sou · GNB32 · 2000-01-01 00:00:00 — En sådan patientskade- nämnd fanns även enbart den frivilliga patientförsäkringen gällde. Nämnden består av sju ledamöter som handlägger cirka 700 ärenden . Flera skäl talar för att låta PSR handlägga ersättningsfrågor rörande steri- lisering. Bolaget har en erfaren kontorsorganisation och vana att handlägga ersättningsärenden av denna typ. Omfattningen av ersättning för patientska- dor regleras dessutom genom lagstiftning. Inom organisationen finns såväl juridisk som medicinsk expertis. Det finns även en nämnd med sådan kun- skap som står under offentlig insyn genom att regeringen utser nämndens ledamöter och skall godkänna nämndens arbetsordning. Beslut om ersättning i dessa fall fattas dock av PSR med rätt för den enskilde att inhämta nämn- dens yttrande. Någon särskild rätt att överklaga ett ersättningsbeslut utöver att begära yttrande av nämnden saknas. Däremot kan en drabbad patient stämma vårdgivare vid domstol och kräva ersättning enligt patientskadela- gen. PSR har enligt uppgifter från med framgång handlagt regeringens och landstingsförbundets uppdrag att fördela till anhöriga till HIV-smittade (se även avsnitt 5.2). I anledning av det upp- draget inrättades också en särskild nämnd hos vilken anhöriga kunde begära omprövning av PSR:s ersättningsbeslut. Ett alternativ till PSR är att låta ersättningen till de steriliserade hanteras i en särskild organisation med viss anknytning till verksam- het. Det torde således vara möjligt att upprätta en sådan organisation som beslutar om ersättningen med ett fristående kansli, knutet till . Fördelen med en sådan lösning är att verksamheten blir offentligrättslig in- om ramen för en befintlig statlig myndighet vilket inte utan vidare blir fallet om PSR sköter handläggningen. Frågor om offentlighet och sekretess är lättare att lösa. Inom finns kunskap och vana att ta fram och hantera sådana handlingar som behövs som underlag för bestämmande av ersättning t.ex. journaler hos sjukhus, anstalter och andra institutioner. del av detta material bl.a. ansökningshandlingar rörande sterilisering och abort finns dessutom redan hos . Övrigt material finns i hu- vudsak arkiverat hos olika sjukvårdshuvudmän/landsting. En viktig och kanske avgörande invändning mot att låta hantera ersättningsfrågorna är att denna myndighet i princip är densamma som en gång beslutade om de steriliseringar som är föremål för utredning och ersättning. Många av dem som skrivit till regeringen och utredningen har uttryckt stor misstänksamhet mot de myndigheter och myndighetsperso- ner som en gång beslutade om sterilisering. För dessa människor skulle det kunna framstå som stötande om det var "samma" myndighet som skulle besluta om ersättning och i vissa fall - om än i begränsad omfattning - göra skälighets- och trovärdighetsbedömning av deras påståenden om sterilise- ring. Med hänsyn till dessa omständigheter anser utredningen att den lämpli- gaste lösningen är att en mer fristående, erfaren, organisation tar hand om den praktiska hanteringen av ersättningsfrågan. PSR uppfyller mer än väl dessa krav. Utredningen har haft underhandskontakter med PSR. Bolaget har förkla- rat sig villigt att ta på sig uppdraget att praktiskt handlägga ersättningsfrå- gan. Av allt att döma blir det samma personer som med framgång hanterat ersättningen till HIV-smittades anhöriga som tar hand om ersätt- ningarna till de steriliserade. Självfallet måste staten träffa en ekonomisk uppgörelse med organisatio- nen för att denna skall kunna fullgöra uppdraget att handlägga ersättnings- frågorna till de steriliserade. Det kan dessutom bli nödvändigt att anställa eller anlita särskild arkivpersonal för att hantera sökandet efter ansöknings- handlingar om sterilisering och abort eller andra handlingar. Det är utred- ningens erfarenhet att sådana handlingar emellanåt varit svåra att återfinna såväl i som i arkiv och det är inte säkert att man inom dessa myndigheter har personella resurser att snabbt