sou · GNB34 · 2000-01-01 00:00:00 — Oavsett om någon plagierar 100 sidor eller bara ett stycke är det något som veten- skapssamhället enligt sina etiska och vetenskapliga normer enhälligt för- dömer. Däremot kan det vara skillnad när det gäller vilken sanktion man anser bör bli följden. Den aktuelle doktoranden bör ha varit medveten om att han bröt mot en norm på ett mycket grovt sätt. kan det finnas fall där en forskare omedvetet eller på grund av slarv plagierar en annans resultat. Vid kon- troll visar det sig vara ett plagiat, kanske i mindre omfattning, men fors- karen hävdar att hon helt enkelt glömde bort att föra in en källhänvis- ning. Det är svårt för utomstående att göra någon säker bedömning och det kan lätt uppstå en gråzon mellan sådant som är uppenbart ohederligt och sådant som är slarv eller dålig vetenskap. För definitionen av fusk och ohederlighet är det viktigt att kunna fastställa att handlingen skett avsiktligt. Eftersom man inte kan läsa andras tankar och avsikter innebär detta i praktiken att en utomstående granskare skall kunna fastställa att vederbörande rimligen borde varit medveten om att han brutit mot en allmänt accepterad etisk norm eller kunna identifiera att forskaren på ett vilseledande sätt brutit mot erkända vetenskapliga krav. I Kommitténs tidigare anförda rapport om oredlighet föreslogs en gene- rell definition av oredlighet som innebar att den är oredlig som medvetet bryter mot allmänt accepterade etiska eller vetenskapliga normer. Defi- nitionen har fått befogad kritik. I den vägledning som medicinska forsk- ningsrådet i givit ut avseende vetenskaplig ored- lighet inkluderar begreppet vetenskaplig oredlighet (scientific miscon- duct) farlig eller försumlig avvikelse från accepterad vetenskaplig praxis.12 Problemet med båda dessa definitioner är att ny vetenskaplig kunskap ibland vinns just genom att forskaren gör avsteg från de etable- rade normerna och kraven. I vetenskapshistorien finns också exempel på hur forskare endast tack vare sin försumlighet kommit på ett nytt forsk- ningsspår som visat sig vara av avgörande betydelse. Frågan huruvida dessa avsteg är otillbörligt farliga är en fråga för den forskningsetiska avvägningen och kan inte på ett enkelt sätt göras till en fråga om ored- lighet. kan det vara etiskt rätt att ta en risk för att ny kunskap skall vinnas. I svenskt språkbruk innebär fusk i forskning en fokusering på forsk- ningen och dess resultat. Ett "fuskverk" representerar något som är illa 12 MRC, Policy and procedure for inquiring inte allegations of scientific miscon- duct, , , . 48 Att minska risken för oredlighet i forskning och slarvigt utfört, något som inte uppfyller . Ohederlighet i forskning fokuserar istället på forskaren och dennes moral. Med termen oredlighet i forskning inbegripes både fusket och ohederligheten. På ett generellt plan definierar Kommittén begreppet oredlighet i forskning sålunda: Med oredlighet i forskning menas att en forskare avsiktligt och på ett vilseledande sätt gör avsteg från de vetenskapliga kraven eller medve- tet bryter mot allmänt accepterade etiska normer. Avgänsningsfrågorna är dock svåra när en sådan definition skall precise- ras på ett konkret plan och varje försök måste göras med stor ödmjukhet inför dessa svårigheter. Genom att dela in en beskrivning av fenomenet oredlighet i fem grupper får man en tydligare bild av vilka avsteg från de etiska och vetenskapliga normerna det handlar om. Avgränsningspro- blematiken beträffande skillnaden mellan oredlighet och slarv diskuteras närmare under temat hantering av data och källmaterial. 