sou · GNB365 · 2000-01-01 00:00:00 — Hemsidans vuxendel ger information om och om barns villkor, om verk- samheten samt om ställningstaganden i olika frå- gor som de kommer till uttryck i remissvar, pressmeddelanden och ar- tiklar. På hemsidans barndel kan barn och ungdomar få information om , om sina rättigheter och om . Hemsidan på internet som riktar sig till barn är i sin tur uppdelad i två delar, en anpassad till yngre barn i låg- och mellanstadiet (Barnkanalen) och en som är anpassad till barn på högstadie- och gymnasienivå (Unga kanalen). telefonlinje BO Direkt som öppnades är i första hand en informationstelefon, dit barn och ungdomar kan ringa för att få information om sina rättigheter, om och om hur arbetar. Barn och ungdomar kan också få råd om vart de kan vända sig i olika situationer om de behöver tala med någon utanför familjen (se vidare avsnitt 2.7.4). Syftet med telefonlinjen är att barn och ungdomar skall ha en egen kanal till och att via sina telefonkontakter kan få ett kunskapsunderlag i rollen som barns och ungas företrädare i samhälls- debatten. BO Direkt har öppet , . När telefonlinjen är stängd meddelas tiderna på telefon och hänvisning görs till Hjälptelefon och Jourhavande Kompis. 2.4.5Konferenser, hearingar, föredrag sprider information om barn och genom föredrag och anföranden som hålls vid sammankomster runt om i landet. Under första verksamhetsåret höll cirka 40 anföranden och antalet har åren därefter varit cirka 60 . Förfrågningar om medverkan i olika sammanhang är långt fler än myndigheten har resurser att tillmötesgå. I första hand prioriteras sammanhang som handlar om förverkligandet av barn- konventionen lokalt, det vill säga främst förfrågningar från kommuner. andra hand prioriteras frågor som rör barns och ungdomars inflytande och delaktighet och i tredje hand frågor som rör barns livsvillkor. har också själv arrangerat konferenser, semina- rier och hearingar om , om barns villkor allmänt och i olika sakfrågor. Några sådana kan nämnas: -Tre hearingar om barnsäkerhet arrangerades . Dessa handlade om ansvaret för barnsäkerhetsarbetet på cen- tral nivå, om risksituationer och om barn och byggd miljö. -arrangerade tillsammans med en tredagarskonferens om barns rättigheter i flykting- och asylärenden. -samlade ett 20-tal nyckelper- soner för en kartläggning av läget inom skolhälso- och elevvården. -arrangerades BO-dagen, ett seminarium som ägde rum i samband med att lämnade sin första års- rapport till regeringen. -ägnades BO-dagen ägnades åt inflytandefrågor i kommu- ner. Ett sätt att nå ut med information är att arbeta på flera nivåer och med flera olika metoder . har särskilda satsningar gjorts genom att fokuserat på en speciell fråga. Två sådana satsningar kan nämnas: fick i upp- drag att ta över ansvaret för den kampanj mot mobbning som regering- ens barn- och ungdomsdelegation startat . Barnom- budsmannens uppdrag var att öka samordningen mellan centrala myn- digheter och organisationer samt att lyfta upp mobbningen på dagord- ningen i den allmänna debatten. Ett nätverk med representanter för 32 olika myndigheter och organi- sationer, däribland skolhälsovården, polis och orga- niserades för att öka samverkan på central nivå. gick också ut till 50 000 av landets 13-åringar och bad om deras syn- punkter på vilka åtgärder som borde vidtas för att motverka mobbning. redovisade sitt uppdrag till regeringen i en rapport om mobbning där lämnade förslag till åtgärder. En särskild katalog med tips på föreläsare och material sammanställdes också liksom de förslag som barn och ungdomar själva hade sänt in till . De så kallade BUS-veckorna har varit återkommande kampanjer som har pågått . Syftet var att fokusera på det förebyggande barnsäkerhetsarbetet genom att samordna nationella och lokala aktiviteter. Barnombuds- mannen inledde BUS-veckorna med en presskonferens och marknads- förde därmed kampanjen. Informationsmaterial distribuerades, bland annat hade utformat praktiska hjälpmedel i