sou · GNB388d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Han sade bl.a. att han misstänkte att hans numera avlidne broder i maskopi med hade mördat , antingen för att brodern var avundsjuk på honom för att han skulle få en plats i eller för att brodern var arg på eftersom han inte fått någon plats i . GG sade sig vara rådgivare åt alla rege- ringar på jordklotet, att han var utsedd att bli efterträdare och/eller efterträdare. Efter en prövotid skulle han också gifta sig med prinsessan . På fråga om var han befunnit sig på mordkvällen vidhöll han att han varit på det nöjesställe han tidigare – Ett tiotal personer i GG:s omgivning hördes också tämligen ingående. Av dessa förhör framkom ingenting som pekade på att GG skulle kunna vara inblandad i mordet på . Mot upprättade PU en preliminär samman- fattning av utredningen rörande GG. Av sammanfattningen kan utläsas att ytterligare utredning övervägdes. Efter detta har dock inga fler utredningsåtgärder registrerats i uppslaget. Tipsen om GG synes dock inte ha upphört. registrerades ett telefonsamtal från en kvinna, som hade läst om GG i tidningen. Hon hade då påmint sig att hon, när hon besökt en restaurang i , stött på en person som väl stämde in på beskrivningen av GG. Mannen hade varit psykiskt störd och sagt att han nästkommande vecka skulle bli utnämnd till stats- sekreterare hos . Det är svårt för kommissionen att fullt ut bedöma de åtgärder PU vid- tagit i anledning av GMP. Dels förutsätter urvalet av de personer som profilen pekar mot en kompetens som vi saknar. Dels vore det praktiskt orealiserbart för kommissionen att granska hela utredningsmaterialet i syfte att bedöma om alla från profilsynpunkt intressanta uppslag lyfts fram och utretts på nytt. Vårt övergripande intryck är att GMP-arbetet följts upp på ett bra sätt och att GMP kom att ge utredningen ett näringstillskott, som tagits till vara. I det material och den utredning som, i mer eller mindre hög grad, tillkommit som ett resultat av GMP återfinns flera av de mest in- tressanta utredningsuppslagen i hela mordutredningen. GMP-kontrollis- tan ger dessutom en allmänt sett god illustration till den mängd uppslag som PU bearbetat och det omfattande arbete som här förekommit. Vissa utredningsåtgärder synes ha dröjt onödigt länge och en del uppslag har uppenbarligen blivit liggande under förfarandet mot , för att efter detta ånyo bedömas som intressanta. Iakttagel- ser av det slaget kan som framgått göras även beträffande andra delar av utredningen. På GMP-kontrollistan finns exempel på personer, som PU intresse- rat sig för men som inte velat medverka i utredningen (se p. 31, 44 och 74). De aktuella personernas vägran att efterkomma PU:s önskemål har lett till att de förhållanden PU funnit värda att undersöka förblivit outredda. Det är naturligtvis ett på sitt sätt otillfredsställande resultat. Vad det mest illustrerar är dock att många åtgärder i denna utredning har vidtagits utan egentliga brottsmisstankar och att det då också saknas rättsliga medel att tvinga personer att medverka. Det innebär rimligen även en risk för att personer som har anledning att vägra medverka gör det. I uppföljningsarbetet efter GMP hände det att PU högg i sten. Det gäller t.ex. beträffande GA (p. 1 på GMP-kontrollistan), som utsattes för en ingående kontroll till följd av GMP. GA hade emellertid infiltrerat utredningen på ett sådant sätt som en gärningsman enligt GMP skulle kunna tänkas göra. Det var mot den bakgrunden rimligt att PU såg till att komma till botten med detta uppslag. En annan aspekt är att GA antagligen borde ha varit avskriven på andra grunder . Vid ett samtal med den tidigare ord- förande och sekretariat har den förre spaningschefen kritiserat sina efterträdare för att de inte använt sig av de odokumente- rade kunskaper som den gamla spaningsledningen besitter och som ett exempel på detta anfört just utredningen avseende GA. GA hade enligt blivit intressant i utredningen . Han hade lämnat uppgifter som han efterhand ändrade och anpassade till vad som blev känt. Säkerhetspolisen fick i uppdrag att kontrollera honom, vilket resulterade i att hans uppgifter kunde avföras från utredningen. Om spaningsledning hade haft denna information skulle den ha kunnat spara de resurser den i anledning av GMP kom att lägga på utredning angående GA, menade . 