- punkter och de förslag till åt- gärder som föranleds av granskningsverksamheten. Om det behövs, skall nämnden ock- så lämna förslag till regeringen. Nämnden skall till re- geringen avlämna en rapport över sin verksamhet. 4 § Nämnden består av högst åtta personer. En av ledamöter- na är ordförande. Vid regeringssammanträdet bemyndigades chefen för (Fö) att tillkalla en kommitté med uppdrag att se över underrättelsetjänstens uppgifter, ledning och ut- formning. Kommittén skulle lägga fram förslag till en ordning som innebär att statsmakterna får tidig och relevant tillgång till uppgifter, som är av betydelse för frågan om vad som behöver göras för att an- passa totalförsvaret till förändringar i omvärlden. Vidare skulle kom- mittén lägga fram förslag, som främjar en helhetssyn och en tydligare inriktning från regeringens sida, när det gäller underrättelse- verksamheten i stort, liksom grunderna för underrättelsetjänstens in- hämtning, bearbetning och avrapportering av information. Översynen skulle även innefatta organisatoriska frågor av betydelse i sam- manhanget. Kommittén skulle också bl.a. belysa Försvarets under- rättelsenämnds (FUN) verksamhet, nämndens roll och dess förhål- lande till regeringen. Kommitténs direktiv återges som bilaga 1 till detta betänkande. 1.2.1Förändringar i den säkerhetspolitiska utvecklingen m.m., som har påverkat underrättelsetjänsten Den militära underrättelsetjänsten har varit föremål för över- syn bl.a. av Underrättelseutredning. På grundval av Under- rättelseutredningens betänkande Den militära underrättelsetjänsten (SOU 1976:19) angav regeringen i prop. 1975/76:189 vissa allmänna riktlinjer för den militära underrättelsetjänsten samt föreslog grunder för insyn i och kontroll av verksamheten. beslutade att lämna de angivna riktlinjerna utan erinran och att godkänna de föreslagna grunderna för insyn och kontroll (se bet. FöU 1975/76:40 och rskr. 1975/76:376). De nuvarande principerna för underrättelsetjänstens verksamhet lades därmed fast. Underrättelsetjänstens inriktning och organisation har därefter un- der inom varit föremål för en särskild ge- nomgång, som dock inte har föranlett några åtgärder. vill här teckna en bakgrund till utred- ningsuppdraget genom att redovisa förändringar i den säkerhetspoli- tiska utvecklingen m.m., som har påverkat underrättelsetjänsten . Underrättelsetjänsten präglades av det vid tiden för betänkande och fram , då stormaktskonfrontationen började trappas av. mellan dessa år inträffade åtskilliga allvarliga kriser i relationerna mellan stormaktsblocken, vilka underströk behovet av en mycket aktiv militär underrättelsetjänst. Kriserna och spänningen mellan blocken berörde inte minst vårt närområde och utgjorde även mer eller mindre direkta hot också mot vårt land. Detta innebar att den svenska underrättelse- tjänsten hade en hög ambitionsnivå för att bevaka dåvarande Sovjet- unionen och i viss mån även andra Warszawapaktsländer. Huvudintresset från underrättelsetjänstens sida var riktat mot ett tänkbart anfall från sovjetisk sida och mot Warszawapaktsländernas militära förmåga och avsikter. Underrättelsetjänstens främsta uppgift var att ge underlag för beslut om försvarets beredskap, den s.k. för- varnings- eller larmklockefunktionen. centrerades på att fortlöpande informera om företeelser, som kunde uppfattas som indikationer på att kunde beröras av kriser och bli utsatt för angrepp. Tillgången till öppen information om vad som hände politiskt inom det s.k. och militärt vid de sovjetiska och övriga Warsza- wapaktsländernas stridskrafter var fram till Sovjetväl- dets sönderfall starkt begränsad. Den informa- tion, som fanns tillgänglig för svenska be- slutsfattare genom underrättelsetjänsten, var i viss utsträckning base- rad på material som togs fram genom s.k. särskilda medel. FRA:s signalspaning spelade härvidlag den viktigaste rollen vid kartlägg- ningen av den omedelbara militära aktiviteten i vårt närområde. I öv- rigt hade inhämtningen av underrättelser med andra särskilda medel och samarbetet med utländska underrättelsetjänster stor betydelse. Signalspaningens och den övriga underrättelseinhämtningens samt