3.6Avgränsningar och preciseringar av begreppet oredlighet Hantering av data och källmaterial När det gäller hantering av data eller behandling av källmaterial och av- görandet av vad som är ohederligt eller bara ovetenskapligt finns en gråzon. Bland forskare kan man ibland få höra uttrycket att studien var "quick and dirty". Man fick fort fram resultat men alla är överens om att studien ur metodologisk synvinkel lämnade mycket övrigt att önska, var- för kunskapen som togs fram blev mycket osäker. Fabrikation av data innebär att man hittar på nya data som inte framkommit i en undersök- ning eller finns med i den undersökning som refereras. Förfalskning av data innebär att erhållna data justeras på något sätt. Det är i sak ingen skillnad mellan att förfalska data och att, med någon av de populära termerna, "frisera", "trimma" eller "massera" data. Följer man indel- ningsgrunden här och frågar efter avsikten blir det en avgörande skillnad mellan att fabricera och förfalska data och att övertolka data. I gråzonen dem emellan kan man placera selektion av data som stöder den egna hy- potesen och undanhållande av sådant som motsäger den. En viktig skill- nad mellan de olika missgärningarna är att när det gäller eventuell över- tolkning av data kan detta kontrolleras genom att gå till primärdata. Att minska risken för oredlighet i forskning 49 det gäller fabrikation, förfalskning eller sådan selektion som förstör data finns det ingen möjlighet att gå till primärdata och kontrollera. Att avsiktligt slarva, övertolka eller underlåta att redovisa avvikande data och rön anses som moraliskt förkastligt. Gränsen mot dålig veten- skap är dock inte helt klar. Att följa en vetenskaplig praxis på ett område kan näppeligen bedömas som ohederligt, även om det från andra områ- den eller discipliner bedöms så. Någon kan också göra sig skyldig till en övertolkning av sina resultat utan att vara medveten om att det är fråga om en övertolkning. Den vetenskapliga skolningen är i detta fall helt en- kelt för dålig. Huruvida det kan finnas gradskillnader i det moraliska fördömandet som skall kopplas till någon form av "straffskala" lämnas för tillfället åt sidan. Vetenskapssamhället har skäl att försöka komma till rätta med all typ av ohederlighet och dålig vetenskap. När det gäller fabricering, förfalskning och medveten övertolkning av data, eller selektion av vissa data bryter man både mot en etisk norm och mot vetenskapliga normer. Den etiska är lika entydig som ur- gammal: du skall icke bära falskt vittnesbörd. Något mera utvecklat stadgar den: Du skall inte försöka få någon att tro något som du vet inte föreligger. När det gäller de vetenskapliga normerna finns det en viss pluralism i de vetenskapsteoretiska uppfattningarna om vilka vetenskap- liga metoder som ger säker och allmängiltig kunskap. Det är inte plats att föra den diskussionen här. För intern kritik inom vetenskapssamhället och anklagelser om ohederlighet när det gäller att uppfylla de vetenskap- liga normerna finns gott om fora för vetenskapskritik, alltifrån forskar- seminarier till disputationer, prövningsförfarande vid tjänstetillsättning- ar, ansökan om forskningsmedel och publicering i vetenskapliga tid- skrifter. Den grundläggande etiska man bryter mot vid plagiering kan kort och gott uttryckas så: den som gör en vetenskaplig insats skall ha vederbörligt erkännande för den. All forskning sker i dialog med samtida och tidigare forskare. Någon tar vid där en annan slutat. Någon tar av- stånd och prövar ett nytt spår. Den som har gjort en insats bör krediteras för det, det gäller både den egna insatsen och andras. Äras den som äras bör. Motsatsen gäller också, att den som gjort en svag insats får stå för det genom en öppen kritik. Plagiering innebär att man tar data, idéer eller något som en annan person har skrivit eller uttryckt och vidareför detta som om det var ens egna insatser. Förbudet mot plagiering kommer till uttryck i olika vetenskapliga normer för hur källor skall citeras eller 50 Att minska risken för oredlighet i forskning I detaljerna kan det variera något men andemeningen, den etis- ka grundnormen bakom ett avståndstagande mot nyttjande av andras insatser utan erkännande, är densamma. Det kan ur juridisk synvinkel vara en skillnad mellan att återge stycken ur ett publicerat alster utan att ange källan och att på liknande sätt