sou · GNB34 · 2000-01-01 00:00:00 — universitet samt , vid och f.d. rättschef vid inkommit med skriftliga prome- morior i samma ärende. Beträffande lagstiftningsfrågorna kring oredlig- het har Kommittén dessutom inhämtat sakupplysningar och muntliga kommentarer från jurister och handläggare vid Kammarrätten i , Allmänhetens pressombudsman, , svarsnämnd samt från universitetsjurister. deltog ordförande, huvudsekreterare och ytterli- gare fyra av Kommitténs ledamöter i en internationell konferens om oredlighet i forskning som arrangerades i Warzawa. Programmet inne- höll bl. a. utförliga presentationer och diskussioner av nationella erfa- renheter i försöken att stävja oredlighet inom forskningsverksamheten i , , , , , , och . Kommittén har också tagit del av erfarenheter från forskare som anmälts för oredlighet i sin forskning. Kommittén har på olika sätt vinnlagt sig om att bearbeta in dessa exper- tråd, remissvar, synpunkter och erfarenheter från utfrågningar och semi- narier i föreliggande slutbetänkande. 3.3Exempel på oredlighet i forskning Några konkreta fall kan ge en orientering om fenomenet fusk och ored- lighet i forskning. Samtliga fall är hämtade ur verkligheten. En del fall har gjorts om för omöjliggöra identifiering av inblandade individer. Doktorand som fabricerar data En doktorand vid en institution inom teknisk-naturvetenskaplig fakultet förefaller ambitiös och lovande. Hon presenterar fina data och resultat för sin handledare. Handledaren är allmänt insatt i forskningsområdet men har inte sysslat precis med det specialområde doktoranden håller på med. Handledaren har inte anledning att misstänka att något oegentligt är på gång. Av en händelse går en annan i forskarlaget in i doktorandens filer och upptäcker att flera data är fabricerade. Då doktoranden kon- fronteras med detta av sin handledare väljer hon att sluta och blir för- flyttad till en annan institution vid samma fakultet. 38 Att minska risken för oredlighet i forskning Etablerad forskare misstänkt för fabricering av data Följande exempel berör en disputerad forskare som arbetade inom ett projekt finansierat med externa medel. Den aktuelle forskaren blev an- mäld till dekanus vid medicinska fakulteten för misstanke om oegentlig- heter i sin forskning. En intern snabbgranskning genomfördes omgående. Granskarna ansåg att misstankar om fusk inte kunde avskrivas och re- kommenderade en djupare analys av det inträffade. En extern expert- grupp tillsattes av lärosätets styrelse för att göra en mer fullständig ut- redning av materialet. Denna grupp fann att det i forskningen fanns all- varliga avsteg från god vetenskaplig praxis. Den totala rapporterade samstämmigheten mellan olika analyser utförda med en osäker och svår metod, motsägelsefullheten i vissa publicerade resultat samt det förhål- lande att analyser, som sannolikt skulle givit närmast slumpartat utfall, uppges ha givit värdefull klinisk upplysning är enligt utredarnas egna ord, tillsammans en så osannolik kombination att manipulation av data måste ha förekommit. Återkallande av doktorsexamen efter plagiat När det gäller plagiat uppdagades en historia där en doktorand vid ett universitet tagit stora delar från ett annat avhandlingsmanuskript och fogat till sin egen text. Avhandlingen bedömdes inte som lysande men godkändes med marginal av en kompetent betygsnämnd. Den fakul- tetsopponent som granskade avhandlingen var tveklöst kunnig på områ- det. Ett och ett halvt till upptäcker en forskare vid ett annat universitet att sammanlagt ca 100 sidor är direkt plagierade. Efter ut- redning återkallas bevis på doktorsexamen. Erkännande av andras insatser I samband med en tjänstetillsättning anklagas en av de sökande för att otillbörligt ha utnyttjat en av sina doktoranders vetenskapliga resultat. Primärdata härrör från experiment som doktoranden utfört tillsammans med laboratorieassistenter vid institutionen. Projektet har emellertid pla- nerats och formulerats av sökanden. Det saken nu gäller