sou · GNB363d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Utvecklingen av lärarnas kompetens är en del av statens styrning av skolan. Statens ansvar är att skapa förutsättningar för kompetensutvec k- lingen av lärare genom att för det första ange mål för utveckling av ver k- samheten i förskolan, skolan, fritidshem och vuxenutbildning, för det andra ge uppdrag till universiteten och högskolorna att ställa utbildning till förfogande samt, för det tredje, genom att följa upp och utvärdera huvudmännens kompetensutvecklingsinsatser. Arbetsgivarens ansvar är att skapa de ekonomiska och praktiska fö r- utsättningarna som behövs för att läraren skall kunna ta det egna u t- vecklingsansvaret. Den struktur för ny lärarutbildning som kommittén föreslår är lämpad också för verksamma lärares kompetensutveckling. Kommittén föreslår därför att studenter i grundutbildning och verksamma lärare möts i samma kurs inom inriktningar och specialiseringar. Regeringen kan vid behov ge universiteten och högskolorna mera preciserade utbildnings- uppdrag när det gäller kompetensutveckling av verksamma lärare, t.ex. att en viss andel av utbildningsvolymen skall förbehållas dessa. Kommittén föreslår att bestämmelserna om fem obligatoriska stu- diedagar i grundskoleförordningen och gymnasieförordningen upphävs. Resursen skall fortfarande användas för personalens kompetensutvec k- ling. Regeringen och bör vid beslut om reformer också bedöma om ett genomförande förutsätter kompetensutveckling av lärarna. Vid omfattande kompetensutvecklingsbehov bör staten anvisa särskilda m e- del. Oberoende av om så sker, har huvudmannen för verksamheten a n- svar för att personalen har kompetens att genomföra verksamheten i e n- lighet med målen. Kommittén diskuterar de särskilda utvecklingsmedel som förekommit och menar att regeringen och även i fortsät t- ningen bör anvisa sådana medel för att främja utvecklingen av ett pri o- riterat område. Kommittén framhåller dock att verkan förtas om många satsningar förekommer . Särskilda satsningar bör således sa m- ordnas och följas upp. En forskningsstrategi för lärarutbildning och pedagogisk yrkesverksamhet har i uppdrag att lägga förslag om fors k- ningsanknytningen i lärarutbildningen. Enligt kommittén innefattar forskningsanknytningen såväl frågor om lärarutbildningens anknytning till vetenskap, forskning och forskarutbildning som hur pedagogiskt yr- kesverksamma lärare skall kunna forskarutbilda sig. Lärarutbildningen, som berör alla de traditionella filosofiska fakult e- terna har, när det gäller forskning och forskarutbildning, kommit i kläm mellan två traditioner, nämligen forskning och pedagogisk yrkesverk- En förklaring till lärarutbildningens situation, dvs. dess relativt svaga ställning inom universitet och högskola, står dessutom att finna i avsaknaden av en egen forskningsbas. Förstärkt forskning och forskarutbildning vill understryka att ett tungt argument för att förstärka forskning och forskarutbildning på lärarutbildningens område är förändringarna inom yrkesområdet . I en decentralis e- rad och målstyrd pedagogisk yrkesverksamhet ställs nya krav på de a n- ställda att självständigt kunna utforma och utveckla arbetet. Kravet på professionellt genomförande förstärks. Detta fordrar bl.a. en fördjupad förmåga till teoretisk reflektion över den egna verksamheten, fördjupade kunskaper inom olika ämnes- och kunskapsområden, god kännedom om och kontakt med forskning samt en professionell identitet som innebär att självständigt kunna svara för lokal utveckling. Kommunerna behöver utveckla förutsättningar och villkor för ped a- gogiskt yrkesverksamma att självständigt kunna bedriva exempelvis ut- rednings- och utvecklingsarbete, utvärdering, projektarbeten etc. Det handlar också om att skapa förutsättningar för att personalen skall kunna delta i forskarutbildning och i forskning inom ramen för oli- ka forskningsprojekt. Ett syfte med en sådan fördjupning av yrket är att etablera en expertis på