sou · GNB393 · 2000-01-01 00:00:00 — I är man mest aktiv när det gäller namninsamling, bojkott och laglig demonstration, på i vild strejk och ockupation, i i att bära namnbricka, delta i politiskt möte och möte med annan organisation. I är man aktivast i att rösta i val (i stort sett samma odds i ) samt att delta i fackligt möte. ARBETSLÖSHETEN – ETT HOT MOT DEMOKRATIN? Kvinnor är mer aktiva jämfört med männen när det gäller namn- insamling, namnbricka och rösta i val medan männen är mer aktiva i att delta i vild strejk, ockupation, politiskt och fackligt möte samt möte i annan organisation. Ju äldre man är desto mer aktiv är man också i politiska handlingar, förutom vild strejk, ockupation och bära namnbricka. När det gäller utbildning är det övergripande mönstret att ju högre utbildning desto mer politiskt aktiv (jäm- förelsekategori de som saknar fullständig grundskola). De med 3- årigt gymnasium och högskola är överlag mer politiskt aktiva, för- utom i vild strejk och fackligt möte. Även om mönstret inte är fullständigt entydigt så innebär erfa- renhet av arbetslöshet högre sannolikhet för att ha deltagit i vissa politiska handlingar. Man kan således se att, i jämförelse med re- ferenskategorin som har enbart 3 månaders erfarenhet av arbetslös- het (enligt urvalskriteriet) så är sannolikheten högre för att de med längre arbetslöshetserfarenhet är mer aktiva i bojkotter, lagliga de- monstrationer, vilda strejker, bära namnbricka (ej de med längst er- farenhet av arbetslöshet) och delta i fackligt möte (ej de med längst erfarenhet av arbetslöshet). De med längre erfarenhet av arbetslös- het är mindre aktiva i att rösta i val. Detta antyder att tid i arbets- löshet faktiskt tycks sammanhänga med mer aktivitet i de politiska handlingar som är mer aktionsinriktade och mindre av aktivitet i de handlingar som ingår i det mer krävande och långsiktigt planerande parlamentariska och representativa systemet. , om vi ser till sysselsättningssituationen och sätter de som var arbetslösa vid både urvalstillfället och mättillfället som refe- renskategori, så finner vi att de arbetslösa generellt sett är mindre aktiva än övriga grupper och de aktivaste är de som är i utbildning. Vi ser också en tendens till att de som är i arbete och utbildning är mer aktiva i handlingar som håller sig inom det parlamentariska om- rådet, medan de med annat som sysselsättning är mer aktiva inom de mer utomparlametariska handlingarna. Frågan är då hur det förhåller sig med avståndstagande mot att delta i politiska handlingar? Man skulle ju faktiskt kunna tänka sig att deltagande och avståndstagande handlar om olika typer av ställ- ningstagande och att de arbetslösa snarare utmärker sig som av- ståndstagande. Studerar vi skillanderna mellan länderna ser vi åter- igen ett par intressanta förhållanden. I har man högst san- nolkhet för att ta avstånd från namninsamling, bojkott, laglig de- monstration, vild strejk samt att bära namnbricka. På tar man i högre utsträckning avstånd från att rösta i val, delta i politiskt och fackligt möte samt och möte med annan organisation. man i minst utsträckning avstånd från att delta i namninsamling, bojkott, laglig demonstration och i när det gäller namnbricka, rösta i val, delta i politiskt och fackligt möte samt möte med annan organisation. Männen är generellt sett mer avståndstagande från politisk delaktighet jämfört med kvinnorna, förutom att delta i vild strejk och ockupation. Äldre tar i mindre utsträckning avstånd från bojkotter, delta i möten med en politisk eller facklig organisation. Vi finner en mycket stark samvariation mellan avståndstagande från politisk aktivitet och utbildning, ju högre utbildning desto lägre odds för att ta avstånd från en politisk handling förutom när det gäller vild strejk och ockupation. Avståndstagande från politisk aktivitet förefaller ha ganska lite att göra med erfarenhet av arbetslöshet, arbetslöshetserfarenhet samvarierar med avståndstagande från att bära