sou · GNB3124 · 2000-01-01 00:00:00 — Such revisions at year-end will cause jumps in the twelve-month inflation rates, but they are only about 0,1 percent. The interpretation problems that this may cause are considered to be small compared to the advantage, by having one single measure, of avoiding confusion concerning the rate of inflation. The cost for using durable goods that have a secondhand value can be regarded as a kind of rent. When a household itself owns the goods, the cost can be calculated either using a rental equivalent method or through direct estimation of the capital cost. For durable goods other than housing, the price index is now calculated by a net acquisition approach, i.e. the whole cost is allocated to the period of purchase. It may be possible to extend the cost approach to some of these goods, but the Committee has not reviewed this issue more closely. The price index for dwellings in housing co-operatives is proposed to be calculated, like now, as a rental equivalent. It should be investigated, however, if the method can be improved, so that the sample of rented apartments better represents the composition of the stock of co-operative dwellings. The market for renting single-family houses in is too small to be useful as a basis for a rental equivalent approach regarding housing cost in owner-occupied houses. It is necessary, therefore, to base the index on direct calculation of changes in user cost. The cost for owner-occupied housing consists of: ·current operational cost, costs for heating and repair, and ·capital cost, including interest, depreciation minus accruing capital gains, and property tax. to the long-term nature of the households housing decisions, it is not appropriate, however, to let year-by-year variations in the difference between interest rates and capital gains influence the index directly. Instead it is proposed that the capital cost excluding property tax be treated as a percentage of the current value of the property, within each index link. The cost would then be calculated assuming a relation within each index link between the long-term nominal interest rate and the (expected) long-term capital gain, and a depreciation rate. The index, excluding property tax, is then determined by an index of dwelling prices, and the weight corresponds to capital cost adjusted for tax effects. Changes in property tax are proposed to affect the index fully, as they do now. The effects of capital income and capital gains taxes, on the other hand, will only influence the weight for capital cost. The index for maintenance and repair will be limited to cover only repair activities of a routine nature. Other similar activities that may be motivated by longer-term depreciation are regarded as investments. Charges for care of children and elderly people are not included in the present Swedish CPI. Based on the general principles for the index, this exclusion cannot be justified. The charges for child care should be included in the CPI, as is now done in harmonised index (HICP). Regarding fees for the care of elderly people the situation is more complex, due to the fact that for households with low incomes these charges are regulated, to a large extent, through so-called reservation amounts (income remaining after paying the fees). These amounts are in turn adjusted for price level changes using the CPI. For this reason – and also because the present tariff structure in different municipalities is very complicated – the charges should continue to be left out of the CPI. The situation in this respect will probably change, however, as a larger share of households in this age group will receive pension payments based on earlier salary income. Charges for care of elderly people will then have to be included into the CPI. The index should be calculated based on changes in the prices that the households actually pay for the services, regardless of whether the changes are caused by rising incomes or by changed fee structures. has reviewed different sources of uncertainty and their contribution to total uncertainty in index results. The index is used for different purposes and the demand for reliability that stems from them has been analysed. Measures that would improve reliability have also been considered. This review does not result in any tangible proposals for methodological changes in addition to those proposed in the other parts of the report. It is observed that the sum of systematic errors (bias) in the proposed index can be expected to be low, compared to many other countries, possibly by the size of +0.3 percent a year on average. However, even such a small bias will result in significant unintentional redistribution when long term index linking is applied to social benefits