sou · GNB376 · 2000-01-01 00:00:00 — hade lagstiftaren ett uttalat önskemål att se utvecklingslinjer och pers- pektiv, att finna lagens historiska förankring (rättshistoria) och för- hållande till andra rättskulturer (komparativ rätt). Därmed uppfyll- des de traditionella kraven på kontinuitet och harmonisering. I upp- byggnaden av det svenska folkhemmet ersattes dessa utgångspunk- ter successivt av en önskan om att skapa moderna (dvs. traditions- kritiska) pragmatiska lagar. I detta arbete tog juristerna aktiv del. Den sociala ingenjörskonsten blev ett mode. Juristen blev social- ingenjör. Denna tekniska metafor tillhörde tidsandan. Juristerna tog del i uppbyggnaden av det nya och i demonteringen av det gamla. Lustspelen om blev på biograferna en illustration av ett föråldrat bondesamhälle, och beskrivning av det gamla blev en drivkraft för ett mo- dernt och funktionellt bostadsbyggande. Det var i denna tidsanda unga hovrättsjurister skaffade sig entré- biljett till en domarkarriär via uppdrag som sekreterare i lagstiftande kommittéer eller som sekreterare och sakkunniga i lagut- VEM REGERAR I RÄTTENS RIKE ? skott och i kanslihuset. I detta pragmatiska klimat utvecklades i domstolarna en direkt uttalad lojalitet mot lagstiftaren. Lagförarbe- tenas ställning som rättskälla diskuterades flitigt och lade grunden för deras ställning i efterkrigstidens rättsliv.40 Vår svenska högsta domstol är inte som Förenta ett politiskt maktcentrum utan kan snarare betecknas som en självständig med- hjälpare åt lagstiftaren. Våra svenska domare gör inte heller anspråk på att taga del av den politiska makten, slog civilrättsprofessorn fast.41 var det just som i ett par viktiga avgöranden accepterade, om än försiktigt, existensen av normprövningsrätten och lade grunden till den syn som genom det så kallade uppenbarhetsrekvisitet kom till uttryck regeringsform kap. 11 § 14.42 Sammanfattningsvis: Juristernas roller och uppgifter förändrades inte bara från idealism till realism utan också från idealism till prag- matism. I ett sådant politiskt klimat fick juristerna som ett brev på posten en alltmer marginaliserad ställning. Diskussionen om föränd- ringen av domstolarnas ställning kom följdriktigt först att föras efter nya regeringsformens tillkomst 1974.43 på gränsen till ett nytt millenium ser vi konturerna till en ny rättskultur. av modernism har efterkrigstidens rätts- syn alltmer fått karaktär av rättshistoria. Den moderne jurist, som framstod som en framtidsmodell , har i 1990-ta- lets rättspolitiska värld blivit folkpensionär. Den prototyp han ut- gjorde har utsatts för tidens tand på samma sätt som en gång den oscarianska klichébilden av ämbetsmannen kritiserades av 1950- talets moderna jurister. präglas den svenska rättskulturen i flera avseenden av pluralism. Det är en pluralism som gäller såväl normer som kulturer. Den svenska lagstiftningen har fått konkur- rens både av EG-rätten och av EKMR. ser vi framväxten av en vital rättspolitisk diskurs. Domarkarriären och rekryteringen till de högre domartjänsterna kritiseras.44 Alltför många svenska jurister har enligt kritikerna rekryterats från en bakgrund i departe- ment och riksdag.45 Den svenska rättskällelärans beroende av lagför- arbetena har både ifrågasatts och försvarats. som en äldre generation av jurister försvarar sina posi- tioner, växer det fram nya perspektiv på domarnas ställning i sam- hället och deras roll som politisk maktfaktor.46 I ett antal avgöran- den har de högsta rättsinstanserna, främst regeringsrätten, kommit till andra uppfattningar än lagstiftaren. Den internationella judikia- liseringen kastar sin skugga också över det svenska rättslivet. Rätts- realismen och Uppsalaskolans värdekritiska rättssyn har utmanats av nya skolor. Det har till och med pläderats för en moralisk rätt, den så kallade Lundaskolan47 och att domstolarna på ett bättre sätt ska göra rättvisan synlig.48 Det byggs av förklarliga skäl inte många nya tingshus . Ned- läggningshotet hänger över