det lokala arbetet i form av checklistor. hölls nationella konferenser och lokala aktiviteter, bland annat skyddsronder, utställ- ningar och konferenser. I uppdraget att företräda barn och ungdomar i den allmänna debatten ingår framträdanden i media och uttalanden i media som görs huvud- sakligen av ombudsmannen själv. möttes från sin tillkomst av ett stort intresse från massmedias sida. Initialt var intresset starkt fokuserat på som person och vad hon ville ut- rätta som . Efterhand ökade intresset för ombudsman- nens verksamhet och ställningstaganden i olika frågor. En viss uppfattning om genomslaget i media kan fås genom de sammanställningar av pressklipp som görs . Barnombuds- mannen prenumererar på sökorden , Barnombuds- mannen, och . Under första verksamhetsåret förekom i 786 pressklipp, 44 radio- och TV-inslag. 19 pressmeddelanden skickades ut och 14 egna artiklar publicerades. Under /96, vilka var de år som mobbningskampanjen bedrevs ökade antalet pressklipp där Barnombudsmannen omnämndes till 2 699. Det skickades ut 38 pressmeddelanden och 20 egna artiklar publicerades. omnämndes i cirka 1 400 artiklar i dags-, vecko- och månadstidningar. I cirka 120 radio- och TV-inslag refererades till eller intervjuades , 26 pressmeddelanden skickades ut och 7 debattartiklar publicerades. förekom Barnombuds- mannen i drygt 1 400 artiklar i svensk press och i drygt 100 inslag i radio och TV. De prioriteringar som gör inför egna initiativ till kontakt med massmedia baseras främst på den handlingsplan som antagits för året. Utöver denna har ytterligare de två prioriteringsgrunderna; frågor som berör ett stort antal barn och frågor med ett högt symbolvärde. tar emot ett stort antal förfrågningar från enskilda, myndigheter och organisationer. Det är, förutom press- och myndig- hetskontakter, i första hand enskilda vuxna som ringer. Ärendena gäller framför allt vårdnadsfrågor, umgängesrätt, omhändertagande av barn och barns och föräldrars rätt i olika sammanhang. Ett stort antal frågor handlar om neddragningar och kvaliteten inom barnomsorg och skola samt mobbning. Ofta rör det sig om långa och krävande samtal av rådgivnings- och vägledningskaraktär. roll i dessa sammanhang är att fokusera på barnet genom att ge allmän information om barnets rät- tigheter och hänvisa vidare till rätt instans. Mätningar har visat att an- talet telefonsamtal är mellan 500 och 600 . Innehållet i verksamhet baseras på barnkonven- tionens principer och dess olika artiklar. är Barnom- budsmannens styrdokument. Uppgiften är att tolka innebörden i barn- konventionens artiklar, att peka på brister i lagstiftning och tillämpning och utforma förslag till förändringar utifrån intentionerna i konventionen. I lagen (1993:335) om och instruktionen (1993:710) ges framför allt en bevakande roll. Enligt 1 § lagen om är uppgiften att bevaka frågor som angår barns och ungdomars rättigheter och intressen och därvid särskilt upp- märksamma att lagar och andra författningar samt deras tillämpning stämmer överens med , vilket också återspeglas i in- struktionen. Enligt instruktionen skall också, som nämnts, i sin verksamhet "informera om FN:s konvention om barnets rättigheter". Utredningen har som en av sina uppgifter att redovisa vil- ken betydelse har haft för att få att fungera som ett vardagligt instrument i arbetet med barn och unga. 2.5.1Ett led i en process "Förverkligandet av i är en ständigt pågående process, som måste hållas levande. Arbetet med att förankra det synsätt som genomsyrar är långsiktigt. skall vara ett verktyg i arbetet med att gradvis förbättra barns villkor. Det handlar om att ändra attityder, förhållningssätt och arbetssätt i olika verksamheter och på olika nivåer i samhället". Så inleds regeringens proposition (1997/98:182) om en strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i (se avsnitt 2.5.3). Strategin i sig är ett led i denna process som påbörjades i sam- band med att ratificerade . Under de som har gått har en mängd samverkande