45 – Påpekan- det är naturligtvis relevant, men bör kompletteras med anmärkningen, att om den dåvarande spaningsledningen dokumenterat sina åtgärder på normalt sätt, hade PU i ett senare skede inte behövt fundera på att ta kontakt med den tidigare spaningsledningen för kontroll av vilka utredningsåtgärder som företagits. (Åtgärderna mot GA synes även ha haft ett visst samband med de utspel i massmedia som PU iscensatte efter GMP-arbetet, jfr kapitel 8, Informationsfrågor .) Det har ifrågasatts om en gärningsman av det slag som profilen beskriver överhuvudtaget skulle kunna tänkas infiltrera utredningen (jfr referatet av synpunkter ovan). På samma sätt har det ifrågasatts om bevakningen av mordplatsen i samband med års- dagarna är en meningsfull åtgärd. I samband med den bevakning som kom att ske förekom vad som får betraktas som integritetskränkningar av personer som av ett eller annat skäl råkat befinna sig på mordplatsen vid sådana tillfällen (se t.ex. p. 23, en riksdagsman och vän till , som skuggades från mordplatsen och sedan kontrollerades av polis). En avvägning mellan de trots allt begränsade integritetskränk- 45 PK-minnesanteckningar nr 14, från ett möte med . ningar det kunde bli fråga om och intresset av att nå vidare kunskap om mordet leder oss dock till slutsatsen att insatserna var befogade. Detta gäller även om Resslers bedömning av åtgärderna från GMP-synpunkt Det bör därvid beaktas att åtgärderna hade rekommenderats PU från FBI-håll och i den svenska GMP. Överhuvudtaget anser vi att man bör vara försiktig med att ifråga- sätta det meningsfulla i olika initiativ och försök att nå vidare från PU:s sida, givetvis under förutsättning att utredarna håller sig inom ramen för polisens rättsliga befogenheter. Vi finner det desto mer uppseende- väckande att vissa uppslag i GMP-materialet inte uttömts eller utretts först med betydande fördröjning, se vidare nedan. Ensamstående man boende i innerstaden som gjort sig av med en revolver av den typ som användes vid mordet . GH aktualiserades i PU genom den provskjutningsaktion som beslöts . respektive skickades två påminnelser till GH att han skulle inställa sig hos polisen med sitt vapen. Rimligtvis måste en första kallelse ha skickats till honom , men spår efter någon sådan har inte kunnat hittas. och , när PU fick telefonkontakt med GH, vet man i brist på dokumentation inte om några åtgärder vidtagits för att få kontakt med GH. När PU i efterhand tillfrågat den person som varit med och handlagt provskjut- ningsaktionen och som undertecknat påminnelserna, , har denne erinrat sig att han med största säkerhet varit i den sommarstuga som GH bodde i. Såvitt kunde minnas hade han dock inte träffat på GH, utan en annan person som varit radioamatör. Trots att uppgivit att han troligen gjort anteckningar om hembesöket, finns inga sådana registrerade i materialet. Någon uppgift om det skulle ha skett finns inte heller. Det är anmärkningsvärt att polisen vid ett hembesök hos någon i anledning av en brottsutredning underlåter att göra en tjänsteanteckning om var man varit, och vad som har hänt. Som framgått talar den fortsatta utredningen för att aldrig träffade GH överhuvudtaget. Även i övrigt är hanteringen uppseendeväckande. Om man beslutat att genomföra en så vittomfattande åtgärd som provskjutningsaktionen utgör, borde det vara självklart att vidta åtgärder, som säkerställer att alla vapenägare fångas upp. Om någon kallad person inte inställer sig måste det finnas rutiner för uppföljning och utredning av varför veder- börande inte kommer. Det förhållandet att någon verkar hålla sig undan bör rimligen betraktas som en spaningsindikation (jfr