sou · GNB393 · 2000-01-01 00:00:00 — Vi har bett de intervjuade kommunpolitikerna och tjänstemännen att ge sin bild av hur det är att vara ung i den egna kommunen. De får beskriva vilka ungdomsfrågor de ser som angelägna och hur man försöker tackla dessa frågor. Mot denna bakgrund behandlas ung- domsprojekten: deras inriktning, organisering och betydelse. Slutli- gen ställer vi frågor om de ungas möjligheter till medinflytande och insyn i kommunen, och hur man från ansvarigt håll försöker hantera sådana demokratifrågor. Trots de stora olikheterna mellan de utvalda kommunerna, över- ensstämmer bedömningarna av vilka de viktigaste ungdomsfrågorna är på flera centrala punkter. Framför allt uttrycker man stor oro över den tilltagande maktlöshet som följer av ungas arbetslöshet och brist på en egen social och materiell plattform. Man ser ett behov av att utveckla nya sätt att nå och förstå ungdomar, att skapa arenor där ungdomar kan komma till tals. Flertalet intervjuade beskriver en oro för en allt hårdare samhälls- och arbetsmarknadssituation, och pekar på dess implikationer för ungas makt och delaktighet. Vinnarna är de som förmår ta för sig, är utåtriktade och välutbildade. De andra får det allt svårare i dagens . Vid en lågkonjunktur så blir det ju så både när det gäller ungdomar och vuxna att dom här svaga grupperna dom hamnar längst ner. Och det är ingen som varken ser eller hör dom (ungdomshandläggare, medelstor stad). I synnerhet i invandrartäta kommuner och kommundelar har man sett kraftiga ökningar av andelen ungdomar som har otillräckliga svenskkunskaper och som slutar gymnasieskolan utan fullständiga betyg. Ska ungdomarna ha en chans måste vi göra något åt detta. (ungdomshandläggare, storstad). Flertalet intervjuade menar att unga människor har föga reellt in- flytande i deras kommun . De framhåller också att den tid är förbi då unga människor attraherades av politik i traditionella for- mer, och att de ansvariga i kommunen därför måste söka nya kanaler och samtalsformer för att nå ungdomarna. Så vi har svårt att nå ungdomarna. Vi försöker jobba på alla håll men jag tror att dom upplever det som att dom är delvis utanför . För väl- digt många utav dom mellan om man säger 15 och 25 känner sig lite utanför. Dom har inte foten inne i samhället riktigt som vi äldre har (politiker, industrikommun). Ur ett demokratiperspektiv har vi för få ungdomar i de politiska för- samlingarna. () Vi har också lagt ner arbete på att försöka finna for- mer för hur vi skall få ungdomarna att bli mer intresserade av vår ge- mensamma framtid. Där har vi inte nått fram (politiker, landsbygds- kommun). I så gott som alla de studerade kommunerna finns ungdomsråd (motsvarande) eller planer på att ett sådant ska komma igång. Man är i regel försiktigt optimistisk till ungdomsrådens möjligheter att fungera som demokratisk kraft. Men flera påpekar att det är en särskild grupp unga som känner till och engagerar sig i ungdoms- råden. av ungdomarna vet inte alls. Det är ju de här proff- sen som vet. Där tycker jag vi har misslyckats att få en bredare bas för ungdomsrådet (ungdomshandläggare, större stad). I några landsbygdskommuner har man framgångsrikt drivit bya- lagsutveckling i projektform med ungdom och demokrati som framträdande aspekter. Samtliga de studerade kommunerna bedriver ungdomsprojekt, och nästan alla intervjuade tror att projekten kommer att ha samma eller större utbredning framgent. Man anger flera grunder för det. Det finns för det första praktiska och ekonomiska skäl: det är ont om ordinare medel och man är beroende av att söka pengar externt. Så gott som samtliga pekar på EU som en viktig anledning, eftersom man därifrån ställer krav på projekt för att bevilja medel. Projekten ger också en möjlighet att pröva nya verksamheter och metoder utan alltför stora investeringar och andra åtaganden. Ett andra motiv är att man tror att projektformen tilltalar ungdomar: Därför är det mycket enklare att få ungdomar till att engagera sig om man