sou · GNB339d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Källa: , 1999, Första året med , Dnr 97:1646. över och ligger folkhögskolans andel i stort sett medan studieförbunden ökar sin andel något. Merparten av den samlade kommunala vuxenutbildningen genom- fördes i regi eller av landsting. över hela den kommunala vuxenutbildningen inklusive , samlades av utbildningen hos kommuner och landsting. Externa anordnare, förutom AmuGruppen, folkhögskola och studieförbund, samlade . En tendens som kan urskiljas utifrån den tillgängliga mätveckosta- tistiken är att andelen av verksamhetspoängen som ge- nomförs av kommun och landsting minskar ytterligare och att Annan utbildningsanordnare ökar. Den utveckling som inletts skulle med andra ord även ha fortsatt . Fördelat på ämnen kan konstateras att samtliga ämnen ökat sin andel hos Annan utbildningsanordnare . Störst är ökningen i de mindre ämnena; fysik, kemi och historia. Störst total andel hos Annan utbildningsanordnare har datakunskap, lägst har fysik och kemi. Folkhögskolorna har tyngdpunkten förlagd till Övriga ämnen, där folkhögskolekurser enligt folkhögskoleförordningen redovisas, därefter var orienteringskurser störst hos dem. Hos Studieförbunden och AMU är orienteringskurser och datakunskap störst. Översikt av den kvantitativa utvecklingen 119 har fått medel till särskilda utbildningsinsatser för arbetslösa och Kunskapslyft inom folkhögskolan. Dessa medel ska an- vändas till att genomföra verksamhet utöver vad som motsvarar det allmänna bidraget. Kurserna anordnas på grundskole- och gymnasienivå och omfattar minst . Innehållet ska motsvara en del av en utbildningsgång som leder fram till antingen en grundskoleutbildning eller en treårig gymnasieutbildning. Tabell 4.21 Antal deltagarveckor och studerande i folkhögskolans särskilda vuxenutbildningssatsning, – Källa: , 1998, Slutrapport om studieförbundens och folk- högskolornas särskilda utbildningsinsatser för arbetslösa . , 1999, Slutrapport om folkhögskolornas särskilda utbild- ningsinsatser för arbetslösa . Den genomförda verksamheten presenteras i tabell 4.21. Antalet deltagarveckor ökade mellan och . noterades en minskning med , men antalet ligger ändå över . Kvinnornas andel ligger i stort sett strax under två tredjedelar av antalet studerande. Den övervägande delen av kurserna har utgjorts av allmänna kom- petenshöjande utbildningar på grundskole- och gymnasienivå med tyngdpunkt på basämnen, språk samt datakunskap. Under hade av de studerande högst grundskoleutbildning och drygt åtta av tio hade tvåårigt gymnasium som högsta utbildning innan de påbörjade folkhögskolekursen. När det gäller åldersfördelningen utgjorde gruppen 25–av alla studerande. Gruppen 20–svarade för . För jämförelser mellan folkhögskolan och vuxenutbild- ning, med avseende på målgrupperna i övrigt, hänvisas till andra avsnitt i detta kapitel och till diskussionen under 4.7. 120 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Statens skolor för vuxna Statens skola för vuxna, SSV, deltar på två olika sätt i . SSV har tilldelats platser motsvarande 300 000 verksamhetspoäng . Det motsvarar ca 400 hel- årsstudieplatser. Dessutom upphandlar kommunerna utbildning från SSV. Totalt uppgår volymen till drygt 2000 årsstudieplatser. Enligt rapporter med uppgifter om kursdeltagarna framgår att man har omkring 7 000 kursdeltagare på de kurser som räknas som SSV:s egna kurser. Av den totala verksamhetspoängen svarade kvinnorna för . De största ämnena räknat som andel av verksam- hetspoängen, , var engelska (), matematik (), samhällskunskap () och svenska/svenska som and- raspråk (). 