sou · GNB3146d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Projektledningen har därför vinnlagt sig om att arbeta så nära uppfödarna som mö jligt. Om en uppfödare råkar ut för skador av varg tar man alltid personlig kontakt. Och när man genom pejling ser att en 268 Forskning, beståndsövervakning, information vargflock rör sig nära en viss gård underrättar man boskapsuppfödarna. Detta har lett till ändrade attityder mot projektet och inom projektet tror man att det hindrat alltför negativa attityder mot vargen. Projekt- ledningen lägger också ut rapporter på Internet om vargarna, vilket gett stor respons från allmänheten. För att man över huvud taget skall kunna bedriva någon form av för- valtning av rovdjuren måste man ha kunskaper om rovdjursstammarnas storlek och utveckling. Att säkerställa en god rikstäckande övervakning bör därför bli ett viktigt inslag i den framtida rovdjursförvaltningen. Arbetet bör ske med så enhetliga metoder som möjligt och vara åter- kommande. Det är emellertid inte givet att det behövs årliga invente- ringar av var och en av arterna. När en viss stabilitet uppnåtts kommer det sannolikt att räcka med inventeringar exempelvis av tre eller . Det primära målet behöver inte vara att försöka fastställa exakt hur många individer av de olika arterna som finns i landet. Istället bör inriktningen vara att försöka få bästa möjliga information om repro- duktionen, dvs. att fastställa antalet familjegr upper eller etablerade par (varg), antalet lyor eller bon (järv och kungsörn) och antalet honor med ungar (lo och björn). Den typen av information utgör grunden för ersättningssystemet för rovdjursskador på renar och är nödvändig även för beslut i frågor som rör skyddsjakt. Med ökad kunskap om de olika arterna från de forskningsprojekt som pågår, kan informationen vid behov senare användas för att beräkna de totala stammarna. har det övergripande ansvaret för att nödvändiga inventeringar äger rum och för att rovdjursstammarnas utveckling kan följas i landet som helhet. Länsstyrelserna har ett regionalt faunavårds- ansvar och har därmed också ansvaret för att rovdjursstammarnas utveckling kan följas på regional nivå. För att övervakningen av rov- djursstammarna skall kunna garanteras långsiktigt med bibehållen kva- litet går det inte att dela upp verksamheten på flera organisationer som dessutom kanske var och en har särintressen att bevaka. Forskning, beståndsövervakning, information 269 följer rovdjursstammarnas utveckling på olika sätt. Man får uppgifter från länsstyrelser, forskningsprojekt och ideella organisationer såsom och . I det följande redogörs närmare för detta. För att rovdjursstammarnas utveckling skall kunna följas är det nödvändigt att beståndsövervakningen samordnas mellan länen. För att detta skall vara möjligt måste enhetliga metoder för beståndsövervakning används i varje fall inom respektive utanför renskötselområdet. Inventeringar av järv, lo och varg inom renskötselområdet Utredningens förslag: I statsbudgeten anslås särskilda medel för länsstyrelsernas inventeringar inom renskötselområdet. Inom ramen för det nuvarande ersättningssystemet för renar som dödas av rovdjur har man inom renskötselområdet genomfört heltäckande inventeringar av järv, lo och varg. Arbetet görs gemensamt av länsstyrelserna och samebyarna och präglas av stor professionalism. Länsstyrelserna sammanställer resultaten för respektive län och rap- porterar till och . Detta arbete måste fort- sätta men vi anser inte att det behövs några utökade insatser för beståndsövervakning av dessa arter inom renskötselområdet. Däremot är det nödvändigt, om ersättningssystemet skall fungera så som det är avsett, att länsstyrelserna respektive samebyarna får de ekonomiska resurser som behövs för den fortsatta verksamheten. Vi föreslår att det i statsbudgeten skall anslås särskilda medel för länsstyrelsernas inventeringar inom renskötselområdet. Kostnaden har varit i genomsnitt . Inventeringarna har finansierats genom olika delar av