den lokala nivån. Så kan nya uppgifter och fun k- tioner växa fram. Det öppnar för en ny typ av karriärtjänst inom den pedagogiska sektorn. kommer det då att finnas personal med en djupare kunskap inom olika ämnes- och kunskapsområden. anser att en nationell forskningsstrategi för lärarutbildning och pedagogisk yrkesverksamhet krävs för att stärka den vetenskapliga basen för lärarutbildning och pedagogisk yrkesver k- samhet. Kommitténs förslag till forskningsstrategi skall öka den profe s- sionella identiteten hos pedagogisk personal. Det gäller t.ex. en gemen- sam kunskapsbas, gemensamma etiska principer och ett gemensamt pro- fessionellt språk. ser kommittén betydelsen av att bredda lä- rarutbildningsperspektivet till att också omfatta lärande i arbetslivet. Framför allt eftersom de lärare som utbildas kan komma att verka inom ett bredare yrkesfält än det nu gällande. föreslår dessutom enklare och smidigare tillträdesmöjligheter till forskarutbildning för lärarutbi ldade. Kommittén förutsätter att det kan finnas olika forskningsinriktningar och forskarutbildningsämnen som knyter an till lärarutbildningen. Den utveckling och den specialisering som äger rum på den enskilda högsk o- lan eller bör vara avgörande för vilken eller vilka olika i n- riktningar som skall finnas lokalt. Enligt Lärarutbildningskommitténs uppfattning skall egen forskning och forskarutbildning förekomma vid alla de institutioner som medverkar i lärarutbildningen och att samver- kan mellan institutionerna avseende forskning och forskarutbildning inom området lärarutbildning måste utvecklas och befrämjas. är ansvaret för såväl grundutbildning, som för forskning och forskarutbildning på lärarutbildningens område oftast uppsplittrat mellan olika fakultetsnämnder/motsvarande till förfång för samordning och samverkan. pekar på nödvändigheten av att ett organ inom /högskolan har det samlade ansvaret för l ä- rarutbildning och föreslår att ett nytt vetenskapsområde (ut- bildningsvetenskap) inrättas. Det nya vetenskapsområdet skall avse forskning och forskarutbildning i anslutning till lärarutbildning, pedago- gisk yrkesverksamhet och lärande i arbetslivet. Ett nytt vetenskaps- område markerar samhällets syn på lärarutbildning som professionsu t- bildning och skapar förutsättningar för en forskning och forskarutbil d- ning på lärarutbildningens och den pedagogiska yrkesverksamhetens om- råde. Dessutom gör ett nytt vetenskapsområde det möjligt att anslagste k- niskt styra över öronmärkta medel till forskning och forskarutbildning på lärarutbildningens och den pedagogiska yrkesverksamhetens område. Ett nytt vetenskapsområde kopplat till nya ekonomiska satsningar in- nebär ett starkt incitament till och krav på att universitet och högskolor formulerar ett program för det nya vetenskapsområdet där relationerna till de övriga beskrivs och preciseras. Därigenom ökar också möjligh e- terna för samverkan mellan vetenskapsområden, vilket är en av avsikte r- na. föreslår också att ett särskilt forskning s- råd inrättas inom det föreslagna nya vetenskapsområdet. Lärarna i lärarutbildnin gen Höga krav på pedagogisk kompetens måste ställas på dem som utbildar lärare för att en god kvalitet på utbildningen skall kunna uppnås. Lära r- utbildningen är unik i den bemärkelsen att lärarens egna kunskaper, sätt att organisera undervisning och förmåga att bära fram och tydliggöra den egna pedagogiska kompetensen utgör både arbetsform och centralt studieobjekt. förväntas lärarna i lärarutbildningen indirekt, dvs. via de lärarstudenter de utbildar, bidra till att lärarutbildningen ock- så utgör ett medel för att förverkliga samhällets intentioner med skolan. Detta kräver ökad kompetens hos lärarna i lärarutbildningen ifråga om förtr ogenhet med lärarutbildningens syften och mål samt medvetenhet om den egna rollen i det större sammanhang som en sammanhållen l ä- rarutbildning utgör . Det fordras också förmåga att hantera nya undervi s- nings- och examinationsformer, användning