ta avsnitt ur ett opublicerat manus. Ingetdera är dock ur moralisk synvinkel hedersamt. När det gäller vetenskapliga och etiska normer om källhänvisningar och erkännande av andras insatser råder stor enighet så länge det handlar om tryckta källor. Också den som står som idégivare bör ha vederbörligt erkännande för sin insats. Ett förbud mot plagiering får dock inte innebä- ra att man kan få ensamrätt på idéer och stänga ute andra forskare från att pröva och utveckla dem. För att vetenskapen skall kunna utvecklas krävs ett fritt utbyte av idéer men också en öppen konkurrens för att ex- ploatera idéerna. Det ligger i vetenskapens eget intresse att motverka olika försök att muta in forskningsområden och frågeställningar. Princi- pen om öppenhet med en fri och kritisk insyn är viktig för forskningen. Denna öppenhet förutsätter dock ett stort ansvar där varje forskare be- mödar sig om att återge vad andra gjort. Med dagens databurna kanaler kan exempelvis en medicinsk forskare vid sin dator gå igenom sammanfattningar av projektansökningar från Na- tional Institutes of Health, en av större finansiärer av medicinsk forskning. I dessa sammanfattningar kan forskaren få viktiga uppslag till hur hon kan gå vidare för att lösa sina egna vetenskapliga problem. Att stoppa denna form av idésökande torde vara omöjligt och är knappast heller önskvärt. Ett större moraliskt problem är det om en forskare i samband med en sakkunniggranskning av en annan forskares projektan- sökan utan godkännande från den som granskas börjar exploatera dennes idéer. I normalfallet bör den argaste konkurrenten avstå från gransk- ningsuppdraget. Gäller granskningen ett alster som övervägs för publice- ring är problemet mindre och man kan också hänvisa till manuskriptet som källa efter att ha fått författarens och tidskriftredaktörens tillstånd. På vilket sätt olika insatser skall ges erkännande finns det detaljerade normer för, bl.a. i regler för publicering i vetenskapliga tidskrifter. Att en professor sätter upp sitt namn först i författarförteckningen utan att på ett väsentligt sätt ha bidragit i arbetet, eller andra typer av otillbörligt angivande av författarskap anses inte hedervärt. När det gäller publice- ring finns en god beredskap att hantera frågor om fusk och ohederlighet i forskningen vad avser fabrikation av data, för- Att minska risken för oredlighet i forskning 51 falskning av data och plagiering. har den så kallade Van- couver-gruppen kommit ut med Unified Requirements for Manuscripts Submitted to Biomedical Journals i fyra upplagor. 1993 kom ett Addi- tional Statements from of Editors.13 , antagen av Assem- bly 1964 (), 1975 (), 1983 () och 1989 () består av ett antal rekommendationer för att vägleda läkare som utövar biomedicinsk forskning med människor som försöksobjekt. Den åttonde grundläggande principen handlar om publicering av vetenskapli- ga resultat och stadgar att vid publicering av forskningsresultat är läka- ren skyldig att tillförsäkra sig om tillförlitligheten i dessa resultat. Veten- skapliga rapporter som inte står i överensstämmelse med de i deklaratio- nen angivna principerna bör inte accepteras för publicering. För all forskning som kräver etisk granskning gäller, enligt vedertagna etiska regler vid vetenskapliga tidskrifter, att försök som inte genomgått en sådan granskning och blivit godkänt inte accepteras för publicering. I skall till exempel alla humanförsök godkännas av den lokala forskningsetiska kommittén. Dessa kommittéer har tillkommit genom initiativ från den medicinska professionen. De är inte reglerade i svensk lag men åtnjuter en god respekt i forskarsamhället. Enligt praxis utdelas inga forskningsanslag och ingen vetenskaplig tidskrift tar in forsknings- rapporten utan ett godkännande från forskningsetiska kommittén. Varje djurförsök skall godkännas i en djurförsöksetisk nämnd. Om någon vill fuska och falskeligen ange att ett projekt genomgått etisk granskning, eller annan granskning som krävs, är