sou · GNB3137d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Vidare har partiklar och cancerframkallande ämnen från slitage av bildäck uppmärksammats . Den kvävedioxid som människor exponeras för härrör till största delen från trafiken. För att minska ozonhalterna är det nödvändigt med ett brett internationellt samarbete. Bullerexponeringen från trafiken har minskat, bl.a. på grund av att många större trafikleder har förlagts utanför tätorterna samt att buller- isolerande åtgärder i form av bullervallar och bullerplank har utförts. Förändrade levnadsvanor och ökade krav på en störningsfri boendemiljö medför att brister i ljudisolering och ljudklimat i bostäderna uppmärksammas. Exempel på ett lågfrekvent buller, som särskilt upp- märksammats , är det som förorsakas av kompressorer och Exponeringen för lågfrekvent buller i boendemiljön har ökat på grund av fler tekniska installationer. Buller från störande grannar är nästan ett lika stort problem som buller från trafiken. Byggherren/beställaren har ansvar för att kraven i byggreglerna för en god ljudisolering efterlevs. Var och en har ett ansvar att inte orsaka störande buller för sina grannar. Många efterfrågar ett tyst boende och det har visat sig att bra bullerisolering ofta prioriteras mycket högt. I en enkätstudie från , där man undersökt människors betalningsvilja rörande bullerisolering i bostaden, visades att de som svarat på enkäten i genomsnitt var villiga att betala av hyreskostnaden för att få extra ljudisolering i bostaden. Utsläppen av metaller från industrier och andra punktkällor har minskat under . Trots det minskade ned- fallet av metaller sker fortfarande en ackumulering av metaller i miljön. Detta beror sannolikt på nedfall via luften av gränsöverskridande luft- föroreningar samt att användningen av metaller i varor och produkter har ökat. Vidare har försurningen stor betydelse för metallers rörlighet i miljön. Kadmiumhalten i beräknas öka med . Främsta orsaken till det är användningen av fosforgöd- ningsmedel samt nedfall från luften. Exponeringen för bly har minskat påtagligt på grund av att blyad bensin nu inte används. För att kunna minska exponeringen från dagens nivå är det nödvändigt med ett inter- nationellt samarbete. Spridningen av svårnedbrytbara ämnen är geografiskt ojämn och ofta beroende på var olika tillverkningsprocesser ägt rum och var upplag och deponier funnits respektive finns. Urlakningen från deponier eller förorenad mark kan förvärras om naturliga barriärer slås ut av för- surningen. Genom användning av slam från avloppsreningsverk i jord- bruket kan kemikalier spridas över jordbruksmark. Även hushållens kemikalieanvändning kan bidra till att svårnedbrytbara, farliga ämnen sprids i miljön. Flamskyddsmedel blir allt vanligare i olika produkter. Bromerade ämnen från flamskyddsmedel påvisas nu i ökande omfattning i bröst- mjölk. Det finns all anledning att se allvarligt på denna trend och vidta de åtgärder som är möjliga för att bryta den. 6.3.3Befintliga mål och strategier I den miljöpolitiska propositionen, Miljö för ett hållbart (prop. 1997/98:145) anges 15 övergripande m iljökvalitetsmål som vägledning för landets miljöpolitik. I direktivet till anges att betänkande och det handlingsprogram med mål och åtgärdsinriktningar som föreslog skall beaktas i genomförandet av de 15 miljökvalitetsmålen. I de nya nationella miljömålens (prop. 1997/98:145) mål för giftfri m iljö framförs att Miljön skall vara så fri från ämnen och metaller som skapats i eller utvunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Halterna av ämnen som förekommer naturligt i miljön skall vara nära bakgrundsnivåerna. Halterna av naturfrämmande ämnen skall vara nära noll. föreslog ett övergripande mål att Ingen skall bli sjuk av vatten från allmänna anläggningar eller enskilda vattentäkter. Miljöhälsout- redningen konstaterar att kommunerna bör vidmakthålla den långsiktiga planeringen för underhåll, renovering och utbyte av vatten- och avloppsanläggningar