den militära analysverksamhetens förmåga ifrågasattes inte heller un- der . Däremot var underrättelsetjänstens medel och tjänstens metoder för inhämtning föremål för granskning. konstaterades allmänt att den samlade utvecklingen i , som hade inneburit att ett hotfullt skede i , hade tonat bort. Risken för storkrig i världen hade upphört som det konstaterades att en ny men svåröverskådlig utvecklingsfas i det allmänpolitiska läget hade inträtt. Efterkrigstiden hade tidigare präglats av maktblockens ömsesidiga misstro, rivalitet och agerande i världspolitiken. Det starka öst- väst- perspektivet, som i högsta grad hade gjort sig säkerhetspolitiskt gäl- lande i ett delat , hade avklingat. Det tidigare hotet om ömse- sidig utplåning hade verkat som en återhållande faktor i stormakternas uppträdande rent allmänt och mot varandra. Detta hade skapat en trögrörlighet i den internationella situationen, där liksom and- ra västeuropeiska länder tidigare hade koncentrerat sina militära re- surser till ett invasionsförsvar med en hög beredskap mot angrepp från och andra Warszawapaktsländer. (Jfr bl.a. prop. 1991/92:102 s. 13 ff. och Ds 1995:28 s. 7 ff.) har det vidtagits ett antal åtgärder i de världspolitiska sammanhangen, som har medfört en avspänning i för- hållandena i och mellan öst och väst. Ansträngningar har gjorts för att integrera ett demokratiskt i det euroatlantiska säkerhetssamarbetet. har det slutits flera säkerhetspolitiskt viktiga avtal, som är ägnade att undanröja kon- fliktrisker. Sålunda har det slutits samarbetsavtal mellan Nato () och . Vidare har Nato ge- nomfört medlemskapsförhandlingar med , och . Det euroatlantiska samarbetet utvecklas och fördjupas och omfattar så gott som alla länder i och då även . Upprättandet av det () och Partnerskap För Fred (PFF) samt den ytterligare utvidgningen och fördjupningen av samarbetet inom ramen för Europeiska Unionen (EU) är ytterligare steg mot en normalisering av förhållandena i första hand i . Det breda praktiska samarbetet i och de nordiska ländernas ökande säkerhetssamarbete sinsemellan och med de baltis- ka länderna bidrar i hög grad till säkerheten i regionen. (Se bl.a. Ds 1998:9 s. 15 ff. och Ds 1999:2 avsnitt 3 och 6.) Det ändrade allmänna militära hotet och de minskande riskerna för invasion av har inneburit att förutsättningarna för underrättel- setjänstens verksamhet, som tidigare så gott som uteslutande hade varit inriktad på att förutse rent militära hot mot landet, har föränd- rats. Eftersom underrättelsetjänstens funktion, roll och uppgifter har varit anpassade för att möta de traditionella hoten har de ändrade för- hållandena i sig utgjort en anledning till att se över och förändra in- riktningen av underrättelseverksamheten. Så har också skett i ett fler- tal länder i . I t.ex. genomfördes en genomgripande omstrukturering och nedbantning av underrättelse- tjänsten med hänvisning till det slut. Den större öppenhet om den militära utvecklingen i , som har inträtt är ett annat skäl för en översyn av den mi- litära underrättelsetjänstens roll, funktion och uppgifter. Öppenheten har bl.a. kommit till uttryck i det s.k. (Conventional Ar- med Forces in ) mellan Nato-staterna och de tidigare Warszawapaktsstaterna om bindande rustningskontroll. Detsamma gäller för del genom det efter hand reviderade s.k.Wien- dokumentet om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder i , som innebär ett åtagande för samtliga medlemsstater i (- tidigare Europeiska säkerhetskonferensen, ESK) att utbyta militär information. ut- gör en viktig del i deltagande i det europeiska fredsfrämjan- de arbetet. (Se bl.a. bet. 1996/97:UFöU1 s. 22 ff. och bet.1996/97:UU9 s. 13 ff.) Mycket av den säkerhetspolitiska infor- mation, som tidigare krävde omfattande insatser från underrättelse- tjänsten för att hämta in, finns numera på detta sätt öppet tillgänglig och med stora möjligheter till verifikation. Härtill kommer den allt mer omfattande och tekniskt sett lättillgängliga globala information om förhållandena i andra länder, som bl.a. kan nås via internationella databaser och som kan utnyttjas vid säkerhetspolitiska bedömningar. Som nämnts har den