sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Sedan ställt medel till förfogande för anskaffandet, har och givit Per K i uppdrag att undersöka möjligheterna att införskaffa önskad utrustning. Per K har i sin tur givit polisman i uppdrag att undersöka anskaffningsmöjligheterna. Sedan polisman meddelat Per K att önskad utrustning gick att köpa av ett företag i har Per K, , och diskuterat vilken utrustning som skulle införas. Samtliga har varit överens om att utrustningen skulle införskaffas i största hemlighet. Per K har för och räkning givit polisman i uppdrag att införskaffa den önskade utrustningen. Genom förmedling av en okänd mäklare, till vilken i efterhand utbetalats provision med för affärens genomförande, har polisman beställt avlyssnings- och övervakningsutrustning till ett sammanlagt belopp av hos företaget i . 1.1Vid beställningstillfället har polisman genast mottagit en telefon- nummerdecoder med bandspelare. Han har därefter på uppdrag av Per K för och räkning utan att ge det till- känna för tullmyndigheten till riket över infört telefonnum- merdecodern med bandspelare. Härigenom har tull och mervärdeskatt till ett sammanlagt belopp av undandragits statsverket. Inköpet har förskotterats av polisman och i efterhand reglerats av Per K genom försorg. Övrig beställd utrustning skulle enligt beställ- ningsavtalet levereras senare via säljarens dotterbolag i . 1.2Ebbe och har omkring anlitat Per J för betalning av viss del av den beställda utrustningen i och för transport av denna till , , för vidare befordran till . Per J har därvid genom försorg erhållit flygbiljett och . Sedan det visat sig att transporten över inte gått att realisera har Per J i samråd med polisman samt på uppdrag av och för och räkning utan att ge det tillkänna för tullmyndigheten till riket över , kommun, infört 20 radiosändande avlyssningsmikrofoner, två radiomot- tagare, en bandspelare, en telefonnummerdecoder och ett kassettband. Härigenom har tull och mervärdeskatt till ett sammanlagt belopp av undandragits statsverket. 1.3 har till gäldande av resterande kostnader för beställd utrustning och provisionsarvode tillhandahållit , vilka av Per K överlämnats till polisman . Polisman har i mottagit resterande beställda varor och har med flyg fört dessa till , , där de enligt överenskommelse överlämnats till Per K. Per K har i samråd med polisman och på uppdrag av för och räkning utan att ge det tillkänna hos tullmyndigheten till riket över försökt införa 10 radiosändande dörrkontroller, 12 radio- sändande avlyssningsenheter med tillhörande fjärrkontroller samt två radiosändande telefonavlyssningsenheter med två radiomottagare och kringutrustning samt två telefonnummerdecoder. Härigenom skulle om brottet fullbordats tull och mervärdeskatt till ett sammanlagt belopp av ha undandragits statsverket. Införsel och försök till införsel av samtliga under p 2-3 angivna radio- sändande enheter har skett utan att tillstånd härtill förelegat. De av , Per K, , och polisman förövade varusmugglingsbrotten är att anse som grova särskilt med hänsyn till att de avsett gods av betydande värde och varit av särskilt farlig art. Vidare åtalades Per J för valutabrott och polisman för valutabrott och olaga vapeninnehav avseende ett Mauser-gevär, en s.k. pennpistol, en , två instickspipor till skjutvapen, två ljuddämpare till skjutvapen och fem förpackningar tårgasspray. Tingsrätten höll huvudförhandling i målet . Åklagare i målet var överåklagaren , i , och chefsåklagaren , åklagar- distrikt. Under huvudförhandlingen hördes , , , (skyddad identitet), och tre tulltjänstemän som vittnen. Ostridigt i målet var att polisman och utan att ge det till- känna för tullen infört ifrågavarande utrustning i landet och att de båda hade utfört betalningsmedel ur riket och fullgjort betalningar på sätt åklagaren påstått. Ostridigt var också att Per K försökt införa angiven utrustning i landet utan att uppvisa den i tullen. Samtliga tilltalade för- nekade