liksom för utbildning och tekniska åtgärder för att minska risken för smittspridning från vattenverken. I de nya nationella miljömålens mål för frisk luft framgår att Luften skall vara så ren att människors hälsa samt djur, växter och kulturvärden inte skadas. Halterna av luftföroreningar överskrider inte fastställda lågrisknivåer för cancer, överkänslighet och allergi eller sjukdomar i luftvägarna (prop. 1997/98:145). I sammanfattningen av regeringens proposition 1997/98:56 om transportpolitik för en hållbar utveckling, framhålls att transportpolitiken skall bidra till en socialt, kulturellt, ekonomiskt och ekologiskt hållbar utveckling. I propositionen förs det fram att man skall använda ekonomiska styrmedel för att uppnå de transportpolitiska målen. har föreslagit regeringen att kraven på alla husägare som eldar med ved skall skärpas. I de nya miljömålen anges att följande delmål bör gälla: Trafikbullret i tätorter bör minska så att det underskrider gällande riktvärden. I den handlingsplan mot buller som antogs av är det över- gripande målet att bullerstörningarna i samhället skall begränsas kraftigt avseende såväl ljudnivåernas höjd som antalet människor som utsätts för buller. En byggherre/beställare har ansvar för att kraven i byggreglerna på god ljudisolering infrias i nya hus. Arbetsmarknadsåtgärder kan användas för att minska bullerbelastningen genom bullervallar och andra skyddsåtgärder. gäller strängare b yggregler för bullerdämpning vid nybyggnad. Ett helt nytt klassningssystem skall också införas för att lättare kunna beskriva hur god ljudisolering en bostad har jämfört med andra bostäder. föreslog som övergripande mål att Buller- störningarna i samhället skall kraftigt begränsas. Som miljökvalitetsmål föreslogs att Bullernivåer i tätorter bör understiga som ekvivalent ljudnivå utomhus och som ekvivalent ljudnivå inomhus. Dessa värden motsvarar mål för buller utomhus och riktvärde för buller inomhus. I de nya nationella miljömålens mål för giftfri miljö framförs att Miljön skall vara så fri från ämnen och metaller som skapats i eller utvunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Halterna av ämnen som förekommer naturligt i miljön skall vara nära bakgrundsnivåerna. Halterna av naturfrämmande ämnen skall vara nära noll. För att nå dessa mål föreslås bl.a. att all användning av bly avvecklas, att användningen av kvicksilver inom kloralkaliindustrin avvecklas och att anvä ndningen av kvicksilver i övrigt avvecklas . Vidare föreslås att PCB-haltigt material i samhället skall kartläggas och så långt som möjligt omhändertas, att användningen av bromerade flamskyddsmedel begränsas samt att all användning av ftalater och andra mjukgörare med skadliga eller misstänkt skadliga hälso- eller miljöeffekter avvecklas på frivillig väg. föreslog som miljökvalitetsmål att Halten av miljöföroreningar i föda skall minska till en nivå där kostrekom- mendationer inte är nödvändiga. Vidare föreslogs långsiktiga mål på kvicksilverhalt i fisk (0,/kg färskvikt), kadmiumhalt i spannmål (0,/kg) samt som indikator på klorerade föroreningar TCDD-ekvi- valenter i fisk (1 ng/kg färskvikt). Regeringen har givit direktiv till en utredning om hur kemikaliepolitikens riktlinjer skall kunna omvandlas till konkreta åtgärder i syfte att få bort långlivade och bio- ackumulerande ämnen från marknaden. Utredningen skall vara slutförd . Hälsofarliga luftföroreningar skall minska Kollektivtrafiken skall förbättras så att fler väljer att åka kollek- tivt. Kraven på vedpannor och vedeldning skall höjas. Nya fordonsbränslen och avgasrening skall utvecklas liksom alternativa energikällor. Hälsofarliga svårnedbrytbara ämnen skall minska Användningen av de hälsofarligaste svårnedbrytbara ämnena bör avvecklas helt. Skadliga ämnens förekomst i samhället skall kartläggas. Områden som är förorenade av skadliga ämnen skall saneras. Exponeringen för buller skall minska Tystare trafik skall utvecklas. Kraven på bullerisolering av byggnader