namnbricka, delta i politiskt möte och fackligt möte. Erfarenhet av arbetslöshet före- faller annars i första hand innebära ett mindre avståndstagande från att delta i övriga politiska handlingar, men samvariationen med ar- betslöshetserfarenhet är svag. Sysselsättning samvarierar däremot mer med avståndstagande, de arbetslösa (referenskategorin) har i samtliga fall förutom att delta i vild strejk och ockupation, en högre sannolikhet för avståndstagan- de, dvs. i jämförelse med andra sysselsättningsgrupper tar de ar- betslösa i högre utsträckning avstånd från samtliga politiska aktivi- teter förutom vild strejk och ockupation. Med få undantag kvarstår således bilden när det gäller avstånds- tagande från den som gäller för deltagande, dvs. de högsta oddsen för att ta avstånd från en politisk handling utfaller för land. Så vad har vi då fått veta, vad har betydelse för om arbetslösa ungdomar deltar i eller tar avstånd från att delta i politisk aktivitet. I punktform och grovt sammanfattat finner man då följande: ·vilken nordiskt land man bor i har stor betydelse för ens politiska deltagande som arbetslös, ·kvinnor är mer aktiva i namninsamling, namnbricka och rösta i val medan männen är mer aktiva i vild strejk, ockupation, poli- tiskt och fackligt möte samt möte i annan organisation, ·äldre är mer aktiva än yngre, ARBETSLÖSHETEN – ETT HOT MOT DEMOKRATIN? ·de med längre utbildning är mer aktiva än de med kort utbild- ning, förutom i vild strejk och fackligt möte, ·generellt sett är de arbetslösa (vid urvalstillfället och vid mättill- fället) mindre aktiva och de i utbildning är mer aktiva, ·med längre arbetslöshetserfarenhet följer mer aktivitet i bojkot- ter, lagliga demonstrationer, vilda strejker, bära namnbricka (ej de med längst erfarenhet av arbetslöshet) och delta i fackligt möte (ej de med längst erfarenhet av arbetslöshet) och de med längre erfarenhet av arbetslöshet röstar i mindre utsträckning, ·land har stor betydelse när det gäller avståndstagande men i övrigt kvarstår den övergripande bilden från ovan, ·i jämförelse med andra sysselsättningsgrupper tar de arbetslösa i högre utsträckning avstånd från samtliga politiska aktiviteter förutom vild strejk och ockupation, ·arbetslöshetserfarenhet samvarierar med avståndstagande från att bära namnbricka, delta i politiskt möte och fackligt möte men samvariationen mellan arbetslöshetserfarenhet och avståndsta- gande är om än systematisk så svag. Det som framstår som mycket intressant är den likhet i åsikts- strukturer som finns inom den undersökta gruppen, det gäller såväl när vi jämför länder, kön och sysselsättning. Vi finner heller inga klara belägg för att arbetslösa har en klart annorlunda syn på ett framtida samhälle i sig eller företräder någon extrem kombination av olika synsätt på ett framtida samhälle. Emellertid finner vi indika- tioner för att de som i undersökningsmaterialet var arbetslösa både vid urvals- och mättillfället inte är lika positiva till ett framtida sam- hälle som präglas av teknik, marknadsekonomi och privatisering samt lika rättigheter för invandrare och infödda, i stället är man nå- got mer positiv till ett samhället som präglas av jämlikhet. De arbetslösa är i jämförelse med de som gått till studier eller ar- bete i något mindre utsträckning intresserade av politik. Med erfa- renhet av arbetslöshet följer också en högre sannolikhet för att inte vara intresserad av politik. Men land är den variabel som förutom utbildning ger den högsta sannolikheten för att man också sagt att man är intresserad av politik och detta gäller särskilt i , och . De arbetslösa är inte lika klart orienterade till vänster eller höger på den politiska skalan i jämförelse med de som i urvalsgruppen hade gått vidare till studier eller arbete. renhet av arbetslöshet desto starkare tendens till att man placerar sig på mitten på vänster-högerskalan. Resultaten stöder därmed tesen om arbetslöshet som en slags situation där man inte tar ställning, en