or contracts. Uncertainty due to sampling errors is estimated at + 0.4 per cent a year (confidence interval). This uncertainty should at least not be allowed to increase. The simplified methods proposed for owner-occupied housing and for co-operative dwellings, as well as the net acquisitions method used for other durable goods, also contribute to uncertainty. seems reasonable is that this contribution is of the same order of size as the sampling error. Significant mistakes should be avoided. However, measuring price change is a complicated task. Thus it is important to use high skilled expertise in index theory and methodology, deep knowledge about current conditions and trends in the concerned markets and efficient production processes. CPI as a basis for stabilisation policy The consumer price index is also used as part of the information base for the design and evaluation of stabilisation policy. A main question here concerns the usefulness of the proposed Swedish CPI and of the HICP as a target variable for monetary policy. The changes proposed here in the design of the CPI, especially regarding the treatment of interest costs for owner-occupied housing, will considerably improve its usefulness as a target variable compared to the present CPI. The direct impact of interest changes in the present CPI has caused difficulties for the interpretation of monetary policy. The HICP has been created specifically for stabilisation policy purposes. It is a Laspeyres-index and therefore has a tendency to systematically overestimate the rate of increase in the cost of living. This cannot be regarded as a serious problem, however, since the size of the upward bias is well known. At the same time the HICP avoids the above-mentioned jumps in the calculated twelve-month inflation rates caused by weight revision. Considering the very limited size of these effects, they cannot be seen as an important factor when choosing between the two . Some CPI sub-indices are excluded in the HICP. Examples are housing costs in co-operatives and capital costs in owner-occupied houses. Changes in the treatment in the HICP of owner-occupied housing are considered, however. The most important advantage of the HICP as a focus and target variable for Swedish monetary policy is that it can be compared directly to inflation measures for other European countries and to the target variable for . A disadvantage is that its future design is still to some extent uncertain. has been requested, by the , to specify an indicator of core inflation that can be broadly accepted and can be published monthly by Statistics . The question is also raised if such an index could replace the CPI as a target variable for monetary policy. If a measure of core inflation is to be used as a target variable, a simple form of constant-tax index appears to be the best alternative. The constant-tax index now produced by Statistics (UND1X) has been – over the period after the major tax reform in the early 1990s – a good trend indicator for the CPI excluding mortgage interest. suggests, however, that the constant-tax index should continue to be used as a supplement to the official target variable (the new CPI or the HICP) rather than replace it. The constant-tax index proposed in this report (KSI) is an index where adjustment is made only for the effects of tax and subsidy changes at the final stage (sales to consumers). As a trend indicator for consumer prices it is probably more reliable than measures – of the constant-tax or net-price type – where adjustments are made also for tax changes in earlier stages of the production chain. The reason for this is that such changes often influence factor/input prices rather than consumer prices. Other measures or indicators of core inflation are also needed as an information base for analysing inflationary tendencies, and some of these measures should probably be linked to the consumer price index. ·indices excluding goods with strong price fluctuations ·indices focusing on the impact on inflation from domestic sources, and ·indicators based on specific economic models for price and production change. These additional will probably be too technically complicated, however, to be accepted as official measures of core inflation. A general consumer price index can fulfil the general requirements for an index produced monthly that arise from the three above mentioned areas of use. A constant-tax index (KSI) should also be published monthly, however, as an indicator of core inflation. The KSI can replace the present net-price index in most of its areas of use, e.g. for index-linked payments where it is not considered appropriate to include effects from indirect taxes. A monthly net-price index will therefore have a very limited