sou · GNB34 · 2000-01-01 00:00:00 — Att forskaren på basis av innehållet i dem kommer att dra vissa slutsat- ser, som han senare redovisar i sin rapport, måste härvidlag sakna bety- delse. Handlingen som sådan är ju inte avsedd att omarbetas och kan därför inte ses som något utkast eller koncept.32 Det sagda måste då innebära att en forskare vid en myndighet som på sin väg till publicerad rapport färdigställer sina forskningsunderlag har att i juridisk mening uppfatta dessa som allmänna handlingar, handlingar som vem som helst har rätt att få tillgång till om de inte skyddas av sekretess. En komplika- tion av detta som inte tycks ha uppfattat är att handlingar som på detta sätt blivit allmänna inte torde kunna patenteras. I normalfallet får forskaren inte ens nämna på ett seminarium vad han avser att patentbe- lägga. Lagtolkningen rimmar illa med trycket på forskare att vara först, att vara unika och originella. Den biomedicinske forskarens egenhändigt tillverkade antikroppar, infärgade cell- och vävnadsprover, cellinjer och DNA-konstruktioner utgör allmänna handlingar. Så också justerade la- boratoriehandböcker och uppteckningar av provresultat. Det senare framgår ännu tydligare med utgångspunkt från tolkning av 2 kap 7 § 2 st tryckfrihetsförordningen gällande diarier, journaler och sådana register som förs fortlöpande. Sådana handlingar anses upprättade, så snart de färdigställts för anteckning eller införing. Gemensamt för dem är sålunda, att de blir allmänna på ett mycket tidigt stadium. Ett diarium är upprättat bläcket torkat. ... Med register eller annan förteck- ning avses bl a olika typer av kortregister, vilka kontinuerligt tillförs nya uppgifter. I samma stund som en anteckning görs i registret, blir det i denna del att anse som upprättat.33 De forskare som bedriver någon form av empirisk forskning, dvs. forsk- ning där man samlar data om verkligheten i stort som smått skall enligt denna lagtolkning uppfatta sina forskningsunderlag som allmänna hand- lingar. Den forskare däremot som producerar osjälvständiga mellanled av typen avhandlingsutkast och koncept på sin väg till färdig forsknings- produkt behöver inte uppfatta sitt inom myndigheten upprättade forsk- ningsmaterial som allmänna handlingar. Denna lagtolkning placerar så- 31Ibid., s. 32Ibid., s. 18. 33Ibid., s. 19. 76 Att minska risken för oredlighet i forskning ledes forskare inom humaniora, teologi, rättsvetenskap och de icke- empiriska delarna av samhällsvetarnas forskning i en särskild kategori. En mellanprodukt är ingen allmän handling, så länge den ej har expedi- erats. Denna förutsättning är uppfylld, om handlingen dels är av preli- minär beskaffenhet (utkast etc), dels överlämnas till någon utomstående uteslutande i samrådssyfte.34 En forskarstuderande i juridik kan exem- pelvis konsultera utomstående experter beträffande sina preliminära als- ter utan att någon annan har rätt att ta del av det han håller på med. Även mellanprodukter och arbetsmaterial blir emellertid allmänna hand- lingar om de tas om hand för arkivering, oavsett om de expedieras eller inte. Beträffande arkivmaterial gäller att dessa får inte gallras utan stöd i författning. beslutar med stöd av 12 § arkivförordningen gallringsföreskrifter när det gäller handlingar hos särskilt angivna myn- digheter och sektorsövergripande verksamheter.35 Någon generell gall- ringsföreskrift avseende forskningshandlingar finna inte men arbetar enligt uppgift med en sådan föreskriftstext. Att en handling är allmän innebär inte att den automatiskt blir offentlig. Rätten att ta del av allmänna handlingar får dock endast inskränkas ge- nom föreskrifter i lag. En högskola eller annan myndighet som bedriver forskningsverksamhet kan således inte själv besluta om att införa sekre- tess avseende visst forskningsmaterial. Sekretesslagen medger sekretess för att skydda t. ex personer som är föremål för vetenskapliga undersök- ningar om det kan antas att den som lämnar uppgifter eller