sou · GNB3104 · 2000-01-01 00:00:00 — Önskar makarna att samägandet skall upplösas och kan de inte komma överens om vem som skall behålla egendomen, återstår offentlig auktion enligt samägande- rättslagen. Visserligen kan det hävdas att såväl makar som sambor i de allra flesta fall vid bodelningen kan komma överens om hur egendomen skall fördelas, särskilt om alternativet är försäljning av egendomen på offentlig auktion. För att uppnå någon klar fördel med att låta samägd egendom ingå i bodelningen måste det dock vara möjligt att fördela egendomen mellan parterna, även om de inte kan enas om hur detta skall Överväganden och förslag beträffande sambolagen 203 Endast på så sätt kan förfarandet med försäljning på offentlig auktion undvikas. Är parterna överens om hur egendomen skall fördelas bortfaller givetvis det praktiska behovet av att egendomen. Som redovisats i avsnitt 4.4.4 föreslog Familjelagssakkunniga att samborna skulle ges möjlighet att lösa upp samägande genom bodelning även om den aktuella egendomen inte ingick i det gemensamma hemmet. Ett av skälen till att Lagrådet avstyrkte förslaget var att bodelning av samägd egendom kunde åstadkomma svårigheter vid tillämpningen av vissa regler i UB såsom 8 kap. 8 §. Enligt detta lagrum kan kronofogdemyndigheten om utmätning skett av andel i egendom som tillhör två eller flera och samäganderättslagen är tillämplig på yrkande av sökanden, gäldenären eller annan delägare förordna att hela egendomen skall säljas. Enligt 6 § samäganderättslagen gäller att en delägare inte är berättigad att få till stånd en försäljning av egendomen i dess helhet om han och övriga delägare har avtalat att gemenskapen inte får upplösas på ett sådant sätt. I rättsfallet NJA 1991 s. 597 har det ansetts att ett sådant avtal hindrar en utmätningssökande att enligt 8 kap. 8 § UB utverka förordnande om försäljning av egendomen i dess helhet. HD uttalade att något undantag inte gjorts för det fallet att försäljning begärts av utmätningssökanden. Enligt HD fick det därmed anses att en sådan försäljning hindras av ett mellan delägarna träffat avtal om att försäljningen av hela egendomen på offentlig auktion för deras gemensamma räkning inte får ske. Enligt kommitténs mening har Lagrådets ovan redovisade invändning genom rättsfallet förlorat i tyngd eftersom de svårigheter som Lagrådet pekade på kan uppstå redan genom ett avtal mellan samägarna. Det sagda innebär dock inte att man kan bortse från borgenärsintresset. I och med att möjligheten att överföra egendom mellan parterna ökar, blir också risken större att de utmätningsbara tillgångarna byts ut mot utmätningsfria. Genom en utvidgning av eftergiftsbestämmelserna och regleringen i konkurslagen bör det dock kunna förhindras att borgenärs- intresset lider skada. Enligt kommittén kan det dock riktas andra invändningar än den som Lagrådet påpekade mot ett förslag om att samägd egendom skall kunna upplösas i bodelningen mellan sambor. En sådan invändning gäller konsekvenserna i skuldavräknings- hänseende och därmed också för andelsberäkningen. Sålunda skulle en av samborna som har stora skulder vilka inte hänför sig till samborätts- godset eller någon annan särskild egendom, såsom exempelvis studiemedelsskulder, få avräkna skulden på sin del av den samägda egendomen. Om den andra sambon inte har motsvarande skulder, skulle dennas nettoförmögenhet troligtvis bli den enda delningsbara. Sambon med studiemedelsskulden skulle sålunda vid en likadelning få tillgodo- räkna sig hälften av värdet av den andra sambons delningsbara egendom 204 Överväganden och förslag beträffande sambolagen utan att behöva dela med sig av sin egendoms värde. Även om ett sådant resultat skulle kunna angripas med stöd av jämkningsregeln i sambo- lagen kan det inte uteslutas att lagens syfte - att tillgodose den svagare parten vid upplösning av ett samboförhållande - skulle kunna motverkas. Ett annat sätt att rätta till ett sådant resultat skulle givetvis vara att ändra