sou · GNB356 · 2000-01-01 00:00:00 — 17 dåvarande ledare antydde i riksdags- debatten om krisen (6/4 1995) att marknaden gör riks- dagen till en lekboll. Det är snarare tvärtom: har förvandlat sig själv till en lekboll. Marknaden har aldrig begärt att svenska staten skall ha stora budgetunderskott. Långivarna önskar bara få vad de anser vara rimlig ränta på de lån som staten väljer att ta upp som ett resultat av olika riksdagsbeslut. DEN FINANSIELLA MARKNADEN OCH DEMOKRATIN I anklagas svenska politiker för att vara kortsiktiga, för att de bara ser fram till nästa val. Om detta är en korrekt anklagelse, så bör förekomsten av en väl fungerande finansiell marknad ses som ett medel att förstärka lång- siktigheten i den politiska debatten. Analysen pekar på att den finansiella marknaden löpande bidrar till den politiska debatten. Den blir ytterligare en signal eller röst för framtiden i det offentliga samtalet inom ramen för det demokratiska styrelseskicket. Marknadens övervakning och granskning har en viktig men föga uppmärksammad effekt: den bidrar till att höja kvalitén på den ekonomisk-politiska debatten och därmed också på den ekonomiska politiken. På så vis kan finansmarknadens signaler uppfattas som ett bidrag till den sedvanliga demokratiska processen. Den finansiella marknaden har inte bara kritiserats för att vara odemokratisk utan även för att vara orättvis och okunnig om politiska förhållanden samt för att reagera för sent och för starkt, dvs. vara för volatil – en kritik som kommit från såväl det borgerliga som från det socialdemokratiska lägret. Förvisso kan marknaden missbedöma den politiska och ekonomiska utvecklingen i ett land innan den reage- rar – lika väl som den kan missbedöma utvecklingen i ett enskilt börsföretag – men förr eller senare kommer marknaden att vakna. Marknadens aktörer kan också visa tecken på flock- beteende. Marknaden är således inte ett perfekt signalsystem – något sådant system förefaller omöjligt att konstruera.18 18 Ett alternativ vore att åter reglera finansmarknaden. Det finns en rad invändningar mot en sådan påreglering. Den skulle strida mot de åtaganden gjort i samband med sitt medlemskap i . Vidare torde den finansiella teknologins utveckling göra det svårt att isolera finansiellt från omvärlden. Avskurna från de internationella finansmarknaderna skulle dessutom svenska storföretag få starka incitament att flytta centrala funktioner ut ur . En påreglering skulle undergräva möjligheter till snabb ekonomisk tillväxt. 2.2.3 Liberal eller kollektivistisk demokratisyn? Varför har då finansmarknaden framställts som odemokratisk, dvs. blivit föremål för så fräna attacker, i synnerhet från social- demokratiska politiker? Svaret bör sökas utanför den ekonomiska analysens ramar, nämligen i tolkningen av begreppet demokrati. Den är nämligen nyckeln till synen på sambandet mellan finans- marknaden och demokratin. Traditionellt ställs två uppfattningar om demokrati mot var- andra – även om skiljelinjerna inte alltid är knivskarpa. Den första vilar på liberal och individualistisk grund och är öppen för olika begränsningar av den politiska makten genom bl.a. rättssäkerhets- regler, garantier för olika fri- och rättigheter. Den andra bygger på en kollektivistisk grund. Den kollektivistiska demokratiuppfatt- ningen är som regel kopplad till önskemål om en utjämning av in- komster och förmögenheter. Varje samhälle ställs inför en rad beslut rörande produktion, konsumtion och fördelning. Dessa beslut kan i princip göras inom två sfärer: inom den privata sektorn eller inom det politiska syste- met. Den privata sektorn, ofta bara beskriven som marknads- sektorn, omfattar såväl den traditionella marknaden med dess kontrakt och avtal rörande köp och försäljning som familjen samt olika privata och frivilliga organisationer och föreningar. Var gränsen går mellan de två sfärerna varierar mellan olika samhällen beroende på bl.a. den dominerande politiska ideologin och därmed på tolkningen av begreppet