är att sökanden tagit med artiklar för att styrka sina meriter där doktorandens primärdata utnyttjats utan att denne fått stå som medförfattare. Efter utredning fast- slås att doktorandens insatser väl borde ha omnämnts i "acknowledgements" men inte meriterade för författarskap. Att minska risken för oredlighet i forskning 39 Plagiering av opublicerade forskningsresultat I ett annat fall använder professorn några idéer från sin doktorands av- handling i en egen bok utan att ange källan. Då doktoranden opponerar sig mot detta försvarar sig professorn med att så länge en text inte är publicerad behöver man inte ange källan. har beskrivit hur amatörgeologen 1910 publicerade ett verk med ti- teln The History of blev snart ett historiskt standardverk. 1952 upptäckte emellertid en student i historia att Dawson plagierat hälften från ett opublicerat manuskript av en dittills okänd ar- keolog vid namn . Ur ett etiskt perspektiv spelar det roll att eller doktorandens manuskript inte var publicerat. Handlingen blir inte mindre moraliskt klandervärd. En professor ertappas med att ha använt beviljade forskningsanslag till helt andra ändamål än de som projektansökan avsåg. Den forskning han sökt och fått anslag för hade inte blivit utförd. Istället använde han medlen för att täcka andra kostnader vid sin institution. Det är sannolikt inte ovanligt att ett projekt förändras under tidens gång och att man tvingas göra smärre omprioriteringar mellan olika budgetposter inom det planerade projektet. En forskare kan sluta och man behöver därför kan- ske delvis förändra projektets innehåll. Ett sådant förfarande är inte kontroversiellt så länge pengarna finns kvar inom projektet och målsätt- ningen inte ändras. Större ändringar måste dock alltid diskuteras med anslagsgivaren. Under inga omständigheter har man dock rätt att använ- da medlen till ändamål utanför projektets ramar utan anslagsgivarens tillåtelse. En större flexibilitet ges i samband med programanslag men också här finns gränser för vad man får använda beviljade medel till. 1 , , False Prophets, 1986, s. 149. 40 Att minska risken för oredlighet i forskning 3.4Hur omfattande är oredligheten? I Kommitténs uppdrag ingår att säga något om hur vanligt det är att forskare är oredliga i sin forskning. Det är framförallt i som diskussionen om oredlighet avsatt tydliga spår också i det offentliga rummet, men alla är överens om att fusk och ohederlighet i forskning förekommer överallt.2 Det är dock svårt att fastställa hur vanligt det är. I rapporten uredelighed og god videnskabelig praksis, från det Sundhedsvidenskabelige Forskningsråd i avhöll man sig från att ge exempel från det egna landet eftersom det inte fanns något fall som var ordentligt utrett.3 Många skulle nog på förfrågan säga sig känna till fall av forskningsfusk men det är oklart vilket avseende man bör fästa vid detta så länge saken inte är ordentligt utredd och dokumenterad. Att på lösa grunder sprida rykten om förekomst av oredlighet bland forskare är i sig ett moraliskt klandervärt beteende. Misstanke om förekomst och förekomst är två skilda ting. I den internationella litteraturen förekom- mer exempel vilka närmast påminner om vandringssägner som återbe- rättas gång på gång. Dokumentation av oredlighet och försök att klargö- ra exakt vad som hänt kan vara ett mycket grannlaga arbete. Det finns såvitt Kommittén känner till inga vetenskapliga studier som visar på omfattningen av oredlighet i forskning. För att få kunskap om omfattningen när det gäller kända och dokumenterade fall under de se- naste 10 åren har en enkät tillställts samtliga svenska lärosäten där forskning bedrivs. En rad mindre högskolor svarar att inget fall av misstänkt oredlighet i forskning anmälts . Däremot rapporterar några av de större lärosätena om anmälningar och utredningar av misstänkt oredlighet i forskning . 2Se bl.a , , Forskningsfusk - ett etiskt problem som ökar, Läkartid- ningen, Vol.89, Nr.15, 1992, s.1307-10. För den internationella diskussionen se bl.a.: , , Impure Sscience. Fraud, compromise and political influence in scientific research, . 