skuldavräkningsregeln. Som kommittén framhåller i avsnitt 4.6.7.4 är principerna för skuld täckning i princip desamma för sambor som för äkta makar och vid inför andet av diskuterades särskilt studiemedelsskulder. Det ansågs dock inte vara någon lämplig lösning att införa sär skilda skuldtäckningsregler för en viss typ av skulder (se prop. 1986/87:1 s. 168). Med hänsyn härtill är kommittén inte beredd att för orda en ändring av skuldavräkningsregeln i sambolagen i nu angivet syfte. En invändning av än större tyngd mot att låta samägd egendom ingå i bodelningen är, enligt kommitténs mening, problemet med lott- läggningsreglerna. Enligt nuvarande regler i sambolagen görs en behovs- och skälighetsprövning vid lottläggningen av den egendom som omfattas av bodelningen. Med hänsyn till att samägd egendom kan vara av mycket skiftande karaktär torde i vart fall en behovsprövning vara utesluten. Även om en skälighetsprövning skulle kunna vara möjlig är det enligt kommitténs uppfattning inte lämpligt att åstadkomma lottläggningsregler som vid oenighet mellan parterna möjliggör en upplösning av samäganderätten endast i sambolagen. Motsvarande ändringar bör i så fall göras även i ÄktB. Ändringarna torde dessutom kunna komma att kräva en samordning med reglerna i samägande- rättslagen. Frågan får därmed anses vara av sådant slag att den faller utanför kommitténs uppdrag. Trots de invändningar som ovan framförts vidhåller kommittén att det finns ett praktiskt behov av att kunna upplösa samäganderätt även till sådan egendom som inte utgörs av samborättsgods i anslutning till bodelningen. Frågan om hur detta rättsligt skall åstadkommas samt även frågan om denna möjlighet skall gälla också för äkta makar bör dock övervägas i annan ordning. Därvid bör dessutom konsekvenserna av att samägd egendom skulle tillfalla endera parten genom ett familjerättsligt fång, i stället för som genom ett förmögenhetsrättsligt fång, analyseras. Kommittén anser det angeläget att frågan ses över. Överväganden och förslag beträffande sambolagen 205 4.4.7.5Egendom som är mottagarens enskilda genom föreskrift vid arv, testamente eller gåva Förslag: Det skall i sambolagen anges att egendom som förvärvas av ena sambon genom arv, testamente eller gåva med föreskrift om att egendomen är enskild inte skall utgöra samborättsgods. Det samma skall gälla egendom som trätt i stället för enskild egendom, om det inte genom den rättshandling på grund av vilken egendomen skall vara enskild föreskrivits att ersättningsegendom inte skall vara enskild egendom. Det kan förekomma att egendom som erhålls i gåva, på grund av testamente eller i arv kan anses förvärvad för gemensamt begagnande. En förutsättning härför är dock någon form av medverkan vid förvärvet av mottagaren som talar för att egendomen mottagits för ett gemensamt brukande. Man kan tänka sig fall där det finns ett generellt testamente till förmån för en person som är sambo. Om samborna från boet tar ut egendom som de ämnar använda gemensamt får egendomen kanske anses förvärvad för gemensamt bruk. Ett annat fall är att en av samborna ärvt pengar med föreskrift om att pengarna skall vara enskild egendom och att samborna för arvet köper bostad eller bohag för gemensamt bruk. Frågan under vilka omständigheter förvärvet kan anses vara för gemensamt begagnande hör främst hemma i rättstillämpningen. I doktrin och praxis har man utgått från att egendom som förvärvats genom arv, testamente eller gåva med föreskrift om att egendomen skall vara förvärvarens enskilda skall undantas från bodelning både i äktenskap och i samboförhållanden. Utgångspunkten för detta ställ nings- tagande är att det inte kan ha varit givarens, testators eller arvlåtarens avsikt att mottagaren skall få undanta egendomen vid bodelning efter upplösning av äktenskap men inte vid delning efter upp lösning av samboförhållanden. Även om någon oklarhet inte föreligger om hur dessa fall skall bedömas anser kommittén för tydlighetens skull att det bör framgå av sambolagen