kör i projekt. Ja man vet att det är (ungdomshand- läggare, landsbygdskommun). För det tredje, och framför allt, anlägger många ett demokrati- perspektiv på projekten: KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? för att visa på att initiativkraft och idéer från ungdomarna ger resultat. Det är ju kanske den viktigaste delen (politiker, industrikommun). Det handlar lite grann tycker jag om demokrati, alltså delaktighet med just projektverksamhet. Det kommer idéer ifrån enskilda män- niskor eller grupper av människor (politiker, industrikommun). De (ungdomsprojekten, vår anm.) är för mig jätteviktiga, därför att om vi inte jobbar med de här frågorna nu kommer vi att permanenta ett två tredjedelssamhälle. Det vill jag till varje pris undvika. Vi får inte låta människor leva sitt liv i beroendeställning, det blir inget bra samhälle (politiker, landsbygdskommun). De är jätteviktiga – de skapar arenor där ungdomarna själva kan ta plats och vara med och bestämma. De behövs för att skapa självför- troende och självtillit, de ökar ungdomarnas möjligheter att få en om- världsbild och de hjälper dem att ta avstånd från droger och kriminalitet (politiker, förortskommun). Vi ser den starkaste tendensen att framhäva projektens demokrati- skapande funktioner i de kommuner som har tämligen låg arbets- löshet, medan främst de andra motiven för att driva ungdomspolitik i projektform framhävs i kommuner med stor andel unga utan jobb. Vi ser också en tendens att borgerliga och i synnerhet moderata politiker är mer kritiska till projektverksamhetens möjligheter än socialdemokratiska dito.25 De sätts i diverse projekt (ALU, Api), konstlade saker där de inte känner någon värdighet och inte får någon credit, ett kvitto på det de har gjort () det är inga riktiga, avancerade jobb, och då får man inte individer som trivs. Det skapar misstro mot samhället. Individen frågar sig: kan jag inte bättre? Jag är snart allergisk mot alla de här projekten för att skapa sysselsättning i stället för företagsamhet (politiker, stor- stad). Att styra eller styras Jag tycker att det är konstigt. Ja, jag vet egentligen inte vad vi ska göra och vem som bestämmer. Men jag kommer och sen sätter jag mig framför datorn, sen brukar jag gå hem . Jag tänker att man måste visa framfötterna om man ska få jobb och så. Men man undrar vem som bryr sig. (20-årig man i projekt för arbetslös ungdom i en större kommun). Hos åtskilliga av ungdomspolitikens aktörer finns det således stora förhoppningar och högt ställda ambitioner att ungdomsprojekten ska ge inflytande och delaktighet för ungdomar som annars riskerar att hamna vid sidan av samhället. Samma tankegångar återspeglas i en stor del av projektbeskrivningarna. har få undersökningar gjorts av vad projekten faktiskt innebär för deltagarna, på kortare och , och om målet att stärka deras inflytande förverkligas.26 Sådana studier framstår som angelägna, och vi hoppas att vårt pågående forskningsprojekt kommer att ge ett bidrag på den punkten. Det finns emellertid också skäl att granska projektens ytt- re villkor och läroplaner i ett demokratiperspektiv. Vi tar avslut- ningsvis upp några aspekter, som kan bedömas som centrala i ett sådant sammanhang. Flexibla och otraditionella projekt – men otydliga sammanhang. ungdomspolitiska diskurs betonas i hög grad vikten av att befrämja ungdomarnas engagemang, kreativitet, nytänkande och ifrågasättande. Projektformen kan synas väl anpassad till sådana tankegångar. Men det som beskrivs som projektens styrka – flexibi- liteten, mångfalden, gränsöverskridandet, tidsbegränsningen och individualiseringen – kan vara deras svaghet, inte minst i ett demokratiperspektiv. För att kunna påverka ett sammanhang måste man ha kunskaper om det. Våra intervjuer med ungdomar som påbörjat en projektverksamhet visade emellertid att praktiskt taget alla hade mycket diffusa föreställningar om vem som hade det övergripande ansvaret för projektverksamheten, hur den var organiserad, vem som hade initierat den