hantera efterfrå- gan på ett större antal handlingar. Det kan också komma att krävas särskilda eftersökningar i andra arkiv för att finna sådana handlingar som kan ge stöd åt den enskildes ersättningskrav. I detta sammanhang bör uppmärksammas att flyttar till nya lokaler . Även styrelsens omfattande arkivmaterial om- fattas av denna flyttning. Det gäller alla abort- och steriliserings- handlingar samt handlingar rörande dåvarande medicinalstyrelsens verk- samhet. Även om detta arkivmaterial inte flyttas redan nu kan det finnas anledning att kontakta och uppmärksamma styrelsen på att det är angeläget att nämnda arkivmaterial är lättillgängligt då ersättningsfrågorna troligen rent praktiskt kan börja hanteras. Även frågan om tillgång till arkivpersonal bör tas upp i det sam- manhanget. Den organisation som skall ta hand om handäggningen av er- sättningsärendena bör få möjlighet att sätta sig in i arkivmaterialet så att den praktiska hanteringen kan påbörjas snabbt. 9.2.3Vem skall besluta om ersättning? När det gäller beslut om ersättning gör utredningen följande bedömning. Om, som utredningen föreslår, en särskild lag skall reglera ersättningen till steriliserade, kommer hanteringen och besluten om ersättning att bli en fråga om s.k. civila rättigheter enligt artikel 6. Enligt denna artikel skall var och en vid prövning av hans civila rättigheter vara berättigad till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättas enligt lag. Det blir med andra ord nödvändigt att besluten om ersättning fattas på sådant sätt och av en sådan myndighet att konventionens krav tillgodoses. När det gäller begreppet domstol omfattar det även nämnder som uppfyller kraven på oavhängighet och opartiskhet samt är upprättade enligt lag. Så har t.ex. i den tidigare brottsskadenämnden accepterats som en sådan domstol (se målet v. 113/1995/619/709 Europadomsto- lens dom ). Som angetts förespråkar utredningen att den praktiska handläggning- en av ersättningsfrågorna skall skötas av PSR. För att kraven på domstol- sprövning skall vara uppfyllt är det nödvändigt att BESLUT om ersättning fattas av ett offentligt domstolsliknande organ. Utredningen föreslår att en särskild nämnd med domstolsliknande sammansättning skapas med uppgift att be- sluta i ersättningsärendena. PSR:s uppdrag blir att rent praktiskt ta emot och förbereda ärendena samt föredra dessa inför nämnden. Det torde bli nödvän- digt att låta PSR:s tjänstemän förordnas som föredragande i uppfylla kraven på domstolsorganisation. Hanteringen av ärenden sker då genom ett offentligrättsligt organ även om det är lokaliserat i anslutning till . Med hänsyn härtill bör nämnden vara stationerad i , med sam- ma adress som PSR. Utredningens förslag är så utformade att utrymmet för skälighetsbedöm- ningar skall vara så begränsat som möjligt. Sådana bedömningar skall endast behöva göras i de ärenden som kommer att omfattas av 2 § p 6 i utredning- ens lagförslag. Den enskilde skall i de fallen göra antagligt att steriliseringen gjorts mot hans eller hennes vilja. Bedömningen av om detta krav är uppfyllt utförs av nämnden. Här måste som tidigare angetts krävas särskild juridisk och medicinsk expertis. Genom att utredningen föreslår att ersättningen ut- formas som ett schablonbelopp lika för alla undviker man däremot att behö- va göra individuella prövningar och värderingar av skadornas omfattning i det enskilda fallet. För att handläggningen skall ske på ett rättssäkert sätt bör nämnden därför ha såväl juridisk som medicinsk expertis. Ordföranden och vice ordföranden bör vara eller ha varit ordinarie domare för den juridiska sakkunskapens skull och för att nämnden skall uppfylla kraven på domstolsorganisation. De bör även ha erfarenhet av hantering av ersättnings- frågor grundade på skadestånd, försäkring och/eller patientskador. Härutöver bör finnas en ledamot med medicinsk erfarenhet och en med social-psykiatrisk kompetens. Dessa bör också ha kunskap och vana att be- döma utlåtanden i äldre