4.6Vad händer efter ? En av de fristående nationella utvärderingarna, som genomförts vid , är en uppföljning av den första riksrepresentativa enkäten (1998 och 1999, se även kapitel 5). Denna uppföljning behandlar situationen för deltagarna före och efter studierna och hur de ser på sina studier. Populationerna till studien har utgjorts av studerande i vuxenutbildning, på grundläggande och gymnasial nivå i och basorganisationen, respektive studerande på folkhögskolornas Kunskapslyftsplatser. Två enkäter med mellanrum har besvarats. Svarsfrekvensen, när det gäller den senare enkäten, låg på för den preliminära rapporteringen till . över det ursprungliga urvalet kan utvärderarna uttala sig om . För dylika panelstudier är redan detta inget dåligt resultat. Deltagarna i denna studie har snarare svarat flitigare än i många andra fall. Utvärderarna poängterar dock att slutsatser endast kan dras med viss försiktighet. Sammantaget var det, beroende på huvudman, som avbröt sina studier. För många var dock avhoppet en- dast tillfälligt och 3–återkom till utbildningen . Det totala faktiska avhoppet blev därför . Folkhögskolorna kan notera färre avbrott, uttryckt i högre genomströmningstal , än vad man genomsnittligt har i den kommunala vuxenutbild- ningen, (se tabell 4.22). Översikt av den kvantitativa utvecklingen 121 Tabell 4.22 Studiegenomförande efter huvudman och anordnare, påbörjade studier , procent Källa: , R & , M ,1999, Vuxenstudiernas början och efter. Två delstudier från utvärderingen av . Bland anordnarna inom den kommunala vuxenutbildningen ligger av- brottsfrekvensen högst för studieförbunden och komvuxenheterna och lägst för AmuGruppen, folkhögskolorna och landstingen. De flesta av- hoppen inom den kommunala vuxenutbildningen förekommer på kurser i grundläggande vuxenutbildning och orienteringskurser (ca 12–). Till de variabler som höjer avbrottsfrekvensen hör exempelvis missnöje med ekonomin och om man har annat modersmål än svenska. Den aktuella uppföljningsenkäten visar att av dem som började stu- dera inom vuxenutbildningen med kommunen som huvudman , var arbetslösa, hade arbete och kom från andra studier (se tabell 4.23). Vad gäller situationen har fortsatt att studera på denna nivå, har gått vidare till högskoleutbildning, arbetar medan är utan arbete. Dessa siffror, som är hämtade från enkätuppgifterna, visar på en tydlig förändring med minskad arbetslöshet bland de sva- rande mellan och . Av dem som började studera på folkhögskola var, , arbetslösa, hade arbete och kom från andra studier. För situationen kan noteras att har fortsatt med sina studier på folkhögskolan. Drygt var tionde finns inom högskolan, har ett arbete, är arbetslösa. 122 Översikt av den kvantitativa utvecklingen Tabell 4.23 Sysselsättning och för studerande i vuxenutbildning respektive folkhögskola , procent Källa: , R & , M ,1999, Vuxenstudiernas början och efter. Två delstudier från utvärderingen av . Utifrån dessa enkätresultat är det tydligt att arbetslösheten har minskat även inom folkhögskolan. Folkhögskolornas deltagare har i högre om- fattning fortsatt att studera i jämförelse med den kommunala vuxenut- bildningen, medan deltagare i den kommunala vuxenutbildningen i högre omfattning arbetar. En uppdelning på respektive ursprungskategori kan ge ytterligare information i detta avseende. Tabell 4.24 visar fördelningen utifrån respektive syssel- sättning för de studerande inom kommunalt anordnad vux- enutbildning. Här kan man se att bland dem som hade ett arbete före studierna är drygt hälften åter i arbete. är arbetslösa och en stor andel har fortsatt att studera (i kategorin Studerar ingår både studerande på gymnasienivå och på högskola). Vidare visar tabell 4.24 att bland dem som var arbetslösa innan studierna har fortsatt att studera medan har fått arbete. En knapp tredjedel är åter arbetslösa. Majoriteten av dem som studerade har fortsatt att studera, har fått arbete medan är arbetslösa. Översikt av den kvantitativa utvecklingen 123 Tabell 4.24 Sysselsättning före studierna och , procentuell fördelning per sysselsättning i kommunalt anordnad vuxenutbildning Källa: , R & , M ,1999, Vuxenstudiernas början och efter. Två delstudier från utvärderingen av . Tabell 4.25 åskådliggör på motsvarande sätt fördelningen av folk- högskolans deltagare utifrån respektive sysselsättning . Den visar att drygt hälften av dem som var arbetslösa har fortsatt