tidigare trögrörliga internationella situa- tionen, som rådde före inledningsåren , ersatts av en omvärldsutveckling, som i hög grad har präglats av föränderlighet och osäkerhet. Även om riskerna för ett storkrig eller krig mellan sta- ter framstår som avlägsna, i vart fall i med undantag av Bal- kan, har inte alla konflikter och kriser försvunnit ens från vårt närom- råde. Omvärldsutvecklingen påverkas i allt högre grad av globala ut- vecklingstrender som överbefolkning, miljöproblem, fattigdom, vat- ten- och livsmedelsbrist m.m. Detta kan ge upphov till nya säkerhets- hot i former av migrationstryck, politisk och social instabilitet samt påfrestningar på det ekologiska systemet. Etniska och religiösa mot- sättningar kan utlösa konflikter eller försvåra spända lägen. Även glo- baliseringen på bl.a. de ekonomiska, finansiella och teknologiska om- rådena skapar förhållanden, som förändrar grunden för säkerheten. Konflikter kan således uppstå på grund av andra typer av hot och att stater utövar påtryckningar i annan form än med konventionella militära medel i en sådan omfattning att det får säkerhetspolitisk rele- vans. Säkerhetspolitiken i de flesta länder har därför också vidgats till att även ta hänsyn till tänkbara risker, hot och svåra påfrestningar på samhället av andra slag än väpnat angrepp mot landets frihet och obe- roende. De moderna samhällenas komplexitet skapar i många fall en sårbarhet för störningar och starka beroendeförhållanden, som kan utnyttjas t.ex. för ekonomiska påtryckningar, storskalig organiserad brottslighet, destabiliserande verksamhet, sabotageinsatser eller ma- nipulering av informationsförsörjningen. Den tidigare dominansen av supermakterna har också ersatts av ett läge i världen där hot kan komma inte bara från andra länder, utan från flera mer eller mindre inflytelserika aktörer och grupper, som kan påverka ett lands säkerhet. (Se Ds 1998:9 s. 101 ff.) Det är således fråga om ett bredare spektrum av lokala eller regio- nala konfliktanledningar, som i förlängningen kan medföra risker och störningar samt eventuellt även leda till militära konflikter efter en upptrappning. Det är även fråga om andra händelser, företeelser eller förhållanden i omvärlden, som kan påverka det internationella sam- fundet, det egna landet och befolkningen eller viktiga samhällsfunk- tioner eller livsmiljön på ett oacceptabelt sätt. Det brukar hänvisas till nya säkerhetspolitiska hot inom ramen för ett vidgat säkerhetsbe- grepp, där hotbilden sträcker sig från klassiska maktkonflikter över försörjningskriser, ekologisk obalans, migrationsrörelser, nationalism, etniska och kulturella konflikter och terrorism till det post-industriella samhällets sårbarhet. Förändringarna i den internationella miljön mot en mer komplex och svåröverblickbar allmän säkerhetspolitisk situa- tion ställer krav på nya typer av politiska och militära bedömningar och därmed andra krav på information som grund för dessa bedöm- ningar. anses risken för att konflikter skall övergå i väpnat våld vara större inom än mellan stater, även om andra stater kan vara inblandade eller i varje fall understödjer någon part. Den nya säker- hetspolitiska situationen efter det slut har ytterligare stärkt betydelsen av fredsfrämjande insatser. Det internationella samfundet har emellertid generellt svårigheter att ingripa i konflikter inom länder. De ingripanden, som ändå sker mot bakgrund av att kra- ven på en internationell samverkan ökar, görs - om inte med det be- rörda landets medgivande - med åberopande av kapitel VII om inskridande i händelse av hot mot freden, fredsbrott och an- greppshandlingar för att återställa internationell fred och säkerhet. Tvångsvisa ingripanden inom länder kan ske för att hindra spridning av konflikten, av humanitära skäl eller för att förhindra andra negativa konsekvenser, som en stat i upplösning kan få för sin omgivning. Världssamfundet söker utveckla militär förmåga, som kan sättas in effektivt och utan risk för egna förluster och med så små skadeverk- ningar för civilbefolkningen och dess egendom som möjligt. Ambitio- nen är också att en sådan insats skall kunna kombineras med