value. There will probably not be any need for producing a general gross- price index, i.e. an index including direct taxes and with deduction for direct income transfers to households. Detailed studies, from time to time, are probably warranted regarding changes in the cost of living for different categories of households; e.g. household types, income and age groups. These studies can form an important part of the information base for analysis of welfare- distribution issues. However, they require considerably more detailed information, both regarding price data and household budget data, than is needed for the calculation of a general (plutocratic) consumer price index. Differences between income and age groups can be assumed to concern the allocation of consumption within commodity groups – e.g. between specific types of goods in the areas of food products and clothing. Strong demand has not been noted for monthly price for different categories of households. In the Committees opinion there are not sufficient grounds for proposing that the CPI be supplemented by such monthly . It should be the responsibility of Statistics to adjust production and presentation of CPI statistics to current needs. is responsible for the interpretation of the principles of the CPI. This organisational model has functioned well, and it should continue in essentially the same way as now. A new member should be added to , however, in order to strengthen its competence regarding i.a. the social security system. Huvudpunkterna i utredningsuppdraget kan sammanfattas på följande sätt: ·Att kartlägga behovet av prisindex för olika ändamål, ·att analysera de principiella frågeställningar kartläggningen ger upp- hov till, ·att analysera hur index allmänt bör vara utformade för olika ända- mål, ·att bedöma i vilken utsträckning befintliga index tillgodoser dessa behov, och ·att formulera preciserade riktlinjer på vissa områden för att under- lätta tolkningen av de principiella grunder som föreslås. Frågan om användbarhet betonas starkt i utredningens direktiv: Avgörande för utformningen av en index är dess syfte. Utredaren skall främst kartlägga behoven och analysera de principiella frågeställningar kartläggningen ger upphov till. Utifrån detta skall anges vilken storhet som det i olika sammanhang är indexens mål att mäta. Utredaren skall också belysa behovet av prisindex för olika ändamål, analysera hur index allmänt bör vara utformade för olika ändamål samt bedöma i vilken utsträckning befintliga index (HIKP, KPI, nettoprisindex) tillgodoser dessa behov. Behov av att mäta den underliggande inflationenbör behandlas i detta sammanhang. I direktiven framhålls att tillkomsten av ett europeiskt harmoniserat index för konsumentpriser (HIKP) kan innebära att kraven på ett nationellt KPI förändras. Mot bakgrund av de ökade behoven av index för olika syften ställs också frågan om flera index bör ersätta eller komplettera KPI. När det gäller den sista punkten ovan, dvs. formulering av preciserade riktlinjer, nämns i direktiven följande sju problemområden: 1.Utformningen av index för egnahemsägarnas och bostadsrättsinne- havarnas boendekostnader. 2.Relevansen för föreslagna index av den diskussion som förts avseende överskattande systematiska fel. 3.Behandlingen av subventioner och inkomstrelaterade taxor. 4.Riktlinjer för val av indexformel på lägsta aggregeringsnivå. 5.Valet av mätperiod. 6.Principer för behandling av säsongsvariationer. 7.Krav på tillförlitlighet. Utredningsarbetet har bedrivits i ett antal olika steg, och betänkandets disposition följer i stort denna uppläggning. Först har en kartläggning gjorts av användningsområdena för svensk KPI och de krav på index, som aktualiseras vid olika slags användning. Också de förändringar i utnyttjandet av index, som skett , har undersökts i detta sammanhang. Grundläggande principer för utformning av index har sedan diskuterats mot bakgrund av dels de olika användningsområdena, dels ekonomisk och statistisk indexteori. Karläggningen redovisas i kapitel 2, och där ges också en första, kort- fattad presentation av utgångspunkter för utformningen av index. Väg- ledande principer för ett konsumentprisindex behandlas mer utförligt i Bilaga 2 till betänkandet I nästa steg följer en teknisk genomgång av olika alternativ för indexkonstruktion och bestämning av konsumtionsvikter på olika aggregeringsnivå. Kapitel 3 handlar om indexkonstruktionen, bl.a. vilken indexformel som skall användas för att väga samman pris-förändringar på olika varor och tjänster. Först diskuteras valet av indexformel utifrån den principiella och kalkylmässiga genomgång av olika alternativ, som redovisas i Bilaga 3 till betänkandet. Därefter följer en diskussion av beräkningsmetoder på lägre nivå, där underlaget för bestämning