att studera. Oberoende av sysselsättning ligger studiedeltagandet för de studerande på folkhögskolan. Av de arbetslösa hade arbete medan 26 pro- cent fortfarande var arbetslösa. Tabell 4.25 Sysselsättning före studierna och , procentuell fördelning per sysselsättning i folkhög- skolan Källa: , R & , M ,1999, Vuxenstudiernas början och efter. Två delstudier från utvärderingen av . I jämförelse med den kommunalt anordnade utbildningen är det färre arbetslösa folkhögskolestuderande som fått arbete än studerande i vuxenutbildning. Placeringsgraden för de arbetslösa är 28 124 Översikt av den kvantitativa utvecklingen procent för vuxenutbildning och för folkhög- skolan. Även för de övriga kategorierna har den kommunala vuxenut- bildningen bättre placeringsresultat på arbetsmarknaden än folkhög- skolan. Om man beaktar att nästan alla haft arbetslöshetserfarenhet un- der (se avsnitt 4.4.4) så kan man säga att den direkta place- ringsgraden för vuxenutbildning är och den för folkhögskolan . Studiefrekvensen ökar däremot mer i folk- högskolan, från till totalt sett, jämfört med en ökning från till totalt sett i vuxenut- bildning. Den enda grupp där fortsatt studiedeltagande ligger lägre i folkhögskolan än i vuxenutbildning är gruppen som redan studerade . Det är på nuvarande stadium svårt att bedöma dessa resultat ur sam- hällsekonomisk synvinkel. För detta behövs mer information om de olika gruppernas fortsatta utveckling och hur den ter sig i förhållande till olika grupper som inte deltar i Kunskapslyftsutbildning. Det sam- hällsekonomiska projekt som närmare beskrivs i avsnitt 6.5 syftar till att ge svar på dylika frågor. Enkäten ger dock en viss information om de, som efter vuxenstudi- erna åter har börjat arbeta, upplevde någon förändring i sitt arbete eller sin arbetssituation som belyser utbildningens betydelse för arbetet. av de studerande i vuxenutbildning svarade att vux- enutbildning är nödvändig för att klara av arbetet. menade att den gör att man klarar arbetet på ett bättre sätt. En mindre grupp, , svarade att de nu klarar mer kvalificerade arbetsuppgifter me- dan ansåg att de inte har någon nytta av utbildningen i sitt nuvarande arbete. Motsvarande siffror för folkhögskolorna ser i stort sett likadana ut. Vad gäller förändringar i själva arbetssituationen svarar en tredjedel att man fått nytt arbete, en tredjedel att man fått ny ar- betsgivare och en tredjedel att fått mer kvalificerade uppgifter. Många känner sig också säkrare på att få behålla jobbet. Hälften tycker att det har blivit roligare att arbeta. De tidigare arbetslösa som gått i vuxenut- bildning söker sig också i högre utsträckning än andra vuxenstuderande till nya arbetsområden eller nya jobb. De som var arbetslösa, men återfinns i arbete känner sig dessutom säkrare än tidigare på att få behålla sitt jobb. Generiska färdigheter får man från utbildningen om den inte bara lär en att klara studier utan även att klara sig i olika andra situationer. Dessa färdigheter har utvärderarna studerat genom att i enkäten ha fyra mått som behandlade förmågan att skaffa information, att samarbeta, att följa samhällsdebatten och hur man klarar att planera en större arbets- uppgift. De folkhögskolestuderande verkar ha utvecklat dessa färdigheter i högre utsträckning än de som studerat inom kommunalt anordnad Översikt av den kvantitativa utvecklingen 125 På folkhögskolorna är positiva i alla fyra aspekterna. fler på folkhögskolorna än inom vuxenutbildning anser att utbildningen hjälpt dem när det gäller sam- arbete och förståelse för andra människor. Motsvarande differens när det gäller förståelsen av samhällsdebatten är till folkhögskolornas fördel. Upplevelsen av att ha lärt sig dessa generiska färdigheter påverkas endast i mycket liten grad av tidigare utbildningsnivå, erfarenhet av upprepad arbetslöshet, kön och ålder hos de studerande. Så långt den riksrepresentativa enkäten. Hur ser det ut vad gäller framtiden inom högskolan för de studerande i vuxenutbildningen? Än så länge finns