journaler och liknande material samt bedömningar av ersättningskrav i sådana sammanhang. Utredningen föreslår i nästa avsnitt att hanteringen av ersättningsärendena skall vara sekretessbelagd med hänsyn till de sökandes privatliv och person- liga integritet. För att upprätthålla en offentlig insyn i verksamheten bör även en representant för det allmänna delta i avgörandena. Utredningen fö- reslår därför att en parlamentariker skall delta i nämndens beslut. Samtliga ledamöter bör ha personliga ersättare och nämnden bör vara beslutför med fyra ledamöter. Utredningen har övervägt att låta ordföranden och vice ordföranden en- sam efter delegation från regeringen avgöra ärenden av enklare slag som inte är av principiell karaktär. Det gäller främst de ärenden som skall avgöras med tillämpning av 2 § punkterna 1 till 5 i utredningens lagförslag dvs. ärenden där avgörandet endast är beroende på yttre, någorlunda lätt iakttag- bara omständigheter. Det skulle däremot inte i något fall gälla ärenden som skall avgöras med stöd av 2 § punkt 6 då dessa rymmer skälighetsbedöm- ningar. Sådana bör nämnden i sin helhet besluta om. Eftersom utredningen nedan föreslår att nämnden skall vara enda instans som beslutar om ersättning är det dock tveksamt om några ärenden skall avgöras av endast ordförande eller vice ordförande. Om antalet ärenden blir mycket stort skulle det från snabbhets- och effektivitetssynpunkt kunna vara en fördel med en sådan delegationsmöjlighet. I så fall bör denna dock börja utnyttjas först efter att man konstaterat att arbetsbördan för nämnden blivit stor och sedan nämnden i sin helhet avgjort ett större antal ärenden med till- lämpning även av 2 § punkterna 1 till 5. Utredningen avstår dock från att föreslå en sådan delegationsmöjlighet. Istället bör nämnden vara särskilt uppmärksam på eventuella fördröjningar i hanteringen av ersättningsärendena. Om sådana inträffar bör nämnden sna- rast underrätta regeringen härom. Regeringen bör då ge nödvändig resursför- stärkning. Om ett ärende är av särskilt komplicerad natur bör det vara möjligt för nämnden att inhämta yttrande från utomstående expertis. Sådana yttranden skall givetvis kommuniceras med den sökande. Det material som den sökande vill lämna in kan vara av mycket olika ka- raktär och bör även kunna omfatta muntliga uppgifter. Det bör därför finnas möjlighet för sökanden att företräda för nämnden och lägga fram sådana uppgifter samt låta andra muntligen lämna uppgifter. En rätt att företräda för nämnden och lämna muntliga uppgifter torde dessutom vara nödvändig för att uppfylla nämndens funktion som domstol. 9.2.4Möjlighet att överklaga? Med den utformning nämnden nu föreslås få med särskild sakkunskap, of- fentlig insyn genom en parlamentarisk ledamot och rätt till att företräda inför nämnden och muntligen lämna uppgifter minskar behovet av att nämndens avgöranden även skall kunna överklagas. Mot sådan överklaganderätt talar också effektivitets- och kostnadsskäl. Dessutom utgör ett avslag från nämn- dens sida inget hinder för den enskilde att ånyo ansöka om ersättning och i samband därmed ange nya omständigheter för sina krav. En sådan framställ- ning skall således prövas av nämnden på nytt. Det bör också vara möjligt för nämnden att själv ompröva ett ärende om man konstaterar att man tidigare felaktigt avslagit ett ersättningskrav eller upptäcker andra uppenbara felak- tigheter. Man kan i detta sammanhang inte heller bortse från att grunden för den nu föreslagna regleringen av ersättning till vissa steriliserade utgörs av ett fri- villigt åtagande från statens sida. Utan detta åtagande skulle med all säkerhet få, om ens några, enskilda krav på ersättning kunnat bifallas, särskilt med hänsyn till de skadeståndsrättsliga beviskraven och preskriptionsreglerna. Ur det perspektivet kan det inte anses oskäligt att begränsa prövningen av er- sättning till en instans. Ett avslag från nämndens sida hindrar inte heller den enskilde från att väcka talan vid domstol och