huma- nitära, konfliktlösande och samhällsuppbyggande åtgärder. (Se Ds 1998:9 s. 102 ff.) Den ökade satsningen på internationella fredsfrämjande ingripan- den ställer nya krav på underrättelseinformation. Dels behöver den enskilda statsledningen underlag för att besluta om insatser, dels be- hövs information som stöd åt den personal som medverkar i dessa. Från FN:s sida har man tidigare haft en negativ inställning till under- rättelseverksamhet i samband med fredsfrämjande insatser. Utveck- lingen inte minst i Bosnien och har emellertid bidragit till en om- värdering av underrättelseinhämtning inom FN. Det mycket begränsade militära hotet i det nuvarande omvärldslä- get har för svensk del liksom för flera andra västeuropeiska stater medgivit att det militära försvarets omedelbara krigsduglighet och beredskap har kunnat begränsas. har den grundläggande osäkerheten när det gäller utvecklingen på krävt förmåga till anpassning till förändrade hot och förutsättningar. För att stödja förmågan att fatta beslut om anpassning och säkerställa att aktuellt beslutsunderlag finns tillgängligt för att anpassa försvaret till om- världsläget och undvika att ständigt upprätthålla en intakt försvarsor- ganisation krävs underrättelseinformation om långsiktiga utveck- lingstendenser och förändringar inom politiska, ekonomiska och mili- tära områden. Detta ställer delvis nya krav på underrättelsetjänsten. Den svenska underrättelsetjänst, som skall operera under 2000- talet, har att anpassa sig till dessa nya förutsättningar. Utgångspunkter för utredningsuppdrag är den roll, som underrättelsetjänsten bör spela i den förnyelse av to- talförsvaret som har beslutat om med anledning av regeringens propositioner 1995/96:12 och 1996/97:4 (se bet. 1995/96:UFöU1 och 1995/96:FöU1 samt rskr. 1995/96:44 - 46 resp. bet. 1996/97:UFöU1 och 1996/97:FöU1 samt rskr. 1996/97:36 och 109). Förnyelsen tar sikte på bl.a. frågor om säkerhetspolitiken gene- rellt sett, om försvarspolitiken och om målen för totalförsvaret samt övergripande principiella frågor om totalförsvarets utformning och struktur. Syftet är att totalförsvarets krigsduglighet skall anpassas till säkerhetspolitiska förändringar i omvärlden. Det skall ske i såväl det korta perspektivet med hänsyn till det militärstrategiska läget som mer långsiktigt med hänsyn till omvärldsutvecklingen i en vidare mening. 1995/96:12 anförde regeringen (s. 63) att ett säkerställande av förmågan till anpassning av försvaret till säkerhetspolitiska föränd- ringar i omvärlden krävde särskilda insatser på underrättelseområdet för att se till att aktuellt beslutsunderlag ständigt finns tillgängligt. Vidare underströks behovet av att skapa organisatoriska former för analys och värdering på hög politisk nivå. Regeringen förklarade att den därför ansåg att den säkerhetspolitiskt och militärt inriktade un- derrättelsetjänsten i det nuvarande säkerhetspolitiska läget skall lägga särskild vikt vid information om långsiktiga utvecklingstendenser och förändringar inom politiska, ekonomiska och militära områden av be- tydelse för säkerhet. fann för sin del (se bet. 1995/96:FöU1 s. 34) att det var motiverat med en översyn av underrättelsetjänsten. Därmed kunde enligt utskottet säkerställas, att underrättelsetjänsten ges en sådan ledning och utformning, som svarar mot de särskilda behov, som den föreslagna förnyelsen och inriktningen av totalförsvaret er- fordrar, bl.a. när det gäller förmågan till kort- och långsiktig anpass- ning. Enligt regeringens bedömning i det följande årets försvarsbeslut var behovet av en översyn av underrättelsetjänsten motiverad och detta även av andra skäl (se prop. 1996/97:4 s. 65 f.). Dessa skäl var enligt regeringens bedömning att säkerhet i en vidare me- ning påverkas av ett bredare spektrum av hot och risker än tidigare och att detta kräver att säkerhetssynen vidgas. Regeringen hänvisade till att de senaste årens utveckling i omvärlden hade medfört att det numera fanns anledning att teckna en bredare säkerhetspolitisk bild än tidigare av tänkbara risker, hot och påfrestningar. Omvälvningarna i den internationella miljön, särskilt i vårt närområde, innebar enligt