sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Polisstyrelsens utredningsgrupp inhämtade för sin del uppgifter från polisman och de två polismän vid vaktdistrikt 3 som talade med denne . I sin bedömning konstaterade polisstyrelsen att polisman inte agerat i tjänsten: Frågan har i stället gällt om det inträffade kan uppfattas så att polisman på ett otillbörligt sätt allmänt sökt utnyttja sin ställning som polis för att förmå vakthavande befäl att frige Y 38, eller om agerandet endast är att se som ett försök att identifiera och i övrigt lämna sådana upplysningar om Y att denne för uppfyllande av gällande regler skulle kunna friges. Det kan konstateras att uppgift står mot uppgift vad gäller innehållet i det eller de telefonsamtal som utväxlades mellan polisman och företrädare för 3. Enligt vakthavande befäl skall polisman ha ringt vid två till- fällen, varit mycket upprörd och uttryckligen sagt sig vilja kvittera ut Y. Polisman bestrider att han uttryckt sig på det sätt som uppgetts liksom att han skulle ha varit upprörd. Hans enda syfte med telefonsamtalet var att ge sådana informationer om Y att denne inte längre skulle behöva kvarhållas. Han kan vidare bara erinra sig ett telefonsamtal. Gruppen gör bedömningen att då uppgift står mot uppgift, det icke är möjligt att belägga att polisman på ett otillbörligt sätt sökt utnyttja sin ställning som polis för att få Y frisläppt. (---) Gruppen drar också slutsatsen att eftersom inget i utredningen tyder på att polisman utgett sig handla i tjänsten, det i vart fall icke skulle kunna vara fråga om annat än ett olämpligt beteende på fritid, vilket inte enligt gällande regler kan föranleda någon disciplinär prövning. Det upplystes avslutningsvis att Y inte, som tydligen påståtts i något sammanhang, lämnat landet efter det att han släppts. Kommissionen har som nämnts tagit del av polisman C:s akt hos säkerhetspolisen , där det fanns en promemoria med rubriken (BSS) – Knytningar till personal vid pd och KVS (, vår anm.). Den behandlar bl.a. den här aktuella händelsen. Det framgår att Y vid det aktuella tillfället själv kände till att en polisman skulle fixa ut honom. Det hade inte gått att utröna hur Y, som alltså var i polisens förvar, kunde veta detta. En kontroll hade dock visat att en känd BSS- medlem, (namnet här uteslutet),vilken är anställd som vaktkonstapel i arresten, tjänstgjorde denna natt. Det omtalas även att det var känt att personal vid Allmänna häktet var medlemmar i . Polisstyrelsens utredningsgrupp bedömde även påståendet om att polisman skulle ha iakttagits på då han visat upp en nål med en svensk flagga med ett hakkors fastsatt på kavajslagets under- sida. Det finns ingen uppgift om när händelsen skulle ha inträffat. Polisman bestred inför utredningsgruppen kategoriskt beskyllningen. Ursprunget till uppgiften – som tydligen förekommit i massmedia – 37Polisman var anonymiserad i rapporten och kallades där F. 38Jfr föregående not; Y benämndes K i rapporten. gick inte att härleda. Mot C:s bestridande fanns det enligt gruppen inget som talade för att den var riktig. Slutligen identifierade polisstyrelsen polisman som en av de sex polismän som rest till . Resan hade för hans del ägt rum ; han hade besökt svenska vänner som bodde där. Han uppgav sig inte ha arbetat eller deltagit i någon utbildning tillsammans med sydafrikansk polis. (Polisstyrelsens bedömning av resorna framgår ovan.) Av utredningsakten framgår att polisman var ovillig att medverka i utredningen av Sydafrikaresorna. Till skillnad från övriga berörda ville han inte yttra sig på band och motsatte sig även i övrigt dokumentation av saken. Den som tar del av akten kan endast med viss svårighet få fram att den polisman som i utredningen benämns F är identisk med polisman . Tipset angående polisman och är ett av de tidigast om- talade spåren med anknytning till polisen. En gång torde det ha betraktats som hela polisspårets upphov. Det utgår från iakttagelser som journalisten anmälde till utredarna om