sou · GNB388d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Slutsatsen är att det inte återstår några utredningsåtgärder att vidta i anledning av vad som där sägs. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 237 Denne hade på DINA:s uppdrag mördat en chilensk före detta minister, , i 1975. Det hade före- kommit uppgifter om att Townley också skulle ha varit i för att döda . I promemorian noterades emellertid också att DINA hade ersatts av en ny organisation, som såvitt bekant inte hade ägnat sig åt internationell verksamhet. I promemorian nämndes även att en person Fontes eller i ett tips till det svenska honorärkonsulatet i , , utpekats som chef för operationen mot . UD synes ha företagit en del egen utredning i dessa delar och det är tydligt att berörda befattningshavare känt irritation över vad man uppfattade som ointresse för dessa spår från mordutredningens sida. framförde till polisöverintendenten att UD ansåg det angeläget att polisen sände en utredningsman till för att inhämta upplysningar angående Townley, liksom att ärendet borde uppföljas via förhör i . Wranghult återkom, enligt vad som antecknats vid UD, och meddelade att propå hade behandlats i spaningsledningen samt att ärendena inte bedömdes som så viktiga att åtgärderna behövde utföras. I en fyllig promemoria från ambassaden i , daterad , således , finns en redogörelse för Townley-ärendet, den information som inhämtats via FBI och de förberedelser ambassaden hade gjort för att möjliggöra ett informa- tionsutbyte mellan FBI och den svenska mordutredningen. Efter sammanbrottet i mordutredningen upprättade en kort promemoria som synes sammanfatta Townley- ärendet. Den hade följande lydelse. framkom i tidningsuppgifter (i ) att Chilejuntan hade planerat mörda . Liknande uppgifter hade förekommit tidigare i ett skriftligt vittnesmål av den chilenske politiske flyktingen . Från svenskt håll riktades i detta sammanhang en fråga till State Department i om , som i dömts för mordet på , utrikesminister och Washingtonambassadör under , nämnt något om ordern att mörda eller låta mörda . Detta förnekades av State Department . 16 Denna promemoria, som innehåller åtskilligt av intresse i sak, finns inte i PU-materialet. (Det gäller flera promemorior hos UD, men denna synes tillföra jämförelsevis mer i sak än andra.) 238 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. har emellertid bekräftats av mordutredarna i FBI att verkligen uppgivit att han varit inblandad i planer att mörda , nämligen vid besök i och i . Han hade fått uppdraget från den chilenska säkerhetstjänsten . Enligt uppgift från FBI finns också möjlighet från den att till den amerikanska göra en framställning att närmare hörs om vissa frågor. Townley har numera avtjänat sitt straff och lever under skyddad identitet på hemlig ort i . Enligt uppgift till kabinettssekreteraren från en f.d. chilensk utrikesminister gavs uppdraget till Townley vid ett möte i i samband med begravning. Närvarande var bl.a. , Townley och chefen för säkerhetstjänsten . Intressant är vidare att en f.d. officer i den chilenska säkerhetstjänsten L med hjälp av FBI nu har lyckats lämna . Den avhoppade säkerhetsofficeren kan ha något att säga om chilenska planer på att mörda . UD:s irritation över mordutredningens inställning till dessa uppslag synes vara det som låg bakom det möte som hölls efter sammanbrottet, , och som dokumenterats i en promemoria av . Vid mötet deltog förutom kabinettssekreteraren , kansliråden och , riksåklagaren , biträdande riksåklagaren , chefsåklagarna och , byråchefen , chefen för rikskriminalen , biträdande avdelningschefen samt polisintendenten . Vid mötet gick man, som det heter i promemorian, informellt igenom tre uppslag med latinamerikansk anknytning. Fortsättningsvis är följande antecknat. Kabinettssekreteraren började med att redovisa hur intresset hade kommit att riktas mot och dennes roll i mordet på den chilenske förre utrikesministern . FBI hade i sina förhör med Townley fått veta att denne hade erhållit