kräva ersättning på skade- ståndsrättslig grund även om en sådan talan, enligt utredningens mening, är mycket svår att vinna. De ärenden som den nu föreslagna nämnden skall hantera är i flertalet fall av känslig personlig karaktär. Det rör enskilda människors personliga förhål- landen angivna i journaler och andra liknande handlingar, ofta upprättade under deras vistelser på anstalter eller institutioner, där deras psykiska, sex- uella och sociala situation beskrivs på ett utlämnande och ofta nedsättande sätt. Många av dem som varit i kontakt med såväl som utred- ningen har klart deklarerat att en förutsättning för att de skall skriva och ansöka om ersättning är att varken deras namn eller vad de utsatts för kom- mer till någon utomståendes kännedom. De vill med andra ord inte att det skall bli känt att de steriliserats. Dessa vädjanden föranleder utredningen att föreslå att hanteringen av ersättningsfrågorna genomförs med största möjliga sekretess till skydd för de ersättningssökandes personliga förhållanden. Till att börja med bör handläggningen i den tidigare föreslagna nämnden sekretessbeläggas genom att en ny paragraf införs i 7 kapitlet sekretesslagen (1980:100). Enligt den paragrafen skall, som framgår av utredningens lag- förslag i den delen, sekretess råda i verksamhet enligt lag (1999:x) om er- sättning till steriliserade i vissa fall för uppgift om enskildas personliga för- hållanden. Sekretess bör vara huvudregel. Med andra ord bör sekretessbe- stämmelsen ha ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket innebär att uppgiften som huvudregel är sekretessbelagd om det inte står klart att den kan röjas. Denna form av sekretess är den gängse när det gäller sekretess för upp- gifter om enskildas personliga förhållanden inom hälso- och sjukvården samt . Utredningen ser det som naturligt att samma sekretesskrav skall gälla vid handläggningen om ersättning på grund av sterilisering. En sådan sekretessbestämmelse kommer även att omfatta nämndens samman- träden och eventuella muntliga uppgifter som lämnas där. Vidare föreslår utredningen av samma skäl att sekretessen vad gäller all- männa handlingar skall gälla . Även detta överensstämmer med sekretessen inom angivna områden. Förslaget innebär dessutom att beslut om ersättning skall vara sekretess- belagda på motsvarande sätt dvs. att även för nämndens beslut, såväl av- slags- som bifallsbeslut, skall gälla ett omvänt skaderekvisit samt sjuttioårig handlingssekretess. Skälet för detta är som utredningen inledningsvis angav att flera av de steriliserade inte vill att deras namn skall bli känt för utomstå- ende. Om inte beslutet om ersättning sekretessbeläggs kommer sökandens namn att bli offentliga. Ett beslut med bifall till en begäran om ersättning kommer således utan en sådan sekretessbestämmelse att avslöja att den en- skilde är steriliserad mot sin vilja eller på någon annans initiativ. Vid en avvägning mellan behovet av offentlighet och insyn i handläggning och er- sättningsbeslut och kravet på skydd för den enskildes integritet är det enligt utredningens mening uppenbart att den enskildes krav i dessa fall väger tyngre. Dessutom utgör utredningens förslag om sammansättning av nämn- den med parlamentariskt inslag ett sätt att tillgodose behovet av insyn från det allmännas sida. En bestämmelse med det innehåll som angetts bör införas som en ny 39 § i 7 kapitlet sekretesslagen. Inom offentlig verksamhet gäller i stor utsträckning s.k. meddelarfrihet som även omfattar sekretessbelagda uppgifter. Meddelarfriheten innebär att en offentlig tjänsteman som i och för sig har tystnadsplikt angående frågor som omfattas av sekretessen ändå straffritt kan lämna ut sådana sekretess- belagda uppgifter för publicering eller framställning i tryckta skrifter eller andra i grundlag skyddade medier. Bestämmelser om detta finns i Tryckfri- hetsförordningen (TF) och i Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I vissa fall finns det begränsningar i denna meddelarfrihet som innebär att sådant ut- lämnande av uppgifter ändå utgör ett brott mot tystnadsplikten om det sker uppsåtligt. De fall det gäller finns bl.a. uppräknade i 16 kapitlet 1 § sekre- tesslagen. Det gäller bl.a. inom hälso- och sjukvård uppgift om enskilds häl- sotillstånd eller personliga förhållanden. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet om t.ex. abort, sterilisering och kastrering. Det gäller även inom och omfattar beslut om t.ex. ekonomiskt bistånd av olika slag (jfr 7 kap 1 och 4 §§ sekretesslagen jämfört med 16 kap 1 § samma lag samt 7 kap. 3 § 1 st. 3 TF och 5 kap. 3 § 1 st. 3 YGL). Frågor om ersättning till steriliserade berör som utredningen tidigare angett den enskildes personliga förhållanden på ett sätt som är fullt jämför- bart med frågor inom såväl hälso- och sjukvården och . Samma regler om brytande av meddelarfriheten bör därför gälla för handläggningen och beslut om ersättning till steriliserade som inom dessa områden. En bestämmelse som begränsar meddelarfriheten på nu angivet sätt bör därför införas genom att den föreslagna paragrafen i 7 kapitlet 39 § räknas upp i listan i 16 kap 1 § sekretesslagen över bestämmelser där TF:s och om meddelarfrihet inte gäller. 6EM SKALL INITIERA FR¥GAN OM ERS¤TTNING Utredningen har diskuterat om en begäran om ersättning förutsätter en ansö- kan från en enskild eller om den nämnd som skall handlägga ersättningsä- rendena själv kan initiera en utredning om ersättning. Enligt utredningens mening bör initiativet till en begäran om ersättning komma från den enskilde själv. Det bör inte vara den handläggande organi- sationens eller statens uppgift att söka upp eventuellt drabbade. Det kan nämligen inte uteslutas att en del av de människor som steriliserats inte vill beröra detta eller till och med förträngt händelsen. Det kan också vara så att enskilda inte har berättat om steriliseringen för anhöriga eller andra i sin närmaste omgivning. Ett initiativ från statens sida t.ex. genom brev från en myndighet skulle därför kunna kränka den enskildes integritet. Regeringen har tidigare behandlat 38 ärenden där personer begärt ersätt- ning av regeringen för att de steriliserats. Av dessa har regeringen, som an- gavs ovan, gett ersättning i 17 fall och avslagit begäran i 21 fall. De som tidigare erhållit ersättning bör kunna komma ifråga för sådan på grundval av utredningens förslag. Det gäller givetvis även dem vars ansökningar tidigare avslagits av regeringen. De bör om möjligt underrättas av den handläggande organisationen om att den kommer att pröva deras begäran ånyo utifrån de kriterier som föreslås. De bör i samband därmed också beredas tillfälle komplettera sina tidigare ansökningar. Självfallet måste utredningens förslag och regeringens eller be- slut i frågan få så omfattande publicitet att det når ut till dem som drabbats. Ett särskilt ansökningsformulär bör också utformas där relevanta och viktiga uppgifter kan fyllas i så att den handläggande organisationen har möjlighet att få fram nödvändigt underlagsmaterial. Vad gäller de personer som redan skrivit till regeringen eller socialminis- tern och vars brev överlämnats till utredningen har regeringen förutsatt att dessa brev automatiskt lämnas vidare av utredningen till handläggande myn- dighet och att de berörda inte själva aktivt behöver ansöka ånyo. Så kommer också att bli fallet. Utredningen kommer dessutom att skriftligen underrätta dem som skrivit till regeringen eller utredningen och begärt ersättning om utredningens förslag i detta betänkande. Utredningen kommer också att vi- darebefordra alla brev till den organisation som skall handlägga ersättnings- frågan. Utredningen utgår från att förslagen kommer att få stort genomslag i me- dia när de presenteras. Det är också utredningens avsikt att uppmärksamma olika media på förslagen för att nå ut till så många som möjligt. Det gäller särskilt landsortspressen och tidningar eller tidskrifter som särskilt vänder sig till särskilda grupper