Naturvårds- verkets anslag, vilket medfört viss osäkerhet om finansieringen. De medel som samebyarna har behövt har särskilt angetts i budgeten under anslaget för ersättningar för viltskador m.m. Så bör vara fallet även . Pengarna bör kanaliseras via och Naturvårds- verket eftersom visst arbete måste göras centralt – ordna informations- möten, ta fram och trycka blanketter m.m. 270 Forskning, beståndsövervakning, information Utredningens förslag: Länsstyrelserna i län utanför renskötselom- rådet med etablerade rovdjursstammar får sammanlagt, i ett första steg, för inventeringsverksamhet. Utanför renskötselområdet bör det vara länsstyrelsernas uppgift att samordna inventeringarna av stora rovdjur och sammanställa årliga rapporter om utvecklingen. Det finns flera skäl till det. Hanteringen av viltskadefrågor ligger på länsstyrelserna. Om det , i enlighet med våra förslag, påbörjas en utveckling i riktning mot att länsstyrelserna får ansvaret för vissa skyddsjaktfrågor är kopplingen till inventerings- verksamheten uppenbar. Det finns även en parallell till situationen i renskötselområdet där det ju är länsstyrelserna som ansvarar för inventeringsverksamheten. Länsstyrelserna har, tillsammans med , tagit initia- tiv för att samordna beståndsövervakningen inom ramen för Viltskade- center. Vi anser att detta är en bra lösning (avsnitt 17.4.2). Länsstyrelserna i län utanför renskötselområdet med etablerade rov- djursstammar behöver utökade resurser för att leva upp till sitt ansvar för den regionala faunavården. I ett första steg föreslår vi att anslås till länsstyrelsernas inventeringsverksamhet utanför renskötselområdet. bör fördela pengarna mellan länsstyrelserna. När det gäller lodjuret har länsstyrelserna inte några möjligheter att med egna resurser följa utvecklingen. Man är därför, åtminstone , hänvisad till de kunskaper man kan få genom de storskaliga inventeringar som genomförs i Svenska Jägareförbundets regi, se föl- jande avsnitt. Så länge vargen är fåtalig har länsstyrelserna vissa möj- ligheter att följa utvecklingen på egen hand och i samarbete med bl.a. forskningen. Men när arten ökar i antal kommer man även beträffande denna i större utsträckning vara beroende av de storskaliga invente- ringarna. Beträffande björnen är man främst hänvisad till de kunskaper man kan få från forskningen. Förhoppningen är emellertid att även andra metoder skall kunna användas. Storskaliga inventeringar av lo och varg De storskaliga inventeringar av lodjur och varg som och i mera blygsam omfattning gjort var för sig under delar av har avsevärt vidgat våra kunskaper framför allt om utbredningen utanför renskötselområdet. Forskning, beståndsövervakning, information 271 alltså varit mycket värdefulla och de kommer även att vara nödvändiga för att följa utvecklingen av varg- och lodjursstammarna. Något praktiskt genomförbart alternativ till denna ideella insats finns inte. Arbetet bör alltså fortsätta. Vi hoppas också att det kan utvecklas i samarbete mellan de båda organisationerna och kanske också med andra grupper med intresse för r ovdjursfrågor. Det är den enda möjligheten att kunna följa effekterna av den skyddsjakt på lodjur som tillåtits utanför renskötselområdet och som rimligen kommer att fortsätta. Ett sådant samarbete skulle även kunna bidra till att följa utvecklingen om lodjuret i större utsträckning sprider sig i södra och . Inventeringar av björn och kungsörn När det gäller björnen finns det egentligen ingen inventeringsmetod som lämpar sig för långsiktig övervakning av stam- men. De beståndsuppskattningar som gjorts har kommit från Skandinaviska björnprojektet och bygger på sändarförsedda djur. Så länge det projektet pågår torde det därför finnas vissa möjligheter att följa stammens utveckling men därefter måste andra alternativ sökas. Ett alternativ till inventeringsmetod som kanske skulle kunna utvecklas bygger på DNA-analys av spillning (avsnitt 17.2.1). Ett annat alternativ är registrering av synobservationer av björnhonor