av ny teknik men också vilja att utveckla studenternas inflytande över utbildningens uppläggning och genomförande. I kompetensen ingår förmågan att kunna vara förtrogen med vad un- dervisning och lärande är och att förstå den interaktiva processen mellan den som lär ut och den som skall utveckla kunskap. Som kommittén ser det behöver lärarna framför allt utveckla en förståelse för hur det inn e- håll de förmedlar uppfattas ur studenternas perspektiv. Först då kan l ä- rarna få klart för sig vad som är svårt för andra och varför men också hur det komplexa kan göras begripligt. Vad som är centralt inom ett ämne är inte självklart i förhållande till de blivande lärarnas kommande yrkesverksamhet. Kommittén gör bedömningen att varje lärosäte dels bör svara för någon form av initial lärarutbildning för att säkra en hög pedagogisk komp e- tens hos dem som skall arbeta i lärarutbildningen, dels bör utveckla ett program för en fördjupning av den pedagogiska kompetensen. Kommi t- tén anger några centrala områden som alla lärare i lärarutbildningen bör engageras i. Det gäller samspelet mellan olika lärarutbildningstraditio- ner, lärarnas pedagogiska kompetens, den vetenskapliga kompetensen, samspelet mellan teori och praktik i lärarutbildningen och nödvändigh e- ten av att utveckla samspelet mellan lärare och lärarstudenter. föreslår att högskoleledningen vid varje lärosäte utvecklar ett långsiktigt handlingsprogram för hur olika kateg o- rier av lärare i lärarutbildningen skall komma samman för att lära av varandra så att den gemensamma kompetensen utvecklas. ningskommittén föreslår att och i samverkan anordnar lokala, regionala och nationella seminarier i syfte att stödja denna kunskapsuppbyggnad. Dimensionering av grundläggande lärarutbildning Antalet nybörjare i och antalet examinerade från lärarutbildning har varierat stort under . Variationen beror fram- för allt på att man försökt anpassa utbildningsvolymen till nyrekryt e- ringsbehovet av lärare. Trots att dimensioneringsbesluten baserats på etablerad prognosmetodik har det uppstått såväl lärarbrist som lär ar- överskott inom olika lärarkategorier . I korthet uppfat- tar problemet som en kombination av ett stort antal osäkra (och ibland kortsiktiga) antaganden i prognosarbetet och den bundna linje-/programkonstruktionen av lärarutbildningarna, vilken t.ex. innebär att en ökning av dimensioneringen resulterar i ett tillskott av lärare tidigast fyra till . Då kan ett antal av an- tagandena visa sig ha varit felaktiga. I kapitel 14 diskuterar kommittén närmare de uppgifter som styr pro- gnosarbetet (antal lärare som väntas lämna yrket, förändringar av org a- nisation och struktur av verksamheten samt förändringar av elevantalet). Där diskuteras också de faktorer som gör prognoserna osä kra. Den nya strukturens möjligheter Kommittén menar att den föreslagna nya strukturen för lärarutbildning innebär en flexibilitet som gör det möjligt att parera växlande behov på relativt kort sikt. Strukturen ger också högskolan möjlighet att, efter l o- kala eller regionala samråd med kommunerna, anpassa utbudet efter fö r- ändringar i lärarbehov och/eller andra samhällsförändringar som påve r- kar kraven på utbildningen. anser att det går att försvara att fler u t- bildas till lärare än som svarar mot skolans nyrekryteringsbehov. Det som utgör läraryrkets huvudsakliga kompetens – att skapa förutsättnin g- ar för lärande – blir allt viktigare även i andra verksamheter och andra samhällsektorer än i skolväsendet. En viss del av lärarutbildningens volym skall, enligt kommittén, an- vändas för verksamma lärares kompetensutveckling. Denna del kan oc k- så användas som dragspel för att parera varierande behov av nya lär a- re. En mer totaldimensionering torde gynna planering och ut- veckling av kompetensen hos lärare i lärarutbildningen och därmed l ä- rarutbildningens kvalitet. föreslår ett nytt antagningssystem för den nya lärarutbildningen. Eftersom valet av ämnen/ämnesområden