och vem som var deras arbetsgivare. Ofta var man dessutom oklar över vad den specifika projektverksamheten konkret syftade till, både på kortare och . Även vi forskare hade ofta stora svårigheter att få grepp om projekten. Samtliga projekt, som vi valt ut med hjälp av projekt- beskrivningar och intervjuer med de ansvariga fick väsentligt förändrade förutsättningar på . Målgrupp och inne- håll kunde vara annorlunda och förläggningen i tiden ändrad. Ofta förelåg informationen om projektverksamheten endast i form av projektansökningar och beskrivningar som var ställda till anslagsgi- vare eller kommunen, med de vagheter som sådana dokument ofta karakteriseras av, och med sparsam information om den konkreta verksamheten27. Mera sällan kunde vi ta del av information riktad till de som var tänkta att delta i projektverksamheten. Generellt är verksamheten i projekten föga reglerad, annat än via de villkor som är kopplade till anslagen, och som varierar från projekt till projekt. Makt- och ansvarsfördelningen mellan projektens olika aktörer (finansiärer – projektmedverkande – projektledare – ungdomar) är ofta oklar. Det finns inget stadgat om information och medinfly- tande i projekten, till skillnad från både skolvärlden och arbetslivet. KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? Ungdomsprojekten är vanligen inte initierade av ungdomar. Nittiotalets projektverksamhet är klart präglad av den höga arbets- lösheten bland unga och viljan att sätta dessa i meningsfull syssel- sättning. Dels har den så kallade arbetslinjen fått stort genomslag, bl.a. uttryckt i den nya socialtjänstlagen, som ger kommunerna rätt att kräva att den bidragssökande deltar i praktik eller kompetens- höjning för att få försörjningsstöd.28 Dels finns en insikt att projekt och andra arbetsmarknadsåtgärder minskar de risker för ohälsa som arbetslösheten innebär. blir projekten en massåtgärd på ett annat sätt än tidigare, och kräver oftare insatser i form av stora ansökningar, samarbete mellan flera instanser och aktörer, större investeringar, osv. Allt detta kan verka försvårande för ungdomars möjlighet att påverka projektens tillkomst och inriktning. Kortvarighet och brist på kontinuitet. I avrapporteringen av PLUS- projektet framhålls starkt betydelsen av att projekten får tillräckligt med tid att verka. Projekt behöver förberedas och förankras, sam- arbete etableras. Att med framgång bedriva de processer som pro- jekten avses bedriva tar ofta . I Gaunts m.fl. (1998) utvär- dering av sektorsövergripande projekt i illustreras detta mycket tydligt. Ett stort antal projekt blev starkt försenade och hann i praktiken inte verka mer än en mindre del av den avsatta tiden. De kommunala ungdomsprojekten är framför allt mycket begränsade om man ser till ungdomarnas tid, eftersom dessa ofta går på åtgärder som inte omfattar mer än 6 månader, och ibland . En central fråga gäller hur man i en verksamhet med mycket kort varaktighet kan hinna skaffa den överblick, de kunskaper och de sociala kontakter som behövs för att påverka projektet internt och för att skaffa erfarenheter som befrämjar närdemokrati och ger en röst i samhället. Den flexibla, informella projektläroplanen. Projekten har en maximal frihet vad gäller tidsanvändning, val och strukturering av innehåll och arbetssätt. Formaliserade läroplaner, scheman och arbetsbeskrivningar existerar vanligen inte. Med (1977) begrepp kännetecknas projekten av svag klassifikation om inram- ning. Det finns inga formella krav på projektledarens kompetens och behörighet. Normalt ger heller inte projekten deltagarna for- mella meriter eller behörighet. Den stora friheten kan användas i demokratifostrande och -utvecklande syfte. Man kan också totalt ignorera sådana aspekter. Demokratifrågorna kan bli ett mål, men också ett medel bland andra medel för att integrera den unge i sam- hällets normer och praktiker.29 En individualistisk demokratisyn snarare än en kollektiv. De ung- domsprojekt som inriktas på att skapa