ett antal tingsrätter. Staten, som sedan tingsrättsreformen 1971 övertagit rollen som både lokalvårdare och byggherre, har sålt ut majoriteten av de svenska tingshusen till privata fastighetsbolag. De tingshus som byggts utgör knappast synliga inslag i stadsbilden. Deras fasader kan lätt förväxlas med dem på servicehem och kommunhus. Många av de äldre tingshusen, som uppfördes decennierna kring förra sekelskif- tet, har under det senaste kvartsseklet genom för- sorg fått närmast klonade interiörer med homogena kontorsland- skapsmiljöer á la . Men har något börjat hända. På flera håll försöker lagmännen att restaurera tingshu- sen mer än att renovera. Tingsrätterna i och , båda utsatta för nedläggningshot, har i samband med ombyggnader verk- ligen restaurerats. Lagmännen har gått husesyn och gjort åtskilliga fynd på tingshusens vindar, dit omtänksamma tingsvaktmästare vid tidigare moderniseringar räddat undan både inventarier och konst- närlig utsmyckning, som åter kommer till heders. Europeiseringen av den svenska rättskulturen har resulterat i en omprövning av juristernas roller och uppgifter i ett postmodernt samhälle. På ett tydligare sätt kommer än en gång juristernas makt- utövning till uttryck. Rättsvetenskapen växer ur den servila kos- tym den länge burit på. De uppgifter av mera systematiserande ka- raktär (exempelvis rättsfallsöversikter) som äldre justitieråd förvän- tar sig från professorerna ersätter de sistnämnda med andra rappor- ter än de som sker på lagstiftarens och rättstillämparens villkor. Professorer gör anspråk på att både kritisera49 och djävlas.50 Pen- deln slår tillbaka. Den korporativa statens socialingenjörer får konkurrens av nya generationer jurister, som gör anspråk på att återerövra mera klassiska roller som domare och som rättsveten- skapsmän. VEM REGERAR I RÄTTENS RIKE ? Rättigheter eller intressen? Den svenska rättskulturen i ett nordiskt perspektiv Det svenska utvecklingen blir än mer intressant om den sättes in i ett nordiskt perspektiv. Rättskulturen i våra nordiska grannländer har under det senaste kvartsseklet utvecklats åt skilda håll.51 Ett äldre harmoniseringsperspektiv har ersatts av ett nytt (europeiskt) integrationsperspektiv. Från ett rättspolitiskt perspektiv har det nordiska samarbetet generellt försvagats jämfört med förhållandena för 100 respektive . De nordiska ländernas rättskulturer framträder också mer genom sina skillnader än genom sina likheter. Europeiskt statsteoritänkande har sedan upplysningstiden präg- lats av ett rättighetstänkande, som satt individen (medborgaren) och de individuella rättigheterna i fokus. fick detta tänkande konkurrens av ett intressetänkande, vilket inte enbart tog hänsyn till enskilda intressen, utan också allmänna (statliga). I 1900- talets statsteorier har dessa två koncept, rättighetstänkandet och in- tressetänkandet i allt större utsträckning kommit att stå mot va- randra. Det är inte bara i totalitära regimer (som den nazistiska) som det allmännas bästa gått före den enskildes bästa (Gemeinwohl geht vor Einzelwohl). Samma intressetänkande präglade också efterkrigstidens starka välfärdsstater. Den finske rättsvetenskaps- mannen har framställt den hypotesen, att en anledning till skillnaderna mellan de nordiska länderna (främst och ) i synen på rättsvetenskapens roll i samhällsde- batten står att finna i att den finska rättsvetenskapliga diskursen i högre grad än den svenska präglats av ett rättighetstänkande.52 Med ett sådant perspektiv blir utvecklingen av den svenska rätts- vetenskapen en betydelsefull pusselbit vid kartläggningen av relationen juridik – politik.53 Vilken roll har rätts- vetenskapen spelat i , i vilken utsträckning reflekterar svensk rättsvetenskap också det politiska klimatet i efterkrigstidens ? Här är inte platsen att närmre utveckla detta tema, men frågorna rörande maktdelningen mellan jurister och politiker har ak- tualiserats vid en jämförelse mellan rättsvetenskapsmännen, deras teorier och diskurser i de