skall höjas. Den relativt goda hälsosituation vi har i beror till stor del på att vi har haft en hög ambitionsnivå när det gäller att förebygga och undanröja hälsorisker i miljön. Att upprätthålla den höga ambitionsnivån när det gäller att trygga tillgången till friskt vatten, frisk luft, en från bullersynpunkt störningsfri boendemiljö samt tillgång till en föda som så långt det är möjligt är fri från smittämnen, tungmetaller och svårnedbrytbara organiska ämnen som kan skada vår hälsa, är en basal förutsättning för att en god folkhälsonivå skall kunna upprätthållas. Vi har flera kvantitativt stora problem när det gäller hälsorisker i bl.a. vatten, luft samt buller som motiverar åtgärder för att minska människors exponering. Upplagringen av svårnedbrytbara hälsofarliga SOU 1999:137 Miljöfaktorer 233 ämnen i miljön är ett potentiellt stort problem eftersom de hälsoeffekter som här är aktuella är så allvarliga och vi ligger nära den exponering där effekter bedöms kunna uppstå. I flera fall är det inte kunskapsbrister om samband mellan miljö- faktorer och sjuklighet som är begränsande. Den viktigaste begränsande faktorn för åtgärder kan ofta vara en tröghet i samhället när det gäller att vidta förändringar. Denna tröghet är beroende av attityder och värderingar hos befolkning och beslutsfattare. Strategiska processer för att bättre kunna åstadkomma förändringar bör därför identifieras. Det är också angeläget med beteendevetenskaplig forskning kring hur kunskap om hälsoeffekter till följd av exponering i miljön kan medverka till förändrade attityder och förändrade vanor hos den enskilda individen. Den kanske viktigaste förutsättningen för att vi skall kunna skapa och bibehålla en hälsosam fysisk miljö är en väl informerad, kunnig och engagerad befolkning. Människor måste vara väl informerade och engagerade för att kunna göra de val för sina levnadsvanor och kon- sumtionsvanor som behövs för att minska påfrestningen på miljön och sin egen och andras hälsa. Vidare skapas genom informerade och enga- gerade människor ett tryck på tillverkningsindustrin och handeln att tillhandahålla miljö- och hälsovänliga produkter. Det är därför mycket viktigt att det arbete som bedrivs inom bl.a. och i det lokala folkhälsoarbetet fortsätter och ges en varaktig hemvist främst i de kommunala och landstingskommunala förvaltningarna. Kommunernas miljö- och hälsoskyddsförvaltningar har en nyckelroll när det gäller att lokalt genomföra de intentioner som finns i miljö- och hälsoskyddslag- stiftningen och det strategiska miljö- och hälsoskyddsarbetet enligt nationella mål. För att förebygga risker för mikrobiell förorening av dricksvatten måste stor vikt läggas vid långsiktig planering för underhåll, renovering och utbyte av vatten- och avloppsanläggningar liksom vid åtgärder för att minska risken för smittspridning från vattenverken. De hälsorisker på grund av föroreningar i utomhusluft som närmast är aktuella är astma och allergi, lungcancer och andra luftvägssjukdomar samt hjärt- och kärlsjukdomar. För att förbättra underlaget för riskbedömning och gränsvärdessättning fordras ytterligare studier både om akuta och långsiktiga effekter av exponering för luftföroreningar, särskilt rörande partiklar, ozon och kvävedioxid. Mål, strategier och aktörer Hälsofarliga luftföroreningar skall minska Luftföroreningar orsakar cancer, påverkar luftvägarna och ger besvär främst hos astmatiker och personer med andra luftvägssjukdomar i en omfattning som är oacceptabelt hög. För att minska exponeringen av hälsofarliga luftföroreningar behövs åtgärder främst inom områdena trafik och individuell vedeldning. Detta kan bl.a. uppnås genom hårdare krav på vedpannor och vedeldning och genom att kollektivtrafiken förbättras och fler därigenom förmås att resa kollektivt. Andra möjliga delmål är fler cykelvägar, ökad användning av elfordon och fler in- fartsparkeringar i storstäderna. I hög utsträckning styrs åtgärder för att genomföra dessa mål av kommunala och regionala