dock möjligheten för upptäckt re- lativt liten. Forskaren bryter i så fall mot en underliggande norm som säger att man förutom lagar också skall respektera de etiska normer och regler som vetenskapssamhället kommit överens om. Intressekonflikter kan uppkomma dels i själva forskningsprocessen dels i samband med publicering genom att den som granskar bidraget, eller redaktionen själv, är jävig. Ett förslag på hur man skall komma till rätta med osaklighet vid peer review och undvika att något annat än veten- skapliga skäl beaktas är att låta referenten vara synlig men forska- ren/forskargruppen anonym.14 Ekonomiska intressen kan vara svåra att avslöja. När det gäller forskares ideologiska och politiska intressen eller forskare som blir intellektuellt alltför ensidiga och normativa kan den 13Båda finns återgivna i den norska utredningen i helsefaglig forskning, Forskningsråd, Medisin og helse, , . 14Förslaget har nämnts av professor , redaktör för tid- skriften . 52 Att minska risken för oredlighet i forskning vetenskapliga diskussionen och prövningen bidra till en självsanering. Det kan vara svårare att identifiera sådana intressekonflikter i samband med publiceringsprocessen. För den enskilde forskaren som upplever att ovidkommande intressen spelat en roll vid avslag om publicering finns alltid möjligheten att försöka få in sitt alster i en annan tidskrift eller på annat förlag. Det bör observeras att ohederligheten i relation till externa intressenter också avser de fall då någon annan än forskaren själv vill slå mynt av det förtroende forskaren åtnjuter både i sin egen person och som representant för vetenskapssamhället. Man har alltså ansvar för till vem och vad man lånar sin auktoritet som forskare. Kommittén återkommer i andra kapitel i föreliggande betänkande med en mer utförlig diskussion när det gäller frågorna kring peer review och intressekonflikter i sam- band med forskning. Då vetenskapen möter samhället ställs stora krav på forskarens integri- tet. En forskare bör framförallt vara lojal mot vetenskapssamhällets etis- ka och vetenskapliga normer. Hon/han bör som sin främsta plikt söka att alltid vara saklig och objektiv, att ständigt söka förmedla en rimligt sä- ker och så allmängiltig kunskap som möjligt. Detta innebär bl.a. att forskaren bör ange när hypoteserna är otillräckligt prövade och när slut- satser är mer tentativa än slutgiltiga. Forskaren är en representant för vetenskapen och har som en av sina främsta uppgifter att värna den ve- tenskapliga trovärdigheten, att stå upp för vetenskapens erkända normer. Till detta borde höra att i ett offentligt forum också erkänna att de veten- skapliga sambanden ofta är mer komplexa än man anat och att vägen från vetenskaplig idé till tillämpning av forskningens resultat är både lång och mödosam. Det är önskvärt att forskare tränar sig i att bättre kunna kommunicera den osäkerhet som är en naturlig del av den veten- skapliga insikten. En god regel i samband med intervjuer eller offentliga debatter är att inte säga mer i det offentliga rummet än man skulle kunna stå för i ett semi- narium vid den vetenskapliga institutionen. Problemen är dock inte så enkelt avklarade, framförallt av det skälet att det i det offentliga rummet, via journalister eller från olika intresseorganisationer, ibland ställs helt andra frågor än i det vetenskapliga seminariet. Det kan finnas ideologis- ka eller massmediala intressen som vinklar beskrivningen av forskarens insats på ett sätt som är främmande för forskaren. Frågan om forskarens integritet vinklas lite annorlunda om man hävdar att det finns sådant en forskare inte bör dryfta i offentligheten som om Att minska risken för oredlighet i forskning 53 han/hon befann sig i vetenskapens rum. Så uttryckt blir forskarens mo- raliska ansvar större. Han/hon har också ansvar för hur det som sägs kommer att uppfattas, alldeles oavsett den vetenskapliga halten i det som sägs. I det vetenskapliga rummet har man fostrats till en