slags likgitighet eller liknöjdhet. Det politiska handlandet bland arbetslösa måste förstås såväl utifrån generella sociala och kulturella förhållanden som utifrån så- dant som har att göra med olika livssituationer på individ- och gruppnivå där arbetslösheten är en faktor bland andra. Ett huvud- resultat är att vara ung och arbetslös i respektive nordiskt land inte betyder samma sak. Det land man bor i, som sannolikhet betraktat, har den generellt sett största betydelsen för om och hur man deltar i olika politiska handlingar förutom när det gäller att skriva på namn- insamling och rösta i val där utbildningsnivå har en förhållandevis större betydelse. I jämförelse med landstillhörighet spelar med få undantag både arbetslöshetserfarenhet (gäller ej delta i laglig de- monstration, vild strejk samt fackligt möte) och sysselsättning mindre roll för sannolikheten att ha deltagit i en politisk handling. Man kan emellertid inte bortse från förhållandet att erfarenhet av arbetslöshet sammanhänger med högre sannolikhet för att ha delta- git i en mer expressiv politisk handling och lägre sannolikhet för att ha deltagit i mer parlamentariskt orienterade politiska handlingar. Skillnaderna är inte stora men de finns där och är systematiska. Vid en analys av avståndstagande framgår på motsvarande sätt att de ar- betslösa i högre utsträckning tar avstånd från att delta i politiska ak- tiviteter förutom mer expressiva och krävande handlingar. Dock fö- refaller det även här vara så att arbetslöshetserfarenheten, även om den spelar en betydelse, inte har den stora betydelse man kanske fö- reställer sig. Snarare verkar det vara så att det är arbetslöshetssitua- tionen i jämförelsevis med andra sysselsättningssituationer som spelar roll. Kanske vi här mer utförligt skall studera selektionsme- kanismerna och vad det betyder att vara arbetslös i de olika länderna. När det gäller politiskt aktivitet verkar det således vara så att ar- betslösheten mer sammanhänger med frågan om och hur man deltar än ett avståndstagande. En annan slutsats man kan dra är att det fö- refaller vara så att arbetslöshet i högre utsträckning sammanhänger med aktiviteter än med attityder och åsikter. Kanske vi här har en illustration till varför det är så motstridiga resultat när det gäller ar- betslöshetens samverkan med politisk aktivitet, vi måste i högre ut- sträckning förstå det i ett nationellt såväl som ett lokalt kontext, och särskilja mellan åsikter, attityder och handlingar. Data visar att in- tressen för och åsikter om samhällsfrågor och politik formas av olika ARBETSLÖSHETEN – ETT HOT MOT DEMOKRATIN? sociala och kulturella omständigheter där arbetslösheten bara är en faktor bland andra. Likheterna när det gäller åsiktsdimensionerna menar jag avslöjar detta. Skillnaderna i handlande avslöjar emellertid betydelsen av att förstå vilka omständigheter som formar förmågan och möjligheten att omsätta åsikter till handlande, och vilka hand- lingar som tillgrips. Här finner man vissa oroande tendenser som det finns all anledning att vara mycket vaksam över hur dessa utvecklas. 1Kriteriet för att komma med i undersökningen var att ungdomarna (18–) hade haft minst tre månaders sammanhängande arbetslöshet . /1996, sändes en enkät till ett obundet slumpmässigt urval ur denna målgrupp (olika stort urval i respek- tive land). 2Carle & Julkunen (1997): Arbetslöshetens villkor – om ungdomar, arbetslöshet och marginalisering . 3Undersökningen har genomförts som en enkätundersökning i de fem nordiska länderna. Den nordiska undersökningen har i huvudsak finansierats av samt med bistånd av nationella finansiärer. Undersökningen har med hjälp av EU-anslag nu utvidgats i två steg. I ett första steg med data från och (datainsamling klar). I ett andra steg med data från , , och (datainsamling påbörjas ). För vidare infor- mation om undersökningen och dess teoretiska referensram se (1997) samt Julkunen & (1998). 