beslut. Det främsta långsiktiga delmålet är att fullt ut införa tekniker som innebär dels nya fordonsbränslen och avgasrening, dels möjliggör trafik och energiproduktion utan fossila bränslen. Teknikutveckling av alternativa energikällor är därför nödvändig. Hälsofarliga svårnedbrytbara ämnen skall minska Eftersom de potentiella effekterna av exponering för hälsofarliga svår- nedbrytbara ämnen är så allvarliga och halten av flamskyddsmedel ökar i bröstmjölk bör det vara av högsta prioritet att minska exponeringen för sådana ämnen. För att minska spridningen bör därför ett starkt utökat ansvar tas av producenter och importörer när det gäller att kartlägga spridnings- och ackumuleringsmönster i miljön samt tänkbara effekter på människor och inom ekosystemen och dess organismer. Användningen av svårnedbrytbara ämnen som vi känner och som har eller miss- tänks ha effekter på människors hälsa bör avvecklas helt. Förekomsten av ämnen i samhället med misstänkta effekter bör vidare kartläggas. Så långt det är möjligt bör därtill en sanering ske när det gäller sådana ämnen. Det är angeläget med ytterligare studier för att undersöka effekter av olika svårnedbrytbara ämnen, exempelvis då det gäller påverkan på immunologiska mekanismer, hormonsystem, fortplantning, fosterut- veckling och cancerutveckling. För att målet om en minskning av häl- sofarliga svårnedbrytbara ämnen skall kunna nås, krävs ett omfattande internationellt samarbete. Exponeringen för buller skall minska Buller är kanske den miljöstörning som berör flest antal människor. Att vara störd av buller kan innebära en kraftig nedsättning av livskvaliteten och också ge upphov till hörselskador. Bullerstörningarna i samhället bör begränsas såväl avseende ljudnivåernas höjd som avseende antalet människor som utsätts för buller. Byggherren/beställaren skall ta ansvar för att kraven i byggreglerna på god ljudisolering infrias i nya hus. Bullerbelastningen bör minska genom bullervallar och andra skydds- åtgärder. Eftersom trafiken svarar för en stor del av bullerstörningarna är det angeläget att få ner ljudnivåerna från trafiken. Exponeringen för hörselskadliga ljudnivåer vid konserter och diskotek bör också minskas. förhållandevis goda folkhälsotillstånd beror till stor del på att vi har en lång tradition att skydda människors hälsa från hälsorisker i miljön. Åtgärder inom hälsoskyddet, t.ex. bostadshygien, vatten- och avloppsförsörjning, livsmedel och luftvård, har i ett historiskt perspektiv haft större betydelse för svenska folkets hälsa än medicinsk vård och behandling. Det är viktigt att slå vakt om denna höga ambitionsnivå. Annars finns det risk för en tillbakagång för folkhälsan. Att bevaka att den hälsoskyddsnivå vi har bibehålls och att hälso- risker i miljön förebyggs och undanröjs är till stor del ett ansvar för kommunerna, länsstyrelserna, landstingens miljömedicinska enheter eller motsvarande samt de olika nationella tillsynsmyndigheterna inom miljö- och hälsoskyddet. De från folkhälsosynpunkt viktigaste fysiska miljöfaktorerna utanför arbetslivet bedöms vara tillgången till frisk luft såväl utomhus som inomhus samt tillgång till livsmedel som är fria från hälsofarliga ämnen. Passiv rökning, radon, fuktiga och dåligt ventilerade bostäder, skolor och förskolor är faktorer som påverkar vår hälsa i en omfattning som är oacceptabelt hög. Förekomsten av svårnedbrytbara ämnen i miljön och i vår föda, främst tungmetaller och vissa organiska miljögifter som ackumuleras i näringskedjor och i människokroppen är potentiella hot mot folkhälsan. De viktigaste målen i detta kapitel är, som ser det, att antalet sunda hus ökar, att exponeringen för passiv rökning minskar och att förekomsten av hälsofarliga luftföroreningar och hälsofarliga svårnedbrytbara ämnen minskar. Målet om minskad exponering för passiv rökning är relaterat till åtgärderna för att minska intresset för tobak och till den övergripande strategin att öka solidariteten med dem som är sårbara för livsstilsrisker. Hälsoriskerna vid radonexponering blir större för dem som också röker. Studier visar att människors vardagsmiljöer har stor betydelse för stressnivåer och hälsa. 