av konsumtionsvikter är mer bristfälligt. Kapitlet inne-håller också en diskussion av de beräkningsproblem, som har att göra med säsong- variation i priser och konsumerade kvantiteter. De två därpå följande kapitlen innehåller analyser av särskilda problemområden, som nämns i direktiven, främst behandlingen av boendekostnader i egnahem och av varuområden med omfattande subventionering och/eller inkomstberoende taxor. I kapitel 4 diskuteras de synnerligen svårlösta problem, som har att göra med hur använd- ningen av varaktiga varor, särskilt egnahem, bör behandlas i konsument- prisindex. En motsvarande diskussion av frågor om behandling av politiskt bestämda taxor (speciellt de inkomstberoende) följer i kapitel 5. Risken för systematiska fel (bias) i beräkningar av konsument- prisindex har varit föremål för en intensiv debatt . Särskilt har uppmärksammats risker för överskattande bias, som sammanhänger dels med indexkonstruktionen, dels med behandlingen av kvalitetsförändringar och nya varor. Dessa och andra faktorer som påverkar indexets tillförlitlighet diskuteras i kapitel 6, liksom kraven på tillförlitlighet hos index. I Bilaga 6 görs en genomgång av de biasutredningar som gjorts i ett antal länder, och av den kritik som där riktas mot index, särskilt i den amerikanska s.k. . I bilagan görs en uppskattning av motsvarande felrisker i ett svenskt KPI. En analys av möjligheterna att minska förekomsten av systematiska fel med hänsyn framförallt till behandlingen av kvalitetsförändringar och nya varor redovisas i Bilaga 7. KPI:s roll som underlag för stabiliseringspolitik behandlas i kapitel 7. Huvudvikten har lagts på användningen av index som målvariabel för penningpolitik och på det europeiska harmoniserade indexet (HIKP) som alternativ till KPI i det sammanhanget. Vidare diskuteras behovet av och den lämpliga utformningen av mått på s.k. underliggande inflation. I kapitel 8 diskuteras behovet av kompletterande index vid sidan av KPI, t.ex. kategoriprisindex och nettoprisindex. Det avslutande kapitlet är inriktat på frågor om fastställande av och presentationssätt för index. Kapitlet innehåller också en diskussion av indexnämndens framtida ställning och sammansättning. Framställningen i betänkandets huvudtext är relativt kortfattad, medan ett antal olika metodfrågor behandlas mer utförligt i bilagor. En sådan uppläggning motiveras av att många av dessa frågor har utpräglat teknisk karaktär. Syftet är att huvudtexten skall ge en samlad och såvitt möjligt lättbegriplig bild av de förändringar som föreslås beträffande grunderna för beräkning av index. 2Användningen av index och utgångspunkter för dess utformning Kvalitén hos ett prisindex – liksom hos varje annan produkt – bestäms av dess användbarhet för det, eller de, ändamål som det är avsett för. Förslag om indexberäkningar måste därför grundas på en kartläggning av användningen, på en precisering av den fråga man i varje särskilt fall skall besvara samt på en avvägning mellan olika behov. Vi skall här närmast ge en översiktlig bild av användningsområdena för konsu- mentprisindex och mot den bakgrunden redovisa några allmänna utgångspunkter för utformningen av index. Användningsområdena för konsumentprisindex kan delas in i följande tre huvudgrupper: 1.Användning för kompensationsändamål och som allmänt mått på ut- vecklingen av hushållens levnadskostnader. Det kan handla om att bilda underlag för justering (värdesäkring) av: ·pensioner, socialbidrag och andra inkomstöverföringar till hushåll från den offentliga sektorn, ·transfereringar inom den privata sektorn, ·priser i långfristiga avtal, ·priser på realränteobligationer. 2.Sådan användning som har att göra med omräkning av nominella värdebelopp/värdeförändringar till volym- eller realvärdemått. Hit hör t.ex. användningen: ·för beräkning och analys av hushållens köpkrafts- eller realin- komstutveckling, ·som underlag för löneförhandlingar och för analys av reallöneut- vecklingen, ·för volymberäkning (deflatering) av detaljhandelsomsättningen och av privat konsumtion i nationalräkenskaperna. 26 Användningen av index och utgångspunkter för dess utformning 3.Användning i stabiliseringspolitiska sammanhang. De viktigaste exemplen är KPI:s användning: ·som ett generellt mått på utvecklingen av kronans inhemska köp- kraft, ·för jämförelser med konsumentprisutvecklingen i andra länder, och ·som målvariabel för stabiliseringspolitik, särskilt penningpolitik. När det gäller det första användningsområdet bör framhållas, att index- regleringens funktion i allmänhet inte är att konstanthålla köpkraften hos de berörda hushållens totala inkomster. I stället handlar det om att realvärdesäkra bestämda belopp, som överförs – antingen från den offentliga sektorn (t.ex. pensioner) eller mellan hushåll (t.ex. under- hållsbidrag). Ett undantag är socialbidragen, som syftar till att fylla ut hushållens realinkomster upp till en bestämd nivå. Ett annat är det särskilda bostadstillägget för pensionärer, där basbeloppet används för att beräkna en skälig levnadsnivå. Kraven, eller önskemålen, beträffande indexets egenskaper kan i en del avseenden skilja sig mellan olika användningar. En huvudfråga, som också ställs i direktiven, är om sådana skillnader motiverar att flera index bör ersätta eller komplettera KPI. Mot intresset av att kunna skräddarsy prisindex för skilda ända- mål måste emellertid ställas värdet av att (som ) ha tillgång till ett officiellt, väl känt och accepterat index med brett användningsområde. Det är också viktigt att klargöra gränsen mellan vad som kan regleras – t.ex. i fråga om pensioner och andra inkomstöverföringar – med automatik grundad på ett bestämt prisindex, och vad som kräver politiska beslut i det enskilda fallet. Det är exempelvis knappast rimligt att KPI-baserad kompensation skulle kunna lösa fördelningsproblem som uppkommer vid en omläggning av skattesystemet eller markant ändrad andel avgiftsfinansiering för offentliga tjänster. Utredningens uppgift är följaktligen inte enbart att bestämma egen- skaperna hos ett idealiskt index för varje enskilt användningsområde. Man måste också bedöma hur allvarlig effekten blir om man avstår från vissa av dessa egenskaper, för att nå större enhetlighet. Det finns således anledning att undersöka i vad mån en enhetlig index-konstruktion kan utnyttjas för flera syften. En huvudslutsats i detta betänkande är att det finns goda förutsättningar för att konstruera ett konsumentprisindex som är användbart på alla de tre huvudområden som nämndes ovan. Den existerande, ekonomiska teorin för levnadskostnadsindex är då en viktig utgångspunkt. I nästa avsnitt skall vi ge en kort genomgång av de definitioner och avgränsningar, som görs i denna teori. SOU 1999:124 Användningen av index och utgångspunkter för dess utformning 27 Den ekonomiska ansatsen till indexteorin bygger på antagandet om optimerande beteende hos hushållen. Den tar sin utgångspunkt i ekono- misk mikroteori, där begrepp som nyttofunktioner, efterfrågefunktioner och priselasticiteter spelar en central roll. Enligt denna teori skall index (ett s.k. konstantnyttoindex eller sant levnadskostnadsindex) ange för- hållandet mellan de penningbelopp som erfordras för att i två prissi- tuationer upprätthålla samma konsumtionsstandard, eller samma nytto- nivå, t.ex: Pt Q * + Pt Q * + ...+ Pt Q * å Pkt Qk * + ...+ PK QK , P 0 ..., P 0 , P t ..., P t är priserna i två olika prissituationer för varorna 1, 2,... K. Q0 av respektive vara som konsumerades vid den ena prissituationen (0), medan Q1*, Q2 *...,QK * är en varukorg som sammantaget representerar samma konsumtionsstandard, och som skulle ha valts om det istället var den andra prissituationen (t) som gällde. Ett sådant index innebär att man jämför två situationer, där inte bara priserna utan också konsumtionens sammansättning skiljer sig åt (på grund av hushållens anpassning till ändrade relativa priser). I praktiken måste emellertid ett prisindex vara beräknat utifrån en bestämd varu- korg – även om denna kan vara en sammanvägning av observerad konsumtionssammansättning i båda de jämförda situationerna. Forsk- ningen på området handlar följaktligen till stor del om hur olika tänkbara indexformler förhåller sig till ett sant levnadskostnadsindex. Vi återkommer till valet av indexformel i nästa kapitel. Det bör framhållas, att teorin bygger på starkt förenklande antaganden om marknadernas funktionssätt och konsumenternas bete- ende. Exempelvis förutsätts hushållen ha fullständig kännedom om konsumtionsvarornas kvalitet och priser. Beräkning av ett sant levnads- kostnadsindex skulle också kräva ingående kännedom om hushållens preferenser, representerade bl.a. av egenpris- och korspriselasticiteter. Teorin är dessutom primärt utformad för enskilda hushåll, och över-gång till index för grupper av hushåll eller hela hushållskollektivet innebär ytterligare komplikationer. Det är mot den här bakgrunden viktigt att understryka, att teorin endast kan bidra med viss vägledning, inte med färdiga anvisningar om hur index bör beräknas. 28 Användningen av index och utgångspunkter för dess utformning För en mer utförlig genomgång av indexteorin hänvisas till Bilaga 2 Vägledande principer för ett konsumentprisindex. Där behandlas också den s.k. axiomatiska indexteorin och dess relevans för utform- ningen av index. En viktig begränsning hos teorin är att den är atemporal (saknar tidsdimension). Då teorin tillämpas på jämförelser mellan tidsperioder, t.ex. olika år, måste man förutsätta att hushållens preferenser inte ändrats. Sparande, tillgångar och skulder beaktas inte.