nedan). ställt frågor till PU om detta och fått till svar att intensifierade utred- ningsåtgärder borde ha vidtagits för att få kontakt med GH. Någon förklaring till varför så likväl inte skedde har PU inte kunnat ge. Med mer ändamålsenliga rutiner och normal dokumentation borde PU emellertid ha lyckats nå GH inom en rimlig tid efter det att han kallats till PU första gången. Om PU hade nått honom skulle han, om hans egna uppgifter stämmer, då ännu haft kvar vapnet. Det förhållandet att en innehavare av ett vapen av den eftersökta typen vid kontakt med polisen anmäler att detta inte längre finns till- gängligt måste vara just en sådan reaktion som en provskjutningsaktion är åsyftad att framkalla hos en gärningsman eller någon som på annat sätt är inblandad. Som framgått av redovisningen i kapitel 3 var ett av syftena med att inkalla vapeninnehavare för provskjutning just att framkalla avslöjande reaktioner. Det är därför synnerligen anmärk- ningsvärt att PU, efter att dels ha hört GH:s förklaring till varför han inte hade vapnet i behåll, dels ha fått kännedom om att han för mordet befann sig ensam i en lägenhet på 15 minu- ters promenadavstånd från mordplatsen, inte företog några dokumen- terade utredningsåtgärder förrän efter , . Inte heller till detta dröjsmål har PU haft någon förklaring. I samband med att PU lämnade synpunkter på RRV- experternas genomgång av brottsutredningen diskuterades ärendet. Av RRV-experternas material, som PU då tagit del av, framgick bl.a. att de ifrågasatte varför inte en utförlig husrannsakan, inklusive eftersökning av vapnet på fastigheten, hade genomförts. Den dåvarande förunder- sökningsledningen uttryckte därvid viss tvekan om brottsmisstanken mot GH var tillräcklig för en sådan åtgärd. Den nuvarande förundersökningsledningen har till kommissionen framfört uppfattningen att det som kan göras beträffande GH är gjort. Därvid framgick att förundersökningsledningen hade uppfattningen att vissa sökningar med metalldetektor efter vapnet ägt rum, varvid det från kommissionens sida invändes att detta inte skett. På frågan hur vapenbrottet kunde bli liggande så att det preskriberats svarade , som är den som sedermera skrev av detta brott, att detta var ett misstag, som skett före hans tid. , som var för- undersökningsledare före hade ingen minnesbild i anslutning till detta, utan hänvisade till att det var som hade svarat för den här utredningen. förde i samman- hanget även ett resonemang om huruvida ett vapenbrott här kunde styrkas, eftersom det kanske inte fanns något annat än GH:s egna uppgifter – som alltså innefattade ett erkännande – att gå på. Vid vårt sista sammanträffande med förundersökningsledningen uppgavs att inga ytterligare åtgärder vidtagits i uppslaget sedan vår granskning hade gjorts samt att ingen ytterligare utredning heller var planerad. Uppslaget skulle med andra ord de facto vara lagt ad acta. Vi anser, mot bakgrund av den information vi haft tillgång till, att detta uppslag i väsentlig grad är otillräckligt bearbetat. Det är för oss mycket förvånande att det inte gjorts något allvarligt försök att utreda det i botten. Man kan jämföra med uppslaget GG, där mindre in- tressanta uppgifter föranledde en uttömmande insats 1996 (se vidare nedan). Beträffande GH finns som framgått dessutom exempel på icke vidtagna utredningsåtgärder, som förundersökningsledningen trott var vidtagna. Vi ställer oss också frågande inför hanteringen av GH:s själv- deklarerade brott mot vapenlagen, där utredning och lagföring inte fullföljts. Det brott GH själv erkänt är allvarligt och skulle enligt en tämligen fast praxis ha föranlett ett kännbart straff. Det kan synas som om PU för att inte störa mordutredningen låtit detta brott preskriberas. Vi har dock inte underlag att påstå att detta är förklaringen till under- låtenheterna. En naturlig reflektion är att en utredning av vapenbrottet borde ha kunnat sätta viss press på GH och därigenom ha skapat klarhet även beträffande sådant som är av intresse i