en man som strax efter mordet betett sig märkligt vid en busshållplats på , en hållplats som är belägen i en för mördaren möjlig flyktväg. Tidigt inkom också uppgifter från en bussförare på linje 43. Buss- förarens och uppgifter kunde avse samma händelse, vilket ökade intresset. Redan på ett tidigt stadium, men inte från allra första början, identifierade den person han sett som polisman . D in- gick i baseballigan. Tillsammans med polisman var han föremål för utredning i anledning av död i det s.k. OT-rummet. Han friades från ansvar i polisutredningen och tilldömdes i flera tryck- och yttrandefrihetsmål skadestånd från de medier som anklagat honom för död. Polisman är vidare utpekad i ett helt annat uppslag, av en person som i massmedia kallats vittnet . inkom ett tips från . Han hade åkt med längs mot , dvs. norrut, på mordkvällen vid tiden för mordet. Vid hållplatsen vid gick en mystisk man på bussen. Mannen åkte dock inte med utan gick av igen innan bussen lämnade hållplatsen. återkom med sitt tips , han lämnade då något fler detaljer. lämnade en bussförare (i fortsättningen kallad bussföraren) ett tips om två mystiska personer som stigit på ungefär 23.30 vid . Ett odaterat tips från samma uppgiftslämnare och med likartat innehåll finns också i uppslaget. Det har lämnats vid personligt besök. Den som mottog det har på spaningsuppslaget antecknat att bussföraren inte verkade vara riktigt normal i huvudet. lämnade samma tips igen, nu vid personligt besök. Han berättade då också att han identifierat mannen på bussen som polisman . Han hade känt igen D då han besökte en rättegång där D var målsägande. Målet gällde förtal i anledning av att lämnat uppgift som innebar att bl.a. polisman gjordes ansvarig för död (se Machnowfallet ovan). återkom bussföraren till polisen angående de uppgifter han lämnat; han var rädd att hans tips kommit bort. Han preciserade med hjälp av bussens färdskrivare vissa tids- uppgifter. hördes vid säkerhetspolisen. Han lämnade en fyllig berättelse, som låg i linje med vad han tidigare uppgivit. Han sade nu även att han trodde sig ha hört skotten och att han gått till rättegången för att kontrollera om den han sett var identisk med polis- man E eller polisman . hördes bussföraren av säker- hetspolisen. hördes polisman , även han av säkerhetspolisen. Polisman uppgav att han redan hade hörts . Mordkvällen hade han varit hemma med sin fästmö. Poliserna föreslog att de skulle hålla ett omgående förhör med fästmön. Det ville polisman inte, med motiveringen att det skulle kräva hämtning från arbetsplatsen och leda till förlust av lön. Polisman ville att hon skulle kallas i vanlig ord- ning. Hon bekräftade att polisman tillsammans med henne varit hemma under mordkvällen. Morgonen efter hade de väckts av polisman , som ringde och berättade att var död. D och E skulle tillsammans besöka sin advokat . hölls förhör med dotter. hade uppgett att han på mordkvällen besökt en teater där dottern arbetade och sedan tagit hem. Syftet med förhöret med dottern var att kontrollera det sagt. Innebörden av de uppgifter dottern lämnade var att det var tveksamt om besökt teatern den aktuella kvällen. bekräftade emellertid skådespelerskan i förhör att hon träffat på teatern på mordkvällen. hölls ett s.k. konfrontationsförhör med och bussföraren. Av förhörsprotokollet att döma verkade det tveksamt om de hade åkt med samma buss. hölls förhör med en annan bussförare, körde en senare tur under mordkvällen. passande händelse vid Eriksbergsplan samt en person med signalement som gick av . (uppgav i senare förhör att hon känt sig påverkad av förhörsledaren , se vidare nedan i avsnittet Sammanfattande anmärkningar .) hördes en passagerare, som enligt vad som framgick hade åkt med samma buss som . Han uppgav att bussföraren var en man. Även passagerarens kvinnliga sällskap från den aktuella kvällen är hörd; förhöret hölls utomlands. Hon bekräftade de uppgifter passage- raren lämnat. hördes bussföraren igen. Han berättade att han hade kontaktats av under ett arbetspass på . Han hade därefter besökt hem. hade visat bilder ur tid- skriften 399, där det fanns bilder på polisman och polisman hade då känt igen polisman . , hölls ett nytt förhör med polisman D:s fästmö. Enligt beslut av åklagare skulle hon ha hämtats utan föregående kallelse, men hon kom i stället att höras i hemmet eftersom hon hade ett litet barn att ta hand om. Hon bekräftade sina tidigare uppgifter. Hon blev å polisman D:s vägnar upprörd över förhöret. 