ungdomsråd, ungdomsriks- dag och andra kommunala arenor för ungdomar behandlar demo- kratiutövandet som en kollektiv aktivitet; ungdomar ska gemensamt kunna trycka på den kommunala apparaten för att få till stånd för- ändringar och reformer. Det vanligaste är dock att frågor om infly- tande behandlas som en individfråga; den enskilde ska i projektet få sådana erfarenheter och förmågor att han eller hon själv förmår att välja och påverka. får kommunerna ett stort ansvar för de hastigt växande grupperna av arbetslös ungdom. En viktig del i åtgärds- arsenalen blir tillskapandet av ungdomsprojekt med aktiverande och utvecklande syfte. inrättas ett växande antal projekt för ungdomar som bedöms som utsatta eller i riskzon. Projekten tillskrivs en rad fördelar: de medger att man prövar nya och otradi- metoder, de antas passa ungdomarnas behov bättre än de reguljära åtgärderna genom sin begränsning i tiden och genom det annorlunda arbetssättet, och externa projektmedel är välbehövliga i den krympande kommunala ekonomin. Hos kommunernas ansvari- ga finns det också en tilltro till projektens möjligheter att erbjuda ungdomar inflytande och ansvar, i en situation som annars skulle kännetecknas av maktlöshet och marginalisering. Hur ungdomarna själva uppfattar projekten, och om projekten verkligen bidrar till att ungdomar ges en röst och inflytande över sin egen tillvaro och i samhället vet vi fortfarande föga om. Vi ser emellertid klara be- gränsningar och svårigheter för demokratiutövning och demokrati- fostran som hänger samman med ramarna för och konstruktionen av projekten: den otydliga ansvarsfördelningen och frånvaron av strukturer, projektens kortvarighet, beroendet av externa medel som bl.a. kan leda till snabba förändringar av mål och innehåll och själva situationen av tvångsåtgärd – flertalet ungdomar befinner sig inte i projekten därför att de själva valt det och kunnat påverka deras inriktning, utan de är mer eller mindre tvungna att följa det. Om deltagarna i ungdomsprojekten saknar de makt- och insynsmöj- ligheter som finns i resten av samhället, är det allvarligt, i synnerhet om arbetslösheten blir långvarig och åtgärderna många. Då blir åt- gärderna ett slags demokratins bakgårdar, i stället för de inkörs- portar de avsetts att vara. KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? 1Betänkandet från ungdomspolitiska kommittén kan ses som ett exempel på detta. Makt och unga behandlas i tre sammanhang: politik, skola och fritid- kultur, medan makt i förhållande till arbetsliv och arbetslöshet inte tas upp (SOU 1997:71). 2Lundahl; (1997). Projektet finansieras av SFR. 3Jfr 1989, 1997. 4Se t.ex. 1996, Kallós & 1994, 1993. 5De Vylder (1997). 6I artikeln används den kommunkategorisering som återfinns i kommun- statistiken (: Kommuner). 7En genomgång av ansökningar i om medel ur (mål 3, mål 5b och 6) och intervjuer med handläggare på visar att av medlen berör ungdomsverksamhet i något avseende. 9Se Garonnas & Ryans (1991) diskussion av olika kategorier av flexibilitet. 10Jfr Garonna & 1991, 1996. 11Personer som befinner sig i någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd återfinns på flera ställen i SCB:s arbetskraftsundersökningar. De betecknas dels som sysselsatta i arbetskraften (beredskapsarbeten, starta eget-bidrag, utbild- ningsvikariat, m.fl.), dels såsom varande utanför arbetskraften (arbetslivsut- veckling, arbetsplatsintroduktion, arbetsmarknadsutbildning m.fl.). 12I sammanställningen har ej åtgärderna permitteringsutbildning, lönebidrags- anställning, anställning vid , offentligt skyddat arbete och arbetsträ- ning/prövning vid medtagits. 13AMS: Statitistikenheten. 