1992; , D.J. & Hersen, M., (eds. ),Research Fraud in the Behavioral and Biomedical Sciences, . 1992; , , False Prophets, 1986; LaFollette, , Stealing into print. Fraud, plagiarism and misconduct in scientific publishing, 1992. 3Andersen, D., Attrup, L., Axelsen, N., , P., Videnskabelig uredelighed og god videnskabelig praksis, Utgiven av Forsk- ningsråd 1992 (Finns också på engelska med titeln: Scientific Dishonesty & Good Scientific Practice.) Att minska risken för oredlighet i forskning 41 rapporterar en anmälan avseende plagiat i av- handling i företagsekonomi. Efter avslutad utredning återkallades dok- torsexamen. rapporterar två anmälningar avseende förvanskning av data. Utredning företogs i bägge fallen. Påföljder i form av avstäng- ning i första fallet. Det andra fallet var för enkäten fortfa- rande under utredning. rapporterar fem anmälningar vilka avsåg plagiat, ute- lämnande av namn på medförfattare vid publicering i vetenskaplig tid- skrift samt vilseledande uppgifter om forskningsresultat. Det senare fal- let identiskt med ett från . rapporterar fyra anmälningar. Två fall av oberättigat hävdande av författarskap. Ett fall av plagiering. Ett fall av forskning i strid med god forskningspraxis. I fallet med oberättigat hävdande av för- fattarskap beslutades att artikeln inte fick ingå i avhandling vid univer- sitetet. I två fall konstaterades att oredlighet inte förelåg. Ett fall var vid kartläggningen under utredning. rapporterar totalt fyra anmälningar. An- mälningarna har gällt vetenskapligt ogrundade påståenden i avhandling; otillåten publicering av andras forskning; oetisk användning av andras resultat; felaktig hantering av försöksdjur; sabotage av andras försök eller forskning. I ett av fallen fann man efter utredning att anmälaren var klandervärd då det inte fanns fog för anmälan. Inga påföljder i två av fallen, i ett fall skrevs ett "fribrev" till en redaktör för en vetenskaplig tidskrift för att rentvå den forskare som anklagats. Ett fall ledde till po- lisanmälan av ansvarig forskare. Åklagaren lade ned förundersökningen efter konstaterande om att inget brott begåtts. rapporterar två anmälningar vid medicinsk fakultet och två vid samhällsvetenskaplig fakultet. Ett fall vid medicinsk fakultet gällde manipulation av data, ett fall av felaktigt omnämnande av sig själv som medansvarig för forskningsprojekt. Vid samhällsvetenskaplig fakultet gällde båda fallen misstänkt plagiering. Vid medicinska fakulte- ten var det förstnämnda fallet fortfarande under utredning vid Kommit- téns förfrågan, det andra ledde till att universitetsstyrelsen instämde i utredningens och fakultetsstyrelsens uppfattning att oredlighet förekom- mit. Detta offentliga uttalande ansågs vara tillräcklig påföljd. Vid sam- hällsvetenskapliga fakulteten ledde utredningen i det ena fallet inte till några påföljder, i det andra upptäcktes fusk under pågående disputation 42 Att minska risken för oredlighet i forskning (en av de närvarande såg att delar av texten var hennes eget opublicerade material). återinkallades och avhandlingen underkändes. Kartläggningen visar att det anmälts 24 fall av misstänkt oredlighet i forskning i . Samtliga har förekommit vid större lärosäten och varit föremål för utredning. I åtta av fallen fann man att oredlighet förelåg, vilket ledde till någon form av påföljder. Fyra fall var fortfarande under utredning. Det totala antalet är osäkert, då det i vissa fall kan handla om forskare som hört till flera institutioner och anmälningarna kan ha registrerats på flera ställen. Det är svårt att göra sig en välgrundad uppfattning om förekomsten av fusk och ohederlighet innan man gjort en klarare precisering av begrep- pen. När det gäller hantering av data finns en glidande skala mellan up- penbara fall av förfalskning och fabrikation till övertolkning av data eller undanhållande av sådana data som