med årsungar. När det gäller björnen måste man emellertid än så länge i alldeles särskilt hög grad ta till vara de möjligheter som finns i uppgifter från avskjutning och fallvilt. Denna passiva inventeringsmetod spelar en viktig roll också i fråga om de andra arterna och vi anser att den bör göra det även . De museer, med i spetsen, som står som mottagare av de djurarter som är statens vilt bör få ett markerat ansvar och ekonomiska resurser för att vetenskapligt ta till vara det material av intresse som kommer att kunna tillhandahållas via jakt och insamling av fallvilt. De resurserna finns inte fullt ut. Det kan illustreras med att tre björnar som 1999 skjutits i nödvärn utanför den tid då skyddsjakt varit tillåten har kastats på soptippar vilket självfallet är oacceptabelt. När det gäller fåglar finns det inom en lång tradition att med ideella krafter följa olika fågelarters utveckling. Detta gäller även kungsörnen. I stora delar av har så kallade kungsörnsgrupper skaffat sig detaljerade kunskaper om kungsörnens utveckling. För övervakning av kungsörnstammens utveckling bör man även förlita sig på kungsörnsgrupperna. 272 Forskning, beståndsövervakning, information Det är önskvärt att inventeringsmetoderna samordnas i , och . Ett exempel på framgångsrikt samarbete över gränserna i utgör den som 1991 initierades av Nord- kalottens Miljöråd. I gr uppen finns företrädare för länsstyrelserna i de nordligaste länen i , och . Kommittén har tagit fram en serie rapporter - en om beståndsstatus, en med förslag till samordnad inventeringsmetodik och en tredje med förslag till samordnade förvaltningsåtgärder. En fjärde rapport kommer att redovisa uppdaterade beståndssiffror och granska resultatet av för- söken att samordna inventeringsmetodiken på . I anslutning till det startade vargforskningsprojektet i har det diskuterats någon form av gemensam norsk-finsk-svensk organisation för att följa utvecklingen av vargstammen i Fennoskandia. Så länge projektet pågår och vargarna är relativt fåtaliga anser vi att ansvaret för en svensk del av en sådan organisation kan kopplas till Viltskadecenter, som har ett nära samarbete med forskningsprojektet. Så har också varit fallet i inledningsskedet av samordningsarbetet. Utredningens förslag: Regeringen ger i uppdrag att upprättas en databas för stora r ovdjur avseende hela landet. En del av det inventeringsmaterial om stora rovdjur som insamlats finns lagrat i en gemensam databas för de fyra nordligaste länen. Annat material är dessvärre spritt och därmed svårt eller nästan omöjligt att få del av. Vi föreslår att regeringen ger i uppdrag att upp- rättas en databas för stora rovdjur avseende hela landet. Där skall information från länsstyrelserna, , , polisen, m.fl. registreras. Det övergripande ansvaret skall ligga hos och det bör vara en uppgift för att ta initiativ till och utveckla databasen. Forskning, beståndsövervakning, information 273 Det tidigare systemet för viltskador byggde ensidigt på att viltskador skulle ersättas. har emellertid det nuvarande systemet införts där huvudregeln är att skador skall förebyggas. Detta har ställt krav på förbättrade kunskaper om förebyggande åtgärder och att det finns möjligheter att föra ut kunskaperna. Det var mot bakgrund av dessa behov som Viltskadecenter startades . Viltskadecenter finns i anslutning till i . Stationen är organisatoriskt knuten till vid () i . Viltskadecenter har till uppgift att samla in kunskap om viltskador och att förmedla den genom information och utbildning. Till viltskador räknas skador som rovdjur orsakar på tamdjur och annan egendom. Viltskadecenter arbetar också med att utveckla nya metoder för att förebygga viltskador, vilket sker i samarbete med forskarna vid forsk- ningsstationen. Verksamheten på Viltskadecenter riktar sig främst till myndigheter, enskilda näringsidkare och organisationer men också till allmänheten. Viltskadecenter arbetar inte med frågor som rör rennä- ringen. Vår bedömning är att Viltskadecenter fyller en