att egendomen i dessa fall inte skall omfattas av sambo- rätten. I motivuttalandena till nuvarande 10 § sambolagen, som är en lottläggningsregel, anges att eftersom övertaganderätten för gifta inte omfattar egendom som är enskild till följd av villkor vid gåva eller i testamente, får det anses oskäligt att sådan egendom skulle kunna övertas så länge parterna endast lever samman ogifta (prop. 1986/87:1 s. 264). Eftersom lottläggningsregeln förutsätter att en andelsberäkning 206 Överväganden och förslag beträffande sambolagen skett kan det emellertid aldrig bli aktuellt att i detta sammanhang beakta enskild egendom. En följd av kommitténs förslag är att detta kommer att framgå tydligare. Vid hearingarna uppkom diskussion om det enligt sambolagen är möjligt att träffa avtal om att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. De flesta ansåg att det föreligger starka skäl för att tillåta sådana partiella avtal. Ovissheten om detta är möjligt föranledde många advokater att avstå från att råda klienter att träffa partiella avtal. Ett klargörande av frågan efterlystes. Fråga uppkom också om det borde vara möjligt att utföra bodelning under pågående samboförhållande. Det ansågs dock allmänt att en sådan reglering skulle föra för långt från sambolagens syfte. En bodelning under pågående samboförhållande ansågs dessutom kräva ett omfattande skyddsnät för borgenärerna. Däremot ansågs det att kommittén borde överväga möjligheten för sambor att inför det att samboförhållandet upphör träffa föravtal om bodelning. Flera av deltagarna ansåg att en preklusionsfrist för när bodelning senast skall begäras borde anges i lagen. Med utgångspunkten att bodelning endast kommer till stånd om någon av samborna begär det ansågs en sådan frist vara nödvändig. En förutsättning för införandet av en frist ansågs dock vara att det kan preciseras när ett samboför hållande upphör. Tidsfristens längd föreslogs uppgå till . Några deltagare ansåg dock att frågan om en tidsfrist fått en tillfredsställande lösning genom HD:s avgöranden (NJA 1993 s. 302 I och II). Det angavs vara en fördel att det finns utrymme för en sköns mässig prövning med utgångspunkt i samtliga relevanta omständigheter och det påpekades att en tidsfrist kan innebära rättsförluster för den som missar fristen. 4.5.2Avtal enligt 5 § sambolagen När ett samboförhållande upphör skall om någon av samborna begär det deras gemensamma bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begagnande fördelas mellan dem genom bodelning. Om sambo- förhållandet upphör på grund av att en sambo avlider skall begäran om bodelning framställas senast när bouppteckningen förrättas (jfr 5 § första stycket sambolagen). Enligt andra stycket samma paragraf gäller SOU 1999:104 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 207 inte första stycket om samborna har kommit överens om det i ett skriftligt avtal som har undertecknats av dem båda. Eftersom makar kan ordna sina egendomsförhållanden på så sätt att enbart viss egendom görs till enskild genom äktenskapsförord har det inte ansetts finnas något skäl att förvägra sambor en liknande avtalsmöjlighet beträffande egendom som ingår i samborätten. Frågan är emellertid om lagen innefattar möjligheten att träffa partiella avtal. På det sätt lagtexten utformats kan man få intryck av att parterna endast har möjlighet att avtala att någon bodelning mellan parterna överhuvudtaget inte skall förrättas när förhållandet upphör. 