demokrati. Avvägningen, balans- punkten, mellan de bägge sfärerna varierar också över tiden beroende på öppenheten gentemot omvärlden, teknologins utveckling m.m. I har socialdemokratins mål under dess långa regerings- innehav varit att utöka det politiska systemets omfattning på bekostnad av den privata sektorns, inklusive marknadens, ut- sträckning. Ett viktigt medel för att nå detta mål har varit att reglera och därmed politisera tunga och omfattande marknader som bostads-, arbets-, kapital- och valutamarknaden samt mark- naderna för vård, tjänster och utbildning. Den offentliga sektorns expansion har betraktats av socialdemokratins talesmän som en DEN FINANSIELLA MARKNADEN OCH DEMOKRATIN I fördjupning och förstärkning av demokratin, i synnerhet av den ekonomiska demokratin. När processen går åt andra hållet, dvs. när den politiska kontrollen reduceras genom att marknader avregleras och privatiseras, uppfattas detta följaktligen som att marknaden tränger undan demokratin, att demokratin är hotad. Argumentationen om finansmarknaden som ett hot mot demo- kratin kan spåras till den socialdemokratiska demokratiuppfatt- ningen. Den innebär i korthet att beslut som inte är fattade inom det politiska systemet i grunden är suspekta ur ett demokratiskt perspektiv eller till och med odemokratiska. Enligt detta synsätt bör mängden av icke-demokratiska beslut, dvs. beslut tagna inom marknadens sfär, minimeras för att göra demokratiskt. Denna tolkning framgår bl.a. av socialdemokraternas senaste parti- program antaget vid partikongressen 1990. Programmet inleds med allmänna grundsatser som återfinns i tidigare partiprogram: Socialdemokratin vill låta demokratins ideal sätta sin prägel på hela samhällsordningen och människornas inbördes förhållanden ... I detta syfte vill socialdemokratin så omdana samhället, att bestäm- manderätten över produktionen och dess fördelning läggs i hela folkets händer, ... Denna den demokratiska socialismens sam- hällsuppfattning är uttryck för viljan att .... Denna kollektivistiska syn på demokratin, i synnerhet när den kopplas till argument rörande ekonomisk demokrati, ger associationer till det totalitära demokratibegreppet.19 I den totali- tära demokratin styr folkviljan obegränsat inom alla områden av samhällslivet, inklusive det ekonomiska livet (hela samhällsord- ningen). Det totalitära demokratibegreppet är således extremfallet av det kollektivistiska demokratibegreppet, dvs. en demokrati som ger majoriteten långtgående makt över minoriteten. 19 Se (1992) för en kortfattad diskussion av begreppen totalitär och liberal demokrati. Analysen av den totalitära demokratin hämtar från Talmon (1960). Den totalitära demokratiuppfattningen kan spåras till bl.a. . De s.k. folkdemokratierna i det forna motiverades delvis med hjälp av ett totalitärt demokratibegrepp. inom stora delar av det svenska partipolitiska spektrat, inte bara inom socialdemokratin, har traditionellt genomsyrats av en dylik kollektivistisk demokratisyn. När det socialdemokratiska eller kollektivistiska demokrati- begreppet tillämpas på de finansiella marknaderna, blir räntan ett pris som bör vara bestämt av demokratiskt valda politiker – som fallet var före den finansiella avregleringen – och inte av anony- ma sparare och investerare som möts på den finansiella mark- naden utanför det politiska systemets makt. Under socialdemokra- tins ekonomisk-politiska storhetstid, dvs. under 1940-, 1950-, , var räntan just ett politiskt pris styrt av regeringen och inom hägnet av hela batteriet av regle- ringar av kredit- och kapitalmarknaden.20 När regleringssystemet eliminerades, blev räntan ett pris som andra priser, bestämt på traditionellt sätt av efterfrågan och utbud.21 Det politiska priset blev opolitiskt och därmed också odemokratiskt som följd av avregleringen. När andra besluts- fattare än politiker styr räntan är detta följaktligen per definition odemokratiskt. Den finansiella avregleringen blir särskilt be- svärande eftersom den finansiella