uppdraget från att mörda . Ministern hade efter samråd med läns- polismästare haft långa och detaljerade samtal med de FBI-agenter som löste fallet Letelier. FBI hade fäst uppmärksamheten bl.a. på den högerextremistiska anknytningen inkluderande den kroatiska extremismen som fanns bl.a. i där Baresic ju vistats , innan han greps. I anslutning till fallet Townley hänvisade kabinettssekreteraren till an- knytningen till den italienske högerextremisten . Denne hade nära samarbetat med Townley och var med i vid Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 239 begravning då chilenske juntaledaren uppdrog åt Townley att mörda . Att då var i hade framkommit vid läsningen av boken om – Bödeln från . Att intresset kommit att riktas mot berodde emellertid på att dennes namn jämte italienske advokaten nämnts vid två oberoende tillfällen till våra ambassader i och . hade arresterats i . Den ingående efterforskningen av fallet F redovisades alltifrån samtalet till det svenska honorär-konsulatet i till F:s uppdykande i , där han kvitterade ut av okänt ursprung. I diskussionen kring dessa tre uppslag med latinamerikansk anknytning enades man om att det var svårt att se något nytt motiv från chilensk sida. Kvar stod dock de ursprungliga motiv som fanns , då enligt uppgift gav i uppdrag åt Townley att mörda . FBI hade i samtal med minister betonat att Chile-juntans trängda läge utgjorde ett motiv som noga måste utforskas. Vid mötet diskuterades också möjligheten att be venezolanska myndig- heterna att höra och att ambassaden i ev. kunde medverka till att den italienske advokaten hördes om sina kontakter med . Kabinettssekreteraren betonade att från UD:s sida skulle natur- ligtvis allt göras för att underlätta mordutredningen. Om så önskades, skulle det säkert gå att informellt via UM i få frågor framförda till . Vidare diskuterades motivet /där det var svårt att se om olika grupperingar vid sidan av regimerna kunde ha haft något intresse av mordet. var kanske mer emot medlingen än framhölls det. Som framgår noterades samfällt att den chilenska motivbilden var svag. Av dokumentationen att döma har UD heller inte fortsatt sitt eget engagemang i dessa delar efter detta möte. Den utredning som finns inom PU när det gäller Townley (och ) är redovisad i kapitel 5, Avsnitt HH – Terroristorganisationer som ej hänförs till annat av- snitt. Där framgår bl.a. att PU via erhållit information, enligt vilken Townley befann sig i i vart fall kort före mordet och kort därefter. begärde PU via dåvarande spaningsledaren biträde att via ambassaden i skaffa information från den förre iranske ministern , som levde i exil i . Bakgrunden var att Banisadr enligt uppgifter i svensk press skulle ha 240 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. uppgivit att var inblandat i mordet. I ett meddelande till skrev att han efter samråd med kabinettssekreteraren föreslog mordutred- ningen att i detta fall i stället söka utnyttja de polisiära kanalerna. Vår tveksamhet beror på att om Paris-ambassaden tog kontakt med Banisadr skulle detta kunna utnyttjas i politiska syften, vilket skulle kunna skada förbindelserna till . En rent polisiär kontakt som uppföljning av Banisadrs uppgifter kan inte gärna misstänkliggöras utan får mer karak- tären av rutin. I en promemoria senare, , upprättad av kansli- rådet (anledningen till dess upprättande framgår inte), redogörs i två punkter för kontakter mellan mordutredningen och UD angående Banisadr. 17 I den första punkten beskrivs den nyss- nämnda propån och UD:s avböjande svar. I den andra punkten heter det: återkom spaningsledningen med förfrågan huruvida ett polis- förhör med Banisadr kunde hållas på ambassaden. UD svarade med ledning av tidigare överväganden att det vore att föredra om förhöret kunde skötas på annan plats. Spaningsledningen återkom därefter inte mera i denna fråga. Däremot fortsatte samarbetet med frekventa kontakter mellan UD och spaningsledningen i en rad andra frågor med anknytning till mord- utredningen. (Se även kapitel 5, Avsnitt Q – Vapenhandel .) 