4En sökning i visar att antalet artiklar som behandlar veganer, mili- tanta veganer, ungdomar och veganism ökade för att minska något . Hur detta skall tolkas är dock en öppen fråga. Det kan ju tänkas vara så att massmedia faktiskt är mer försiktig i sin rapportering för att därigenom inte ge dessa grupper ännu mer av den gratis publicitet som de ju eftersträvar och fak- tiskt uppnår med sina aktioner. Att man eftersträvar publicitet med sina aktioner är emellertid ett förhållande som en del av de grupper som ägnar sig åt aktioner märkligt nog kategoriskt tillbakavisar, trots att man sänder ut pressmed- delanden och talar om var och när man skall genomföra en aktion. 5Samtliga ungdomar var vid urvalstillfället arbetslösa och skulle ha haft minst tre månaders sammanhängande arbetslöshet . Men vid mät- tillfället senare kunde ungdomarna ha erhållit någon annan sysselsätt- ning, vilket har kodats i fem huvudgrupper, fortfarande arbetslös, i arbete, åtgärd, studier eller annat (barnledig, sjukskriven, värnplikt m.m.). För vidare information om undersökning se t.ex. (1997) (red. ): Arbetslöshetens villkor eller Julkunen & (1998) (red. ): Youth unemployment i . 6Ett summationsindex över markerade halvårs erfarenheter av arbetslöshet –1995. 7En multivariatanalys som tar samtidig hänsyn till ett antal ingående variabler och sammanväger effekterna av dessa variablerna i förhållande till ett visst på förhand bestämt utfall, t.ex. om man är intresserad av politik eller inte. Utfallets sannolik- het mäts som oddsandelar, sannolikheten för att en viss egenskap, om den vägs samman med ett antal andra egenskaper, innebär att man också angett att man är intresserad av politik. Tekniken lämpar sig bäst för noll-ett kodade utfalls- variabler, mindre bra för variabler som är kodade som skalor, t.ex. frågan om gillande/ogillande av en viss samhällstyp. 8Dessa svar har angetts av 48 kvinnor och 84 män respektive 33 kvinnor och 58 män. De resultat som rör politiska handlingar har som synes ett mycket ojämnt svarsmönster. Analysen av denna typ av data måste därmed ske med viss för- siktighet. Av detta skäl har vissa resultat inte särredovisats för både land och kön. 9Mätt som medelvärdesskillnader utifrån ett additativt index över genomförda handlingar 1=deltagande i en handling och 10=deltagande i alla handlingar. ARBETSLÖSHETEN – ETT HOT MOT DEMOKRATIN? , J- L. & Marsh, C. (1993) Cultural Mediation of Political Responses to Unemployment: A Comparison of and The UK, i Policy, Vol. Banks, M. & , P. (1987) Political attitudes and Voting among Unemployed Youth, i , 1987, 10, 2, , 201–216 (1997) Racist and right-wing Violence in . Bynner, J. (1994) Politics and participation – Some antecedents of young peoples attitudes to the political-system and political activity, i , Vol. 24, nr 2 1994, s. & , C. (1982) Ungdomsarbetslöshet – Problem, åtgärder och konsekvenser. /Social- styrelsen. (1991) Husockupationer, sociala rörelser och massmedia, i Sociologisk forskning, nr 3 1991 & , P. (1993) Ung och Grön. , J & , P (1995) Från diskotek till . Om ungdomars konsumtion och ekonomi. & Julkunen, I. (red.) (1997) Arbetslöshetens villkor –- om ungdomar, arbetslöshet och marginalisering . (1985) The Effects of Unemployment on Political Atti- tudes, i Australian and , 1985, 21, 1, , 100–108 Crook, S., Pakulski, J. & Waters, M. (1992) Postmodernization. Change in advanced society. Dalhouse, M. & Frideres, J.S. (1996) Intergenerational congruency – The role of the family in political attitudes of youth, i , Vol. 0017, nr 2 1996, 227–248 Dancis, B. (1978) Safety Pins and Class Struggle: Punk and the Left, i , 8, 3 1978, s. Decker, J-L. (1993) The Sate of the Rap: Time and Place in Hip Hop Nationalism, i Social Text, 34, 1993, s. (1992) Unemployment, Political Attitudes and Voting Behaviour, i Politics and the Individual, 1992, 2, 1, 29–41 Eurobarometre 37.0 (1992) Europeans and the Environment. Eurobarometre 47.2 (1997) . Elterman, H. (1988) The Politics of Music and the Protest Song: A case