någon honom närstående lider men om uppgifterna röjs. Också affärshemligheter kan skyddas genom sekretess. En forskare som av legitima vetenskapliga konkurrensskäl under vissa skeden av forskningsprocessen vill skydda sitt eget forskningsunderlag från andras rätt att ta del av det har dock inte möjlighet att göra detta genom hänvisning till gällande sekretesslag- stiftning. När det gäller frågorna kring hur forskningsmaterial bäst skall bevaras med hänsyn till de delvis motstridiga intressen som står på spel kan av det ovan sagda konstateras att den nuvarande lagstiftningen inte är an- passad till forskningsverksamheten som den bedrivs. De befintliga juridiska instrumenten har en stark begränsning genom det faktum att en 34Ibid., s. 20. 35Riksarkivets gallrings- och bevarandepolicy finns beskriven i skriften Beva- randet av nutiden, 1995. Att minska risken för oredlighet i forskning 77 stor och växande del av forskning bedrivs i privaträttsliga former. Det gäller både den industrifinansierade forskningen men också den forskning som bedrivs av enskilda utbildningsanordnare och av stiftelse- högskolorna. Bland ett slumpmässigt urval av svenska forskare kommer därför frågan om vilka rättsregler som styr bevarandet av forsknings- material att vara godtyckligt beroende på vilken arbetsgivare man har. En forskare vid i lyder inte under samma bevaranderegler som en forskare vid uni- versitet. Om forskaren vid skickar in en ansökan om forskningsanslag till kommer denna ansökan att arkiveras och bli allmän handling eftersom forskningsrådet är en myndighet. Sänder han in ansökan till Cancerfonden finns inte samma krav på arkivering och ansökan blir heller inte allmän handling. En mot- svarande ansökan från en forskarkollega vid blir allmän handling i båda fallen. Det förefaller alltså som om juridiken kommer till korta när det gäller att reglera bevarande av forskningsmaterial. Ur forskarsamhällets synvinkel strider den dåligt anpassade lagstiftningen mot den grundlagsenliga prin- cipen om alla medborgares likhet inför lagen. Även om man håller sig till den forskningsverksamhet som ligger inom ramen för myndighetsverk- samhet kommer de lagtolkningar och definitioner förslår att innebära ett avsteg från samma princip. Forskare kommer att behandlas olika med avseende på andras rätt att ta del av deras forskningsmaterial beroende på vilken disciplin man arbetar inom. Avhandlingsutkast inom rättsvetenskap, samhällsvetenskap, humaniora och teologi blir inte all- männa handlingar men biomedicinarens, teknologens och naturvetarens laboratoriedagböcker liksom i biologiskt material beskrivna delresultat blir allmänt tillgängliga. Väljer man att följa förslaget från den tidigare forskningsetiska utredningen under och införa ett förtydligande i 2 kap 9 § av tryckfrihetsförordningen skulle sannolikt en större likhet forskare emellan uppnås. Ett slutgiltigt avgörande i juridisk mening av lagtolkningsfrågorna om huruvida forskningsverksamhet skall uppfattas som ärendehandläggning eller som faktiskt handlande kräver en rättslig prövning. Diskrepansen mellan forskning som bedrivs av myndighet och forskning som bedrivs i privaträttsliga former kvarstår emellertid. Mot bakgrund av en utveckling där alltmer forskning bedrivs i privaträttsliga former upplever Kommittén denna diskrepans mycket otillfredsställande. 78 Att minska risken för oredlighet i forskning Öppenhet i ordnade former Offentlighet är en självklar konsekvens av vetenskapens grundläggande princip om öppenhet. Påstådda forskningsresultat och forskningsmeto- dernas tillförlitlighet måste tåla en prövning i offentlighetens ljus. Öp- penheten måste dock värnas i ordnade former för att man skall kunna tillgodose andra legitima intressen såsom forskningens frihet och rätten för en forskare att själv bearbeta och dra slutsatser från det forsknings- underlag han med egen möda skaffat fram. Det måste stå en rimlig tid till buds för forskaren att själv bearbeta och tolka