dock brott förutom att polisman erkände gärningen avseende olaga vapeninnehav. Tingsrätten fann beträffande och att det i frågan om anskaffandet av buggningsutrustningen inte styrkts annan delaktighet än att de båda önskat och varit införstådda med att avlyssningsutrust- ning på något sätt skulle införskaffas från utlandet och att dessutom medverkat till att precisera behovet av utrustning. Denna delaktighet kunde enligt tingsrätten varken föranleda ansvar för varu- smuggling eller för medverkan till varusmuggling. Beträffande Per K uttalade tingsrätten att det var ostridigt att han ut- setts av , chef för säkerhetspolisen, att som polisiär följeslagare vara livvakt åt under dennes förlagsresor i , under vilka resor också skulle inhämta upp- gifter till nytta för utredningen om mordet på . Vidare ut- talade tingsrätten att Per K haft fog för sin uppfattning att han såsom polisman stod i lydnadsförhållande till och att han där- för varit skyldig att vidta de åtgärder, som haft samband med insmugg- lingen av avlyssningsutrustningen under största möjliga sekretess, på order närmast av , men med rikspolischefens och chefens för säkerhetspolisen goda minne. Med hänvisning till bestämmelsen om förmans befallning i 24 kap 6 § friades därför Per K. Beträffande Per J uttalade tingsrätten att han bibringats uppfatt- ningen att det från säkerhetssynpunkt rådde en för riket allvarlig situa- tion och att han anförtroddes en viktig och farlig uppgift inom säker- hetspolisens utredning av PKK-spåret när han ombads att hämta avlyss- ningsutrustningen utomlands. Han hade, enligt tingsrätten, fog för sin uppfattning att han haft att lyda order av , som han upp- fattat handlade på order av rikspolischefen. Även Per J friades mot bak- grund av bestämmelsen om förmans befallning. Vad gällde polisman A:s befattning med avlyssningsutrustningen fann tingsrätten att inget annat utretts i målet än att denne trott sig ha åtagit sig en beställning av avlyssningsutrustning för Rikspolis- styrelsens räkning och också trott att omständigheterna var sådana att största möjliga sekretess skulle gälla, varför införandet av utrustningen och betalningen av den inte fick avslöjas ens för tullen. Enligt tings- rättens mening måste polisman A:s handlande anses försvarligt, varför han mot bakgrund av bestämmelsen om nöd friades från ansvar för varusmuggling och valutabrott. Slutligen uttalade tingsrätten beträffande att dennes handlande att under största möjliga sekretess skaffa fram behövlig av- lyssningsutrustning inför ett eventuellt kommande beslut av högre polischef om buggning fick anses ha skett i en situation som uppfattat som ett nödläge. Tingsrätten bedömde handlandet vara försvarligt och friade – med hänvisning till bestämmelsen om nöd Sammanfattningsvis ogillade tingsrätten åtalet mot samtliga (för- utom att polisman dömdes för olaga vapeninnehav till 40 dagsböter, detta straff ansågs dock verkställt genom att polisman varit berövad friheten – ). Tingsrätten meddelade dom i målet . Åklagaren överklagade tingsrättens dom och yrkade att hovrätten skulle bifalla åtalen mot , Per K och polisman för grov varusmuggling och försök till grov varusmuggling samt åtalet mot Per J för varusmuggling. De tilltalade bestred åtalen på samma sätt som vid tingsrätten. Samtliga åberopade att de handlat i nöd. Hovrätten fann att haft en avgörande och drivande roll i utredningen av det s.k. PKK-spåret och att han ifråga om införan- det av avlyssningsutrustningen varit en viktig initiativtagare och på- drivare, som i sak i allt väsentligt hade handlat som åklagaren gjort gällande. Vidare uttalade hovrätten att det kunde hållas för visst att varit fullt införstådd med att de medåtalade skulle obe- märkt och utan att ge det tillkänna för tullen ta in avlyssningsutrustning m.m. till . Hovrätten ansåg att hans delaktighet i gärningarna var så påtaglig att han skulle anses som anstiftare till smugglingen i dess helhet. Beträffande Per K fann hovrätten