3.3.4Vissa allmänna synpunkter som framförts till kommissionen Såväl , som har gett uttryck för uppfattningen att de utrikespolitiska analyserna i mordut- redningen inte blivit tillräckligt djupgående. Enligt var det så att inom UD ansåg han själv, och att vissa tips borde följas upp. UD gjorde försök att trycka på mordutredningen men det ledde inte till något; det behövs, som uttryckte det, två för en dialog. I vissa fall lät UD göra egna uppföljningar och i ett fall vidtogs närmast 17 Den s.k. nådde offentligheten . I uppdrag ingick att tala med Banisadr, vilket han också gjorde. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 241 en egen utredning som kanske gick utöver vår befogenhet. Det sistnämnda gällde Townley-ärendet, där UD själva kontaktade FBI via ambassaden i . UD bedömde uppgifterna om Townley som mycket intressanta men denna bedömning underkändes av spanings- ledningen utan motivering. Så här i efterhand var det bedömning att det skulle ha varit en fördel om UD:s och polisens arbete hade koordinerats på något sätt, t.ex. i form av en informell arbetsgrupp som kunde träffats . Men för att åstadkomma en bättre koordination måste det finnas en vilja till detta och en sådan saknades hos polisen. har till kommissionen framfört likartad kritik mot mordutredningen. UD vidarebefordrade samtliga tips till polisen, men klagade inför över att han aldrig fick reda på var tipsen hamnat eller vad som hänt med dem. hade själv en kuslig känsla av att man kastade in materialet i ett svart hål; man visste inte vad som hänt och vem som fått del av det. Han kände sig mycket frustrerad över detta. För egen del fann , som hade arbetat tillsammans med i dennes medlaruppdrag i kriget mellan och , att det där fanns beaktansvärda motivbilder. Uppdraget var mycket känsligt. Medlaren var satt att ge domen över konflikten, vilket kunde innebära betydande konsekvenser för ländernas territorier och politiska ledning. De slutsatser hade kommit att dra skulle i vissa hänseenden ha kunnat bli mycket besvärande för krigförande part om de offentliggjordes. Det gällde frågor om vilket land som var angripare i konflikten och om användning av kärnvapen. kunde vara oförsiktig när han diskuterade uppgifter om dessa förhållanden, påpekade , och gav exempel på tillfällen då känslig information skulle ha kunnat snappas upp av någon den inte var avsedd för. /1988 fick tillfälle att undersöka vad som skett beträffande de utrikespolitiska tipsen i mordutredningen. 18 har inför kommissionen uppgivit att man vid hans dis- kussioner inom utredningen inte bedömde /Irak-motivet som intressant, eftersom inget av dessa länder skulle ha haft något att vinna på att mörda . Då han hördes inför redovisade han samma inställning mer utförligt. Denna motivbild hade han tillmätt en väldigt liten betydelse. För det första var roll inte personlig roll utan han var representant för generalsekreteraren i FN. För det andra förhöll det sig så att verksamhet inte ledde till någonting. Överhuvudtaget fanns det enligt ingen anledning att tro, att hos någon av de två regeringarna skulle ha gjort sig impopulär. 242 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. sammanträffade han med bl.a. och . blev besviken över att dessa som han tyckte saknade överblick över materialet. Många frågor fick han inte be- svarade; de kände inte till uppgifterna. Utredningsmaterialet hade blivit kolossalt utspritt och de hade inte rekonstruerat det. Efter detta första möte gick det innan ett andra möte hölls. hade hoppats att förundersökningsledningen då skulle ha undersökt hans uppgifter och satt sig in i materialet. Han blev därför ännu mer besviken vid det andra mötet, när de fortfarande inte kände till olika uppgifter och tips, eller såg några samband mellan olika tips. hade i anledning härav tyckt att det var angeläget att en ordentlig genomgång av materialet kom till stånd och han uppmanade därför förundersökningsledningen att gå igenom . , när tillträtt sin tjänst som FN-ambassadör