t.ex. utvecklingsstörda. Det kan dock komma att bli nödvändigt att när slutligen tagit ställning till utredningens förslag göra ytterligare informationsinsatser. Den organisation som får i uppdrag att hantera ersättningsfrågorna bör också få i uppdrag att genomföra nödvändiga informationskampanjer. Sådana kan rik- tas till exempelvis personal inom äldrevården, till patientombudsmän och förtroendenämnderna inom hälso- och sjukvården. Olika former av annonse- ring i press - eller kanske än effektivare - på apotek kan också vara en väg att nå de personer, nästan uteslutande äldre, som kan komma ifråga för ersätt- ning. Alla sådan informationsinsatser bör dock, med hänsyn till risken för integritetskränkningar, vara generellt inriktade. 3KALL ANS¶KAN VARA PERSONLIG Utredningen har övervägt om någon annan, såsom nära anhörig, skall kunna ansöka på den drabbades vägnar. Utredningen har haft kontakt med anhöriga som diskuterat ersättningsfrågan utan att det stått helt klart om den enskilde själv vill driva frågan. Även i de ärenden som regeringen överlämnat till utredningen förekommer fall där personer skrivit och begär ersättning för nära anhöriga som steriliserats. Utredningen har också kontaktats av hälso- och sjukvårdspersonal till vilka patienter i förtroende vänt sig och berättat om steriliseringar. Enligt utredningens uppfattning skall ansökan vara personlig. Givetvis kan någon företräda den enskilde som ombud med fullmakt. Om den enskil- de av hälsoskäl inte själv är kapabel skriva under en ansökan eller fullmakt bör till en ansökan som undertecknats av annan fogas en utredning t.ex. lä- karintyg om den drabbades hälsotillstånd och orsaken till att han eller hon inte själv kan föra sin talan. En ansökan kan då t.ex. ske genom god man eller förvaltare. Det måste i sådana fall dock stå klart att den enskilde verkli- gen önskar att frågan om ersättning prövas. .¤R SKALL ANS¶KAN SENAST SKE När staten och träffade överenskommelse om att ge anhöriga till HIV-smittade särskild ersättning med högst beslutades att en ansökan om sådan ersättning skulle ges in till PSR Per- sonskadereglering AB . En sådan "preskriptionstid" för ersättning har utredningen också övervägt. Det finns skäl som talar för en sådan lösning. Eftersom utredningen tidigare föreslagit att en särskild nämnd skapas för att handlägga ersättningsärendena är det lämpligt att man har överblick över den skall verka och hur stora de administrativa kostnaderna blir. bör en eventuell preskriptionstid inte sättas så kort att det finns risk för att någon inte hinner söka ersättning. Utredningen föreslår därför att lagen skall tillämpas på ansökningar om ersättning som kommit nämnden till del från det att lagstiftningen kan träda i kraft, förhoppningsvis . Ersättning skulle då begäras . Skulle det visa sig att mot slutet av tidsperioden alltjämt kommer in flera nya ansökningar är det som ett alternativ istället möjligt att förlänga lagens tillämpningstid. Även sedan lagen upphävts har regeringen givetvis möjlighet att efter utredning bevilja ersättning av humanitära skäl även till den som begär er- sättning senare enligt de grunder och med det belopp som kommer att fast- ställas utifrån utredningens förslag. 6AD SKALL EN ANS¶KAN INNEH¥LLA Utredningen föreslår att ett särskilt ansökningsformulär upprättas som de som begär ersättning kan beställa. I formuläret skall föras in sådana uppgif- ter som är nödvändiga för att handläggande organisation skall kunna efter- forska och finna relevanta handlingar i olika myndighetsarkiv. Det gäller naturligtvis personuppgifter som namn, adress och personnummer m.m. Sär- skilt viktigt att ange är sökandens efternamn ansökan om sterilisering skedde, likaså en så noggrann tidsangivelse som möjligt när ansökan om sterilisering gjordes och när operationen genomfördes. Regist- ren avseende ansökan om sterilisering fördes nämligen årsvis på efternamn och inte på födelsedatum. Härutöver fördes registren också utifrån vem som ansökte om åtgärden.