1 Det har särskilt visat sig att möjlighet till rekreation i natur- och grönområden påverkar människors förmåga att återhämta sig från stress. 2 Tillgången på sådana områden är därför att betrakta som friskfaktorer i vardagen. Likartade positiva hälsoeffekter när det gäller återhämtning från stress och för stimulans till kreativitet m.m. ger aktiviteter inom kultur- och fritidsområdena. De upplevelser som bilden, berättelsen eller musiken kan ge vid eget skapande eller vid deltagande i andras skapande ökar den enskildes förmåga att tolka och förstå olika sammanhang och även förmågan att bearbeta trauman, tåla stress och höja kon- centrationsförmågan. I kapitlet behandlas natur- och grönområdens betydelse för rekrea- tion, dvs. de möjligheter som sådana områden har att stimulera till återhämtning från stress och till koncentration och kreativitet för såväl unga som vuxna. Det är kommitténs avsikt att även behandla kultur- och fritidsaktiviteters motsvarande betydelse. Vår inriktning är att åter- komma i slutbetänkandet med en analys av kulturens och fritidens betydelse för hälsan samt mål och strategier i anslutning till detta. I det nu aktuella kapitlet fokuserar vi helt på hälsoeffekterna av natur- och grönområden samt anger mål och strategier inom detta område. I en avslutande bedömning summerar vi de viktigaste analytiska resultaten och anger kapitlets viktigaste mål. 1Se t.ex. Börtnes T. Vi driver rovdrift . Arbetsmiljö nr 3. Horo- witz J.M. Stress response syndromes. Hverdagens angst i individ, gruppe og organisasion. 2Hartig T, , , . & , T. Environmental In- fluences on psychological restoration. 37, pp. 378–393. 7.2Grönområdens betydelse för rekreation 7.2.1Bakgrund, nuläge och prognos Undersökningar visar att det är viktigt att stadens friytor och grön- områden kan erbjuda ett spektrum av upplevelser som människor har behov av. De kvaliteter som avses kan delas in i några huvudkategorier. Ett par av dessa har sin tyngdpunkt i naturmiljöer, andra har tyngdpunkten i mer kulturella miljöer. 3 Kvaliteterna ger i olika hög grad stimulans och återhämtning. Då rofyllda parkmiljöer och natur har en gynnsam påverkan på människan när det gäller möjligheten att återhämta sig från stress, kan man anta att det råder ett samband mellan ett områdes kvaliteter och hälsoläget bland befolkningen i området. I avsnittet kommer tyngdpunkten att läggas på att beskriva betydelsen av återhämtande miljöer, främst rofyllda parker, trädgårdar och naturområden. Det är dock viktigt att det även finns ett utbud av mer intensiva kulturparker, dvs. parker med klippta gräsmattor, anlagda rabatter, krattade gångar och statyer. Detta eftersom det har visat sig att ett brett utbud av miljöer får människor att gå ut oftare, vilket innebär att de därmed får mer motion, mer dagsljus och mer tid i gröna miljöer. Förekomst av grönområden med återhämtande effekt Människor som bor i villor och radhus i mindre tätorter eller i större tätorters ytterområden har i de flesta fall en god tillgång till återhäm- tande grönområden, dvs. områden som man kan ströva fritt i och som inte kräver ständig vaksamhet och uppmärksamhet. V illa- och radhusområden som byggts har mindre tomter som de ofta saknar en större park eller ett naturområde i närheten. För flerfamiljshusen är skillnaderna i tillgång mer betydande. Om parkers betydelse. 4Berggren-Bärring A-M & . Grönstrukturens betydelse för använd- ningen. SLU, Inst för landskapsplanering, Rapport 95:3. 