mordutredningen. Att inte fullfölja utredningen mot GH kan dessutom, vilket PU tycks ha varit inne på då man kallade honom till förhör vår 1998, vara till skada vid en rättslig prövning av ett åtal mot annan person för mordet. Jugoslavisk man som tidigare dömts för dråpförsök. GC aktualiserades i PU . Ingångsuppgifterna var påtagligt intressanta. Ut- redarna fick omgående fram två möjliga namn. Men sedan hände ingenting. Först vidtogs nästa utrednings- åtgärd, som var naturlig och okomplicerad, dvs. att låta uppgifts- lämnaren se bilder på de två möjliga personerna. Uppgiftslämnaren pekade då direkt ut GC. Hade det i stället skett 1987 skulle PU kanske ha kunnat komma en bra bit framåt i utredningen redan då. Kanske hade man till och med kunnat få tag i GC, som enligt vad som seder- mera framkommit då befann sig i , för att förhöra honom. Det fanns naturligtvis åtskilliga andra intressanta tips i utredningen och prioriteringar var nödvändiga. Detta uppslag borde dock ha 46 kan sägas ha berört den saken i sitt beslut res- ningsärende. Apropå bedömningen av värdet av de uppgifter som hade åbe- ropats skrev domstolen: En annan omständighet som bör nämnas är att det är väl känt att det vid sidan av det händelseförlopp vid mordet som Riksåklagaren påstår i resningsärendet finns eller har funnits andra s.k. spår, vilka inte be- handlas i resningsansökningen. Det finns därför inte möjlighet att i detta ärende ställa det påstådda händelseförloppet mot andra alternativ som aktualiserats i fallet. prioriterats ganska högt, eftersom det gällde någon som skjutit en människa på öppen gata, som uttalat hotelser mot , som hade ett motiv för mordet och som stämde in ganska väl på gärnings- mannens signalement. kom tipset att utredas först efter rätte- gångarna mot , . Det är alltså ännu ett exem- pel på en utredningsinsats från – alltså – som inte hållit måttet. När PU tog kontakt med för- valtningskontors arkivenhet för att fråga om det inkommit några skrivelser från GC till träffade man av ren tur på en tjänste- man som berättade om incidenten med GC . Med tanke på att händelsen varit av så allvarlig art att den anmälts både till enhetschefen och den säkerhetsansvarige samt fått till följd att en larm- knapp installerats i arkivet, är det förvånande att den inte kommit till PU:s kännedom tidigare, men det är svårt att se att det skulle kunna bero på någon brist i utredningsarbetet. Det var kanske bara otur. Den senare delen av utredningen har uppenbarligen mött stora praktiska svårigheter, som har sin rot i förhållandena i det och som PU inte råder över. Bortsett från att omständig- heterna numera är sådana att det svårligen går att komma vidare är det otillfredsställande att detta jämförelsevis intressanta uppslag fort- farande står så pass öppet som det gör. Kriminell och psykiskt störd man med utpräglat Palmehat (GF). GF har uppenbarligen varit av stort intresse från GMP-synpunkt. Utredningen bedrevs av handlingarna att döma intensivt och utan den tidsutdräkt som förekommit i uppslagen beträffande GH, GC och GG. Förunder- sökningsledaren vidtog sedermera den i PU-sammanhang ovanliga åtgärden att formellt avskriva misstankarna mot GF och materialet från telefonavlyssningen förstördes. , som var den som fattade dessa beslut, har inför kommissionen uppgivit att hon bedömt det som i det närmaste helt klarlagt att GF inte har med mordet att göra samt att avlyssningsmaterialets innehåll var sådant att det lagligen skulle förstöras. Uppslaget synes enligt vår mening tillräckligt utrett, även om det framstod som relativt substantiellt. Psykiskt sjuk man med fixering vid (GG). PU fick redan dagen efter mordet in två av varandra oberoende tips från en psykolog respektive en läkare, vilka båda utpekade GG som tänkbar gärningsman med motiveringen att denne var Palme-fixerad, svårt psykiskt sjuk och bodde nära mordplatsen. Tipsen ledde till att utredarna kontaktade GG per telefon och höll ett mycket kort förhör med honom. Dokumentationen över förhöret