nästan extrem öppenhet där allt kan ifrågasättas, där sakintresset är en självklarhet och argumentets primat råder. På den offentliga arenan råder andra regler för samtalet. Det kan bl.a. finnas mycket bestämda uppfattningar om vad som får sättas ifråga och bli föremål för en saklig debatt. Det är forska- rens uppgift att så konsekvent som möjligt också i det offentliga rummet driva de vetenskapliga kraven på öppenhet, kritiskt ifrågasättande och saklighet. Frågan är dock hur långt man rimligen kan driva det andra, starkare kravet, att inte offentligen dryfta sådant man i och för sig skulle kunna ha ett givande meningsutbyte om i ett vetenskapligt forum. Dis- kussionen om den offentliga insynen och dialogen i forskningsprocessen samt frågor om forskarnas roll som experter analyseras närmare i kapit- let om insyn och öppenhet i forskningsprocessen. 3.7Kommitténs definition av begreppet oredlighet i forskning De etiska och vetenskapliga normerna mot fusk och ohederlighet täcker ett mycket vitt spektrum, alltifrån förfalskning och plagiat till missbruk av sin auktoritet som forskare i samhället och förmedlande av sådan kunskap som man borde veta inte skulle godkännas i det vetenskapliga rummet. Det finns också exempel på olämpligt beteende av typen sexu- ellt utnyttjande eller fall då professorer misstänks för att kraftigt åsido- sätta sina plikter som handledare. Forskarsamhället har goda skäl att komma till rätta med alla de uppräknade typerna av beteende. För att beivra en del av dessa beteenden finns befintliga juridiska mekanismer att tillgå. Kommittén kommer att föreslå en till befintliga ordningar kompletterande form för utredning av misstänkt oredlighet. Kommitténs definition av oredlighet i forskning är vid och avser att täcka in både forskningens och forskarens etik. Den generella definitio- nen lyder som angivits: Generell definition av begreppet oredlighet i forskning Med oredlighet i forskning menas att en forskare avsiktligt och på ett vilseledande sätt gör avsteg från de vetenskapliga kraven eller medve- tet bryter mot allmänt accepterade etiska normer. 54 Att minska risken för oredlighet i forskning För att förtydliga vilka olika typer av handlingar och beteenden som av- ses föras in under denna definition ges följande preciseringar i enlighet med vissa huvudgrupper. Uppräkningen avser inte att vara heltäckande och de olika formerna av oredlighet anges utan inbördes rangordning. Kommitténs förslag och hänvisningar till ordningar för prevention och beivrande av oredlighet tar sin utgångspunkt i den här angivna generella definitionen och i den preciserade uppräkningen. Exempel på oredlighet i forskning under fem huvudgrupper Under begreppet oredlighet i forskning urskiljes följande fem grupper av handlingar och beteenden. Uppräkningen är avsedd som en generellt hållen vägledning. Hur en enskild här angiven handling slutgiltigt skall bedömas får avgöras i varje enskilt fall. En forskare kan t. ex. ha mycket legitima skäl för att till allmänheten rapportera forskningsrön innan de genomgått vetenskaplig prövning (III a) om det sker på goda grunder och för att undanröja en fara eller t.ex. hälsorisk. En forskare som däremot för till torgs oprövade resultat endast för att få åtnjuta en stunds publi- citet är klandervärd. Beträffande vissa exempel kan handlingar i en del fall klart antas falla under . Ett sådant exempel kan vara att fara med osanning om de egna meriterna (V h) för att vinna en ekono- misk fördel eller för att få en tjänst, vilket är bedrägeri. I andra fall kan det tänkas handla endast om bristande omdöme. I. Oredlighet i samband med hantering av data/källmaterial och vetenskaplig metod. a.Fabrikation och förfalskning av data och källmaterial. b.Urval av data eller vetenskapliga rön som stöder den egna teo- rin/hypotesen. c.Undanhållande, förstörande av data eller utelämnande av vetenskapli- ga rön som motsäger den egna teorin/hypotesen. d.Medveten övertolkning eller feltolkning av data