avseende den första leveransen inte någonting som tydde på att han medverkat i polisman A:s införsel; det var polisman A:s eget beslut att ta in utrustningen och detta låg utanför det uppdrag polisman fått av Per K. Däremot ansåg hovrätten att Per K anstiftat Per J att införa avlyssningsutrustning till genom att uppdra åt denne att hämta en del av partiet i och beordra Per J att ta in detta i samt lämna denne pengar för inköpet och resan m.m. Beträffande polisman uttalade hovrätten att det kunde hållas för visst att han varit införstådd med att varken Per J eller Per K för tullen skulle tillkännage de varor som de mottagit av honom. Genom att skaffa varorna och överlämna dem till Per J och Per K hade, enligt hovrätten, polisman medverkat till deras gärningar. Vad avsåg frågan om ansvarsfrihet på grund av förmans befallning konstaterade hovrätten först att denna bestämmelse inte var tillämplig i och polisman A:s fall eftersom dessa inte stått under någon polisiär befälsrätt. Inte heller de två polismännen – Per K och Per J – kunde gå fria från ansvar på denna grund. När det slutligen gällde invändningen om nöd uttalade hovrätten att det inte hade förebringats någon utredning om hotbilden och att hov- rätten därför hade att utgå ifrån att situationen var så allvarlig – över- hängande fara för attentat mot kurder i , en regeringsledamot och kungahuset – som de tilltalade påstått. Insmugglingen av utrust- ningen hade dock, enligt hovrätten, endast utgjort ett tidigt förled i verksamheten att röja attentatsmäns planer. Hovrätten konstaterade att det inte förelåg ett sådant nära och absolut samband mellan intresset av att avvärja attentatshotet och behovet av att under största möjliga sekretess skaffa utrustningen, att de tilltalade kunde anses ha handlat i nöd. Sammanfattningsvis dömdes för anstiftan till varu- smuggling och till försök till varusmuggling till 100 dagsböter, Per K för försök till varusmuggling och anstiftan till varusmuggling till 100 dagsböter, Per J för varusmuggling till 40 dagsböter och polisman för varusmuggling, medhjälp till varusmuggling, medhjälp till försök till varusmuggling och olaga vapeninnehav till 120 dagsböter, varav bötesstraffet till ett antal om 20 dagsböter skulle anses verkställt genom den tid polisman varit frihetsberövad. Hovrättens dom meddelades . Det s.k. buggningsmålet 41 föredrog poliskommissarien en sam- manfattning av PKK-spåret för förundersökningsledningen. hade blivit chef för en mindre grupp under spanings- ledningen, med uppgift att bl.a. kontrollera PKK-spåret. Under före- dragningen åberopades en källa . Varken eller dennes kollega ville berätta vem källan var. Åklagarna blev därför misstänksamma. framkom vidare, i samband med förhör i den s.k. , att elektronisk avlyssning med dold mikrofon – s.k. buggning – kunde ha använts i spaningarna efter mördare. Riksåklagaren beslutade därför att inleda en förundersökning. Vid ett besök hos Riks- åklagaren erkände att han hade låtit bugga vissa lägenheter i . Under förundersökningen hördes ett mycket stort antal personer. Åtal i målet väcktes dels (avseende bokkaféet), dels (resterande delar). Förundersökningsprotokollet upptar närmare 4000 sidor. 41 Se tingsrätts dom och akt i målet B 16-654-88 och hov- rätts, avdelning 3, dom och akt i målet B 254/91. Sex personer åtalades: och , som för aktuella gärningar båda var operativa chefer vid säker- hetspolisen, , länspolismästare och spaningsledare i PU fram till , , chef för den preventiva byrån inom säkerhetspolisen, , chef för säker- hetspolisen samt rikspolischefen . åtalades för olovlig avlyssning vid åtta tillfällen enligt nedan. Vid ett av tillfällena åtalades han alternativt för förberedelse till olovlig avlyssning (p. 1.Näss har --- från någon dag omkring till någon dag i senare delen av olovligen medelst en ledningsburen mikrofon med tillkopplad bandspelare anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som uppehållit sig i ett inre rum i anslutning