sina vetenskapliga rön. Först när han är färdig blir resultaten av forskarmödan offentlig genom publicering eller som föreläsning. Vid denna slutpunkt skall dock hela processen kunna följas. Vägen fram dit är öppenheten mer begränsad. Etiska och juridiska regler måste anpassas till dessa för den vetenskapli- ga verksamheten gängse och självklara formerna. Kommittén föreslår mot bakgrund av ovanstående redogörelse för lag- stiftningsfrågor och intressemotsättningar att bevarande av forsknings- material skall göras antingen i form av dokumentation eller i form av arkivering i enlighet med nedan angivna preciseringar. Förslaget är för- enligt med att beslutar om gallringsföreskrifter för visst mate- rial, i detta förslaget det som ej är angivet under det som bör arkiveras. Enligt uppgift avser inte att i sina föreskrifter ange några regler för dokumentation av forskningsmaterial. Arkivering av visst material för alltid Arkivering av forskningsmaterial inom forskning bedriven av myndig- heter innebär enligt arkivförordningen att detta material blir allmänna handlingar. Efter prövning enligt sekretesslagen kan de också bli offent- liga handlingar. Arkivering innebär enligt arkivförordningen att materi- alet skall sparas för alltid om inte utfärdar särskilda gall- ringsföreskrifter. Forskningsinrättningar som drivs i privaträttsliga for- mer rekommenderas att så långt man finner lämpligt att följa samma principer för sitt bevarande när man utformar sina arbetsordningar. Grundläggande information om forskningsprojekt skall sparas för alltid. Med grundläggande information om forskningsprojekt avses: 3.beslut om anslagstilldelning; 4.minnesanteckningar från styrgrupps och referensgruppsmöten; Att minska risken för oredlighet i forskning 79 5.ansökan till och utlåtande av forskningsetisk kommitté, djurförsök- setisk nämnd eller annan form av etiskt prövningsorgan eller annat organ som enligt lag har att meddela tillstånd för visst försök; 6.slutrapport inklusive ekonomisk slutredovisning. Det åligger varje universitet, högskola eller annan myndighet som bedri- ver forskningsverksamhet att arkivera forskningsmaterial enligt denna beskrivning. Uppgiften delegeras lämpligen till institution eller annan lämplig enhet. Respektive forskningsinrättning har att tillse att praktiska förutsättningar finns för att på ett betryggande sätt förvara dessa hand- lingar. Allmänhetens intresse av insyn i forskningsverksamheten genom tillgång till allmänna handlingar i enlighet med offentlighetsprincipen torde genom de så upprättade forskningsarkiven vara fullt tillräckligt. Det torde också vara tillfyllest för den forskare som vill närma sig forsk- ningen från ett vetenskapshistoriskt perspektiv. Som beskrivs utförligt i det kapitel i detta betänkande som tar upp frågorna kring insyn och öp- penhet finns därtill en rad andra instrument att tillgå för att främja insyn och debatt kring forskning. God forskningssed inbegriper en god dokumentationssed. Liksom andra seder och bruk på forskningsetikens område kan man här vänta sig ett gemensamt synsätt oberoende av vilket rättsligt system forskaren arbetar inom. och andra etiska riktlinjer omfattas i vida kretsar inom det internationella vetenskapssamfundet och läkemedelsin- dustrin har på eget initiativ sökt harmonisera etiska riktlinjer för god klinisk sed och god laboratoriesed. Eftersom etiken på detta område inte känner av några nationella eller internationella ojämlikheter i de rättsliga systemen kan man vänta sig att det också sker en anpassning till gemen- samma ordningar för dokumentation av forskningsprocessen och beva- rande av forskningsmaterial där så är etiskt motiverat. För det forsk- ningsetiska kravet på en god ordning för dokumentation av forsknings- processen torde det därför spela mindre roll att det svenska rättssystemet gör skillnad mellan forskning som bedrivs av myndighet och forskning som bedrivs i privaträttslig form. På liknande sätt som när det gällde arkivering av forskningsmaterial rekommenderas forskningsinrättningar som drivs i privaträttsliga former att i sina arbetsordningar införa regler och tillskapa praktiska förutsättningar för dokumentation av forsk- ningsmaterial. Dokumentation enligt här föreslagna riktlinjer får aldrig vara en ursäkt för dålig arkivordning och otillräckliga resurser för arki- vering avseende sådant forskningsmaterial som skall arkiveras. 