påregleringen utgjorde en central förutsättning för hela politiseringen av svensk ekonomi. Det är rimligt att tolka , och andra socialdemokraters kritik mot finansmarknaden som odemo- kratisk med utgångspunkt från det socialdemokratiska demokrati- begreppet. såg nämligen en ny klyfta, mellan de demo- krater som tycker att medborgarnas val ska avgöra och de som kräver marknadsdiktatur under krisen . Här återspeglas tyd- ligt skillnaden mellan en traditionell liberal och en social- demokratisk syn på begreppet demokrati. Enligt den sistnämnda är det folkviljan, vanligen tolkad som resultatet av majoritetsbeslut, 20En viktig idékälla till socialdemokratins politisering av kapitalmark- naden är analysen hos (1944). Se också (1993) för en diskussion av de finansiella regleringarnas ideologiska rötter. 21Räntan som diskuteras här är den långa räntan. Den korta räntan bestäms av inom den nuvarande institutionella ramen. DEN FINANSIELLA MARKNADEN OCH DEMOKRATIN I medborgarnas val enligt , som skall härska obegränsat, minst av allt inskränkt av marknaden. När enskilda individer och företag tillåts att köpa och sälja på den finansiella marknaden i ett fritt val blir detta diktatur enligt . Samma motsättning mellan folkviljan uttryckt i allmänna val och finansmarknaden återkommer som den röda tråden hos andra företrädare för det obegränsade demokratibegreppet. I ett gängse liberalt-individualistiskt perspektiv finns ingen grundläggande motsättning mellan marknaden och demokratin. De bägge kompletterar varandra: marknadsekonomin är en nödvändig förutsättning för den politiska demokratin och det politiska systemet anger ramarna eller spelreglerna för marknaden. Inte nog med det, marknadsmekanismen, dvs. det fria bytet, utgör i sig en demokratisk institution i den bemärkelsen att den vilar på indivi- dens vetorätt. På marknaden tvingas ingen att ingå i ett byte, dvs. i ett köp eller en försäljning, mot sin vilja. Det går alltid att välja att använda sitt individuella veto genom att vägra att köpa eller sälja. Denna individuella vetorätt finns som regel inte i den politiska sektorn. Istället tvingas alla att underkasta sig majoritetens beslut, även de som röstar mot majoriteten. Frivillighetens princip är svår att göra vägledande för kollektiva beslut.22 Sett ur detta perspektiv innebär avregleringen av den svenska finansmarknaden en utvidg- ning och fördjupning av vår demokrati, inte en begränsning av den eller som ett hot. ges den enskilde medborgaren nya möjlig- heter att bestämma över sitt sparande och sina investeringar – en möjlighet som ökar den enskildes frihet.23 22Knut sökte överföra frivillighetens princip till beslut i offent- liga församlingar i ett banbrytande arbete. Se (1987). var en inspirationskälla för svensk socialdemokrati på många områden, dock inte när det gällde principerna för det politiska systemet. 23Den finansiella revolutionen öppnar också för nya möjligheter för individen att skapa alternativ till de offentliga försäkringssystemen. Den snabba expansionen i av olika former av offentliga eller kollektiva försäkringar och pensionssystem underlättades i betydande utsträckning av regleringarna av kapital- och kreditmarknaden. Efter den finansiella avregleringen utgör den finansiella marknaden ett signalsystem som informerar om den ekonomiska politiken, mer precist om den inflationsbenägenhet. Dessa signaler i form av ränte- och växelkursändringar ger värdefull information till väljarna och till deltagarna i den politiska debatten – förutom att de fyller en fundamental funktion i prisbildningen. Det signalsystem som finansmarknaderna representerar har bidragit till att höja kvalitén på den ekonomisk-politiska debatten i vårt land. Givetvis måste informationen från de finansiella marknaderna kompletteras med information från andra källor som pressen, media, de politiska partierna och organisationerna. Finansmark- nadens signaler ingår tillsammans med alla andra signaler i det beslutsunderlag som väljarna använder sig av när de går till valur- norna. Den väljer självständigt hur den vill regera och reagera utifrån finansmarknadernas signaler. Den finansiella marknaden är således inget hot mot demokratin. Den är inte heller någon diktator utan en förutsättning för en väl fungerande liberal demokrati.24 Slutsatsen bör bli att den finansiella avregleringen och den följande finansiella revolutionen utgör ett signifikant och värdefullt steg mot ett öppnare och mer demokratiskt . 