4.5.3Bodelning under pågående samboförhållande Makar kan enligt 9 kap. 1 § andra stycket ÄktB under äktenskapet förrätta bodelning utan att mål om äktenskapsskillnad pågår. Någon möjlighet för sambor att innan samboförhållande upphör förrätta bodelning ger sambolagen inte. Enligt förarbetena till ÄktB kan syftet med bodelning under äkten- skapet vara att skapa klarhet i en äganderättssituation, att åstadkomma en ekonomisk utjämning mellan makarna eller att annars reda upp makarnas egendomsförhållanden (prop. 1986/87:1 s. 53). Genom bodelning under äktenskapet blir det klarlagt vad vardera maken i fortsättningen äger. Om en make vid bodelningen får överta egendom som tidigare tillhört andra maken uppkommer skyddet mot den tidigare ägarens eventuella borgenärer genom bodelningen. Den egendom som tilldelas en make blir även fortsättningsvis giftorättsgods och kommer som sådan att ingå i en ny bodelning. För att giftorätt skall uteslutas i samband med bodelning krävs att makarna upprättar ett äktenskapsförord. Om annat inte bestämts genom äktenskapsförord har makarna således kvar det ömsesidiga kravet på likadelning av all egendom (jfr , a.a. s. 238). En förtida bodelning mellan makar kan vara partiell, dvs. omfatta endast viss del av makarnas egendom. Frågan var länge omdiskuterad i doktrinen (se i SvJT 1989 s.331, i SvJT 1989 s. 720 och a.a. s. 239 f.). I NJA 1991 s. 284 fann HD emellertid att varken lagtexten eller annat utgör hinder mot partiell bodelning under pågående äktenskap. En möjlighet för sambor att förrätta bodelning föreslogs av Familjelagssakkunniga i SOU 1981:85 (s. 255 och 425 f.). Familjelagssakkunniga anförde att parterna, för att få bättre överens- stämmelse med de verkliga förhållandena, kan vilja dela upp exempelvis bostaden så att de i fortsättningen äger hälften var eller så önskar 208 Överväganden och förslag beträffande sambolagen parterna kanske att viss egendom inte längre skall ingå bland de tillgångar som skall delas utan tillhöra ena parten ensam. Departementschefen anförde dock i prop. 1986/87:1 s. 108 att det så länge förhållandet består inte finns skäl att acceptera familjerättsligt grundande överföringar (bodelning) mellan samborna och att sådana överföringar får ske i förmögenhetsrättslig ordning (t.ex. genom gåva eller försäljning). De sakkunnigas förslag ansågs kunna medföra att en sambo genom att begära bodelning skulle kunna undandra egendom som tillhör den andra sambon från dennes borge- närer, vilket inte kunde godtas. Det befanns därför saknas anledning att införa regler som möjliggjorde för sambor att göra bodelning . Enligt 9 kap. 13 § ÄktB får makar inför en förestående äktenskapsskillnad avtala om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna. Över avtalet skall upprättas en handling som undertecknas av makarna. Avtal som makar i annat fall ingått om kommande bodelning är utan verkan om det inte utgör äktenskapsförord. Vad som främst skiljer föravtalen från de andra äktenskapsrättsliga avtalen är de mer begränsade rättsverkningar som ett föravtal ger upphov till. Föravtal får t.ex. ingen verkan mot makes borgenärer. Inte heller makarna emellan föranleder avtalet någon ändring i egendoms- förhållandena; för avtalet innebär endast att makarna ömsesidigt förbinder sig att ge den kommande bodelningen det innehåll som avtalet anger (, a.a. s. 285). Enligt lagtexten skall äktenskapsskillnaden vara före- stående. Det skall alltså finnas ett samband mellan föravtalet och upplösningen. I SOU 1981:85 s. 249 angav Familjelagssakkunniga att om makarna sedan ett föravtal ingåtts beslutar sig för att fortsätta äktenskapet och detta sedan också varar innan det på nytt blir aktuellt med skilsmässa bör det tidigare föravtalet anses ha spelat ut sin roll. Familjelagssakkunniga diskuterade om inte även sambor borde ges möjlighet att träffa föravtal om bodelning (SOU 1981:85 s. 256 f.). I betänkandet konstaterades att bodelning mellan sambor avser för visst ändamål förvärvad egendom. Eftersom sambor är oförhindrade att genast efter en brytning - utan att behöva avvakta en bestämd dag - avtala om bodelning av den gemensamma bostaden ansågs ingenting hindra att bodelning sker så fort de bestämt sig för att separera. Sambor förklarades inte på samma sätt som makar knyta uppgörelsen till en Överväganden och förslag beträffande sambolagen 209 framtida och vid uppgörelsen ännu inte bestämd dag. De problem som avsetts att lösas med bestämmelserna om föravtal om bodelning mellan makar bedömdes därmed inte uppstå enligt den