study of Antiwar Songs of the 1960s, i Sociological View- points, 1988, 4, 1 s. Eyerman, R. & Jamison, A. (1995) Social Movements and Cultural Transformation: Popular Music in the 1960s, i Media, , 1995, 17, 3, 449–468 Eyerman, R. & Jamison, A. (1998) Music and social movements. Mobilizing traditions an the twentieth century. (1996) Youth and Citizenship in the 1990s, i Youth and Policy, 1996, 53, 28–43 Franklin, M., , T. & Valen, H. et al. (1992) Electoral change. Responses to evolving social and attitudinal structures in Western Countries. Furlong, A. & Cartmel, F. (1997) people and social change. Open university press. & , S. (1995) Väljarnas val. (1992) Representations of Youth. The study of youth and adolescence in and . Halvorssen, K., , O. & Fugeli, P. (1986) Arbeidslös i vel- ferdsstaten – helse og velferdsfolger av å vere uten lönnet arbeid. & , M. (1987) Väljare och val i . Jahoda, M., Lazarsfeld, P. & Zeizel, H. (1972) The Sociography of an unemployed community. & , C. (1992) Youth, Family and Citizenship. ARBETSLÖSHETEN – ETT HOT MOT DEMOKRATIN? Julkunen, I. & , J. )(1998) Youth unemployment in . Lodenius, A-L. & , P. (1997) Vit makt och blågula dröm- mar. Rasims och nazism i dagens . Lusane, C. (1993) Rhapsodic Aspirations: Rap, race and Politics, i Black-Scholar, 23, 2 1993, s. (1985) Arbejdslöshedens socialpsykologi. Dansk Psyko- logisk förlag. (1998) Den svenska partirymden. Väljarnas uppfatt- ning om konfliktstrukturer i partisystemet 1956–1996. Ovesen, E. (1978) Arbetslöshetens psykiska följdverkningar. , , , A. (1989) Medborgarnas makt. , , , J., Micheletti, M., , J. & West- holm, A. (1998) Demokrati och medborgarskap. Rantakeisu, U., , B. & Hagqvist, C. (1996) Ungdomsarbets- löshet. Vardagsliv och samhälle. SCB (1997) Välfärd och ojämlikhet i 20-års perspektiv 1975–1995. SCB (1996) Politiska resurser och aktiviteter 1978–1994. SOU 1994:73 Ungdomars välfärd och värderingar. Stapleton, K.R. (1998) From the to mainstream: the political power of hip-hop, i , Vol. 20, nr 2 1998, 219 ff. Street, J. (1997) Politics & Popular Culture. & Togeby, L. (1991) Højrebølge? Togeby, L. (1989) Ens og forskellig. (1997) Svensk ungdomsstatitisk. (1997) Living conditions and inequality in Union 1997. /E/1997- 3. Kommunala ungdomsprojekt – demokratiprojekt? Om ungdomsfrågorna alltid funnits på den politiska dagordningen, bildar de allt tydligare ett eget politiskt område. Det som tidigare sorterats upp som arbetsmarknads-, fritids- och kulturfrågor, som sociala och utbildningsfrågor förs nu allt oftare samman under begreppet ungdomspolitik. Ungdoms- politiken får egna politiker, expertis och handläggare. Det formu- leras ungdomspolitiska program och inrättas kommunala ung- domsråd i många kommuner. Ett annat utslag av en sådan ny ungdomspolitik är framväxten av en rikhaltig och svåröverskådlig flora av lokala ungdomsprojekt, som överskrider traditionella sek- tors-, organisations- och kommungränser, och som startas och finansieras på otaliga skilda vis. Gränsöverskridandet, pluralismen, flexibiliteten och individanpassningen är egenskaper hos projekten som faller i ögonen på en betraktare. Dessa egenskaper lyfts också fram i de självbeskrivningar som projektansökningar, ungdomspolitiska program och andra, liknande dokument utgör. Den nya ungdomspolitiken och framväxten av ungdomsprojekt skall i första hand ses mot bakgrund av att unga människors livsvillkor i förändrats i flera väsentliga avseenden – och på sätt som uppfattas som problematiska och far- liga. Det gäller den rekordhöga arbetslösheten bland ungdomar, sociala problem i kölvattnet på arbetslöshet, försämrad ekonomi och tilltagande segregation. vänder unga människor ryggen åt de traditionella formerna för demokratiutövning. Nittiotalets ungd- omspolitik präglas också av att det politiska fältet förändrats. Med avreglering och målstyrning får kommunerna och de lokala aktö- rerna större frihet än tidigare, men också fler uppgifter och större