till den nya lärarutbildningen sker successivt bör man ange en huvudingång till programmet, ett sökalternativ Lärarutbildningsprogrammet. Det innebär en bred öppning till lärarutbildningen och att valet av vilken typ av lär a- re den sökande vill bli eller av vilka ämnen/ämnesområden hon/han vill undervisa i inte behöver göras i samband med ansökan till lärarutbil d- ning. I konsekvens med detta föreslår kommittén en ny standardbehöri g- het med särskilda förkunskapskrav i svenska/svenska som andraspråk kurs B, engelska kurs B samt samhällskunskap kurs A. Högskolan kan sedan besluta om krav på förkunskaper helt nödvä n- diga för att studenten skall kunna tillgodogöra sig utbildningen till kurser inom programmet (ej första kursen) då dessa kurser inte vänder sig till nybörjare i högskolan. föreslår också att den föreslagna huvu d- ingången skall kunna kompletteras med alternativa ingångar/sökalterna- tiv – med andra standardbehörighetskrav med sikte på vissa ä m- nen/ämnesområden där lärarbrist råder eller bef aras. anser det angeläget att öka intresset för l ä- raryrket och för lärarutbildning över huvud taget. Motiven för detta är både behovet att åstadkomma en tillräcklig försörjning av lärare inom alla områden och önskvärdheten att få en lärarkår som så långt möjligt speglar befolkningens sammansättning. konstaterar att den bild som ibland ges av ungdomars intresse för lärarutbildning och av studenters benägenhet att slutföra sina studier är oriktig och därmed kan leda till felaktiga slutsa t- ser. I själva verket är det så att antalet behöriga förstahandssökande mer än fördubblats för lärarutbildningen samma n- taget. Rekryteringen är dock ojämnt fördelad på olika lärarutbildningsi n- riktningar och klart otillräcklig vad gäller t.ex. lärare i matem a- tik/naturvetenskap och lärare i vissa praktisk-estetiska ämnen. Examens- frekvensen är inte heller lika hög inom alla lärarutbildningar. utbildning till grundskollärare 4–9 och till gymnasielärare tar ut sin lä- rarexamen i betydligt lägre grad än andra lärarst udenter. En stor andel av dem som inte tagit examen tjänstgör ändock som l ä- rare. anser att högskolorna borde vara no g- grannare med att följa upp studenternas rester och skapa föru t- sättningar för dem att slutföra studierna . Kommittén anser vidare att kommunerna, som anställt lärare utan lärarexamen, i sin egenskap av arbetsgivare borde genom olika åtgärder uppmuntra dessa att slutföra sina studier till examen. Den struktur för ny lärarutbildning som föreslår innebär möjlighet för alla lärare att genom kompletterande st u- dier vidga sin årskurs- eller ämneskompetens, vilket öppnar nya vägar inom yrket. Detta kommer att underlätta skolans försörjning med lär are. Rekrytering av studenter inom bristkategorier lägger fram flera förslag som kan leda till en ökning av andelen lärare med utländsk bakgrund. Det gäller insatser från högskolor, kommuner och arbetsförmedlingar, bedömningar vid tillgod o- räknande av tidigare utbildning och förslag om rekryt eringstjänster. Kommittén konstaterar att den könsmässiga obalansen i skolan ko m- mer att bli allt större inom flertalet lärarkategorier. Kommittén föreslår bl.a. att högskolor, kommuner och arbetsförmedlingar tillsammans vidtar åtgärder för att öka intresset för lärarutbildning bland män som har erf a- renheter av arbete med barn och ungdomar från idrotts- eller förening s- liv. Kommittén föreslår också åtgärder för att öka rekryteringen till l ä- rarutbildning i matematik, naturvetenskap och teknik. Den nya struktu- ren för lärarutbildning gör det möjligt att kombinera naturvetenskap och teknik med studier till t.ex. förskollärare, och att välja något naturvete n- skapligt ämne utan att som vara tvungen att ha tre naturvetenskap- liga ämnen för att bli lärare i . Genom att studenterna kan göra successiva val av inriktning och specialisering får högskolorna möjlighet att inspirera fler att välja matematik eller naturvetenskapligt ämne än de som