upptar en knapp sida. GG på- stod att han varit på ett angivet nöjesställe under mordkvällen. giften kontrollerades inte, trots att det borde ha varit ganska enkelt så kort inpå händelsen. GG var en avvikande person, vars eventuella när- varo på det angivna stället borde ha kunnat uppmärksammas. Vidare ledde tipsen till att två utredningsmän fick i uppgift att samla in upp- gifter om GG. Resultatet av denna åtgärd upptar några få rader i ett protokoll. Därefter gjordes ingenting förrän då två utred- ningsmän besökte den person som hade skrivit ett brev till PU och tipsat om GG. I förhörsprotokollet antecknade utrednings- männen att GG hade alibi för mordet och att de ansåg att utredningen mot GG var klar. Ärendet lades därefter ad acta. I själva verket förelåg inget alibi och några ordentliga utredningsåtgärder hade inte företagits. Uppgifterna om GG borde därför ha föranlett en fortsatt utredning. Sedan kom ärendet av en händelse att aktualiseras på nytt , då en bil utanför GG:s bostadsadress besköts. Någon utredning av uppgifterna om GG:s eventuella roll vid statsministermordet blev dock inte av heller , men händelsen ledde till att en kort sammanfattning över uppslaget upprättades . Av signatur och datum på vissa uppslag i ärendet framgår att spaningschefen tagit del av i vart fall visst material i detta. Men några registrerade utredningsåtgärder från finns inte. Den genomgång av ärendet som PU sedan gjorde /96 var mycket grundlig. Vissa utredningsåtgärder kan i och för sig bedömas som alltför långtgående, särskilt aktionen – efter mordet – då ett flertal GG närstående personer förhördes trots att PU egentligen inte hade några uppgifter som talade för att han skulle vara inblandad i mordet. Det är självfallet också anmärkningsvärt att det först efter att de första tipsen mot GG inkommit hålls ett ordent- ligt förhör med honom. får det konstateras att PU inte hade så mycket annat val än att utreda uppslaget i botten. Felet ligger med andra ord inte i dessa åtgärder utan i de längre tillbaka liggande under- låtenheterna. Det kan särskilt noteras att alibikontrollen är lika dåligt utförd som undersökningen beträffande vid motsvarande tid- punkt (jfr även den inledande hanteringen av uppslaget angående GC). Liksom beträffande gäller att om ingångstipsen 1986 hade hanterats kompetent, skulle klarhet antagligen ha nåtts redan då. Uppgifterna om GG hade varit betydligt mer lättutredda. tvingades PU till ingående, integritetskränkande åt- gärder vid en mycket sen tidpunkt och har trots detta egentligen inte nått ett mer klargörande utredningsresultat än man hade års utredning. Däremot synes PU ha nått en punkt i uppslaget där inget mer återstår att göra. I detta kapitel summerar vi vårt uppdrag. I angavs att vår uppgift är att gå igenom brottsutredningen och göra en på denna genomgång grundad redo- visning. Denna redovisning finns i kapitel 2 – 7. Det hette vidare att kommissionen skall undersöka om det finns delar av utredningsmaterialet som inte är tillräckligt bearbetat. Som en deluppgift i detta angavs att vi skulle göra en uppföljning av den tidigare parlamenta- riska kommissionens särskilda granskning av brottsutredningen vad gällde misstankar om polismäns eventuella medverkan till mordet. Våra iakt- tagelser och synpunkter i dessa hänseenden har framgått i anslutning till de olika avsnitten, varvid det s.k. polisspåret har behandlats särskilt. De vik- tigaste slutsatserna sammanfattas i detta kapitels inledning: Finns det delar av utredningsmaterialet som inte är tillräckligt bearbetade?och Polisspåret. I kommissionens uppdrag skulle därtill ingå att göra bedömningar och värderingar av utredningsarbetet. Utredningsarbetet har diskuterats i anslut- ning till redovisningen av brottsutredningen. De övergripande slutsatser vi därvidlag dragit redovisas i detta kapitel under rubrikenAllmänt om det sätt på vilket mordutredningen bedrivits. Bakgrunden till att en särskild tillsattes var att ansåg att den misstro, som kunde finnas