24 Diktatorer har som regel valt att begränsa de finansiella marknaderna. I och fanns inga fria kapitalmarknader – ett förhållande som bör stämma dagens kritiker av de fria kapitalrörelserna över gränserna till eftertanke. DEN FINANSIELLA MARKNADEN OCH DEMOKRATIN I Eichengreen, B., (1996), Globalizing Capital. History of the , university press, . Bordo, M., C. Goldin och E. , (1998), The Defining Moment. The Great Depression and the American Economy in the Twentieth Century, NBER, , . Bordo, M. och L. , (1996), Internationella växelkurssystem och valutaunioner. Några lärdomar rörande och EMU, bilaga 1 till (SOU 1996:158). , K., (1996), Gör bankekonomerna någon nytta?, kapitel 7 i L. , red., Ekonomerna i debatten – gör de någon nytta?, Ekerlids förlag, . , P. och L. , (1999), Det finansiella systemet och den ekonomiska tillväxten. Internationella och svenska erfaren- heter, stencil. , ., (1993), Kreditregleringarns uppgång och fall, kapitel 13 i L. , red. (1993). , .,( 1997), Framtidens stabiliseringspolitik – svensk makropolitik , och , kapitel 2 i Å. , red., Bostadsmarknaden , SNS. , ., (1999), Med backspegeln som kompass – om stabiliseringspolitiken som läroprocess, Rapport till . Ds 1999:9, , , . , A., (1996), . siste pojke, , . , A., (1975), Svensk ekonomisk politik, Aldus, . , G., (1944), Höga skatter och låga räntor i Studier i ekonomi och historia tillägnade , och , . Sohlman, M. och S. Viotti, red., (1997), Vem styr – politikerna eller marknaden?, Ekerlids förlag, . , T., (1996), . Om rationalitet och makt i beslutet att avreglera kreditmarknaden . DS 1996:37, . Talmon, J.L., (1960), The Origins of Totalitarian , Praeger, . , H., (1992), Frihetens despoti, s. 35-44 i P. , red., . Tyranniet begär förtroende, Ratio, , L, (1993), Det finansiella systemet i omvandling, Del I i L. , red., Från räntereglering till inflationsnorm. Det finansiella systemet och politik 1945-1990, SNS, . , L., red.,(1993), Från räntereglering till inflationsnorm. Det finansiella systemet och politik 1945-1990, SNS, . , K., (1987), Om en ny princip för rättvis beskattning, Ratio, . Globalisering och demokrati i historiskt perspektiv , director, , Reviderad version av ett föredrag hållet vid seminarium . Jag skulle vilja börja med att citera vad en fransk kritiker skrivit om politik och ojämlikhet: Hur skulle ett universellt samhälle se ut, där det inte fanns några enskilda länder, ett samhälle som inte vore vare sig franskt eller engelskt och inte heller tyskt, spanskt, portugisiskt, italienskt, ryskt, tartariskt, turkiskt, persiskt, indiskt, kinesiskt eller ameri- kanskt, utan snarare alla dessa samhällen ? Hur skulle ett sådant samhälles sedvanor, vetenskap, konst och poesi se ut? Hur skulle människor kunna uttrycka känslor som uppfattas , men på olika sätt, av olika folk i olika klimat? Hur skulle språket kunna smälta samman denna blandning av behov och bilder Och vilket skulle det språket vara? av samhällen ge upphov till ett universellt språk, eller skulle det finnas en trans- aktionsdialekt för dagligt bruk, medan varje nation talade sitt eget språk, eller skulle kanske olika språk förstås av alla? Vilka gemen- samma regler och vilken övergripande lag skulle ett sådant samhälle vila på? Hur skulle man hitta en plats i en värld som förstoras ge- nom att vara allestädes närvarande och förminskas genom de små proportionerna hos ett klot som överallt är förorenat? Det enda som återstår blir att kräva att vetenskapen uppfinner ett sätt att byta planeter. GLOBALISERING OCH DEMOKRATI I