till ett bokkafé vid 12 i . I varje fall har Näss sedan han fått kännedom om avlyssningen underlåtit att sätta stopp för den. 2.Näss har --- låtit olovligen installera en lednings- buren mikrofon, som kopplats till en bandspelare, i bostad vid i och på detta sätt från nämnda dag till den 20april 1986 likaledes olovligen anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. I varje fall har Näss sedan han fått kännedom om avlyssningen och att den utfördes av honom underställd personal underlåtit att sätta stopp för den. 3.Näss har tillsammans och i samråd med låtit olovligen installera mikrofoner försedda med radiosändare i Remazan Y:s och bostad vid och i bostad vid , båda platserna i , samt på detta sätt – och med en speciell radiomottagare med tillkopplad bandspelare – med början efter installe- ringarna under en okänd tidsrymd likaledes olovligen anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. Installeringarna av de tekniska hjälpmedlen har skett med uppsåt att olovlig avlyssning skulle äga rum. 4.Polismän vid har någon dag omkring olovligen installerat en ledningsburen mikro- fon, som kopplats till en bandspelare, i bostad vid 7i och på detta sätt från nämnda dag till likaledes olovligen anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan perso- ner som vistats där. Näss har --- sedan han eller någon dag senare fått kännedom om avlyssningen underlåtit att sätta stopp för den. 5.Holmér har --- eller någon dag senare förmått Näss att --- låta olovligen installera en ledningsburen mikrofon, som kopplats till en bandspelare, i bostad vid i , varigenom de – likaledes olovligen anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. 6.Holmér har --- eller någon dag senare förmått Näss att --- låta olovligen installera ledningsburna mikrofoner, som kopplats till bandspelare, i Remazan Y:s och bostad vid i , varigenom de – någon dag likaledes olovligen an- ordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. 7.Näss har --- någon dag i senare delen av låtit olovligen installera en ledningsburen mikrofon, som kopplats till en bandspelare, i bostad i ett hotellhem vid 99 i och på detta sätt från nämnda tidpunkt till sannolikt likaledes anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. 8.Näss har --- någon dag i förra delen av april, sannolikt den 7, 1987 låtit olovligen installera en ledningsburen mikrofon, som kopplats till en bandspelare, i Chamoun T:s affär vid Malmskillnadsgatan17 i och på detta sätt från nämnda tidpunkt till någon dag maj/likaledes olovligen anordnat hemlig avlyssning av samtal mellan personer som vistats där. åtalades för olovlig avlyssning i ett fall, se ovan p. 3, eller i andra hand medhjälp till detta alternativt för förberedelse till olovlig avlyssning eller i andra hand för medhjälp till sådan för- beredelse på så sätt att han i varje fall främjat gärningarna genom att avdela personal för att hjälpa till med installeringarna och sköta avlyssningarna. åtalades för olovlig avlyssning och i andra hand för anstiftan därav i två fall, se ovan p. åtalades för medhjälp till olovlig avlyssning i ett fall, p. 5, på så sätt att han främjat gärningen genom att avdela personal för att utföra installeringen . och åtalades båda för olov- lig avlyssning och myndighetsmissbruk i ett fall, p. 6, under påstående att de sedan de senast någon dag eller fått kännedom om avlyssningen och att den utfördes av dem underställd personal underlåtit att sätta stopp för den. Härigenom har de bägge också åsidosatt vad som författningsenligt gällt för myndighetsut- övningen. Underlåtenheten att inskrida har för de avlyssnade personer- na medfört förfång som ej är ringa. Samtliga målsägande utom biträdde åtalet i de delar som var och en berördes av, Remazan Y och dock med den inskränkningen att deras talan inte omfattade åtalet mot . Remazan Y, och yrkade att och i anslutning till p. 3 ovan skulle fällas till ansvar för hemfridsbrott. Vidare yrkade och , vilka gemensamt ägde