inte mycket fakta på detta område. genomförde SCB en enkätundersökning bland högskolenybörjare läsåren 1990/91 och 1995/96 (SCB, 1998c). I den undersökningen redovisas inte folk- högskolan för sig, men en skillnad mellan läsåren var att andelen med vuxenutbildning som högsta utbildning var bland högskolenybörjarna 1990/bland dem som började /96. Denna förändring har alltså sin grund före . Som vi sett ovan är det en betydande andel av de studerade vid folkhögskolor och inom vuxenutbildning som går vidare till högskola och universitet (10–). noterade i sitt förra betänkande (SOU 1998:51) att runt 15–av dem som registrerats som vuxenstuderande på gymnasial nivå har brukat återfinnas som studerande på högskolenivå. Mycket tyder alltså på att det finns en stor potential av högskole- och universitetsstuderande inom den gymnasiala vuxenutbildningen. Fler vuxenstuderande skulle därför kunna komma att läsa på högskolenivå. Resultatet beror naturligtvis också på konkurrensen om platserna samt på i vilken takt utbyggnaden av högskolan sker. På total nivå har utbildningen av vuxna växt markant . Störst är ökningen inom den kommunala vuxenutbildningen som därmed framstår som den största utbildningskategorin med strax under 175 000 helårsplatser, vilket innebär en ökning med omkring 67 000 platser /96. Rent volymmässigt tillhör även utbildningen av vuxna inom högskolan en av de största utbildningskategorierna. En jämförelse visar att t.ex. personalutbildningen storleksmässigt tillhör mellangruppen 126 Översikt av den kvantitativa utvecklingen – man summerar knappt 70 000 helårsplatser. Om man gör en grov beräkning baserad på antal helårsplatser visar det sig att den totala volymen av utbildning av vuxna uppvisat en nettoökning på , vilket motsvarar en ökning med ca 55 000 platser. Denna ökning ska ses mot bakgrund av att vissa vuxenutbildningskategorier, t.ex. arbetsmarknadsutbildningen och personalutbildningen, har minskat . Satsningen inom den kommunala vuxenutbild- ningen har därför till viss del motverkats av minskningen på andra områden. Folkhögskolornas totala utbildningsvolym ligger, över de redovisade åren, på en nivå kring knappt 35 000 helårsplatser. Inom den kommunala vuxenutbildningen, däremot, uppvisar den gymnasiala nivån en särskilt markant ökning där man mellan åren 1995/96 och 1998 ökat med . låg man på drygt 140 000 helårsplatser. På grundläggande nivå skedde en viss ökning , till knappt 29 000 helårsplatser, men den utvecklingen synes ha förbytts i en minskning . Bland andra utbildningskategorier som uppvisar volymökning kan också högskolan nämnas. målgrupper – ålder och kön Den prioriterade åldersgruppen 25–dominerar av naturliga skäl vuxenutbildningen på alla områden. På grundläggande nivå i vuxenutbildning har denna åldersgrupp en i stort sett andel på av de studerande. På gymnasial nivå kan noteras en stadig andelsökning av denna åldersgrupp till . Gruppen upp till är betydligt större på gymnasial nivå, mellan , än inom grundläggande vuxenutbildning, där andelen ligger mellan . har jämförelsevis lyckats attrahera en större andel i åldergruppen 25–55 på både grundläggande och gymnasial nivå än den kommunala basorganisationen. Andelen av denna åldersgrupp inom är på grundläggande nivå. På gymna- sial nivå kan konstateras en markant ökning från drygt 70 till . Folkhögskolan har en större andel äldre studerande i jämförelse med den kommunala vuxenutbildningen, särskilt har man lyckats attrahera de äldre kvinnorna. Totalt sett är den kvantitativa kvinnliga dominansen påfallande. Kvinnornas andel ligger stadigt på 65–i såväl vuxenutbildning och på grundläggande och gymnasial nivå samt inom folkhögskolan. Att det är många kvinnor bland de stu- derande är inget nytt. Kvinnorna har haft en dominerande Översikt av den kvantitativa utvecklingen 127 andel av den kommunala vuxenutbildningen och på folkhögskolan. I arbetsmarknadsutbildningen däremot är fördelningen mellan könen i stort sett är jämn och den återspeglar den könsfördelning som