nordiska länderna. En sådan rättskulturell analys kommer sannolikt också att kunna ge en klarare identitet av den svenske juristen och bland annat ge svaret på frågan varför de svenska juristerna under det senaste halv- seklet spelat en så undanskymd plats i samhällsdebatten som de gjort. Montesquieu : Domardemokrati? När 1800-talets moderna demokratier växte fram spelade juristerna en framträdande roll på den politiska arenan. I har denna roll efter hand kraftigt reducerats. I däremot, har detta juristinflytande i princip bestått. Den amerikanska kongressen består fortfarande till av jurister. Juristerna tar del i det politiska livet både retoriskt och reellt. Senatens judiciella utskott utgör navet vid kontrollen av presidentens nomineringar till den federala domarkåren. Supreme Court får gång efter annan ta ställning till politiska maktfrågor, också rörande frågor om presidentens immunitet. Även om både juridik och politik representerar krafter med ge- mensamma intressen drar de åt skilda håll. Förtroendet för juristerna är i hög grad avhängigt av det oberoende och den au- tonomi som dessa och deras institutioner representerar. Dynamiken i deras rationella relation påverkas, nu som tidigare, av irrationella krafter både av makro-ekonomisk och religiös/moralisk karaktär. Juristerna får allt fler uppgifter inom den privata sektorn, medan deras roll i den offentliga sektorn stagnerar. Juristernas pragmatiska roll som tekniker och socialingenjörer får konkurrens av rollen som idealist, som förebild och med uppgifter inom NGO:s och mänskliga rättighetsorganisationer. Både jurister och politiker utgör allt viktigare synliga eliter i det postmoderna demokratiska samhället. Ett mer eller mindre uttalat politikerförakt skapar underlag för en stärkt position för oberoende domstolar och oavhängiga jurister. Jurister och politiker tvingas in i en allt starkare samverkan. Är vi på väg in i en domar- demokrati? Det finns en tendens till att domstolarna får en starkare ställning i de konstitutionella demokratierna.54 Vad innebär detta för faror? I dagens samhälle, som i hög grad styrs av massme- diadebatter, kan en stark, det vill säga, politisk domarmakt snabbt resultera i så kallade rättsskandaler, som urholkar förtroendet för domstolarna. Den förutvarande franske justitieministern ut- talade sedan:55 Judikialiseringen är här för att stanna. Politiker kan med förtroende överlämna viktiga beslut till jurister och domstolar. Så länge som dessa förvaltar sitt förtroende väl, så länge kan också en sådan förtroendedemokrati (democratie de con- fiance) existera. Den dag då juristerna överträder ett sådant mandat förlorar de emellertid politikernas förtroende. VEM REGERAR I RÄTTENS RIKE ? det just denna roll juristerna ska spela? Kanske kan de med en sådan syn positionera sin plats i det politiska maktrummet, och kanske är det också så Montesquieus maktdelningslära, som lyckats anpassa sig till den europeiska (och amerikanska) tidsan- dan, ska tolkas? 1Senast , Domstolar och demokrati. Den tredje statsmaktens politiska roll i , och . Skrifter utgivna av Stats- vetenskapliga institutionen i 130, 1998. – , Domstolsmakt och folkmakt, SvD (Samtider) . 2Barry , a.a., s. 59 ff. 3Ronald Dworkin, Taking Rights Seriously, Duckworth 1977. – , Laws Empire, /., The Belknap Press of , 1986. 4Se ex.vis , Domare och lagstiftare i samverkan och konflikt. I: till , Del 1, Iustus Förlag 1997, s. 109 ff. 5Roland Makowka, Das humane Gericht: Ein Beitrag zur , , W.Mauke Söhne 1991. 6Se ex.vis Hans Ragnemalm, inifrån, Juridisk 1998/99, s. 283 ff. 7Carlo Guarnieri & , La puissance de juger: Pouvoir judi- ciaire et démocratie, , Éditions Michalon 1996. 8Eduardo , Democracia, jueces y control de la administra- tion, 3 uppl, +Madrid,Editorial 1997. , Orättens rötter, eller Voffor gör de på detta viset, Moderna Tider 1995, omtryckt i (red. ), Rätt i förändring: Om kristendenser i svensk rätt, Studies in Sociology of 2, 1997, s. 105. 