1987 redovisades hela ärendet för den dåvarande spaningsledaren , som även studerade handlingarna. Därefter synes uppslaget i praktiken ha lagts ad acta. hölls emellertid ett förhör med en man, Å, som enligt vad polisman tidigare uppgivit tillbringade med polisman . Å:s uppgifter stödde D:s berättelse. Han hade dock lämnat polisman och dennes fästmö när de skulle äta . I uppslaget finns flera handlingar som är ägnade att allvarligt rubba tilltron till bussförarens utsagor. Han har sålunda i ett radioprogram hävdat att en av de män som steg på vid det aktuella tillfället på mordkvällen var en kvinna utklädd till man, han har i ärendet infört material som rör en bygglovstvist där han var part, han har till utred- ningen meddelat att mordet begåtts av dåvarande redaktören för tidningen debattsida etc. Det sista underuppslaget i ärendet är daterat . Det är ett tips som åklagaren vidarebefordrade från . hade i samband med ett tv-program den 3 eller lämnat uppgifter till . Det gällde polisman . Under det samtal hade med kom förbi, varvid lämnade över till med orden här är en som vet vem mördaren är. Det är oklart varför tipset förts vidare liksom varför det skett vid denna sena tidpunkt. I massmedia har en person som benämnts vittnet redovisat en iakttagelse av polisman . Mordkvällen var han på restaurang . Han träffade där en kvinna, . De lämnade restaurangen , gick mot Vasa- gatan, vek av okänd gata norrut och kom till . Mellan och iakttog de en atletisk man med en rödaktig walkie-talkie. På 7 eller 9 gick de in i en öppen port för att värma sig. De tände inte ljuset. Plötsligt kom en man springande nedför trappan. Han sprang nästan på paret på sin väg ut. Mannen med walkie- talkien har identifierat som polisman . – säger sig ha anmält sina iakttagelser till polisen redan veckan efter mordet, men polisen återkom inte, trots att detta hade överenskommits. Det första uppslaget i utredningen angående , som synes vara identisk med , är . Det framgår inte om det är som tagit kontakt med PU eller tvärtom. i huvudsak de uppgifter som framkommit i massmedia. Det framgick vidare att han och hade fortsatt ut på och fram till mordplatsen, där de hade bevittnat upplivningsförsök och kvarstannat tills ambulansen lämnat platsen. De hade sedan gått hem till i , där hon bodde i en liten lägenhet på . Ett nytt förhör hölls kort . Vid slagning framkom att , som till yrket var sjuk- vårdsbiträde, hade viss kriminell belastning, men ej var känd av säker- hetspolisen. Ett nytt förhör hölls av PU . Det gick till så att hämtades vid , varefter han vallades runt på de platser varifrån han redovisat iakttagelser. som detta ägde rum hördes sambo per telefon. En vän till hördes kort därefter. upprättades en promemoria över ett samtal PU haft med journalisten , där denna redovisade kontakter med , liksom en del bedömningar angående denne. föreslog utredningsmannen enligt vad som anteck- nats att uppslaget skulle läggas ad acta av följande skäl. Utredningen visade att lämnat motstridiga uppgifter om mordkvällen och natten. Identifieringen av polisman hade gjorts uti- från tidningsbilder långt efter mordet. Utredaren betraktade identifie- ringen som misstänkt självsuggestion. uppgift att han ringt till dåvarande palmeutredningen efter mordet hade inte avsatt några spår i form av spaningsuppslag, varför uppgiften kunde miss- tänkas vara osann. Den kvinna varit tillsammans med mordkvällen och natten hade inte kunnat identifieras. Vid vallningen på visade negativt intresse