i , ringde han till för att fråga om åklagarna eller polisen nu gått igenom . Ingen från PU hade överhuvudtaget hört av sig. Därefter kontrollerade han saken med vid ytterligare ett par tillfällen. Först i samband med att Sydafrikaspåret aktualiserades 1996, hörde och biträdande spaningsledaren av sig. hade då bett dem komma till UD och ta del av materialet. Därefter hade och en annan polisman gått igenom och anteckningar. I anledning av sina erfarenheter gjorde reflektionen att han kunde förstå dem, som ville hjälpa till i utredningen. Bristen på mobiliseringsförmåga inom polisen efter mordet var total. Man borde naturligtvis ha samlat allehanda experter runt sig för att tillgodogöra sig deras kunskaper. Så skedde inte och många tappade därför tron på svensk polis. Det förtjänar i det sistnämnda hänseendet framhållas, att framförde likartade synpunkter då han utfrågades av Jurist- kommissionen , enligt vad som framgår av Jurist- kommissionens handlingar. Han uttalade sig där om det bristfälliga samarbetet mellan UD och säkerhetspolisen samt nödvändigheten av att det blev bättre. Han ansåg att säkerhetspolisen var obenägen att tillgodogöra sig de kunskaper som fanns inom utrikes- förvaltningen, när det gällde frågor om terrorism och i brottsutred- ningar som den aktuella. Självfallet skulle UD inte gå in i själva spaningsarbetet, men det fanns utrymme för mer samverkan. På fråga varför det inte redan fungerade på detta vis svarade att det egentligen borde göra det, med tanke på utveck- lingen från mordet på den jugoslaviske ambassadören 1971, ockupationen av västtyska ambassaden och framåt. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 243 att det bara var en fråga om eftersläpning, men noterade, i en internatio- nell jämförelse, att det som är den markanta skillnaden för svensk del --- jämfört med andra länder det är att vi har så totalt fristående myn- digheter. I de flesta länder är ju myndigheter och säkerhetspolis direkt knutna till . Det är ju i själva verket vi som är ett mycket speciellt fall inte bara internationellt i allmänhet utan också i förhållande till övriga västvärlden, övriga demokratier. Förundersökningsledningen (och ) har inför kommissionen givit en positiv bild av de insatser UD biträtt med; PU har fått mycket hjälp från UD . Det förhållandet att man från UD:s sida varit kritisk till delar av samarbetet kommen- terade förundersökningsledningen så, att det kan ha funnits en förvänt- ning hos UD på att PU skulle avrapportera de uppgifter som kom från UD. Så kan det emellertid enligt förundersökningsledningen inte fungera. En brottsutredning har till syfte att utreda brottet. Det är inte realistiskt att inom ramen för den verksamheten informera uppgifts- lämnare av olika slag om hur utredningen av de uppgifter som lämnats utfallit. Förundersökningsledningen har även framhållit att ett mer organiserat samarbete med UD skulle ha kunnat te sig problematiskt från konstitutionell synpunkt. Sammanfattningsvis har UD och PU stått i kontakt i skilda frågor. förekom ett visst systematiskt samarbete via . Detta var informellt till sin karaktär, även om roll inte kan beskrivas som privatpersonens. Därefter övergick kontakterna till att ske myndighet till myndighet i enskilda ärenden, dvs. till ad hoc-samverkan, med som sambandsman. Något organiserat samarbete med förundersökningsledning, polisen och UD kan inte sägas ha ägt rum . Det har t.ex. aldrig funnits någon gemensam arbetsgrupp eller något annat liknande samordningsorgan. Från UD:s sida är man kritisk till hur mordutredningen har skött samarbetet med UD, framför allt gäller detta efter mordet. Av såväl handlingar som av vad som uppgivits av de befattningshavare vi talat med framgår att det inom UD finns en skepsis till i vad mån utrikespolitiska bedömningar gjorts inom mord- utredningen, liksom till kvaliteten i de bedömningar som eventuellt har gjorts. Från UD:s sida anser man inte att mordutredningen tillgodo- 19 utfrågning med . 