HISTORISKT PERSPEKTIV Den franske kritikern är och han skrev det , alldeles i slutet av sitt liv. Den framtid som Chateaubriand såg framför sig formades av vetenskapen och av nya tekniker för transporter och kommunikation. När ångkraften blir fulländad, skrev han, och när den, tillsammans med telegrafen och järnvägarna har avskaffat avstånden, kommer det inte att vara bara varor som reser; idéerna kommer också att få vingar. När statsfinansiella och kommersiella gränser mellan olika stater har avskaffats, så som redan skett mellan olika delar av enskilda länder; när folken i olika länder genom dagliga kontakter med varandra tenderar att förenas, hur ska man då kunna återuppliva den gamla formen av åtskillnad? Men Chateaubriand funderade också kring den politiska framtiden. De alltför stora skillnaderna i livsvillkor och förmögenhet kunde upprätthållas så länge de var dolda, men så snart de blir allmänt uppmärksammade, är nådastöten utdelad. Ett av hoten mot det etablerade politiska samhället var, som Chateaubriand såg det, intelligensens expansion, när utbildning blir tillgänglig för alla klasser. Det andra hotet var utvecklingen av den råa naturen när en enskild och allmän kraft som är till salu ersätter arbetarna på fälten och i hemmen; vad ska man göra med en arbetslös mänsklig ras?1 Tanken om en globaliseringens historia förefaller vid första an- blicken som en paradox. Globaliseringen, internationaliseringen eller mondialisation har under största delen av beskrivits som något som tillhör nutiden och framtiden; ett feno- men utan förflutet. Både beundrare och opponenter kopplar sam- man det med ny och skådad teknik som Internet, internationella kapitalmarknader, överljudsresor, just-in-time- leveranser över mycket stora avstånd och kabel-TV. I föreliggande artikel vill jag istället visa att det verkligen finns en globaliseringens historia – att t.o.m. tanken om globalisering som varande ett historielöst fenomen har en historia – och att denna historia är av visst intresse för dagens politik. 1 , Mémoires d'outre-tombe (: Le Livre de Poche, 1973), III, s. 715, 720-721. Globalisering i ett historiskt perspektiv kan betraktas på två huvudsakliga och näraliggande sätt. Det ena har att göra med de internationella relationernas historia och det andra med internatio- nella idéers historia. Det förstnämnda handlar om internationella relationers ekonomiska och sociala historia och i synnerhet om historien om tidigare perioders mycket snabba ökning av inter- nationell handel, internationella investeringar, internationella kommunikationer och internationellt inflytande. har det funnits flera sådana perioder: de kraftiga ök- ningarna av export och investeringar och är bara några av de mer dramatiska exemplen.2 Historien om dessa tidigare epoker och om de institutioner som de är förknippade med, har betydande intresse för vår egen tid. Internationell historia är ett mycket svårt ämne för historiker, både för de som sysslar med ekonomisk historia och andra. Det måste handla om långt mer än historien om förbindelserna mellan länder i meningen deras diplomati eller deras krig, erövringar eller imperier. Det handlar om mer än exportens och importens histo- ria. Det är också mycket mer än jämförande historia; det måste vara historien om relationerna mellan individer och kulturer, in- begripet individer som tillhör flera olika kulturer , eller som rör sig mellan olika identiteter, språk, hemländer och t.o.m. nationaliteter. Handelsmän och migrantarbetare är klassiska exem- pel på sådana individer; det har betraktats som rotlösa kosmopoli- ter. Den ekonomiska historia som kanske är särskilt intressant , handlar om slutet på perioder av globalisering. Dessa tidigare epoker har nämligen det gemensamt att de alla tog slut genom en 2 När det gäller ett mått på globalisering, det absoluta värdet på balanserna på avräkningskonton uttryckt i andel av BNP, har den nuvarande boomen fortfarande inte nått upp till den som rådde . Med ord: Till och med