viktig funktion. Genom rådgivning till tamdjursägare och genom att arbeta med före- byggande åtgärder har Viltskadecenter i hög grad bidragit till att kon- flikterna mellan tamdjursägare och rovdjur blivit begränsade. Centret arbetar också med frågor om vargangrepp på hundar. Bl.a. avser man att inom det pågående vargforskningsprojektet studera hur vargar förhåller sig till jakthundar. Tillsammans med länsjaktvårdsföreningarna i , och har man också tagit initiativ för att få fram metoder att förebygga vargangrepp på hundar. I stor utsträckning arbetar centret också aktivt med utbildning och information. Bl.a. har man utbildat tjänstemän på länsstyrelserna, besiktningsmän för viltska- dor, personer verksamma inom fårnäringen, distriktsveterinärer, lärare och jägare. Inom ramen för Viltskadecenter sammanställdes också en rapport om den skandinaviska vargstammens utveckling /99 (i , rapport nr 18 1999, Högskolen i Hedmark). Formellt drivs Viltskadecenter av SLU på uppdrag av Naturvårds- verket. Verksamheten finansieras med viltskademedel. Dessa skall emellertid inte använda för egen verksamhet utan pengarna skall fördelas mellan länsstyrelserna. För finansieringen av centret får därför en länsstyrelse en särskild del av viltskademedlen som 274 Forskning, beståndsövervakning, information SOU 1999:146 betalas till SLU. Pengarna går alltså från , till , till SLU och slutligen till själva Viltskadecenter. Formerna för Viltskadecenters organisation och finansiering har lett till viss oklarhet om ledningen av verksamheten. anser att detta är verkets sak och att verket gör det på uppdrag av läns- styrelserna. Dessa har å sin sida sett det som att de finansierar verk- samheten och att Viltskadecenter är deras eget serviceorgan. SLU tar inte någon aktiv del i verksamheten. Från Viltskadecenter har framförts att oklarheterna kring organisa- tion, ledning och finansiering påverkar den praktiska verksamheten negativt. Det är bl.a. svårt att ha någon mer långsiktig planering och att göra prioriteringar. Oklarheterna gör också att oproportionerligt mycket tid måste läggas på administrativa frågor. har t illsatt en interimistisk sty- relse för Viltskadecenter. Styrelsen har i uppdrag att utarbeta förslag till dels hur verksamheten skall organiseras och finansieras, dels vilken verksamhet som skall bedrivas. I styrelsen ingår tre representanter för länsstyrelserna, tre för näringarna och en för . Länsstyrelserna, och lantbruksnäringen avser att bredda Viltskadecenters verksamhet. Utöver det direkta arbetet med viltskador skall centret vara sammanhållande för beståndsövervakningen av de stora rovdjuren utanför renskötselområdet. Därvid skall centret ha till uppgift att biträda de medverkande länsstyrelserna i utbildning av spårare, att samordna metoder för beståndsövervakningen och att sammanställa länsstyrelsernas årsrapporter över denna. Denna del av verksamheten har som nämnts redan påbörjats såvitt avser varg. Det har funnits planer på att verksamheten i de delar som gäller rovdjur skall drivas under beteckningen Rovdjurscenter. Det torde vara en uppgift för den interimistiska styrelsen att ta ställning till om så skall vara fallet. Därtill kommer att det åtminstone bland vissa av aktörerna finns planer på att utvidga verksamheten till informationsinsatser mot allmänheten. Detta har emellertid inte styrelsen tagit ställning till. Forskning, beståndsövervakning, information 275 17.4.2Framtida organisation och arbetsuppgifter Utredningens förslag: Viltskadecenter blir permanent. Den interi- mistiska styrelsens förslag om centrets organisation avvaktas. Vilt- skadecenters arbete med frågor som har anknytning till viltskador fortsätter. Centret skall vara sammanhållande när det gäller beståndsövervakningen av björn, lo och varg utanför renskötselom- rådet. Vi föreslår att Viltskadecenter skall bli permanent. När det gäller cent- rets organisation anser vi att den interimistiska styrelsens förslag bör avvaktas innan saken avgörs. Vi vill emellertid