valt detta från början. Det är enligt kommitténs uppfattning angeläget med en rekrytering till lärarutbildning och till skolan av personer med erfarenhet från arbetsli- vet utanför skolan. Strukturen för den nya lärarutbildningen ger nya möjligheter. Högskolorna bör bli mera generösa vid sin prövning av a n- sökningar om tillgodoräknande av tidigare utbildning. Lärarutbildning bör erbjudas både på hel- och halvfart och på distans. Åtgärder inom lärarutbildningen för att stärka barns och ungdomars skydd mot övergrepp För att undvika risken att personer som dömts för eller står under åtal för sexualbrott, mord, dråp, grov misshandel, människorov, grovt rån och barnpornografibrott antas till lärarutbildning föreslår Lärarutbil d- ningskommittén att sökande skall förete utdrag ur polisens belastning s- register och misstankeregister. Vidare föreslår kommittén att 4 kap. 6 § högskolelagen ändras så att det vid bedömning av skäl för avskiljande av en student från lärarutbil d- ningen också kan tas hänsyn till risk för att vederbörande kan komma att skada någon under en kommande yrkesutövning. kan bedömningen endast avse risk för att studenten gör skada under sin u tbildning. Mål och principer för styrning av lärarutbil dning Högskolan har sedan 1993 års avreglering en omfattande självständighet i förhållande till och regeringen. Lärarutbildningen är dock mera styrd av statsmakterna än andra högskoleutbildningar. Detta kan enligt kommitténs uppfattning mycket väl försvaras med hänsyn till l ä- rarutbildningens roll att förverkliga samhällets intentioner med skolan. Jämte skollagen, läroplanerna och kursplanerna är lärarnas kompetens en garant för att utbildningen i skolan är likvärdig och av hög kvalitet varhelst den anordnas. Olika utvärderingar har pekat på behov av förändringar av lärarutbil d- ningen i olika avseenden. Önskemål om ökat inflytande har framförts av olika parter, såsom studenter, kommuner, företrädare för arbetslivet, de fackliga organisationerna. Dessa synpunkter – och förmodligen också tillkomsten av – har fungerat som påtryc k- ning på högskolorna och kommittén kan konstatera att det nu finns en stor förändringsberedskap inom läraru tbildningarna. Det pågår också en utveckling av kontakter med kommunerna bl.a. inom ramen för regionala utvecklingscentra. Formerna för samarbetet inom de regionala utvecklingscentra skiftar utifrån lokala och regionala förutsättningar. Kommittén anser att detta är positivt och att statsma k- terna inte bör sätta upp något regelverk för samarbetet och hur det skall organiseras. Kommittén vill dock särskilt betona vikten av att formen för dialog och samverkan mellan kommun och högskola utvecklas på jä m- bördig bas. Kommittén betonar också betydelsen av att högskolorna fortsätter att utveckla sin organisation och sina arbetsformer. Genom en öppnare dia- log med studenter och omvärlden kan högskolan få stöd i arbetet med att bedriva och utveckla verksamheten. Den struktur för ny lärarutbildning som kommittén föreslår ger ökade förutsättningar för sådant inflyta nde. Kommittén diskuterar vidare i kapitlet de olika områden som kan bli föremål för styrning, nämligen högskolornas interna ledning av läraru t- bildningen, utbildningens organisatoriska struktur, dimensioneringen, resurser samt mål och resultat. bedömer att den interna organisation som flertalet högskolor valt för lärarutbildningen inte varit änd a- målsenlig för att ta emot signaler från vare sig staten eller omvärlden och inte heller för att utveckla ett samspel med organ utanför högskolan. L ä- rarutbildningskommittén föreslår att det inom varje lärosäte med läraru t- bildning inrättas en fakultetsnämnd eller annat särskilt organ som kan ta ett samlat ansvar för utbildningen. I detta organ bör ingå någon eller ett par företrädare för kommuner, arbetsliv respektive verksamma lärare i skolväsendet genom sina fackliga organisationer. Lärare i lärarutbildning och studenter skall alltid vara företrädda. Dimensioneringen