244 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. gjorde sig det material om mordet som UD samlat på ett tillfreds- ställande sätt. Enighet synes råda om att de analyser som gjorde inte var tillräckligt djupgående, vilket han inte heller själv anser. I UD- materialet i övrigt finns inga dokumenterade analyser som kan sägas avvika mer påtagligt från i det hänseendet. Pro- memorian från ambassaden i om Townley har dock en annan karaktär, bl.a. genom att den går in mer konkret på ett visst upp- slag. Förundersökningsledningen har ställt sig oförstående till kritiken och förklarat sig nöjd med UD:s bidrag till utredningsarbetet. 3.4.1Efterlysning av walkie-talkie-iakttagelser m.m. I ett brev ställt till , poststämplat i , berättade en man som ville vara anonym om en iakttagelse han gjort i närheten av mordplatsen vid tiden för mordet. Brev- skrivaren, som tillfälligt befunnit sig i , hade varit på väg till ett möte när han i hörnet /lagt märke till en man som talade i walkie-talkie. Mannens signalement beskrevs relativt utförligt. Han hade sett svensk ut men hade talat ett främ- mande språk, möjligen holländska eller schweizertyska. Anledningen till att brevskrivaren kunde ange exakt tid för sin iakttagelse var att han varit försenad till sitt avtalade möte och därför stup i ett tittat på sin armbandsklocka. inkom ett nytt brev, poststämplat i , från samme brevskrivare, som uppgav sig vara resande i dammodebranschen. I brevet lämnades ytterligare upplys- ningar om den iakttagne mannen, bl.a. skulle denne i walkie-talkien ha sagt das Auto, das Auto. Brevskrivaren sade sig också ha tecknat av mannen och teckningen bifogades brevet. inkom ytterligare två brev, poststämplade i respektive , sannolikt från samme brevskrivare. 20 är en parallellgata till , den första västerut. Det aktuella gathörnet är således i förhållande till mordplatsen beläget på andra sida, ett kvarter bort från denna. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 245 lämnade ytterligare uppgifter om sig själv och iakttagelsen av mannen med walkie-talkien. PU har på skilda sätt försökt utreda uppgifterna i breven. gick den dåvarande spaningsledningen ut i massmedia och bad den anonyme brevskrivaren att höra av sig. Dagarna därpå läm- nades successivt mer information i ärendet ut till massmedia, men detta ledde inte utredningen framåt. kontaktade PU dam- modebutiker i och för att få fram namn på försäljare/representanter i branschen. Trots att många förhör hölls kunde brevskrivaren inte identifieras. konstaterade SKL i ett utlåtande att breven och brevet av allt att döma har gemensam upphovsman. De mer detaljerade uppgifter som läm- nades i det fjärde brevet 1988 följdes upp och en person som miss- tänktes vara identisk med brevskrivaren förhördes. Det konstaterades emellertid efter ytterligare utredningsåtgärder att vederbörande inte kunde vara brevskrivaren. Uppmaning till allmänheten att rapportera walkie-talkie- iakttagelser I samband med att PU offentligt efterlyste den som skrivit , vilket alltså skedde någon eller efter det att brevet kommit in till PU, uppmanades allmänheten att rapportera eventuella walkie-talkie-iakttagelser som skulle kunna ha med mordet att göra. När denna uppmaning mer exakt ägde rum och hur den närmare utformades kan inte fastställas, eftersom det saknas dokumentation som berör detta. Efter det att uppmaningen till allmänheten gått ut och fram inkom 40-50 tips rörande walkie-talkie- iakttagelser som gjorts runt om i före, under och efter morddagen. hade PU endast fått in en handfull sådana tips, varav endast ett var av visst intresse. Det gällde en iakttagelse av en walkie-talkie i en slarvigt parkerad bil på nära kors- ningen med , dvs. alldeles i närheten av mordplatsen, strax före morddagen. Denna iakttagelse kunde emellertid avföras från utredningen sedan bilföraren identifierats och det konstaterats att det uppgiftslämnaren sett var en polisradio, en s.k. scanner. Uppgifterna i är därmed det första tipset till PU som gäller en iakttagelse av en person som talar i walkie-talkie och