80 Att minska risken för oredlighet i forskning Kommitténs förslag till övergripande riktlinjer för dokumentation av forskningsprocessen. 1.Varje universitet, högskola, annan myndighet som bedriver forsk- ningsverksamhet eller annan fristående forskningsinrättning rekom- menderas att dokumentera forskningsverksamhet i enlighet med denna ordning. Ansvaret för dokumentationen delegeras lämpligen till in- stitutioner och motsvarande forskningsenheter. 2.Forskningsverksamhet skall dokumenteras på ett sådant sätt att en utomstående granskare tydligt kan följa hela forskningsprocessen och kunna förvissa sig om att slutsatser och resultat följer av premisser- na. 3.Dokumentation skall vidare göras på ett sådant sätt att andra forskare kan ta vid och använda forskningsunderlag som utgångspunkt för nya vetenskapliga studier i enlighet med de regler som gäller för ägande- och förfoganderätten till forskningsmaterial och med iakttagande av gällande sekretessbestämmelser. 4.Det vetenskapliga intresset skall vara övergripande och vägledande vid dokumentation av forskningsprocessen. 5.Forskningsmaterial som det inte är vetenskapligt motiverat att spara skall dokumenteras av forskaren. Denna skriftliga dokumentation skall vidimeras av prefekt eller motsvarande forskningschef. 6.Dokumentation av forskningsprocessen med utgångspunkt från dessa riktlinjer skall bevaras . Det är viktigt att dokumentationen redovisar hela dataunderlaget så att man i efterhand kan förvissa sig om på vilka grunder en selektion av data har gjorts. Också sk. negativa resultat bör redovisas, dvs. data som motsäger den hypotes man prövar. Sådana data kan visa sig mycket vär- defulla för att pröva nya vägar inom forskningen. En redovisning av ne- gativa resultat medför också att risken för att forskare upprepar andras misstag kan minskas. Det vetenskapliga intresset skall vara övergripande och vägledande vid dokumentation av forskningsprocessen. Man bör därvidlag hålla i minnet att forskningsmaterial kan vara av mycket skiftande slag. Det kan före- ligga i formen av datafiler (eller delar därav), filmer, videoband, anteck- ningar, ljudbandupptagningar, gener, plasmider, DNA-konstruktioner, Att minska risken för oredlighet i forskning 81 Med det vetenskapliga intresset som huvudprincip tor- de behovet av att med fakta kunna belägga misstankar om avsteg från etablerade vetenskapliga normer för datainsamling, bearbetning och käll- redovisning väl tillgodoses. Det är mot denna bakgrund lämpligt att varje forskningsinstitution och lärosäte utformar sina egna regler där man kan ta hänsyn till den egna verksamhetens särskilda behov och förutsättning- ar. Med det vetenskapliga intresset som vägledande princip för bevarande av forskningsmaterial måste man ha i åtanke att en del material, särskilt inom biomedicinsk forskning ur vetenskaplig synpunkt är att betrakta som färskvara. Det är inte ur det vetenskapliga perspektivet befogat att spara det . För att kunna följa forskningsprocessen och se att resultat följer av forskningsunderlaget och att ingen otillbörlig selektion av data förekommit bör sådant material dock beskrivas i en särskild av prefekten eller motsvarande forskningschef vidimerad skrift- lig dokumentation innan materialet slängs. Dokumentation av forskningsprocessen med utgångspunkt från dessa riktlinjer skall bevaras . Längre tid för bevarande kan före- komma om det bedöms intressant ur vetenskaplig synpunkt. Vid ett uni- versitet, ett sektorsorgan eller en forskningsinrättning med många insti- tutioner och avdelningar