framhålla att det är av stor vikt att det klarläggs i vilken juridisk form centret skall drivas och vem som är huvudman för verksamheten. Vår bedömning är att det skulle vara lämpligt om centret knöts till och att verket fick möjlighet att utse styrelse för centret. Styrelsen borde ha en sammansättning som motsvarar den interimistiska som beskrivits i det föregående. Centret bör även i fortsättningen vara beläget vid . När den interimistiska styrelsen utarbetat ett förslag till organisation bör regeringen, och , vidta nödvändiga åtgärder för att ge Viltskadecenter dess framtida organisatoriska form. Viltskadecenter bör fortsätta sitt arbete med frågor som har anknyt- ning till viltskador. Centret bör liksom finansieras av viltskademedel. Om skall vara huvudman för centret bör reglerna för användningen av viltskadeanslaget ändras så att verket kan finansiera verksamheten direkt, utan att gå omvägen över någon länsstyrelse. Även fortsättningsvis bör man använda namnet Viltskadecenter, som är etablerat. Den verksamhet som man börjat utveckla när det gäller beståndsövervakningen av rovdjur utanför renskötselområdet ryms mycket väl inom ramen för Viltskadecenter. Beteckningen Rovdjurs- center bör enligt vår mening undvikas eftersom den kan leda till sam- manblandning med andra redan pågående och framväxande verksam- heter (avsnitt 17.5.3). I den mån verksamheten vid Viltskadecenter kommer att utvecklas mot informationsarbete gentemot den breda all- mänheten kan det däremot finnas anledning att se annorlunda på namn- frågan. Vi föreslår att Viltskadecenter skall vara sammanhållande när det gäller beståndsövervakningen av björn, lo och varg utanför rensköt- selområdet. Centret har redan påbörjat detta arbete såvitt avser varg. 276 Forskning, beståndsövervakning, information När det gäller björn och lo överväger Viltskadecenter vilka insatser man kan vidta för att följa beståndsutvecklingen. Såvitt det har kommit fram i våra kontakter med länsstyrelserna finns det inte behov av ökade anslag för att man skall kunna utveckla Viltskadecenters verksamhet kring beståndsövervak- ningen. bör information om rovdjurens antal och utbredning kunna hållas tillgänglig för allmänheten, bl.a. på Internet, genom sam- arbete med ett rovdjurscentrum som har till uppgift att verka mot all- mänheten. I vad mån Viltskadecenter skall ägna sig åt informa- tionsspridning till allmänheten är beroende av om man får särskilda anslag för detta från eller länsstyrelserna. Vår bedömning är att viltskademedel inte kan användas för sådana ändamål. Kunskap om rovdjuren har en nyckelroll för att allmänheten skall ha förståelse för rovdjurssituationen och rovdjurspolitiken. Ett ökat arbete med välunderbyggd och allsidig information om rovdjuren är därför ett viktig led i arbetet med att minska de konflikter som skapas runt rov- djursförekomsten. Erfarenheterna från Viltskadecenters verksamhet visar också hur information och utbildning, kopplat med bidrag till skadeförebyggande åtgärder, på ett avgörande sätt bidragit till att tam- djursägare kunnat acceptera rovdjur. Av särskild betydelse är att aktuell kunskap om rovdjurens antal och utbredning finns lätt tillgänglig för allmänheten. På så sätt kan allehanda rykten och missuppfattningar motverkas. En bidragande orsak till konflikterna runt rovdjursförekomsten är att olika gr upper har olika uppfattningar om hur många r ovdjur det finns och var de finns. God och lättillgänglig information om antal och utbredning kan ge ett kun- skapsunderlag som kan accepteras av människor med olika uppfatt- ningar i rovdjursfrågorna. Därmed blir det lättare att föra en saklig dis- kussion och finna lösningar på konflikter. Forskning, beståndsövervakning, information 277 Information bör också spridas i syfte att bredda kunskapen om de olika arternas biologiska förhållanden samt de skador och problem de orsakar. De sociala aspekterna på rovdjursförekomsten bör också bely- sas och de bör sättas in i ett historiskt perspektiv. Utredningens förslag: