sou · GNB385d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Avbrott och andra störningar kan uppstå genom bl.a. brand och intrång m.m. När det gäller att fysiskt skydda infrastrukturens alla delar, med kabelförbindelser, kopplingspunkter och centrala resurser kan vi utgå från att det är en näst intill omöjlig uppgift, främst på grund av om- fattningen även av lokala nät. Spridningen av datorkraft och utnyttjandet av avancerad kommunikationsteknik för med sig säkerhetsproblem. Dock måste antalet svaga punkter minimeras, genom noggrann analys och åtgärder vid utbyggnad och utveckling. Den grundläggande uppgiften för en IT-infrastruktur är att föra över alla former av information över telelinjer eller kablar direkt mellan två eller flera datorer. För utredningens vidkommande handlar det främst om att beakta säkerheten på den fysiska nivån (ledning och kanalisation) och möjligen även transmissionsnivån. Det är av stor vikt att utbyggnaden av en IT-infrastruktur i , optimerad för datatjänster, sker på ett så- dant sätt att nätets sårbarhet minimeras. Ett sådant nät måste jämställas med andra samhällsviktiga funktioner, och fungera inom landet vid svåra påfrestningar på samhället, både i fred, kris och krig. De leverantörer som ansvarar för driften av den grundläggande infrastrukturen har, tillsammans med de operatörer som tillhandahåller tjänster på nätet, ansvar för att skydda IT-infrastrukturen mot påverkan, avlyssning eller modifiering. De flesta exempel på incidenter beror på dålig säkerhet i använ- darnas ändsystem. Den situationen kommer inte att förändras av att bra säkerhetsmekanismer införs på nätnivån. Man måste vidta åtgärder mot att icke auktoriserade personer får möjlighet att störa funktionen i infrastrukturen, eller att avtappa eller förändra information under överföring. För att kunna bedöma behovet av åtgärder måste man först ställa preciserade krav på driftsäkerhet, fram- komlighet, tillgänglighet, tillförlitlighet och sekretess. Till alla lokaler där vital utrustning finns placerad ska det finnas sär- skilda anordningar för att förhindra att andra personer än driftpersonal har tillträde. Lokaler som används för vital utrustning för nätets drift och funktion ska inte användas till annan verksamhet. Till sådana lokaler ska bara den personal ha tillträde som ansvarar för drift och underhåll. Lo- kalerna ska vara låsta och försedda med inbrottslarm. Särskilda larm kan behöva installeras om lokalerna har fönster i markplanet eller är lätt åtkomliga från angränsande byggnader eller på annat sätt. Kopplingspunkter är sårbara för t.ex. fysisk åverkan. Det förhållan- det att utrustningen befinner sig i en gränszon mellan ansvarsområden (nätleverantör, tjänsteleverantör) kan också leda till att det uppstår oklarheter eller missförstånd om vem som skall upprätta erforderligt skydd för utrustningen. De tjänster som en operatör levererar till slut- kund är ofta i något led beroende av andra, t.ex. operatörer, transmis- sionsleverantörer etc. En slutkund är därför också beroende av säker- hetsåtgärder i hela kedjan. En förutsättning för att kunna samordna flera aktörer är att ansvarsgränserna klarläggs. Normalt överförs information på näten i klartext. All kommunikation är i grunden osäker. Näten är flexibla, som de gör det möjligt att t.ex. avlyssna meddelanden och skicka meddelanden i andras namn. An- vändarna kan inte förvänta sig att öppna och allmänna nät är säkra och måste därför själva vidta åtgärder för att skydda sin information och därmed också få säkerhet hela vägen från avsändare till mottagare. del åtgärder måste också appliceras på själva nätet och de gemensamma stödfunktioner som har att göra med drift och underhåll av nätet. Inter- nets infrastruktur, både den fysiska infrastrukturen med ledning, trans- missionsutrustning och routrar och den logiska infrastrukturen, med ka- talogsystem (DNS), knutpunkter, tidstjänster, vägvalsregister o.s.v. måste skyddas mot avlyssning, intrång, förvanskning av data och annan manipulation. Den enda säkra metoden för att skydda information är att använda kryptering. För att kommunicera säkert via nät krävs användning av kryptering på många olika sätt, på flera olika nivåer och i stor skala. Krypteringsteknik inklusive stödsystem för bl.a. hantering av nycklar utgör en del av nätets logiska infrastruktur. I många fall används krypteringstekniken enbart för att skapa elek- troniska signaturer och för säker identifiering av komponenter och an- vändare. Genom elektroniska signaturer kan en avsändare av elektronisk information säkert identifieras och det går inte att förvanska information utan att det upptäcks. Med stöd av elektroniska signaturer kan en avsän- dare inte heller förneka en transaktion eller en handling. Med kryptering kan informationen hållas hemlig, och insyn förhindras. En allmän bedömning av förslagens konskevenser för den civila bered- skapen ger till resultat att ökad mångfald när det gäller nätinfrastruktur alltid är positivt. Det finns behov av att nätoperatören tillsammans med ansvariga myndigheter upprättar en plan för hur den nationella IT-infrastrukturen ska drivas vidare i händelse av attack via nätet mot för nätet centrala resurser utanför svensk kontroll. Syftet med detta är att kunna bibehålla driften nationellt. Merparten av dagens IT-infrastruktur och därtill anslutna nät består av utrustning tillverkad av ett fåtal företag främst baserade i . Han- delshinder, distributionsproblem eller andra typer av restriktioner på ex- port, import eller användning av denna typ av utrustning får direkta kon- sekvenser på nätinfrastrukturen. För viss utrustning som är dyr är lager- hållningen inom landets gränser begränsad. Beroendet av nyckelpersoner för viktiga funktioner i driften av IT-in- frastrukturen ökar med den snabba utvecklingen och den hårdnande kon- kurrensen. Dessa nyckelpersoner måste vara krigsplacerade i sina be- 103 Även detta avsnitt bygger på Bilaga 7. fattningar för att garantera kontinuitet i driften även i en kris- eller krigs- situation.