eller källmaterial. e.Förstörande av andras data. f.Förvrängning av andras vetenskapliga resultat eller insatser. a.Att utan lov använda andras data för eget bruk. b.Olovligt återgivande av andras opublicerade vetenskapliga alster eller resultat. c.Att återge andras publicerade vetenskapliga alster eller resultat som om det var ens egna. d.Att olovligen tillskansa sig andras anslagsansökningar, hela eller delar av dem. Att minska risken för oredlighet i forskning 55 e.Användning av citat- och referatteknik som inte tillräckligt tydligt an- ger källa eller upphovsman. f.Användning av andras originella idéer utan medgivande och utan att ange källa eller upphovsman. g.Att inte ge vederbörligt erkännande till andras vetenskapliga, eller för det vetenskapliga arbetet viktiga, insatser. Oredlighet i samband med publicering. (Sådant som inte faller in under I eller II.) a.Att till allmänheten rapportera forskningsrön innan de genomgått ve- tenskaplig prövning. b.Orimlig uppdelning av resultat i smådelar för att utöka antalet publi- kationer, den sk. "salami-metoden", samt dess motsats "inmalningstekniken" där nya tillskott, utan vetenskapligt värde, blir skäl för ytterligare publikationer. c.Publicering av samma originalidé eller resultat efter endast mindre bearbetning utan att ange originalet eller på vad sätt det nya alstret skil- jer sig från det tidigare. d.Att ange som författare någon som inte givit ett substantiellt bidrag till det vetenskapliga arbetets innehåll.15 e.Att ange sig själv som medförfattare utan att ha förvissat sig om att arbetet i alla stycken är vederhäftigt och ett resultat av god forsknings- sed. f.Att ange att ett projekt genomgått forskningsetisk prövning, eller an- nan prövning som krävs, utan att så skett. Oredlighet i samband med intressekonflikter. a.Att låta ekonomiska, ideologiska eller politiska intressen eller familje- skäl påverka genomförandet av en forskningsuppgift eller framställandet av ett vetenskapligt resultat. b.Att bruka sin auktoritet som forskare för att främja egna ekonomiska, ideologiska, politiska eller familjeintressen. V. Bristande omdöme och olämpligt beteende a.Att inte anmäla eller påtala ett fall som man bedömer vara ett uppen- bart exempel på oredlighet i forskning. b.Att på uppenbart otillräcklig saklig grund anmäla eller baktala en forskarkollega för att fuska eller på annat sätt agera olämpligt i sin forskning. c.Obehörigt användande av information given i förtroende. d.Ohederlighet vid ansökan om anslag. 15 Exemplen med termer från m. fl., Op.cit., s.21. 56 Att minska risken för oredlighet i forskning e.Underlåtelse att följa vedertagna rekommendationer om inhämtande av tillstånd från berörda myndigheter (t. ex. forskningsetiska kommittéer för humanforskning och djurförsök, isotopkommittéer, mm.) f.Utnyttjande av sin ställning för sexuella närmanden, utnyttjanden eller trakasserier. g.Utnyttjande av sin ställning som handledare för att få en forskarstude- rande att utföra privata tjänster. h.Att fara med osanning beträffande de egna meriterna. Både samhället och forskarna har intresse av att komma till rätta med företeelser längs hela skalan. Botemedlet måste dock vara avpassat till den typ av åkomma patienten lider av och det gäller att se till att boten inte blir värre än soten. En del problem löser sig sannolikt av sig själv genom undervisning om vetenskaplig metod och etiska normer samt ge- nom sedvanlig öppen och kritisk vetenskaplig debatt. Innan man börjar överväga olika sätt att komma till rätta med oredlighet i vetenskapssam- hället bör man göra klart de etiska skälen för att man överhuvudtaget bör sträva efter att förhindra oredlighet. Dessa redovisas nedan. Därefter redovisas i vilken mån man kan falla tillbaka på befintlig lagstiftning och befintliga ordningar för att beivra de olika typerna av oredlighet. 3.8Varför bör man komma till rätta med oredligheten? Svaret på denna fråga kan tyckas självklart. Det är fel att fuska helt en- kelt.