Regeringen ger i uppdrag att utarbeta en detaljerad strategi för information om rovdjur. arbetar många myndigheter och organisationer med att sprida kunskap om rovdjuren. och flera organisationer arbetar på central nivå för att sprida rikstäckande information. Vilt- skadecenter arbetar också centralt med information riktad främst till enskilda näringsidkare och länsstyrelser över hela landet. På regional nivå har länsstyrelserna ofta varit aktiva och t.ex. arran- gerat informationsmöten när det uppstått oro och frågor hos allmänheten på grund av rovdjursförekomst. Vissa länsstyrelser har också gett ut kortfattade informationsblad om hur man skall uppträda vid möten med björn och andra rovdjur. De ideella organisationernas informationsarbete beträffande rov- djursfrågorna är särskilt viktigt eftersom de kan nå människor som inte lika lätt nås av information från myndigheterna. Visst arbete kan sägas ske centralt, t.ex. genom medlemstidningar och Internet. Annat arbete bedrivs regionalt eller lokalt. är t.ex. aktivt och håller informationsmöten på olika orter tillsammans med forskare verksamma inom björn-, lo- och vargprojekten. Förbundet har också gett ut böcker om björn, lo och varg som författats av aktiva forskare. Böckerna utnyttjas i betydande omfattning för studiecirkelverksamhet. En satsning på kunskapsservice via Internet och telefon är därtill under uppb yggnad vid förbundets forskningsavdelning. Världsnaturfonden WWF anordnar ett symposium om rovdjursfrågor som utvecklats till en viktig mötesplats för en intresserad allmänhet. WWF ger också finansiellt stöd till rov- djursgrupperna i länen, till samordningsmöten mellan r ovdjursinvente- rarna från länsstyrelser och samebyar, samt till konferenser och publi- kationer rörande rovdjursfrågor. Även och inte minst dess lokala kretsar bedriver ett aktivt informationsarbete. Förutom de stora organisationer som vi nämnt här finns flera mindre organisationer som aktivt arbetar med information, t.ex. Rovdjursföre- ningen och projektet fem stora. 278 Forskning, beståndsövervakning, information Djurparkerna sprider information till en bred allmänhet. De ger var och en möjlighet att se de olika arterna och de informerar om djurens biologi och utbredning. Vi föreslår att regeringen ger i uppdrag att utarbeta en detaljerad informationsstrategi. De informationsinsatser av mer allmän natur som görs av myndigheter och organisationer är visserligen betydande men behöver trots det utökas. Informationsstra- tegin bör tas fram i samråd med övriga intressenter. Därtill bör infor- mationsinsatser inom ramen för ett rovdjurscentrum prioriteras, se nästa avsnitt. Under ett studiebesök i besökte vi International i , . Centret kan enligt vår mening tjäna som förebild för en motsvarande verksamhet i . Syftet med International är att sprida objektiv informa- tion om varg. Man propagerar alltså inte för eller emot dess existens. Centret drivs av ett privat bolag men utan vinstsyfte. Delstaten har en skyldighet att informera om varg. Staten låter centret fullgöra skyldigheten och stöttar därför centret ekonomiskt. Den byggnad där centret är beläget har t.ex. bekostats av skattemedel. Närmare hälften av centrets intäkter utgörs av gåvor, donationer och medlemsavgifter. Omkring en tredjedel kommer från försäljning av varor med anknytning till centrets arbete. Resten av intäkterna utgörs av inträdesavgifter och liknande. På centret finns ett hägn med vargar som besökarna kan titta på och där de kan få vargens olika beteenden demonstrerade och förklarade. Det finns också en omfattande utställning som spelar en central roll i informationsarbetet. Innan den placerades på centret visades den på ett antal platser i och . Utställningen belyser vargens biologi men också dess roll i olika kulturer. hålls föredrag om varg. Man har särskilda föredrag och annan information riktad till skolbarn. Centret lägger stor vikt vid sin hemsida på Internet. omfattande information om varg både i och på andra håll i världen.