åtgärder vid- tagits som på olika sätt bidragit till att öka medvetenheten om barnkon- ventionens intentioner och anda. Några viktiga steg i denna process kan nämnas. Enligt artikel 42 åläggs staten att "genom lämpliga och aktiva åtgärder göra konventionens bestämmelser och principer kända bland såväl vuxna som barn". Kort efter ratificeringen avsatte regeringen sammanlagt ur Allmänna arvsfonden för projekt med anknytning till barn- konventionens artikel 42. Projektbidrag utgick till totalt 34 frivillig- organisationer. Det var alltifrån stora och väletablerade organisationer till små och specialiserade som på olika sätt arbetade med att sprida information om . Den utvärdering av informationssatsningen som gjordes av Social- departementet visade att det förekom en hel del dubbelarbete i den me- ningen att många organisationer framställt informationsmaterial med ungefär samma innehåll och inriktning. Utvärderingen visade också att många organisationer arbetade främst med interninformation, det vill säga kurser, konferenser och studiecirklar riktade i första hand till de egna medlemmarna och anställda. Detta kan vid första anblicken före- falla vara av begränsat värde. innebar det att fick ett stort antal välinformerade frivilligorganisationer som efter denna inle- dande fas använde sin kunskap om i sin utåtriktade informations- och opinionsbildande verksamhet5. Ännu ett led i förverkligandet av i var, som nämnts, inrättandet av . Eftersom in- ternationella konventioner i allmänhet inte är direkt tillämplig lag i Sve- rige har regeringen att se till att innehållet i svensk rätt motsvarar kon- ventionens bestämmelser. En bevakningsfunktion lades på Barnom- budsmannen som skall vara "den särskilda instans som har till uppgift att 5 , C. Ringar på vattnet. bevaka efterlevnaden av konventionen". Det var också skälet till att lagreglera verksamhet. Lagformen ger en extra tyngd åt ombudsmannens uppgifter. "Eftersom konventionen är av så grundläggande och allmän natur bör en sådan uppgift framgå av lag", framhöll regeringen i propositionen om . har lagt stor tyngdpunkt vid arbetet med att bevaka att lagar och andra författningar överensstämmer med barnkon- ventionen och vid att vara pådrivande i arbetet med att införliva barn- konventionen. har därvid alltsedan 1993 påtalat behovet av ett centralt måldokument och av utbildning av personal som arbetar med barn. har också påtalat vikten av att myndigheter, kommuner och landsting redovisar ställningstaganden i förhållande till och av att handlingsplaner upprättas. tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté, Barnkom- mittén, med uppgift att göra en bred översyn av svensk lagstiftning och praxis i förhållande till , vilket var ytterligare ett led i processen med att förverkliga . , som överlämnade sitt huvudbetänkande, Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) , lade fram en lång rad förslag på olika områden. Kommittén betonade bland annat vikten av att barnkonven- tionens intentioner omsätts till praktisk handling och att detta framför allt måste ske lokalt, eftersom de flesta rättigheter i handhas av kommuner och landsting. Kommittén framhöll vidare be- hovet av en nationell strategi i vilken det bland annat borde ingå krav på kommunala handlingsplaner. ingick som sakkunnig i kommittén. Med utgångspunkt i förslag utarbetade regeringen den proposition (1997/98:182) som låg till grund för beslut om att anta en strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. överlämnade regeringen en proposition (prop. 1997/98:182) till om en strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i och i regeringsförklaringen , uttalades att "skall efterlevas och alla relevanta politiska beslut skall analyseras utifrån hur de påverkar barnens situa- tion". antog strategin för att förverkliga barnkon- ventionen (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99: SoU6, rskr.1998/99:171). Målet är att och dess intentioner skall finnas med i allt