affären i p. 8, att under denna punkt också skulle dömas för olaga intrång i affären. Tingsrätten höll huvudförhandling i målet – . Ansvarig åklagare i målet var den nuvarande förundersökningsledaren, chefsåklagaren . Under huvudförhandlingen hördes ca 60 vittnen. Under handläggningen i tingsrätten uppstod särskilda problem eftersom en stor del av materialet i målet omfattades av kvalificerad sekretess. Normalt sett skall parterna i ett mål alltid ha rätt att ta del av allt material, men i detta fall beslöt tingsrätten och senare också hovrätten att målsägandena endast fick ta del av materialet i begränsad omfattning. Dessa beslut kom sedermera att kritiseras av JO.42 De uppgifter som sekretessbelades rörde organisation och arbetsmetoder inom säkerhetspolisen och dennas internationella samarbete. Vidare sekretesskyddades namnen på en stor del av vittnena i målet – detta gällde olika befattningshavare inom säkerhetspolisen . Dessa personer erhöll i stället en kodbeteckning. Såväl som vägrade under huvud- förhandlingen att medverka vid förhör. Deras inställningar motiverades med att de, när målsägandena var närvarande i salen, inte ville lämna uppgifter i saken som kunde skada rikets säkerhet och – för del – även den fortsatta utredningen om mordet på . Åklagaren föredrog därför i stället vad och sagt i förhör under förundersökningen. Därvid framkom att berättat bl.a. att han efter mordet på deltog i spaningsledningen och då var underställd , att diskussioner förekommit om att använda sig av buggning i spanings- 42 JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 29 ff. arbetet, att han uppfattat att regeringen givit ett förtäckt klartecken till att använda buggning och att han fått detta klartecken bekräftat av när buggning kom på tal . Under förhandlingen i tingsrätten gjorde samtliga tilltalade gällande att, om avlyssningar förekommit, dessa varit försvarliga eftersom nödsituation rådde och att gärningarna därför skulle vara fria från straff. Åtalet för olovlig avlyssning i bokkaféet på (p. 1) bestreds av , som förnekade kännedom om av- lyssningen. Tingsrätten fann den åtalade gärningen inte vara styrkt. Beträffande det första åtalet för avlyssning på (p. 2) bestred ansvar och förnekade kännedom om avlyss- ningen. Tingsrätten fann emellertid att han var ansvarig för avlyss- ningen. Utredningen gav inte något stöd för att regeringen sanktionerat denna. Vad gäller nödinvändningen godtog tingsrätten att nöd kunde anses föreligga för tiden fram till begravning, men inte för tiden därefter. Tingsrätten fann alltså att hade gjort sig skyldig till olovlig avlyssning för tiden efter begravningen. Vad därefter gällde åtalet för avlyssningar på och (p. 3) bestred ansvar och förnekade kännedom om avlyssningarna. Tingsrätten fann att någon nödsituation inte förelåg efter begravning och dömde som ensam ansvarig för gärningarna. Däremot gav utredningen enligt tingsrätten inte något till- förlitligt stöd för att haft någon del i avlyssningarna. Utredningen gav inte heller beträffande denna punkt stöd för att rege- ringen sanktionerat avlyssningarna. När det gällde frågan om ansvar för hemfridsbrott fann tingsrätten att vad som skett inte kunde föranleda sådant ansvar för del. Angående den andra avlyssningen på (p. 4) bestred Per- ansvar och förnekade kännedom om avlyssningen. Tings- rätten fann inte att något brott var styrkt. När det gällde avlyssningarna på (p. 5) och Fridhems- gatan (p. 6) erkände att han beslutat om dessa. förnekade kännedom om avlyssningen på . Be- träffande avlyssningen på bestred ansvar eftersom han menade att , som enligt Näss´ mening haft regeringens sanktion för åtgärden, beordrat den. bestred ansvar för avlyssningen på . Tingsrätten fann att avlyssningen såväl på som på hade be- slutats av efter samråd med bl.a. . Med hänsyn till befälsförhållandena och situationen i övrigt hade det, enligt tingsrätten, i realiteten inte varit möjligt för eller att vägra utföra order. Åtalet mot dem