delegeras lämpligen uppgiften att utforma de- taljregler för dokumentation till prefekten eller annan institutions- eller forskningsansvarig. Arkivariers expertkunskap bör tas till vara också när det gäller dokumentation av forskningsmaterial. beslutade riktlinjer för dokumentation av forskningsmaterial stämmer väl överens med de generella förslag som Kommittén här anfört. De finns med benägna till- stånd medagna i betänkandet som bilaga 4. Riktlinjerna är framtagna med sikte på klinisk forskning, epidemiologisk forskning och experi- mentell forskning och bygger på ett system med loggböcker där varje sida har ett unikt nummer och hela forskningsprocessen dokumenteras löpande. Det är obligatoriskt att använda loggböckerna. Det åligger varje institution att skapa lokala tolkningsföreskrifter baserade på de särskilda förhållanden som kan gälla på varje institution samt att skapa rutiner för distribution av riktlinjerna till forskare, doktorander och teknisk personal som deltar i forskning. Prefekten ansvarar också för att nyanställd per- sonal informeras om riktlinjerna. Dokumentation av forskningsprocessen med utgångspunkt från av Kommittén angivna riktlinjer förändrar inte sakläget när det gäller frå- 82 Att minska risken för oredlighet i forskning gan om de dokumenterade forskningshandlingarna skall uppfattas som allmänna eller inte. Denna fråga måste lösas i särskild ordning. Andra etiska aspekter när det gäller handhavande av forskningsmaterial, sär- skilt sådant material som innehåller eller möjliggör framtagande av per- sonuppgifter behandlas i ett särskilt kapitel i föreliggande betänkande. Ägande av och förfoganderätt till forskningsmaterial Att forskningsinstitutionen/lärosätet ansvarar för dokumentation och arkivbildning av forskningsmaterial i enlighet med här föreslagna rikt- linjer torde vara okontroversiellt. Ett sådant förfarande står också i sam- klang med den allmänna regeln i svensk arbetsrätt att arbetsresultatet tillkommer arbetsgivaren.36 Denna arbetsrättsliga princip kan dock komma i konflikt med den immaterialrättsliga principen om upphovs- mannens ensamrätt till sitt verk. I ett beslut framhåller Jus- titieombudsmannen att rättsläget på detta område är delvis omstritt.37 Det ligger inte inom Kommitténs direktiv att föreslå hur denna konflikt mellan olika rättsprinciper skall lösas.38 En etisk konflikt kan uppkomma mellan intresset från forskaren och forskarens institution att söka patent och forskningens intresse av öppenhet. Denna konflikt kommer att dis- kuteras i samband med att frågorna om industrisamarbete tas upp. Att forskningsinstitutionen dit forskaren är knuten har ansvar för arkivlägg- ning av grundläggande forskningsmaterial och dokumentation av det vetenskapligt intressanta forskningsunderlaget hindrar inte att avtal om utnyttjande av patentmöjligheter upprättas mellan arbetsgivaren och ar- betstagaren. En myndighet som ingår avtal om forskningssamarbete med ett externt företag bör inte få avtala bort sin skyldighet att bevara forskningsmaterialet enligt angivna riktlinjer. Om den externa samarbet- spartnern har högre krav på bevarande och hantering av forskningsmate- rial än vad som anges i lokala bestämmelser bör de högre kraven tillgo- doses. Annars torde samarbetet inte kunna komma till stånd. Beträffande forskningsmaterial som ännu inte är publicerat kan ibland tvister uppstå avseende förfoganderätten till materialet, särskilt om. fl.era forskare arbetar inom samma projekt. I enlighet med den tolkning av tryckfrihetsförordningen som refererats tidigare bör man i detta sam- 36Se Lag (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar samt beslut i Arbetsdomstolen nr 98. 