skulle, om inte vederlägga så åt- minstone ställa älsklingshypotesen i ett gråare ljus. I de båda senare fal- len handlar det om dålig vetenskap men också här kan finnas spår av ohederlighet. Det är viktigt att begreppen blir klart definierade eftersom det ur moralisk synpunkt är stor skillnad mellan att anklaga någon för fusk, eller slarv, eller grov oaktsamhet. När det gäller plagiat är det möj- ligtvis något enklare att avgöra vad som går utöver gränsen för det mo- raliskt acceptabla men också här finns en gråzon. Det är också svårt att säga något om fenomenets omfattning av det skälet att det saknats en tydlig procedur för anmälning och utredning av misstanke om ored- lighet. Det är detta som är Kommitténs uppdrag. Först efter att begrep- pen är klarlagda och en sådan procedur har implementerats i forskar- världen är det meningsfullt att börja undersöka hur vanligt det är att forskare är oredliga i sin forskningsverksamhet. Erfarenheterna i från de granskningar av misstankar om fusk och oredlighet som gjorts av Udvalget vedrørende videnskabelig urede- lighed är att i de 30 fall som anmälts granskningssyste- met varit igång har vetenskaplig oredlighet kunnat beläggas i endast fyra fall.4 från Office of Research Integrity knuten till i redovisade erfarenheterna från i samband med den tidigare anförda internationella konferensen i Warzawa och menade att de flesta anmälningar om oredlighet inte kan visas bygga på saklig grund. inleddes totalt 425 undersökningar i . Bland dessa kunde man belägga ored- 4 Enligt Udvalgets manus till årsberättelse . Se också årsberättelserna för 1993-1996; Utgivna av Forskningsrådene, . Att minska risken för oredlighet i forskning 43 lighet i 50 fall. Majoriteten av dessa fall gällde fabricering eller förfalsk- ning av data. Det innebär ca. 8 fall i ett land med en mycket om- fattande forskningsverksamhet. Om dessa siffror visar att fenomenet inte är så vanligt som man tror eller om det snarare visar på svårigheterna att medelst utredningar av detta slag nå klarhet i fakta är oklart. Fallet med är mycket il- lustrativt när det gäller att visa på svårigheterna med att bringa klarhet i huruvida en anklagelse om oredlighet är välgrundad eller inte.5 Kommit- tén vill genom detta exempel varna för en alltför optimistisk tilltro till möjligheten att medelst utredningar nå klarhet i forskares avsikter och metodiska avvikelser. var en mycket respekterad engelsk forskare som bl.a. genom oli- ka tvillingstudier studerade nedärvning av intelligens. efter hans död påstod en annan forskare, , att 's studier inte bara lämnade mycket övrigt att önska när det gäller statistisk och ve- tenskaplig metod, han hade också fuskat med data. Flera artiklar och böcker publicerades i ämnet. Forskarsamhället var delat i två läger där en grupp anklagade för fusk och en annan grupp menade att han visserligen var en säregen forskare man att han på sin höjd slarvat med att redovisa data ordentligt. Debatten pågick både i massmedia och i vetenskapliga tidskrifter. När så historikern , som också skrivit Burts biografi, fick i uppdrag att utreda anklagelserna och efter en noggrann genomgång styrker dessa anklagelser övertygas också de närmaste kollegerna och vännerna. Burts eftermäle blir hårt och skoningslöst. Så här skrev Broad and om honom: "... han var en bedragare. Han skapade en ogenomtränglig slöja av data för att stödja sina egna teorier och leda sina kritiker på villospår. Han använ- de sin skicklighet i statistik och sin särskilda framställningskonst för att föra både sina bittraste motståndare och de som hyllade hans storhet som forskare i psykologi bakom ljuset".6 Så vilar saken tills två brittiska forskare, och , var för sig beslutar att gå igenom allt material igen. Deras resultat finns beskrivet av , en amerikansk kollega till vid , som tillhörde de forskare som motvilligt till slut böjde sig för den oberoende utredningen av Hearnshaw.7 Det har gått 5Fallet finns beskrivet i Broad & samt av . i kapitlet Scientific Fraud or False Accusations? i , op.cit., pp.97-124. 