ansvar, bl.a. för ungdomars sysselsättning. KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? Som vi kommer in på i det följande riktar sig en stor del av ung- domsprojekten till arbetslösa ungdomar, till de som av olika skäl hamnat i skarven mellan skola och arbete. Projekten är en ny och viktig form av social- och arbetsmarknadsåtgärd. I den offentliga statistiken redovisas de emellertid under andra namn, t.ex. ung- domspraktik, datortek, arbetslivsutveckling, utveck- lingsgaranti och socialbidrag, eftersom de unga i projekt ersätts med sådana åtgärdsmedel. Men ungdomsprojekten kan även, och ofta inom ramen för samma projekt, inriktas på fritids- och kulturfrågor, integrations- och genusaspekter, eller ha demokratifrågor i för- grunden. Vår uppfattning är att de kan ses som ett slags spegel av nittiotalets ungdomspolitik. I finns en tradition att institutionalisera frågor om de- mokrati och demokratifostran. Ungdom och demokrati diskuteras följaktligen ofta i bestämda sammanhang och i relation till specifika arenor. Ungdomars intresse för att organisera sig och engagera sig i samhällsfrågor och politik är ett sådant vanligt sammanhang, deras demokratiska rättig- och möjligheter som skolelever ett annat. Arbetslivs- och arbetsplatsdemokrati diskuteras mindre samman- kopplat med ungdomsfrågorna. Än mindre har arbetsmarknadsåt- gärderna generellt och åtgärderna för arbetslösa ungdomar behand- lats i ett demokratiperspektiv.1 Men , när mycket stora andelar av den svenska befolkningen, och i synnerhet yngre människor, står utanför eller är mycket lösligt knutna till arbets- marknaden, kan dessa sistnämnda frågor knappast betraktas som marginella. Man kan ställa sig en rad frågor om hur nya strukturer, processer och språkbruk innefattar och/eller utestänger medborgare i gemen, och ungdomar i synnerhet, i fråga om att för- stå och påverka sina egna livsvillkor och delta i styret av samhället. Vi väljer här att begränsa oss till den medborgargrupp som utgörs av unga människor, som befinner sig utanför utbildning och arbete, och som blir föremål för den nya kommunala ungdomspolitiken. Med utgångspunkt bl.a. annat från ett pågående forskningsprojekt, ungdomspolitik och ungas strategier. Mötet mellan ungdo- mar och nittiotalets kommunala ungdomsprojekt, vill vi kritiskt belysa och diskutera kommuners ungdomspolitik i ett demokratiperspektiv och i synnerhet hur väl eller illa åtgärder för arbetslös ungdom låter sig förenas med demokratifostran och demokratiutövande.2 Vi menar, att de speciella ekonomiska, organisatoriska och tidsmässiga villkoren för projekten och de informella projektläroplanerna är centrala att granska i detta avseende. Ungdomspolitik med nya förtecken Ungdomspolitik har fått stå för allt ifrån organiserade försök att påverka unga människors villkor i mycket vid mening till de ännu tämligen begränsade företeelser som i klartext benämns ungdoms- politik. Med detta begrepp avser vi här organiserade försök på den politiska arenan att påverka ungdomars förhållanden, oavsett om dessa strävanden betecknas som ungdomspolitik, utbildningspolitik, kultur- och socialpolitik eller något annat. Historiskt har ungdomar alltid betraktats som potentiella sociala problem. Institutioner och olika slags verksamheter har inrättats för att inordna de unga i de rådande norm-, regel- och värdesystemen. Då bör man genast tillägga, att ungdomspolitiken inte varit en och densamma för olika sociala klasser, för unga män och kvinnor eller för stadens och landets unga. De största farhågorna och flesta åt- gärderna har sålunda alltid knutits till städernas obemedlade pojkar och unga män. En icke oväsentlig aspekt av ungdomspolitiken, i synnerhet den del som handlar om utbildning, har historiskt sett handlat om värnet om eller uppbrytandet av den rådande sociala, geografiska och könsmässiga arbetsdelningen.3 Efter gick , tillsammans med resten av västvärlden, in i en stabilt expansiv period som kom att sträcka sig över .