mot myndigheternas vilja att så grundligt som möjligt utreda alla omständigheter kring mordet, kunde vara skadlig för vår demokrati och vårt rättssamhälle. Allmänhetens tilltro till utredningsarbetet är bl.a. beroende av hur informationen till allmänheten sköts. Vi har därför till våra slutsatser fogat ett mer fristående avsnitt, där vi redovisar vissa iakttagelser om hur hanterat informations- frågor. Våra övriga slutsatser om utredningen redovisas under rubrikerna Led- nings- och ansvarsfrågor, Rättssäkerhetsfrågorsamt Regeringen och brottsutredningen. Vårt betänkande avslutas med en diskussion kring vissa perspektiv, som påverkar bedömningen av utredningsarbetet och några anmärkningar om brottsutredningens organisation efter Högsta domstolens avslag på Riks- åklagarens resningsansökan. 8.1Finns det delar av utredningsmaterialet som inte är tillräckligt bearbetade? Vårt generella intryck av utredningsmaterialet är att detta numera inte är otillräckligt bearbetat, utan snarare överarbetat. Kvantitativt torde den genomsnittliga utredningsnivån i de uppslag vi gått igenom ligga över den nivå som gäller för utredningar i andra spaningsärenden än detta speciella fall. Det är också vad som genomgående sagts oss från polisens spaningsledning och enskilda utredningsmän: i denna utred- ning har saker gjorts som inte skulle ansetts nödvändiga i andra utred- ningar. När vi haft att ta ställning till om enskilda uppslag är tillräckligt bearbetade har vi utgått från vad som enligt vår mening varit sakligt sett befogat. Vi har alltså inte tagit ställning till huruvida varje granskat uppslag är lika grundligt bearbetat som genomsnittet. Utgångspunkten för våra bedömningar är den som kan anläggas generellt, vid en granskning av den typ vi är satta att utföra. De fall där vi redovisat en från PU avvikande uppfattning är de som från vår syn- punkt sett har tett sig tydliga. Våra bedömningar i denna del innefattar inte iakttagelser av utredningsåtgärder som borde ha vidtagits , men som trots allt genomförts senare eller som är meningslösa att vidta. Att det finns sådant, som borde ha gjorts tidigare och där under- låtenheten medfört att viktig kunskap eller kunskap som kunde varit viktig gått förlorad, har framgått av de iakttagelser vi tidigare redovisat. Att ett uppslag vid vår granskning inte befunnits kräva ytterligare bearbetning innebär givetvis inte att vi kan utesluta att allt i uppslaget saknar relevans för mordutredningen. Det som bedömts är om PU med hänsyn till vad som framkommit och kända fakta i övrigt haft anledning att vidta ytterligare utredningsåtgärder eller inte. Våra iakttagelser och bedömningar utgår som framgått från PU:s arbete och material. Vi reserverar oss för den utredning som kan ha förekommit hos säkerhetspolisen och som inte blivit bekant för oss, jfr kapitel 2, Anmärkningar om kommissionens möjlighet att granska säkerhetspolisens material . Bland de enskilda uppslagen har vi funnit ett, som enligt vår mening är i väsentlig grad otillräckligt bearbetat. Det gäller uppslaget GH, som enligt vår mening är misskött. Skälen för vår bedömning framgår av redovisningen och vår diskussion av uppslaget i kapitel 7. Vi har framfört våra synpunkter om detta uppslag till PU dels , dels . Vår slutsats är att PU gjort en annan bedömning än den vi gör. Vi har funnit ytterligare ett viktigt enskilt uppslag, som inte är till- räckligt bearbetat. Det gäller uppslaget GC (se kapitel 7). Det innefattar uppgifter som även förundersökningsledningen har beskrivit som alarmerande. Här gjordes grova misstag 1987, innebärande att GC inte kunde identifieras. När han sedermera identifierades befann han sig i praktiken utanför den svenska mordut- redningens räckvidd. Därutöver finns enskilda uppslag som jämförda med den stora mängden uppslag i övrigt inte framstår som påfallande intressanta från brottsutredningens synpunkt, men där det i och för sig hade kunnat göras mer. Detta framgår av den föregående redovisningen, men vi tar inte upp dem .