beslutsfattande som rör barn. Följande punkter ingår i den nationella strategin för att förverkliga i : -skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande som berör barn inom . -Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som rör barn. -Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utred- ningsdirektiv. -Barnstatistiken skall utvecklas. -bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yr- kesgrupper som skall arbeta med barn. -Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdo- mar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompe- tens och sina kunskaper om . -Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin personal fortbildning. -Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnens bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Barnplaner, barnbilagor till budgeten och barnkonsekvensanalyser kan vara in- strument för en sådan uppföljning. -Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och trafikplaneringen skall utvecklas. -verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll vid genomförandet av i . ges en nyckelroll i strategiarbetet genom hennes uppgift att påbörja och samordna insatser för att genomföra barnkon- ventionen och för att bevaka barns och ungdomars intressen i olika sammanhang. I propositionen aviserar regeringen att en översyn av utbildningarna för de yrkesgrupper som kommer att arbeta med barn skall göras. Som ett komplement till denna insats skall fortbildning av statlig personal vars verksamhet har konsekvenser för barn och ungdomar samt av personal som redan arbetar med barn genomföras. har för detta uppdrag fått för för att utarbeta och genomföra program för sådan fortbildning av statlig personal. För att få igång fortbildning om i kommuner och landsting har fått ytterligare för för att i samråd med bland andra och utarbeta material och göra grundläggande utbildningsinsatser. Kommuner och landsting bör enligt strategin bygga upp system för att bevaka att barns och ungdomars intressen finns med i beslutsproces- sen. Barn- och ungdomsplaner är ett sätt att beskriva den långsiktiga inriktningen av barn- och ungdomspolitiken i kommuner och landsting. Barnkonsekvensanalyser och checklistor är exempel på metoder för att bevaka att barns och ungdomars intressen beaktas i beslutsfattandet. skall i detta arbete utgöra ett stöd för kommu- ner och landsting. I det arbetet ingår att sprida goda exempel när det gäller olika verktyg och metoder för att genomföra , till exempel barn- och ungdomsplaner, barnkonsekvensanalyser och utvärderingsmodeller. För arbetet att utarbeta material och genomföra utbildningsinsatser får ytterligare för . Den målsättning som formuleras i strategin för förverkligandet av i är att konventionen och dess intentioner skall finnas med i allt beslutsfattande som rör barn och ungdomar. "Mainstreaming" är ett nyckelord i sammanhanget. Barnkonventions- arbetet skall alltså integreras i varje myndighets ordinarie arbete. Det innebär att det är varje sektorsmyndighets ansvar att analysera, följa upp och utvärdera barnkonventionsarbetet inom sitt sakområde. Det faktiska genomförandet av konventionen skall således ske genom att hänsyn till barn och ungdomar tas i alla beslut på olika nivåer i sam- hället. Ingen enskild myndighet har därmed ansvaret för genomförandet i dess helhet i . I strategin ges däremot en nyckelroll som påbörjande och samordnande myndighet. har också hitintills framför allt haft en beva- kande, pådrivande och stödjande roll i genomförandeprocessen. Konkret har arbetet varit mångfacetterat och bedrivits på flera nivåer , internationellt, nationellt och gentemot kommuner och landsting. Det finns ett växande internationellt intresse för den svenska Barnom- budsmannen och de svenska erfarenheterna av hur kan tjäna som ett verktyg för att förbättra villkoren för barn och unga. tar i mån av tid och resurser emot utländska studiebesök. Bland andra har välfärdsminister, de regionala barnombudsmännen i