6Ibid., p.204. Joynsons bok kom 1989 på Routledge med . 44 Att minska risken för oredlighet i forskning formulerade sina anklagelser. Joyn- son och går igenom Burts data och utför ett stort detektivar- bete för att kartlägga händelseförloppet. De visar bl.a. att de som för- såg Hearnshaw med hans fakta i målet och som drev kampanjen mot var vetenskapligt och ideologiskt starka motståndare till honom. Enligt och visar en genomgång av Burts data och andra fakta i målet att domen inte håller. slutsats om moralen i denna historia är att: "Om en forskare, av vilket skäl det vara må, skaffar sig flera per- sonliga fiender, arbetar i huvudsak ensam, är hemlighetsfull, vårdslös eller excentrisk i sitt sätt att presentera sina resultat; om han eller hon är en prominent offentlig person och arbetar med teo- rier eller data innehållande ideologiskt eller socialt känsliga uppgif- ter och därtill hamnar på fel sida av den offentligt accepterade vär- deskalan - så har ett koppel av hugade opponenter tillräckligt med anklagelsematerial för att ivrigt påhejade av massmedia slutgiltigt förstöra denne forskares rykte. Att genom ett regelverk och en procedur för utredning och beivrande till fullo förhindra förekomsten av fusk i forskning torde vara omöjligt efter- som man då måste reglera människors heder, deras känsla för och vilja att vara moraliska. Den som inte har denna känsla eller vilja är det svårt att komma åt, men ett system för att stävja, upptäcka och reglera pro- blemet borde ändå vara möjligt. Av grundläggande betydelse är veten- skapssamhällets egna åtgärder för att värna om vetenskaplig integritet och god forskningssed. En forskning som drivs av en vilja att förstå den värld vi lever i är en långt sämre grogrund för fusk och andra över- tramp än en forskning som drivs av en strävan efter ära, berömmelse, feta forskningsanslag och egen ekonomisk vinning.9 Få torde hävda att det går att komma ifrån strävan efter framgång och belöning i forskar- samhället, och tanken på en forskning som enbart utförs av en osjälvisk längtan efter sanning känns väl idealiserad. Medveten om dessa förhål- landen måste dock forskarsamhället sträva efter ett system som så långt det är möjligt förhindrar oredlighet i forskningen. Detta oavsett hur om- fattande problemet är. Det räcker med ett litet antal fall av oredlighet för att åsamka stor skada på vetenskapens trovärdighet. bok kom 1991 på Transaction Books med titeln , ideology and the media: The scandal. redovisar en lång litteraturlista med artiklar och böcker i frågan. 8 op, cit., p.121. 9Fredholm, : Ge normer för god forskning. om vetenskapens etos, vol. 86, nr 32-33 1989, sid. 2686-7. Att minska risken för oredlighet i forskning 45 I den svenska och i den internationella diskussionen redovisas en rad olika, delvis divergerande förslag på ur riskerna för oredlighet i forsk- ning kan minskas. För att kunna förhålla sig till dessa olika alternativ krävs en fördjupad problematisering av olika grundfrågor såsom skillna- den mellan fusk och slarv. Med utgångspunkt från en sådan diskussion kommer Kommittén föreslå en generell definition av oredlighet i forsk- ning. En generell definition av oredlighet i forskning måste avgränsas mot be- teenden som är normala och önskvärda i vetenskaplig verksamhet även om en utomstående betraktare kanske kan känna sig frågande inför dem. Man uppfattar vanligen att en oredlig forskare manipulerat med sanning- en. Man måste dock ha klart för sig att i allt vetenskapligt arbete manipuleras data i den meningen att man måste göra ett urval av tänk- bara observationer, ange tidsperspektiv och välja sin hypotes för studien ifråga. Sättet att ställa frågor påverkar de svar man får. Vetenskapliga resultat är alltid teoribemängda. Manipulering av detta slag hör till normal vetenskaplig praxis. De teoretiska utgångspunkterna och urval- skriterier redovisas alltid och kan därmed bli föremål för vetenskaplig