38Konflikten aktualiseras särskilt i samband med att forskare ingår i samarbete med industrin. Dessa frågor diskuteras bl.a. i: NYFOR - Kommitténs betänkan- den Samverkan mellan högskolan och näringslivet (SOU1996:70) och Samverkan mellan högskolan och de små och medelstora företagen (SOU 1996:89). Att minska risken för oredlighet i forskning 83 manhang påminna sig om att när väl en forskningshandling blivit allmän så förfogar inte forskaren över den längre. Forskarens egenintresse kan inte heller skyddas med hjälp av ett tillägg i sekretesslagen eftersom det inte ingår bland någon av de sju intressen som anges i 2 kap 2 § tryck- frihetsförordningen. Vid uppdragsforskning är däremot sekretess ofta möjlig genom hänvisning till 6 kap 4 § sekretesslagen. Varje forskare har ett intresse av att så långt det är möjligt förfoga över sitt material för att kunna publicera och få erkännande för sitt arbete. är forskaren beroende av de forskare han/hon samarbetar med liksom av den institu- tion vid vilken forskningen bedrivs och från vilken forskaren också får lön för sitt arbete. Problemen accentueras i samband med multicenter- studier. En god forskningschef eller projektledare ser till att rutiner för publice- ring och förfogande av forskningsmaterial diskuteras igenom innan pro- jektet dras igång. En enskild forskare har i normalfallet endast tillfälligt och under institutionsledningens överinseende ha rätt att föra med sig opublicerat forskningsmaterial från den institution där materialet tagits fram. Om en forskare eller en forskargrupp permanent flyttar till en an- nan institution talar det vetenskapliga intresset för att man i samförstånd med respektive institutioner för med sig sitt eget forskningsmaterial. Den enskilde forskaren eller forskargruppen kan vara de enda som har kunskap om materialets innehåll och bakgrund och därmed i praktiken är de enda som kan utnyttja materialet för nya vetenskapliga undersökning- ar. Villkoret är emellertid i varje sådan situation att det sker i gott sam- förstånd med den institution forskaren eller forskargruppen lämnar och möjligheten att både medflytta och kvarlämna material bör beaktas. I samband med dessa överflyttningar av material måste dock klargöras vilken av institutionerna som skall vara arkivbildare och ansvara för do- kumentation av forskningsmaterial. Detta för att misstankar om oredlig- het i forskning skall kunna utredas. Som övergripande tolkningsprincip vid tvister bör gälla att forskningsmaterial så långt som möjligt skall användas för att ta fram ny värdefull kunskap. När det gäller förslaget till en ordning för dokumentation av forsknings- processen underströks att dokumentationen skall göras på ett sådant sätt att andra forskare kan ta vid och använda forskningsunderlag som ut- gångspunkt för nya vetenskapliga studier i enlighet med de regler som gäller för ägande- och förfoganderätten till forskningsmaterial och med iakttagande av gällande sekretessbestämmelser. Forskningssamfundet har ett legitimt intresse av att pröva nya teorier och hypoteser på befint- ligt material. Att samma material prövas med utgångspunkt från så många vetenskapliga frågeställningar som möjligt är av godo för kun- 84 Att minska risken för oredlighet i forskning skapsutvecklingen och innebär en effektiv användning av begränsade resurser. bör den enskilde forskaren inom rimliga gränser till- delas rätten att vidare utforska de data han samlat in. En forskare bör dock inte hålla för strikt på denna rättighet eftersom han själv är starkt beroende av att också utnyttja andras data för att kunna komma vidare i sin forskning. Det torde dock uppfattas som självklart att den forskare som samlat in ett dataunderlag bör ha exklusiv förfoganderätt till detta material fram till dess att publicering har skett eller, då materialet ligger till grund för erläggande av licentiatexamen, doktorsexamen eller vin- nande av docentkompetens, till dess att avhandling godkänts eller do- centkompetens vunnits. Det bör i sammanhanget påpekas att beträffande biomedicinsk forskning många tidskrifter kräver att man skall lämna ut antikroppar, plasmider etc, när väl publicering har skett. I vissa fall får man även skriva på en försäkran om detta när en artikel antas för publi- cering.