5Om bostadsområden, se Gröna områden i planeringen. Public Parks in , 1860–1960. Berggren-Bärring A-M & . Grönstrukturens betydelse för användningen. SLU, Inst för landskapsplanering, Rapport 95:3. SOU 1999:137 Rekreation 239 Inne i de centrala delarna av tätorterna är utbudet av park- och rekreationsområden ofta inte tillräckligt. I äldre stadsdelar i de gamla stadskärnorna har parkerna ofta en hög kvalitet. Dessa parker är dock få, rätt små till ytan och ofta omgärdade av kraftig trafik. I tätorternas ytterområden är det vanligen mindre trångt och mer grönt. I stadsdelar är parkerna stora och ljusa, med inslag av många arter, kanske ett rosarium, en fontän och någon skulptur. Stadsdelar har mycket grönska, men grön- områdena har inte blivit särskilt påkostade. De domineras ofta av någon eller några enskilda arter och klippt gräs. Områdena har dock goda kvaliteter när det gäller trafikseparering och parkerna är stora och ljusa. I den senaste undersökningen av rekreationsvanor visade det sig att grönområden ligger högt i användning. Stadsdelar har ofta mindre grönska. Här har nybyggnationen gällt förtätning på tidigare sparad mark. De grönområden som anlagts har blivit relativt påkostade vad gäller artsammansättning m.m. Gårdarna och kvarteren från har mindre friytor jämfört med bostadsområden från 1940 och 1970-talen. Det ljus, den luft och den rymd som tidigare miljöer hade, har istället ersatts av intimitet och detaljrikedom. Störst brister på återhämtande miljöer finner vi i den inre stadens kvarter och särskilt där varje enskild fastighet omges av staket eller murar. De flesta av dessa områden är byggda och . Här kan vissa fastigheters gårdar ligga i skugga . Det är inte ovanligt att gårdar domineras av asfalt, sopkärl och cykelställ och att man helt saknar gräs, träd och blommor. Grönytor med avseende på olika åldersgrupper och kön Undersökningar visar att barn är den åldersgrupp som mest nyttjar stadens grönområden. Därnäst kommer tonåringar, följt av pensionärer . Sedan kommer vuxna i åldrarna 20–med relativt små sk illnader i olika åldrar inom denna stora grupp. Minst utnyttjar äldre gr önområden. De två sist- nämnda grupperna, vuxna och riktigt gamla, vill enligt nya studier vara ute i betydligt större utsträckning än vad de faktiskt är. När det gäller kvinnor är den upplevda bristen på tr ygghet i parkerna en begränsande faktor och kvinnor anger denna orsak sju gånger oftare Hur de används och vad som tilltalar besökarna. För de riktigt gamla, , är det framför allt till- gängligheten och tryggheten som begränsar. Bara det att vara rädd att inte hitta en bänk att vila på, kan göra att en gammal människa avstår från att ta en promenad. Undersökningarna av vanor, behov och preferenser visar att boende i villor och radhus har en tämligen god försörjning av återhämtande miljöer på nära håll. Däremot visar det sig att enbart hälften av de boende i flerbostadshus använder den gemensamma gården över- huvudtaget . Att gårdar vid flerbostadshus inte används beror sannolikt på att de i allmänhet är dåligt planerade. 8 Materialet i genomförda undersökningar har varit för begränsat för att man närmare skall kunna undersöka om det föreligger etniska skillnader i preferenser och vanor när det gäller utnyttjande av gårdsmiljöer. Studier har visat att de som helt saknar egen gård är mycket lite ute i natur, parker och grönområden och att de som har en dålig gård är mer ute i natur och grönområden än de som helt saknar egen gård. De som har en bra gård, som de är nöjda med, är mest ute i natur och grön- områden. 9 Detta nyttjandemönster går igen när man studerar förskolor, skolor och vårdinstitutioner. Ju sämre gården är, desto mindre är man ute överhuvudtaget. En bra skolgård, förskolegård eller gård vid äldre- boende ger däremot upphov till en relativt omfattande utevistelse, inte bara på den egna gården utan också i stadens parker, grönområden och naturområden. 10 Detta betyder att gårdsmiljöerna är av avgörande bety- delse för utevistelsens omfattning. Det är inte så att brister i gårdarnas kvaliteter kompenseras med en mer omfattande utevistelse på andra allmänna grönytor. Tvärtom har såväl kvalitativa som kvantitativa stu- dier visat att bra gårdar leder till mer utevistelse i parker och grönom- råden. Generellt sker fler besök i grönområden om man har en bra gård.