10Margareta (red. ), Rätten i förvandling: Jurister mellan stat och marknad, , Nerenius & Santerus Förlag 1995. 11Johan , och frågan om doktrin och motiv som rätts- källa, Juridisk 1996/97, s. 352 ff. 12Bertil i till – Frågan behandlades också av domarutredning. Domaren i inför 2000-talet,SOU 1994:99, s. 220 ff. , The Global Expansion of Judicial . 14Kjell Å Modéer, Granskning eller prövning? – som norm- bildare. Några rättshistoriska synpunkter. I: (red. ), Om lagråds- granskning, Skrifter utgivna av i Nr 91, Lund1987, s. 13 ff. 15NJA II 1971:19:1 Ändrade regler om lagrådets hörande, s. 775 ff. 16Joakim Nergelius, Konstitutionellt rättighetsskydd: Svensk rätt i ett kom- parativt perspektiv, , 1996, s. 670 ff. 17Fri- och rättighetskommitténs betänkande SOU 1993:40. 18Learned Hand, The of Rights [på 1958]. /., 1958. – , Learned Hand: The Man and the Judge, /., 1995, s. 656 ff. 19Eivind , Høyesterett og folkestyret, 1993. 20Martin , The Globalization of . – I: . . Scheiber, Legal Culture and the Legal Profession, Westview 1996, 119 ff. , Godtycklighet inom rättsstatens ramar. Om lag- stiftning och rättstillämpning , I: Skrifter tillägnade , 1984, s. 97 ff. och densamme, God affär eller brottslig gärning: Om tillkomsten av lag om ocker, I: till Hans Thornstedt, , , 1983, s. 519 ff. 22Kjell Å Modéer, Samhällsansvar och idealism: Regional advokatkultur i nationell och internationell kontext under , I: Södra avdelningen av 1896–1996, 1996, s. 13 f. 23Katherine , In the Theater of Criminal : The in Second Empire , , 1993. – Association Française pour lhistoire (ed. ), La en ses temples: Regards sur larchitecture judiciaire en , , Editions Errance 1992. 24Klemens Klemmer, , . , Deutsche Gerichtsgebäude: über den Justizpalast zum Haus des Rechts, 1983. 25Wilhelm , Demokrati och rättsutveckling, TfR 1916, s. 325 ff. – Jfr dock den schweiziska civillagbokens erkännande av domarens fria rättsutveck- lande myndighet. 26Göran , och den fria bevisprövningen. Rättshisto- riska studier, Bd 16, 1990, s. 214 ff. – Jfr , Evidence, Crime, and the Legal Profession. The Emergence of Free Evaluation of Evi- dence in the Finnish Nineteenth Century Criminal Procedure, Rättshistorikt bibliotek, Bd 54, 1997, s. 133 ff. 27Det sk. Amalthea-målet, NJA I 1909 s. 61. 28Kjell Å Modéer, Den svenska domarkulturen: Europeiska och svenska före- bilder, Corpus Iuris Förlag, 1994. 29Kjell Å Modéer, Domaren som förebild. I: BRÅ-PM:1: På jakt efter den svenska , , 1998, s. 43 ff. VEM REGERAR I RÄTTENS RIKE ? 30Folke , Amerikansk juristutbildning, SvJT 1947, s. 411 ff. – , Moderna tendenser i amerikansk juristutbildning, SvJT 1949, s. 578 ff. – Jfr även , Den stora reformen: bakgrund och förebilder. SvJT 1999, s. 400 ff. 31Tage , 1949–1954, , 1974, s. 228. 32Gunnar , Den juridiska vetenskapens ställning och de juridiska stu- diernas anordning i , SvJT 1945, s. 357. 33Ingemar Hedenius, Tro och vetande, , 1949. 34Björn , Är juridiken en vetenskap?, , 1950. 35Ivar Strahl, Idealism och realism i rättsvetenskapen, SvJT 1941, s. 302 ff. – , Realisme og Idealisme i Nordisk rettsvidenskap. I: Fest- skrift tillägnad , 1955, s. 56 ff. 36Kjell Å Modéer, Den moderne juristen, I: , Rätt i förändring: Om kristendenser i svensk rätt, Studies in Sociology of 1, 1997, s. 31 ff. 37Paul Koschaker, und das römische Recht, 1947. 38Kjell Å Modéer, Rättkultur i förändring, Corpus Iuris 1997, [Tysk rättvisa] s. 64 ff. – , Widerstand und Recht, Gewissen und Unrecht, Deutsche Richterzeitung, . 1995, s. 7 ff. 39Lennart , i stora världen. Minnen och reflexioner från diplomattjänst, , Atlantis 1996, s. 241 ff. 40Se ex.vis: , Lagtolkning, SvJT 1954, s. 131 f. – , Domaren som lagtolkare. I: tillägnad , , 1955, s. 263 ff. – , Något om motivens betydelse för lagtolkning, SvJT 1953, s. 78 ff. 41Folke , Domaren som lagtolkare. I: tillägnad , , 1955, s. 297. 