ogillades därför. Någon sanktion från regeringen förelåg inte enligt tingsrätten. När det gällde frågan om nöd förelegat ansåg tingsrätten att det fanns fog för en sådan uppfattning. I dessa fall hade emellertid beslut om åtgärderna fattats , verkställts från respektive och därefter pågått ungefär tre och en halv månad respektive fram . Så utdragna åtgärder kunde, enligt tingsrätten, inte anses försvarliga ens om nya hot hade framkommit. Tingsrätten fann skyldig till brott i dessa två punkter. Även och bestred ansvar. De gjorde gällande att avlyssningen varit försvarlig med hänsyn till rådande nödsituation. invände också att han vid- tagit den åtgärd som ankommit på honom när han fick kännedom om avlyssningen, genom att anmäla saken till . invände att buggningen beordrats av spaningsledningen och utförts av personal underställd länspolismästaren i , vilken således hade att bedöma åtgärdens tillåtlighet. Vidare uppgav han att han kort efter det att han fått kännedom om avlyssningen fick upp- fattningen att denna hade upphört. Tingsrätten ogillade åtalen mot både Hjälmroth och . hade, enligt tingsrätten, gjort på vad honom ankom genom att rapportera saken till . Att inte förde saken vidare kunde med hänsyn till omständigheterna, enligt tingsrätten, inte läggas honom till last. Vad därefter gällde avlyssningen på bestred ansvar. Han förnekade kännedom om avlyssningen. Tingsrätten fann inte visat att var ansvarig för avlyss- ningen och ogillade åtalet. Vad slutligen gällde avlyssningen på ville Per- inte ange någon inställning till åtalet. Tingsrätten fann att det fanns rimligt tvivel om skuld och ogillade åtalet. Sammanfattningsvis dömdes för olovlig avlyssning i ett fall (p. 2 – efter begravningen) till 70 dagsböter. dömdes för olovlig avlyssning i två fall (p. 5-6) till 90 dagsböter. dömdes för olovlig avlyssning (p. 3 – efter begravningen) till 70 dagsböter. I övrigt ogillades åtalen. Åklagaren, de flesta av målsägandena, , och överklagade till hovrätten. Hovrätten höll huvudförhandling i målet – . Samtliga tilltalade hördes på nytt, varvid även och valde att yttra sig, till skillnad mot vad som var fallet vid tingsrätten. En ganska stor del av den skriftliga bevisningen var ny i hovrätten. Under rubriken konstaterade hovrätten att något formellt riktigt beslut om polisförstärkning inte fattats av eftersom varken skriftligen eller muntligen hos begärt att få polisförstärkning. Hovrätten fann å andra sidan det utrett att säkerhetspolisens personal följt de beslut som meddelat i och för mordutredningen. Mot den bakgrun- den och då det enligt hovrättens mening måste förhålla sig så att ett meddelat beslut skall åtlydas även om det brustit i någon förutsättning för beslutet fann hovrätten att säkerhetspolisens personal fick anses ha stått under befäl och lydnad i den mån personalen – hade medverkat i mordutred- ningen. Under rubriken redovisade hovrätten den bedöm- ningen att vad hade anfört om regeringens inställning inte kunde befria honom från ansvar för elektronisk avlyssning i samband med spaningarna efter mördare. Under rubriken ; var och när och beslut härom be- handlades de olika gärningarna. Vad först gällde avlyssningen i bokkaféet (p. 1) delade hovrätten tingsrättens bedömning att åtalet inte var styrkt. Beträffande avlyssningen på (p. 2) fann hovrätten det vara ställt utom rimligt tvivel att låtit installera buggningsutrustningen och låtit anordna buggningen. (Den andra av- lyssningen på , där frikändes av tingsrätten, överklagades inte av åklagaren.) Frågan om nöd togs upp efter de olika gärningarna under en särskild rubrik, se nedan. När det gällde avlyssningarna på och Wergelands- gatan (p. 3) var det enligt hovrättens mening ställt utom rimligt tvivel att olovligen låtit installera buggningsutrustningarna och olovligen låtit anordna avlyssningarna på båda platserna. Hovrätten fann vidare – till skillnad från tingsrätten – att gjort sig skyldig till hemfridsbrott avseende lägenheten på .