kritik. Av avgörande betydelse i samtliga fall av otillbörlig manipulering, såsom vid oredlighet i forskning, är intentionen. För att kunna skilja ut det som rätteligen bör betecknas som oredlighet måste man fråga sig om personen i fråga handlat i avsikt att vilseleda sin omgivning beträffande de vetenskapliga kraven eller om han medvetet brutit mot allmänt ac- cepterade etiska normer. Det är således ur moralisk synvinkel skillnad mellan att avsiktligt mani- pulera data så att de bättre skall passa hypotesen och att vara så fångad av en hypotes att man glömmer bort de data som "sticker ut". Konsek- venserna kan förvisso bli lika förödande genom att man erhåller osäker kunskap i båda fallen. I det första fallet handlar det om fusk eller ohe- derlighet, i det andra fallet om slarv eller dålig vetenskap. Som filosofen visat är lögn alltid intentionell. Genom lögnen försöker lögn- aren få någon att tro något som han vet inte föreligger.10 På motsvarande sätt kan man definiera fusk i forskning som ett försök att få omgivningen att tro något man vet inte föreligger. De flesta uppfattar lögn som mora- liskt klandervärt oavsett om konsekvenserna av lögnen är skadliga eller 10 Bok, , Att ljuga. Moraliska val i enskilt och offentligt liv, 1979 46 Att minska risken för oredlighet i forskning Så var filosofen uppfattning.11 Hans uppfattning har emellertid kritiserats för att vara alltför rigoristisk. kan en nödlögn vara enda sättet att rädda någons liv. Utanför vetenskapens do- mäner kan man inte alltid till respektera förbud mot att ljuga och vilseleda. Under nazistväldet i fanns flera läkare och forskare som ljög för de rättsliga myndigheterna om judars rätta identitet i syfte att rädda liv. Inom vetenskapen är förbudet mot att ljuga dock absolut. När dessa läkare publicerade sina vetenskapliga rön i veten- skapliga tidskrifter hade de att följa sanningsenligheten som högsta prin- cip. Det vetenskapliga arbetets mål är att nå en rimligt säker och så allmän- giltig kunskap som möjligt. Att fuska i betydelsen att försöka få någon att tro något som man vet inte föreligger representerar här en contradic- tion in terms, en inre motsättning. En trovärdig person är någon som håller sitt ord och som man kan lita på alltid talar sanning och gör rätt för sig. En lögnare får det dåliga förtroende han eller hon förtjänar. Man kan inte lita på hans ord. På liknande sätt skadas vetenskapens trovär- dighet av forskarnas omoral. Vetenskapens trovärdighet hotas i grunden när forskare beter sig oredligt. Allmänheten och forskningens avnämare kan inte längre lita på att vetenskapens företrädare alltid gör sitt bästa för att nå en så säker och allmängiltig kunskap som möjligt. Den oska- dade helheten som kännetecknar trovärdigheten må vara ett ideal svårt att finna i vetenskapssamhället, men det är ett ideal som med nödvändig- het måste försvaras. Att värna om vetenskapens trovärdighet innebär bl.a. att forskarna på ett öppet och förtroendeingivande sätt visar att man på allvar försöker komma till rätta med sådant beteende som skadar an- seendet. Det är emellertid inte enkelt att fastslå när gränsen för oredlighet över- skridits. Delvis beror detta på hur man definierar de vetenskapliga kra- ven och de etiska normer som forskaren har att följa. Den omtalade doktoranden som plagierade hundra sidor från en annan avhandling häv- dade till sitt försvar att han kom från ett annat land där man hade andra rutiner för citat och referat av andras verk. Han hävdade alltså att de vetenskapliga normerna när det gäller återgivande av källmaterial kunde se olika ut. När det gäller återgivande av källa och upphovsman finns det emellertid inte olika etiska och vetenskapliga normer i det internationella 11 Se Marc-Wogau, , om lögnen, i: , et al., En filosofibok. Tillägnad , , 1978, s. 85-105; , Imma- nuel, , Einleitung zur Tugendle- hre, Kants Gesammelte Schriften VI, 403. Att minska risken för oredlighet i forskning 47 Forskarens försvar är en dålig ursäkt.