14Schröder 1996, s. 126. Arbetet med att insamla materialet tog och kräv- de ett antal påminnelser per brev och telefon. När tiden utsträcktes, inkom också ett 20-tal projekt , som vi bedömde intressanta och därför valde att inkludera i materialet. av de svarande kommunerna uppgav att de inte hade några ungdoms- projekt. Flertalet kommuner () redovisade mellan 1 och 5 projekt. Av de tre största städerna fick vi bara en någorlunda fyllig redovisning från , och av tidsskäl valde vi att inte försöka gräva fram alla projekt i och . Däremot specialstuderas i en fördjupningsstudie, i vilken politiker och tjänstemän centralt och i några stadsdelar intervjuas, och ett fylligt skriftligt material samlas in och analyseras. 19För att få en kompletterande bild av projektförekomsten har genomgångar gjorts vid och vid i – den senare för att kartlägga omfattningen av EU-projekt för unga i ett län. Projekt som kom in den vägen har dock ej medtagits här. 20En analys av svarsbortfallet visar, att mindre kommuner med hög andel lågutbildade och arbetare är något underrepresenterade i materialet, och medelstora–större kommuner med hög andel tjänstemän och högutbildade är överrepresenterade i motsvarande mån. 21Civildepartementet 1995, 1997a, m.fl. 1998. Jfr t.ex. m.fl. (1998) som fann, att 14 av de 24 sektorsövergripande projekt man granskat i stort sett hade uppfyllt sina målsättningar och haft positiv effekt, medan 10 projekt hade haft stora svårigheter att uppnå sina mål. 22Jfr m fl 1998: Begreppet barn i riskzon blev en central tankefigur för målgruppen för de sektorsövergripande verksamheterna. Riskzon är ett tämligen nytt begrepp som kombinerar innebörden i tdigare års riskgrupp, olämpliga ungdomsmiljöer och brottsalstrande situationer (A.a.., s. 20). 23När detta bidrag skrevs, hade intervjuer genomförts i 12 av 14 kommuner. 24Metodologiska överväganden avseende hur man kan följa ungdomar i pro- jektverksamhet diskuteras i en förstudie av (1998). 25Inställningen till projekten bör ses mot bakgrund av en mer generell kritik mot åtgärderna från . Jfr exempelvis anförandet av (m) i en arbetsmarknadspolitisk debatt i : Som har nämnts införs nu i av åtgärder generationsväxling. Kom- munal utväxlingsgaranti och individuellt anställningsstöd tillkommer till de tidigare åtgärderna ALU, API, OTA, osv. – alltfler åtgärder och allt högre volymer för att dölja arbetslösheten. Få vet hur många åtgärder det finns. (---) Företagarna kan inte ta emot fler ALU eller API, och de arbetssökande är inte heller motiverade till fler API- eller som inte ger jobb. De ges ju ständigt bara nya åtgärder, åtgärder och åtgärder för att inte bli utförsäkrade. Det visar att åtgärdspolitiken slagit helt fel. 26Uppföljningsstudier av AMS och tyder på att ungefär 2/3 av ungomarna har funnit de insatta arbetsmarknadsåtgärderna (KUP respektive projekt för arbetslösa ungdomar) meningsfulla och utvecklande. av ungdomarna i enkätundersökning ansåg att de kunnat påverka åtgärdernas innehåll, men en betydligt mindre del () att de i projekten fått nya kunskaper om vägar till demokrati och inflytande i sam- hället. Ungdomarna som deltog i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd var mest positiva, medan de som deltagit i flest åtgärder också var minst nöjda (1997a). 27Sahlin (1996) menar att när målen för ett statligt eller kommunalt projekt formuleras, lämnas ofta utrymme för flera olika tolkningar. är denna otydlighet avsiktlig och motiverad av en ambition att utveckla olika delar av KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? Med vaga begrepp, såsom elevinflytande, ungdomars delaktighet osv ankommer det på de lokala projektledarna att själva finna vägar att konkretisera dessa mål. Men målformuleringarna hålls också mångtydiga för att få bredast möjliga stöd både internt och externt. 28I den nya socialtjänstlagen har begreppet socialbidrag ersatts med försörj- ningsstöd. 