finns i gruppen arbetslösa. Studerande i vuxenutbildning har ungefär samma utbild- ningsbakgrund som arbetslösa och individer som deltar i arbetsmark- nadsutbildning. Andelen med högst tvåårig gymnasial utbildning verkar vara lite högre i vuxenutbildning än i jämförelsegrupperna medan andelen med högst grundskola är något lägre. Deltagare med UBS har i allmänhet en kortare utbildning än de stu- derande som inte har UBS. Ser man enbart till kortutbildade - individer med högst grundskola respektive tvåårigt gymnasium - rekryterar folkhögskolorna en högre andel med högst grundskola än den kommunala vuxenutbildningen. På samma sätt är andelen med högst grundskola högre bland arbetslösa, individer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder och den övriga befolkningen än bland studerande i vuxenutbildning. Utvecklingen verkar inte ha inneburit några större förändringar i de studerandes utbildningsbakgrund inom gruppen kortutbildade (högst grundskola respektive tvåårig gymnasieutbildning). I den mån en viss förskjutning i de studerandes utbildningsbakgrund föreligger sett över hela spektret grundskola - högskola, förefaller den gå i riktning mot en större andel deltagare med högst grundskola och tvåårig gymnasieutbildning och en mindre andel med eftergymnasial utbildning. Det gäller både på grundläggande och gymnasial nivå inom . Uppföljningen av deltagarnas arbetslöshetserfarenheter måste utvecklas betydligt för att den ska bli meningsfull. Det kan inte vara utvärdering- arnas uppgift att stå för löpande statistikproduktion. De slutsatser man ändå kan dra utifrån utvärderingarna är att indivi- der med lång arbetslöshetserfarenhet i första hand återfinns i arbets- marknadsutbildning eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Kortare arbetslöshetserfarenheter har de individer som går med stöd av UBS i antingen på folkhögskola eller i vuxenut- bildning eller söker arbete. Kortast arbetslöshetserfarenheter har de som 128 Översikt av den kvantitativa utvecklingen SOU 1999:39 utan UBS går i eller i den kommunala vuxenut- bildningens basorganisation. Med hänsyn till fördelningsmässiga aspekter och med tanke de samhällsekonomiska och statsfinansiella kostnaderna för dessa olika aktiviteter, förefaller detta vara en tämligen rimlig ordning, dvs. att de grupper som är mest belastade av arbetslöshet oftare verkar återfinnas i de dyrare aktiviteterna. För att kunna göra en mer definitiv bedömning krävs dock mer information om hur det går för dessa olika grupper framöver på arbetsmarknaden och i vidareutbildning. En annan fråga som det på nuvarande stadium är svårt att ha någon bestämd uppfattning om är förändringarna i med avse- ende på deltagarnas arbetslöshetsbakgrund . Hur relationen mellan antalet deltagare i och storleken på Kunskaps- lyftets olika målgrupper, exempelvis de arbetslösa kortutbildade, ut- vecklas över tiden är en fråga som måste följas upp bättre. Kommer det att bli svårare att rekrytera kortutbildade arbetslösa ? Uppföljningen , av de vuxenstuderade i kom- munal vuxenutbildning och på folkhögskolan, visar att arbetslösheten i denna grupp har minskat betydligt. Bland de studerande inom den kommunala vuxenutbildningen minskade andelen arbetslösa från av de studerande hösten . Motsvarande siffror för folkhögskolan visar att var arbets- lösa vid studiernas början. utgjorde samma grupp . Folkhögskolans deltagare har i högre grad fortsatt att stu- dera (mot inom den kommunala vuxenutbild- ningen), medan deltagarna i vuxenutbildning i högre om- fattning går vidare till arbete (mot folkhögskolornas 18 pro- cent). Den kommunala vuxenutbildningen har med andra ord en högre placeringsgrad på arbetsmarknaden än folkhögskolan. En betydande andel, 10–, av de studerande inom kommu- nal vuxenutbildning och inom folkhögskolan har gått vidare till hög- skoleutbildning . Detta visar på en stor potential av högsko- lestuderande inom den gymnasiala vuxenutbildningen. Trots att vi har fått viss information genom uppföljningen fattas det