ordning som gäller för sambor. Mot denna bakgrund ansåg Familjelagssakkunniga inte att det fanns skäl att införa bestämmelser om föravtal om bodelning för sambor. Frågan om föravtal om bodelning beträffande sambor diskuterades av lagrådet i prop. 1986/87:1 s. 374. Lagrådet ansåg inte att det är säkert att ett föravtal utan vidare skulle bli ogiltigt och erinrade om att föravtal mellan makar utan stöd av direkt lagbestämmelse ansetts under vissa förutsättningar bli gällande. Det erinrades dock om att sambo lagen är socialt betingad och avser att bereda skydd för den svagare par ten och att det kunde finnas skäl att jämka avtal där ena partens rätt att överta den andra sambons bostad avtalats bort. I samma proposition uttalade departementschefen som sin mening att sambolagen endast ger utrymme för samborna att med familjerättslig verkan träffa sådana avtal som uttryckligen anges i lagen och att någon utveckling av familjerättsliga avtal utanför lagen inte var avsedd. Departementschefen ansåg att det inte fanns något praktiskt behov av att öppna en sådan möjlighet (s. 394). 4.5.5Behovet av en tidsfrist för när begäran om bodelning senast skall framställas Enligt 5 § sambolagen skall när ett samboförhållande upphör, på begäran av någon av samborna, deras gemensamma bostad och bohag för delas mellan dem genom bodelning, om egendomen förvärvats för gemensamt begagnande. Bodelning kan således ske först n är ett sambo- för hållande upphört. Dessutom krävs att någon av samborna begär bodelning. Om ett samboförhållande upplöses genom ena sambons död skall begäran om bodelning framställas av den efterlevande sambon senast när bouppteckning förrättas. Någon tidsfrist för när begäran om bodel ning senast skall ske uppställs inte i lagen för det fall att samboförhåll andet upphört under båda parternas livstid. I lagförarbetena (prop. 1986/87:1 s. 258) angavs att en begäran om bodelning borde framställas i nära anslutning till att samboförhållandet upplöses. Lagrådet påpekade att avsaknaden av tidsbegränsning kunde tänkas få mindre lyckade konsekvenser i fall då det har dröjt länge innan en begäran om bodelning görs. Lagrådet fann emellertid att någon sär skild preklusionsfrist, ehuru i och för sig önskvärd, inte var alldeles nöd vändig (prop. 1986/87:1 s. 373). 210 Överväganden och förslag beträffande sambolagen Frågan om vad som skall anses vara i nära anslutning till att sambo- förhållandet upphör har överlämnats till rättspraxis. I RH 1992:8 ogillades en ansökan om förordnande av bodelnings- förrättare när och förflutit från sambo- förhållandets upp lös ning. HD tog ställning i frågan i de båda rättsfallen NJA 1993 s. 302 I och II. I båda målen hade den ena parten vid domstol ansökt om förordnande av bodelningsförrättare medan motparten bestritt ansökningen på den grund att sökanden försuttit sin rätt att begära bodelning. I det ena fallet hade det för flutit fyra - och i det andra fallet hade det förflutit mellan separationen och ena sambons begäran om bodelningsför- rättare. HD ansåg att varken avfattning av 5 § eller uttalandena under för- arbetena kunde ge underlag att anse att en sambo utan vidare skall anses ha för lorat sin rätt till bodelning för det f all att han eller hon underlåter framställa begäran därom i anslutning till samboförhållandets upplösning. Fråga ansågs i stället vara om en sådan underlåtenhet under vissa förhållanden skulle kunna betraktas som en bindande eftergift, vilken hindrar sambon att senare påkalla bodelning. HD ansåg, i överensstämmelse med allmänna prin ciper, att en sambo efter det att samboförhållandet upphört formlöst kan efterge sin rätt till bodelning med bindande verkan. Även passivitet från sam bons sida borde då beroende på omständigheterna kunna få sådan verkan. HD anförde att domstolen delade departementschefens uppfattning att det givetvis är en fördel om en begäran om bodelning framställs i nära anslutning till samlevnadens upphörande. Med hänsyn inte minst till att det för en