42NJA 1948 s. 188 ang. apoteksprivilegierna och NJA 1951, s. 39 ang. kvar- låtenskapsskatten. – Kommentar till rättsfallen samt den i anledning härav förda debatten mellan och i SvJT 1956 hos , a.a., s. 664 ff. 43Gustav , Domstolarnas ställning enligt regeringsform, SvJT 1975, s. 1 ff – , Regeringsformen och rättskipningen. Post sed non propter – Efter, inte på grund av? I: tillägnad på , Skrifter utgivna av i , Nr 111, 1992, s. 75 ff. 44Hans-Gunnar Axberger, Tänka fritt är större, , Juristförlaget 1995, s. 140 f. 45Jan-Mikael Bexhed, Rättstillämpning i stället för maktutövning, RÅ 1997 ref.18, Rättsfall att minnas. Till , , Juristförlaget 1997, s. 462 f. , a.a., s. 109 ff och , a.a., s. 352. 47Härom i 29.6.1996, jfr , Journalismen och rätten, Juridisk 1997/98 s. 998. 48Se senast debatten mellan och m.fl. i Juridisk 1998/99, s.269 ff och 1998/99 s. 462 ff. 49Suzanne , Vett och etikett i fråga om rättsfallsanalyser, Juridisk 1995/96, s. 983 ff. – Jfr , a.a., Juridisk 1996/97, s. 50Dennis Töllborg, Några reflektioner rörande relationen vetenskap och juri- dik inom juridiken, Juridisk 1995/96, s. 354 ff. 51Kjell Å Modéer, Nordisk juristkultur, en del av rättskulturen: Förändring och stabilitet. I: (red.) Nordisk identitet: Nordisk rätt i europeisk gemenskap. Publikationer utg. av nomisk rätt vid 30, 1998, s. 1 ff. 52Lars D. i symposievolymen rättslig identitet: Nordiska jurister och deras vetenskapssyn 1945–1998, Rättshist. studier, under utgivning . 53Jfr (red. ), Svensk rättsvetenskap 1947–1997, , Seminarium , Juridik 1997. 54Carlo Guarnieri, a.a., s. 177 f. 55Symposium vid Ecole de la Magistrature i . Om rättens roll i en demokratisk samhällsutveckling 1.Sommaren 1997 fördes i en livlig debatt om rättstillämpningens brist på förankring i det allmänna rättsmed- vetandet.1 Bakgrunden var hovrättens dom i det så kallade Klippan- målet (där den nittonåring som tidigare med kniv hade dödat den färgade mannen dömdes till samhällsvård för grovt vållande till annans död, och inte till fängelse för mord). Debatten födde i sin tur en serie program i OBS-Kulturkvarten . Denna uppsats baserar sig ytterst på det inslag jag hade i den programserien.2 2.Vad hade den upphetsade debatten kring domen i Klippan-målet med demokrati att göra? Eller för den delen – för att anknyta till titeln på denna antologi – med maktdelning? Från rättstillämpningens bristande förankring i det allmänna rättsmedvetandet är steget i själva verket inte långt till den bredare frågeställningen om rättsväsendets roll i relation till den politiska makten, maktdelning och demokrati i betydelsen delaktighet i det demokratiska samtalet. 3.Med demokrati avses vanligtvis folkstyre baserat på principerna om folksuveränitet, politisk jämlikhet och majoritetsbeslut. Folk- suveräniteten med avseende på rättens innehåll – lagstiftningen – ut- övas alltså genom valda makthavare utsedda i fria och rättvisa val. Lagstiftningen är ett uttryck för den på detta sätt institutionaliserade folkviljan i den meningen att alla vuxna som permanent lyder under lagarna i den aktuella staten omfattas av demokratins spelregler. OM RÄTTENS ROLL I EN DEMOKRATISK SAMHÄLLSUTVECKLING långt kan vi tala om ett i huvudsak formellt demokratibegrepp, som främst tar sikte på formerna för beslutsfattandet och egentligen inte uppställer några materiella begränsningar för de demokratiska be- sluten. Många demokratiteoretiker har emellertid framhållit ekonomiska och sociala rättigheter på en viss nivå som en förutsättning för ett genuint utövande av de medborgerliga och politiska rättigheterna och därmed som en förutsättning för den moderna demokratin. Vi kan då tala om ett materiellt demokratibegrepp, där frågan om rättens innehåll med avseende på bl.a. legitima krav på trygghet och social rättvisa blir en nyckelfråga. I den teoretiska behandlingen av demokratibegreppet har emel- lertid även de s.k. icke-majoritetsmodellerna en viktig roll. De tar sikte på behovet av att skydda minoriteter från majoritetens tyranni och att freda både de lagstiftande och dömande funktionerna från representativa församlingar och alltför lättrörliga allmänna opinio- ner. Redan i Montesquieus