på en plats som skulle kunna tyda på att var övervakad vid tiden för mordet. I detta sammanhang kan noteras att 246 Vissa generella utredningsåtgärder m.m. varken polis, livvakter eller makarna själva före mordet rapporterat någon form av misstänkt övervakning. GMP:s analys av rapporterade walkie-talkie-iakttagelser I GMP analyseras rapporterade walkie-talkie-iakttagelser. Analysen grundar sig på 40 observationer av män bärande på eller talande i walkie-talkies. Observationerna delas in i skilda kategorier efter när respektive var de gjorts. Följande bedömning redovisas beträffande observationerna:21 Observationer före 28/2 utanför kan inte saklöst avföras från diskussionen eftersom det socialdemokratiska partihögkvarteret ligger mittemot biografen och kan tänkas ha ingått i en övervaknings- operation. Däremot synes observationer där eller kring under före det att paret lämnade hemmet kunna läggas åt sidan eftersom det var okänt, t o m för paret själva, att de skulle be- finna sig där . Därmed återstår endast två observationer som bägge kunnat förklaras. Av de sex observationerna efter mordet torde, på samma grunder, de två observationerna i kunna avföras från diskussionen. Av de återstående har några kunnat förklaras efter kontroll med väktarbolag, spaningsrotlar hos polisen och med andra användare av radiokommunika- tionsapparater. I det resterande materialet fäster man sig vid avsaknaden av observationer i tunnelbanan under färden mot biografen – ett skede där man verkligen kan ha haft behov av kommunikation. Vidare är det på- fallande att det inte finns några observationer i området norr om där man kunnat förvänta sig dylik aktivitet. De återstående observationerna har noggrant analyserats. Ingen av dem kan passas in i ett rimligt scenario. Orsaken härtill har varit att de tidsmässigt är orimliga eller för att de skett på en plats som inte rimligen varit aktuell i sammanhanget. Beträffande innehållet i det s.k. sägs följande: 22 Enligt ett anonymt brevskrivande vittne, den så kallade Skelleftehamns- mannen, fanns det en walkie-talkieförsedd man vid . Man kan undra vilken uppgift han skulle ha haft. Såvitt vi kunnat utröna finns det ingen begriplig uppgift för denna person. På andra sidan, det vill säga den östra sidan av , fanns det ingen man med walkie-talkie. Allmänt sett kan man ju undra varför man skulle hålla sig med en huvudgärnings- man och en eller flera tilläggspersoner. Vi kan inte se något rimligt skäl till 21 GMP s. 90. Se även det längre utdraget ur GMP i kapitel 7, där det här citerade partiet utgör en del. Vissa generella utredningsåtgärder m.m. 247 Slutsatsen av detta är att gärningsmannen agerar självständigt och de informationer som finns om walkie-talkies, beskriver fantasier eller slumpmässigt närvarande poliser, väktare och andra med legala skäl att använda radioapparater. Kommissionens genomgång av uppslag rörande walkie-talkie- iakttagelser I RRV-experternas genomgång av utredningsmaterialet ingick en granskning av de mer centrala walkie-talkie-iakttagelserna som rapporterats till PU. RRV-experterna bedömde uppgifterna i det s.k. Skelleftehamns- brevet som de mest intressanta gällande walkie-talkie-iakttagelser och deras analys skiljer sig i detta avseende från den analys som görs i GMP. Skälen till att denna observation bedömdes som mest intressant angavs på följande sätt: För det första är den rimlig för att den just passar väl in och plats. Det är faktiskt den observation av W/T som är mest rimlig med tanke på den händelseutveckling som faktiskt kom att ske --- oavsett spår i kvadrant 2. (Kvadrant 2 avser planerat brott med flera inblandade; beträffande RRV- experternas kvadrantmodell, se kapitel 1, våra anm.) För det andra kom- mer den in tidigt och kan inte ha påverkats av upp- maning i massmedia om att höra av sig med W/T-observationer, inte heller övriga W/T-observationer kan ha smittat av sig till denna som var den första. För det tredje skulle en säkerställd W/T-observation mest sannolikt hänföra sig till mordet på .