och en grupp från för mänskliga rättigheter gjort studiebesök. har också besökt vissa länder, bland annat , , och . Ett anförande i franska nationalförsamlingen om Barnom- budsmannens verksamhet hade betydelse för tillkomsten av ett förslag i nationalförsamlingen om att inrätta en barnombudsman i . ingår i Nätverket för barnombudsmän i (). Inom gruppen pågår ett utvecklingsarbete i syfte att tydliggöra och stärka barnombudsmannarollen. Även de nordiska barnom- budsmännen har ett särskilt nätverk med täta kontakter och erfaren- hetsutbyte, bland annat har de nordiska barnombudsmännen inlett ett utvecklingsarbete med att analysera och konkretisera begreppet barnets bästa. I syfte att främja det internationella arbetet med har utarbetat en treveckors kurs om barnombuds- mannainstitutet och genomförande av . Den första kursen som riktade sig till företrädare för ägde rum och genomförs motsvarande kurs för representanter för länder inom . Projektet genomförs tillsammans med Sida och finansieras också av Sida. Utbildningen ingår i Sidas kurser om mänskliga rättigheter. Regeringen överlämnade sin andra rapport till FN om efterlevnaden av . behandlades rapporten vid ett möte mellan svenska regeringsrepresentanter och för barnets rättigheter i . hade lämnat en egen rapport till där re- dogör för sin syn på barns och ungas uppväxtvillkor i . Barn- ombudsmannen deltog också i ett förberedande möte med FN:s kom- mitté för barnets rättigheter. Till arbete med på den natio- nella nivån hör övergripande informations- och opinionsbildande verksamhet. I denna ingår också att sprida information om de undersökningar av genomslag i som har gjort. Tyngdpunkten i det nationella arbetet när det gäller genomförandet av i mer begränsad betydelse utgörs av bevakningen av att svensk lagstiftning överens- stämmer med . Efter det första årets uppbyggnadsperiod gjorde under det andra verksamhetsåret vissa justeringar i inriktningen av arbetet med barn- konventionen. En viktig sådan var att valde att lägga större tyngdpunkt på att bevaka lagstiftningen och att utifrån ett barnperspektiv lägga fram förslag till förändringar i lagar och andra författningar6. 6 Årsredovisning för 1994/95. därefter har arbetet med bevakningen av att svensk lag- stiftning och praxis överensstämmer med bedrivits långsiktigt. Frågan om att föra in grundläggande principer i relevanta lagar har prioriterats. Ett sätt för Barnombudsman- nen att söka åstadkomma exempelvis tillsättandet av en utredning för översyn av en viss fråga har varit att driva en aktiv opinionsbildning, genom till exempel debattartiklar eller förslag i årsrapporterna till rege- ringen. Därefter hålls löpande kontakter med departementet som direktiven till en utredning skrivs. Information och sakkunskap tillförs utredningar genom särskilda uppvaktningar och skrivelser. Remissarbetet är också en väsentlig del av bevakningsarbetet med genomförande av konventionen. till har lämnat 88 remissvar till rege- ringen. Information om och de krav den ställer ges också kontinuerligt till departement, utskott i och den tvär- politiska barngruppen i . har, både på eget initiativ och på regeringens uppdrag, genomfört en rad studier om genomslag på olika nivåer som har kunnat ligga till grund för det fortsatta arbetet. Bland annat har kartläggningar av vilket genomslag har fått i centrala myndigheters, kommuners och landstings verksamhet genomförts. Kartläggningen av myndigheternas arbete med baserades på en enkätundersökning i vilken 90 myndigheter (däribland samtliga länsstyrelser) ingick. Av undersökningen framgår att en majo- ritet av myndigheterna (76 av 88) uppger att på något sätt har relevans för myndighetens verksamhet. Nära hälften av myndigheterna uppger att de i skrivelser, remissyttranden, föreskrifter, policyuttalanden eller beslut refererar till . Drygt en femtedel av myndigheterna (20 av 90) efterfrågar mål om barnkonven- tionen i sina regleringsbrev. Genom ett sådant mål skulle barnkonven- tionens