för försöket att spåra . Journalisten uppgifter visade vidare att ändrat sin berättelse på ett sätt som gjorde att man svårligen kunde fästa tilltro till denne. Polisman förekommer inte som direkt utpekad i något uppslag, i vart fall inte något som utretts inom PU. Intresset för polisman i utred- ningen väcktes i samband med att några personer vid en vattenläcka i hans lägenhet fann en SS- hjälm, ett par walkie-talkies och iakttog något som de uppfattade som radioutrustning. Detta föranledde utredning och sedermera omfattande publicitet i massmedia. Polisman ingick i baseballigan. Tillsammans med polisman var han föremål för utredning i anledning av död i det s.k. OT- rummet. Han friades från ansvar i polisutredningen och tilldömdes i flera tryck- och yttrandefrihetsmål skadestånd från de medier som an- klagat honom för Machnows död. Den som upptäckte vattenläckan var Hans C, som ägde den fastighet där polisman bodde. I anledning av detta hölls ett utförligt förhör med honom. I huvuddrag framkom följande. Hans C upptäckte själv vattenläckan i taket på husets tvättstuga. Tvättstugan var belägen under polisman E:s lägenhet. Efter att ha sökt polisman och rådgjort med kollegor till denne gick han in i lägen- heten tillsammans med fastighetsskötaren och en kollega till polisman , . När läckan skulle eftersökas var man tvungen att frilägga rör. I samband med det flyttades en del saker i ett skåp. Bland sakerna fanns två walkie-talkie-apparater och en svart hjälm, på vars sidor fanns ett SS-märke respektive ett hakkors. Hans C kände ett starkt obehag inför hjälmen. Han noterade i lägenheten vidare ett antal jävla apparater alltså som blinkade och rasslade. Det rörde sig dels om två stereoanläggningar, dels om annat, bl.a. en telefon som hade en helt annan karaktär än vad som vanliga har. Telefonen var dock i och för sig av en typ som man kunde se i annonser. Hans intryck var att telefonen var sammankopplad med inspelningsutrustningen. Hans C reagerade på mängden saker, väldigt mycket var uppställt. Av förhöret framgår vidare att lägenheten var 41 kvm och bestod av ett rum samt kök, matrum, hall och badrum. Det rum där sakerna stod uppställda var alltså förhållandevis litet. Vidare framgår det att Hans C:s reflektioner över det som stod uppställt i lägenheten gjordes efter det att hjälmen och walkie-talkie-apparaterna hade hittats; detta hade väckt hans misstänksamhet. Hans C berördes som sagt illa av det inträffade. Han funderade på hur han eventuellt skulle gå vidare. Han var verksam som kommunal- politiker och satt i kommunfullmäktige på ett socialdemokratiskt mandat. Av den anledningen var han bekant med , som var vice ordförande i polisstyrelsen. Han beslöt sig för att tala med denne. Av olika skäl blev detta inte av förrän ca efter händelsen/ upptäckten. lämnade han sin redogörelse till , varefter det hela rullade igång. Fastighetsskötaren hördes som Hans C. Utöver vad som framkom i förhöret med denne uppgav bl.a. att den polisman som var med bar civila kläder och avlägsnade sig , eftersom han kände sig överflödig. Hans C och var i lägenheten och arbetade ca 1-1 1/. Enligt tedde sig lägenheten mer som en radiostudio eller dylikt än som ett hem. Han irriterade sig särskilt på en bandspelare som slog till och från rätt så ofta. Det fanns lampor som lyste eller blinkade. Han fick uppfatt- ningen att allt som förekom i rummet var avlyssnat. När de lämnade lägenheten sa till Hans C att han inte ville gå in i lägenheten ensam igen. Jag förstår dig, svarade Hans C. När de kom ut fann de två uniformerade poliser utanför den låsta ytterporten. Den ene var närmast aggressiv och ville kontrollera lägenheten. Hans C motsatte sig detta och efter en stunds dividerande gav sig polismännen av. – Be- träffande själva vattenskadan uppgav att denna bestod i en normal förslitningsskada. såg ingen nazisthjälm (den torde ha kommit fram efter det att han gått). Han ansåg att det som fanns i rummet var fullt normala grejor. Telefon- svararen slog