29Jfr diskussion av målkonflikter i s.k. delaktighetsprojekt (1992, s. 81 ff.). Se också (1995) om skilda förhållningssätt till samhälle och ungdomar i projekten. AMS (1998) Åtgärdsundersökning 1998. AMS (1999). Statistik över ungdomar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder 1989–1998 (opubl. (1977) Class, Codes and Control. Towards a Theory of Educational Transmission. : Routledge and Kegan (1999) Ungdomspolitik . En rikstäckande studie av kommunala ungdomsprojekt. : (opubl. (1995) Plus för unga – slutsatser från lokalt utvecklingsarbete. Slutrapport från PLUS-gruppen inom . & , K., red. (1995) Seendet och seendets villkor. En bok om barns och ungas välfärd. De Vylder, S. (1997) Barn och ekonomisk politik. , T., red. (1996) Utbildningspolitiskt systemskifte? Garonna, P. & , P. (1991) The Regulation and Deregulation of Youth Economic Activity. I P. , P Garonna & R.C. (1991), 35–82 , , , K., Davén, E. & , H. (1998) Projekt i riskzon. Slutrapport från utvärderingen av Sektorsövergripande projekt för barn och ungdomar 1996. : för Skola och Socialtjänst i (1996) Arbetslöshet och ohälsa – om ungdomars livsvillkor. (1998) Metodologiska överväganden och erfarenheter från en pilotstudie. Pedagogiska rapporter 1998:120. Kallós, D. & , S., eds. (1994) New Policy Contexts for Education: and . Pedagogiska rapporter 42/1994 KOMMUNALA UNGDOMSPROJEKT – DEMOKRATIPROJEKT? (1989) I moralens, produktionens och det sunda förnuftets namn. Det svenska skolpolitik 1904–1962. : , (akad. (1997) Efter svensk modell. LO, SAF och utbildningspolitiken –90. , L., , K. & , R. (1997) Ungdomspolitik och ungas strategier. Mötet mellan ungdomar och nittiotalets kommunala ungdomsprojekt. Forskningsansökan (otryckt mtrl) (1993) Choice and the Use of Market Forces in Schooling: Swedish Education Reforms for the 1990:s. Studies in Comparative and International Education 25, Ins. för internationell pedagogik, (1995) Viljan att förekomma. Om unga i den svenska profylaxens ordningsprojekt. i L. , red. (1995), 161–208 , P., Garonna, P. & , R.C., eds. (1991) The Problem of Youth. The Regulation of Youth Employment and Training in Advanced Economics. (1992) Ungdomsprojekt. Retorik och praktik. (1996) Projektens paradoxer. (1996) Förändrade vägar till arbete. I: Krokig väg till vuxen. Fyra forskare om fritid, massmedia, skola och arbete. Ung- domsstyrelsens utredningar 6. (1998) Socialbidrag 1997. SOU 1997:71 Politik för unga. & , L.R. (1998) Ekonomisk påfrestning, skamgörande erfarenheter och ohälsa under arbetslöshet. Arbetsmarknad och arbetsliv 4 (2), 91–108 (1995) Att pröva nya vägar. En rapport från om lokala projekt med arbetslösa ungdomar. (1997a) Att skapa framtidstro. Slutrapport från arbete med lokala projekt för arbetslösa ungdomar . Ungdomssstyrelsen (1997b) Att sträva mot samma mål. Statens roll i utvecklingen av lokala handlingsprogram där ungdomar är prio- riterad målgrupp. Redovisning av regeringsuppdrag Dnr 317– 169/96. Alienation is our Nation – Reality is my Nationality Om utanförskap, demokrati och motstånds- kulturer bland unga invandrarmän i Det Nya Man hör på TV att invandrare måste integreras och vi måste göra det ena och det andra. Men, hur fan skall vi integreras in i samhället när dom inte ens vill att vi skall komma in. Dom stänger dörren för oss, fattar du. Det är så jag uppfattar det. Dom ställer mig utanför samhället, så vill dom att jag skall medverka i samhället. Hur skall man medverka när man inte ens kan komma in. // Jag ser inte mig själv som medlem i det här samhället, förstår du. Det är så som jag uppfattar det. Jag är svensk medborgare, jag skall inte gå och rösta. För jag bryr mig inte, fattar du. Jag bryr mig inte. Varför skall jag blanda mig i deras . Jag ser det inte ens som mina . Även om jag är svensk med- borgare och har bott i . Jag bryr mig inte. Det är så som jag ser mig, alltså. Jag vill inte integrera någonting. Jag vill inte gå in i//jag har inget gemensamt med det svenska samhället. Det är , en 19-årig svensk medborgare född i ett nord- afrikanskt land, som talar1. Han är en av cirka tjugo killar och tjejer som jag träffat regelbundet . De bor alla i , vilket inte bara är mest invandrartäta bostads- område utan också ett av de områden i där medelinkoms- ten är som lägst och arbetslösheten som högst. Anledningen till min kontakt med dessa unga är att jag är verksam vid ett SFR-finansierat forskningsprojekt om invandrarungdomars kul- turformer.