klassiska maktdelningslära intog den fri- stående dömande makten en central roll. Det är här rättstillämp- ningen kommer in i bilden. fruktar man emellertid vad som betraktas som en tilltagande juridifiering3. (Vi kan erinra oss den debatt kring rättstillämpningens bristande folkliga förankring som berördes inledningsvis!) I den mer teoretiska debatten framhåller man i dessa sammanhang såväl betydelsen av att beslut är fattade i rätt ordning – procedurle- gitimitet – som vikten av att de har tillräcklig innehållslig – substan- tiell – legitimitet. För rättstillämpningen innebär detta, att de förhållningssätt som länge präglat den svenska rättstillämpningen – hämtade från Häger- ström och den så kallade Uppsalaskolan – inte räcker . Föränd- ringar i demokratins förutsättningar – såsom skilda grader av reell överstatlighet hos besluten och glidningar i hur enskilda uppfattar medborgarskapet (från den nationella nivån mot exempelvis unions- medborgarskapet eller världsmedborgaren) – gör att legitimeringen av både den politiska och den dömande makten ställer krav som den klassiska rättspositivismen inte kan uppfylla. Den formella legitime- ringen av beslut är inte längre tillräcklig – det är inte tillräckligt att hänvisa till att lagarna tillkommit i rätt ordning eller till att en viss tolkning kan antas motsvara den dåvarande lagstiftarens avsikter med desamma. Maktutövning i alla former kräver på ett helt annat sätt fortlöpande materiell legitimering i former som medger individuellt ansvarstagande och accept. Professorn i rättssociologi, inledande recept i OBS-debatten var att vi behöver utveckla en ny moralisk rätt – åter- föra rätten till folket. Förutsättningarna för en sådan process – eller åtminstone en bred rättspolitisk debatt – är huvudtemat för denna uppsats. Det handlar då inte om ökat svängrum för domaren i den mer populistiska tapp- ningen att han eller hon i större utsträckning kan hänvisa till den allmänna folkopinionen. Men, för beslutsfattandets demokratiska legitimitet framstår det numera som otillräckligt att hänvisa till upp- fyllandet av formella villkor – nya förutsättningar kräver också ma- teriell legitimering genom ett kontinuerligt demokratiskt (rättspolitiskt) samtal. Handlar det kanske om att begränsa svängrummet för den politiska makten, t.ex. genom införandet av författningsdomstolar? Just den specifika frågeställningen skall inte tas upp här, men aspek- ten är aktuell på det sättet att ett i ökande grad materiellt demokrati- koncept sätter gränser för den politiska makten som kontrolleras genom rättsväsendet – kanske framför allt genom maktut- övning och dess konsekvenser för sättet att resonera i nationella domstolar. Det materiella demokratikonceptet driver på detta sätt fram en juridifiering av beslutsfattandet. Processen bör starta med att vi lyfter fram och artikulerar den moral som faktiskt kommer till uttryck i den befintliga lagstiftning- en. Vad vi behöver utveckla är alltså våra insikter i den existerande rättens normativa dimensioner. Både lagstiftare, domare, andra praktiker och rättsvetare behöver lyfta blicken – se bakom de juri- disk-tekniska lösningarna – och återupptäcka de moraliska eller, som jag väljer att kalla dem, de normativa elementen i rätten. För de finns där! Juristens roll blir att i ökad omfattning frilägga de normativa ele- menten i rätten och deras betydelse – något som kan utgöra en ny och bättre bas för den rättspolitiska debatten än den förenklade syn på tingen som massmedia alltför ofta hemfaller till.4 Jag ansluter mig alltså, för att tala med , till den dominerande tankeriktningen i demokratidebatten, som betonar samtalet, debatten, diskussionen och dialogen5, och vill här utveckla förutsättningarna för ett fördjupat samtal om rättens innehåll och tillämpning från rättsvetenskapens synvinkel. Ämnet är synnerligen angeläget för demokratin – både när det gäller politisk delaktighet och den politiska likaväl som den juridiska maktens samhälleliga legitimitet.6