på när det ringde. Han ville själv stänga av den när polisman ringde upp medan fortfarande var kvar i lägen- heten. Svararen började då blinka och spela in. På fråga sade dock polisman att det inte spelade någon roll att bandet rullade. Ett utförligt förhör hölls i detta sammanhang också med polisman I (jämför om denne nedan). Polisman I tjänstgjorde som vakthavande befäl och chef för den s.k. A-turen. I var polisman chef. Polisman I hade fått kännedom om att det var en vattenläcka i polisman E:s lägenhet och sände ut en tillgänglig polisman till platsen. Syftet var att bereda hantverkare tillträde till lägenheten och begränsa eventuella skador. Han betraktade detta som ett vanligt polisiärt jobb. På direkt fråga upplyste polisman I att han väl kände till att det fanns en nazisthjälm som förekommit inom polisen. Den hade figurerat i en . När man talat om saken poliser emellan hade många igenkännande sagt: Jaså, är det den jävla hjälmen ... Han visste att den förekommit vid en fest på , där polisfacket har en rekrea- Polisman hade tillvaratagit en del saker efter festen, bl.a. polisman I:s metspö, och tydligen även den ifrågavarande hjälmen. Polisman I betraktade detta med hjälmen som otroligt oskyldigt. Polisman I uttryckte vidare en viss uppgivenhet när det gällde möjligheten att genom grundlig utredning komma till ett slut med misstänkliggörandet av polismän. Själv var han beskylld för att vid en polisfest dagen efter mordet ha utbringat en skål för mordet. Trots att detta var gripet ur luften och att det hade dementerats i massmedia fortsatte uppgiften att cirkulera. Under det fortsatta förhöret redogjorde polisman I för bakgrunden till den aktuella festen, varvid det bl.a. framgick att I var centerpartist och hade suttit i kommun- fullmäktige i . I uppslaget finns två handlingar från journalisten intagna, varav en är rubricerad som minnesanteckning från telefonsamtal 14.10 med , och annan utgör en kopia på brev till dåvarande justitieministern . Av den förstnämnda handlingen att döma hade haft kontakter med och fått detaljerade uppgifter angående vattenläckan hos polisman och de uppgifter som därvid lämnats av Hans C. Det fram- går att hade lovat att tills vidare hålla tyst, men jag ger dig inte många timmar till. Polisman själv hördes . Anledningen till förhöret uppgavs vara vissa fynd gjorda i polisman E:s lägenhet --- vid lokalisering av en vattenläcka, i form av kommu- nikationsradioutrustning (Walkie-Talkies), elektronisk utrustning, etc.. Förhöret var ingående. I förhörsprotokollet framkommer bl.a. följande. Han kände till anledningen till förhöret, eftersom polisman I hade berättat att han blivit uppringd av en journalist som ställt frågor kring vattenläckan och den hjälm som upphittats. Journalisten hade upplyst polisman I om att han fått sina uppgifter från en man vid namn i polisstyrelsen. När läckan upptäckes befann sig polisman hos sin sjuka mor i . Beträffande hjälmen uppgav polisman att han hade den om hand, men han var inte dess ägare. Han hade omhändertagit den efter en fest på Kamraternas rekreationsö . Han hade ingen aning om vem som ägde den. Hjälmen användes, enligt vad som synes framgå av förhörsprotokollet, för practical jokes med anspelning på de uppgifter som förekommit i medierna om högerextremism och så- dant hos , reportagen i . Hjälmen var riktig, det var inte fråga om teater- rekvisita. Beträffande walkie-talkie-utrustningen uppgav polisman att han skaffat denna när han tillsammans med sin dåvarande flickvän bodde på landet. Det rörde sig om en s.k. PrivatRadio, att användas vid friluftsaktiviteter. 