av lärarutbildningarna påverkas nu dels av statens system för styrning, dels av universitetens och högskolornas egna beslut, dels också av antalet sökande till olika lärarutbildningar. Regeringen beställer genom de s.k. utbildningsuppdragen hur många examina som minst skall avläggas och hur många helårsstudenter det minst skall fi n- nas vid respektive lärosäte. konstaterar att systemet med riktlinjer från regeringen att antalet helårsstudenter inom vissa utbildningsområ- den skall minska kan sägas fungera väl men inte riktlinjer om ökning . En beställning av ett ökat antal studenter inom ett visst utbildningsområde kan bara efterkommas under förutsättningen att det finns studenter som söker utbil dningen i fråga. Med hänsyn till skolans behov av lärare måste det även med en ökad flexibilitet i lärarutbildningens organisatoriska struktur finnas förutsät t- ningar för staten att garantera tillräckligt antal lärare med sådana ko m- petenser där det råder brist i skolväsendet. Kommittén föreslår i så fall att regeringen i dessa fall i regleringsbrevet ger universiteten och hög- skolorna mera preciserade utbildningsuppdrag. Utbildningsuppdragen anges nu per universitet och högskola. Ett a l- ternativ kan vara att regeringen i regleringsbrevet anger ett gemensamt utbildningsuppdrag för alla universitet och högskolor. slår i så fall att högskolorna sluter överenskommelser om fördelningen av inriktningar och specialiseringar mellan sig. Kommittén har inte funnit några skäl att överge principen om mål- och resultatstyrning av lärarutbildningen. Även i fortsättningen bör således lärarutbildningen styras genom en examensordning. Kommitténs förslag till examensbeskrivning för den nya lärarutbildningen har redovisats ovan (se även kapitel 8). Examensbeskrivningen reglerar dels omfattningen av lärarutbildning- en, dels de kompetenser som en lärare skall ha efter fullgjord utbildning. har formulerat kompetenserna så att de har en uttalad koppling till det kommande uppdraget i yrkesverksamheten som lärare. Målen i examensordningen skall också användas för högskolornas planering och för den interna och externa uppföljningen av om utbil d- ningen leder till de uppsatta målen. Härvid skall studenterna medverka. Kommittén föreslår också att högskolorna bjuder in kommuner, skolor och verksamma lärare som medverkar i lärarutbildningen till dialog om utvärdering och kvalitetsutveckling. Universiteten och högskolorna för e- slås bli skyldiga att i sina utbildningsplaner konkretisera hur arbetet med att uppnå målen i examensbeskrivningen skall bedrivas. Kommittén föreslår att med en viss periodicitet gör uppföljningar av examensrätten för lärarexamen vid samtliga universitet och högskolor. bör också ta initiativ till en dialog mellan högskolorna om utvärdering och kvalitetsu tveckling. Genomförande av reformen m.m. Kommittén beräknar att en proposition kan föreläggas med riksdagsbeslut och, på grund av erforderlig planerings- och informationstid, genomförande tidigast . För de studenter som bedriver studier för någon av de nuvarande l ä- rarexamina bör det vara möjligt att slutföra sina studier efter det att en ny examensordning trätt i kraft. En student som påbörjat sina studier till lärare i den nuvarande utbildningen skall också kunna byta till den nya utbildningen. Villkoren för detta beslutas lokalt. Kommitténs förslag innebär att lärarutbildningen blir längre än vissa av de nuvarande lärarutbildningarna. Det gäller bl.a. utbildningarna till fö r- skollärare, fritidspedagog, lärare i yrkesämnen, det korta gymnasielära r- programmet och till studie- och yrkesvägledare. Utbildningen blir enligt kommitténs förslag lika omfattande som för grundskollärare och gymnasielärare (det långa programmet). Dock föreslår kommittén att krav på minst 60 respektive 80 poäng i ett ämne begränsas till svenska och samhällskunskap. Sammantaget innebär förändringen av utbildningslängd och innehåll en merkostnad på ca för samtliga lärosäten.