betydelse tydliggöras och myndigheternas arbete med konven- tionen prioriteras. Även idéutbyte med andra myndigheter samt infor- mation från är några av de behov som myndig- heterna nämner för att påbörja eller utveckla arbetet med barnkonven- tionen. har i samarbete med utarbetat en faktabok om barn och ungdomar. Den första gavs ut och den andra . I arbetet har också ingått att identifiera ett antal välfärdsindikatorer för barn och ungdomar. ambition är att arbetet med dessa indikatorer skall vidareutvecklas och förfinas så att de kan användas till att tolka hur barns och ungdomars situation i utvecklas (se avsnitt 2.10). Ett led i arbetet med att följa utvecklingen av barns och ungdomars villkor är vidare att samla den kunskap som finns inom olika områden. En del av nationella arbete är årsrapporten till regeringen som innehåller både förslag till lagändringar och en sam- manställning av samlade kunskap på olika områ- den. Årsrapporten har med andra ord flera målgrupper, dels är den rik- tad till regeringen, dels används den i opinionsbildningen och riktas därför till en bredare krets av personer, framför allt sådana som på olika nivåer arbetar med barnfrågor. 2.5.5I kommuner och landsting har från första verksamhetsåret riktat en del av sina informations- och opinionsbildande insatser till kommuner och landsting. har bland annat belyst effekterna av de kommunala besparingarna och omorganiserandet av den kommunala verksamheten som i vissa avseenden, enligt , strider mot . har genomförande i kommunerna varit ett prioriterat område för . En konsekvent till- lämpning av ställer nya krav på kommunernas plane- ring och beslutsunderlag. har i olika sammanhang betonat vikten av att det görs konsekvensanalyser, utarbetas barn- och ungdomspolitiska handlingsplaner och barnbilagor till budgeten för att tydliggöra barn i den kommunala beslutsprocessen. För att ta reda på vilket genomslag på detta sätt har fått i kommunerna har genomfört två kom- munundersökningar, 1995 och 1997. Sammanfattningsvis visar under- sökningarna att kommunernas intresse för ökade . De två kommunundersökningarna har delvis legat till grund för ar- betet med att stödja kommunerna i deras arbete med . En handbok om för kommuner och landsting, Ett steg framåt, har utarbetats. ger en samlad bild av hur Barn- ombudsmannen ser på och hur den kan genomföras i kommuner och landsting. I boken redogörs för in- nebörd och vad som krävs för att genomföra den. Det ges också exem- pel på hur olika kommuner har arbetat med konventionen och förslag till vad ett barn- och ungdomspolitiskt handlingsprogram kan innehålla. Information om "goda exempel" på regional och lokal nivå, som ges i boken, finns också på på internet. En ny kommunundersökning skall enligt regleringsbrevet för genom- föras . avsatte regeringen ur Allmänna arvsfonden för insatser som syftar till att öka kunskapen om barnkon- ventionen i kommuner och landsting. Målet var att varje kommun skulle ha kommit ett steg vidare i arbetet med att införliva i barns och ungas vardag. Projektet, Dags för , leds av en samordningsgrupp i vilken ingår, förutom , , , Nätverket för Barn- konventionen, och Skola, , , Svenska OMEP, och Unga Örnar. samordnar informationsprojektet för och lämnade en lägesrapport till regeringen . berör också landstingens planerings- och be- slutsprocesser liksom deras olika verksamheter. genomförde en enkätundersökning av vilket genomslag fått i landstingens verksamhet. De frågor som ställdes var bland annat om vilka beslut som fattats angående , om politiker och tjänstemän fått utbildning om , om barn och ungdom har inflytande över landstingens verksamheter och om vilket stöd landstingen behöver för att skall kunna förverkligas. Av svaren framgår att samtliga landsting på ett eller annat sätt har arbetat med . Av 24 landsting har 15 behandlat barn- konventionen i styrelse eller i . De flesta landsting har genomfört eller kommer att genomföra utbildningar av politiker och högre tjänstemän.