separation kan förutsättas vara andra frågor som står i blickpunkten för parterna än de ekonomiska mellanhavandena ansåg HD att underlåtenhet från en sambos sida att redan då ta upp frågan om bodel ning inte rimligen kan tillerkännas verkan som ett rättsavstående i andra fall än när omständigheterna ger klart stöd för en sådan tolkning. Enligt HD var det knappast möjligt att göra något mer generellt uttalande i frå gan vilken tid från samboförhållandets upplösning som normalt borde ha förflutit för att underlåtenhet att begära bodelning skall anses innebära att sam bon har eftergett sin rätt. Samboförhållandets varaktighet, omstän digheterna kring dess upplösning och beskaffenheten av den egendom som kan bli föremål för bodelning ansågs tillhöra de faktorer som måste kunna tilläggas betydelse vid bedömningen. Skulle det visas att parterna fört diskussioner om egendomens fördelning utan att bodelning i formell mening har varit Överväganden och förslag beträffande sambolagen 211 på tal måste detta också enligt HD kunna beaktas, liksom om den ene parten utan skäl undandragit sig att lämna besked med anled ning av en uttrycklig förfrågan av den andra. Inte i något av de två rätts fallen ansåg HD att den tid som förflutit från samboförhållandets upp hör ande till dess bodelning begärdes var så lång att det redan på grund härav skulle anses att den ena sambon eftergett sin rätt till bodelning. Det var inte heller visat att den sambo som begärde bodelning gett den andra sambon befogad anledning att utgå från att bodelning inte skulle påkallas. HD biföll således i båda fallen sökandens ansökan om att bodelningsförrättare skulle förordnas. tillade till de enhälliga domskälen att det finns anledning att räkna med att den sambo som bestrider en ansökan om bodelningsför rättare i regel inte i detta ärende kan styrka att den andre sambon eftergett sin rätt med bindande verkan. Trots invändningen torde därför bodelningsförrättare komma att förordnas. Frågan kan därefter upp- komma vid förfarandet inför bodelningsförrättaren. Oavsett om bodel- ningsför rättaren finner invändningen befogad eller inte, dvs. oavsett om bodelningsför rättare anger att det inte finns något att dela eller om bodel- ningsför rättaren i vanlig ordning bestämmer om delning av den egendom som kan bli föremål för bodelning, kan beslutet klandras (20 § sambo- lagen jämfört med 17 kap. 6 § andra stycket ÄktB). Rättsfallen har kommenterats av i 1993- 94 s. 341 ff. Enligt kan en regel om preklusionsfrist givetvis tän- kas med hänsyn till omständigheterna in casu leda till ett obilligt resultat. Fråga är dock enligt om inte införandet av en sådan frist ändock hade varit att föredra med hänsyn till önskemålet om klarhet och förutsebarhet. I RH 1994:21 hade en sambo framställt sin begäran om bodelning efter samboförhållandets upplösning. Sambon anförde stor arbetsbörda som förklaring till tidsutdräkten. fann att dröjs målet inte kunde anses ligga inom den tidsram som skall vara accep- tabel sett i belysningen av uttalandena i lagmotiven. Det finns inte någon tidsfrist som anger när begäran om bodelning skall ske efter det att ett äktenskap upplösts. I NJA 1993 s. 570 hade den f.d. makan dröjt med att framställa yrkandet om för ordnande av bodelningsförrättare utan att ha förklarat dröjsmålet. HD ansåg att den f.d. makan inte längre kunde anses ha rätt att påkalla bodelning mellan parterna. 212 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 4.5.6Kommitténs överväganden och förslag 4.5.6.1Avtal om att viss egendom skall undantas från bodelning Förslag: Sambor skall kunna träffa avtal såväl om att bodelning överhuvudtaget inte skall ske som att viss egendom som utgör sambo- rättsgods inte skall ingå i bodelning. Den rätt till delning som sam- borna avtalar bort skall kunna återinföras genom ett nytt avtal. Enligt nuvarande 5 § andra stycket sambolagen skall bodelning inte ske om samborna kommit överens om det i ett skriftligt avtal som har under- tecknats av dem båda.