ligger det genomsnittliga värdet på balanser på avräkningskonton (i 12 högutvecklade ekonomier) under den nivå som var vanlig före . , The Global Capital Market: Benefactor or Menace?, , 12, 4 (), 9-30, s. 11. GLOBALISERING OCH DEMOKRATI I HISTORISKT PERSPEKTIV mer eller mindre brysk nedgång i de internationella ekonomiska förbindelserna. Historien om globaliseringens slut, eller möjliga vändning till sin motsats, är ett fascinerande ämne i sig självt. Den kan klargöras genom studier av t.ex. handel och tullar, utvand- rings- och invandringspolitik och monetär historia eller av de internationella ekonomiska institutionernas egen historia. Politi- ken för en europeisk monetär union i under åren 1865- 1871, för att ta ett exempel, har behandlats av i en nyligen framlagd avhandling vid . I franska arkiv hittade han inte bara detaljerade planer för en fram- tida europeisk centralbank utan också utkastet till en ny europeisk valuta som föreslogs heta Europe. Han analyserade också de politiska och institutionella påtryckningarna i , och , som ledde till att dessa tidiga planer på en valuta- union misslyckades, den stora depressionen under 1870-talet.3 Den andra aspekten på globaliseringens historia handlar mer om idéhistoria än om det ekonomiska livets historia. För egen del är jag inte övertygad om att det är så enkelt att skilja mellan idé- historia och ekonomiska historia eller mellan historien om ekono- miskt tänkande å ena sidan och historien om ekonomiska händel- ser å den andra. Distinktionen är särskilt svår att dra i fråga om perioder med snabb internationalisering (eller därpå följande åter- nationalisering), därför att internationalisering som fenomen i så hög grad består av idéer eller händelser som också är tankar; en så stor del av det handlar om önskan att investera i framtida möjlig- heter, att köpa olika varor, att kommunicera med avlägsna männi- skor. (Distinktionen är definitivt oklar i dagens globala ekonomi, där två företag som faktiskt köper och säljer tankar – Microsoft och – tillsammans har ett marknadsvärde som upp- skattades till 500 miljarder USD.) Tanken på internationalisering har emellertid en egen historia som är lång och fascinerande, och som inte alltid varit helt synkroniserad med historien om sådana 3 , Money and Politics: European Monetary Unification and the International Gold Standard, 1865-1873 (opubl. dissertation, , 1998). ekonomiska omständigheter som exportens andel av nationell och internationell produktion. Det betyder att politiska filosofer ibland börjat fundera på följderna av politisk och social interna- tionalisering när den ekonomiska internationaliseringen just håller på att vändas till sin motsats; vid andra tillfällen har de föregripit framtida ekonomiska trender. Min huvudfråga i denna artikel gäller historia av det andra slaget, eller internationaliseringstankens historia. Den period som jag främst behandlar är det halva århundrade som inleddes kring 1770 och slutade med den och Napoleon- krigen. Det var en period fylld våldsamma omvälvningar i politiken och i det politiska tänkandet; också i tänkandet om demokrati. Det var också en period då privata företag, och i synnerhet holländska, engelska, franska och svenska (), spelade en avgörande roll – faktiskt långt större än under den ekonomiska expansionen – för internationaliseringen.4 svarade formella imperier bara för en liten del av de internationella politiska, ekonomiska och moraliska relatio- nerna. Det var också en period då motsättningen mellan nationell (eller lokal) politik och internationella ekonomiska förändringar – förhållandet mellan regering och globalisering – tilldrog sig mycket stort politiskt intresse. Låt mig ge några exempel på hur man såg på globaliseringen . Jag börjar med som , i the Wealth of Nations, skrev om de svårigheter som nationer som försökt att beskatta inkomster från kapital mött i en värld där kapitalet kan flyttas från plats till plats, beroende på var man kan köpa billigt eller sälja dyrt.