än så länge många pusselbitar för att kunna göra en samhällsekonomisk bedömning av dessa placerings- resultat. För detta behövs en mer omfattande analys. Först och främst måste man studera dessa resultat i ljuset av olika jämförelsegrupper. De arbetslösa som inte gick i – hur gick det för dem? Översikt av den kvantitativa utvecklingen 129 måste man också göra analysen . Det brukar ta att fullständigt kunna överblicka hur många av de vuxenstuderande som läser vidare på högskolan. Dessutom tar det innan de som läser på högskolan kommer ut på arbetsmarknaden. SOU 1999:39 Kvalitativ utveckling av utbildning och livslångt lärande för vuxna 131 5Kvalitativ utveckling av utbildning och livslångt lärande för vuxna I detta kapitel redovisas en kvalitativ utveckling av utbildning och livslångt lärande för vuxna. Kapitlet sönderfaller i tre delar. Den första delen består av intryck som på olika sätt samlat på sig . Den andra delen består dels av sammanfattningar av sådana utvärderingar på nationell nivå, som beställt av fristående utvärderare, dels av reflexio- ner kring lokala utvärderingar. Del tre slutligen utgörs av en beskrivning av nya förutsättningar för pedagogisk utveckling. Kommunallag och skollag ger landets nu 289 kommuner en större frihet än tidigare att utforma sin politiska ledningsorganisation. I Skollagen föreskrivs att varje kommun och landsting ska utse en eller flera nämnder som styrelse för sitt offentliga skolväsende. – då antalet kommuner uppgick till 288 – var variationen i nämndorga- nisationen följande (, 1998b): ·188 kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola, skol- barnsomsorg, alla obligatoriska och alla frivilliga skolformer. ·63 kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola, skol- barnsomsorg och alla obligatoriska skolformer, samt en nämnd med ansvar för alla frivilliga skolformer. ·Sex kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola och en nämnd med ansvar för skolbarnsomsorg, alla obligatoriska och alla frivilliga skolformer. ·Fyra kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola, skol- barnsomsorg och alla obligatoriska skolformer utom grundsärskolan, 132 Kvalitativ utveckling av utbildning och livslångt lärande för vuxna SOU 1999:39 en nämnd med ansvar för alla frivilliga skolformer samt en nämnd med ansvar för grundsärskolan. ·Två kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola, en nämnd med ansvar för skolbarnsomsorg och alla obligatoriska skolformer, samt en nämnd med ansvar för alla frivilliga skolformer. ·Två kommuner hade en nämnd med ansvar för förskola, skol- barnsomsorg alla obligatoriska och alla frivilliga skolformer utom svenska för invandrare samt en nämnd med ansvar för svenska för invandrare. ·Övriga 23 kommuner hade var sin unika politiska ledningsorganisa- tion som alla avvek från de sex kategorierna ovan. Vanligast var alltså en nämnd med ansvar för förskola, skolbarnsom- sorg, alla obligatoriska och alla frivilliga skolformer, inklusive vux- enutbildningen (188). I 77 andra kommuner återfanns den kommunala vuxenutbildningen i varierande konstellationer tillsammans med andra kommunala skolformer under en nämnd. organiserades från början ofta som ett särskilt projekt vid sidan av den kommunala vuxenutbildningens normala organisation. I 101 kommuner låg ansvaret för just på en annan nämnd än den som normalt ansvarade för vuxenutbildning – och oftast direkt under kommunstyrelsen. Vissa förändringar av den kommunala organisationen tycks ha ägt rum . Projektet har i ett antal kommuner förts från kommunstyrelsen till den nämnd som i övrigt har ansvaret för vuxenutbildningen i kommunen. Så är exempelvis förhål- landet i och , där ansvarar även för . En förklaring till denna förändring är att kommunerna nu inte bara koncentrerar sig på projektet utan också ser denna sats- ning i perspektivet av en reformering av vuxenutbildningen. Det innebär i flera kommuner att samverkan mellan projektet och den kommunala vuxenutbildningen inom basorganisationen ökar.