39 Utrustningen hade emellertid inte just kommit till någon användning. Polisman uppgav att det i lägenheten i övrigt fanns TV, stereo- anläggning (förstärkare, radiodel, kassettbandspelare, och spolbandspelare), 2 videobandspelare, en hemdator, en transformator samt en telefonsvarare. Han förnekade bestämt att han skulle ha haft någon utrustning för avlyssning eller liknande och synes ha ställt sig frågande inför uppgifterna om elektroniska prylar. Han berättade vad han använde sina saker till och fick också frågor om sin videokamera. Polisman mindes inte vad han gjorde på mordkvällen, men kom ihåg att han morgonen efter väcktes av sin dåvarande flickvän med beskedet Du måste lyssna på TV:n, statsministern har blivit mördad. Han bodde i inte i den lägenhet där vattenläckan inträffade, dit hade han flyttat ganska exakt . Han minns inte om han tjänstgjorde , men trodde att han hade haft fridagar . Han antog att han hade tillbringat i hemmet med sin dåvarande flickvän. Av protokollet framgår att förhörsledaren på uppmaning från förundersökningsledningen, erbjöd polisman en poliskontroll av det som fanns i lägenheten. Polisman ville emellertid inte låta utföra kontrollen; han trodde inte att det skulle göra varken till eller från i massmedias ögon eftersom man i alla fall skrev och sade bara det man ville. Han ångrade sig emellertid (se förhörsledarens berättelse nedan) och beslöt förundersökningsledaren, biträdande riksåklagaren , att husrannsakan hos polisman skulle äga rum. I beslutet angavs att denna företogs på E:s egen begäran. I protokollet finns bl.a. intagna fotografier på diverse stereo-, TV-, tele- fon- och datautrustning. Det som avbildats utgör såvitt kan bedömas normal hem-utrustning. Den f.d. flickvännen hördes av säkerhetspolisen efter förhöret med polisman . Hon uppgav att hon varit sammanboende och förlovad med polisman . De hade varit tillsammans 1982- 1986. Hon hade inte underrättats om varför hon kallats. 39 I uppslaget finns en utfärdad licens för polisman . Ändamålet är angivet som Fritidsändamål som ridning, fiske och vildmarksliv privatradio intagen. Licensen har annulerats på grund av bristande betalning. har därvid antecknats att av det skälet kunde hon inte känna till att hon skulle tillfrågas närmare om vad hon och polisman gjorde och kvällen. Det framgår inte på vilket sätt förhörsledaren ansåg sig kunna utgå från att hon inte hade talat med polisman om saken efter förhöret med denne (polisman uppgav för övrigt att de hade god kontakt med varandra och talade i telefon ). Hon uppgav att de bodde på den adress polisman uppgivit. Hennes minne av mordet var från då hon blev uppringd av sin mor, som förmedlade nyheten. Hon såg sedan på TV tillsammans med polisman , som hon väckte. Hon hade inget minne av vad de gjorde dagen och kvällen innan, men trodde att hon själv arbetade. Sedermera har hon med stöd av tjänstgöringslistor från sin arbetsgivare uppgett att hon arbetade såväl fredag som lördag (hon tjänstgjorde i en affär i ). När hon hade ett arbetsschema av det slaget brukade hon aldrig gå ut . Eftersom de brukade göra allt tillsammans utgick hon från att även polisman tillbringade kvällen i hemmet. – Hon bekräftade E:s uppgifter angående radiout- rustningens anskaffande. Enligt henne var utrustning av det slaget vanlig i de lantliga trakter där de bodde eftersom telefonen inte alltid var pålitlig. Hon tillade att de använt den vid kanotpaddling. Utöver det sagda, som kan utläsas ur PU:s uppslag angående vatten- läckan hos polisman , har den tidigare via utfrågning av och inhämtat kompletterande upplysningar.40 De har berättat följande. kallades till chefen för säkerhetspolisen . Han sammanträffade där med vice ordföranden i . Denne uppgav att han fått information från en fastighetsägare i , som gick ut på att det varit en vattenläcka i en lägenhet och i samband med det hade man gjort iakttagelser av apparater i lägenheten som man bedömde utgjorde en radiocentral. Dessutom hade man funnit en gammal SS-hjälm i ett skåp. fick i uppgift att utreda detta. Säkerhetspolisen ordnade därför en spaningslokal från vilken polisman E:s lägenhet kunde övervakas. veckan därpå återkom och berättade att han innan han kontaktat säkerhets- polisen lämnat uppgifterna till journalisten . hade velat publicera uppgifterna, men hade förmått honom att avvakta polisens utredning. hade gått med på att vänta .