sou · GNB3123 · 2000-01-01 00:00:00 — Form Design/Center i har dessutom en pedagogisk verksamhet och samarbetar med skolor på olika nivåer. Tävlingar, utmärkelser, publikationer, register över olika designer, bildservice, konferenser och seminarier är andra aktiviteter. I finns ett designcenter i varje delstat och de stöds finansiellt av respektive delstat, samt i olika grad av de industrier som har intresse av verksamheten. De tyska designcentrerna sam- arbetar ibland genom att till exempel ta emot varandras utställ- ningar. Ett statligt, övergripande i institut finns, für Form- gebung grundat i am . Ett par av de tyska designcentrerna kom till , som till exempel IF i , i , i och IDZ i . Designcentret i har fått vissa statliga medel för specifika projekt i konkurrens med andra designcentrer i . Bland annat ansvarar man för en internationell designutmärkelse, , som ges till nyskapande industridesign, som uppfyller höga krav på brukbarhet och funktionalitet. Det engelska invigdes vid i . Initiativtagare var (1972 omdöpt till ), som tillkommit 1944 med syftet att informera och upplysa konsumenterna om design och om vikten av god formgivning. 1946 genomförde en internationellt mycket uppmärksammad utställning på and can make it, som var ett genombrott för 66 Musei- och utställningsinstitutioner SOU 1999:123 industriell formgivning i . 1949 började man ge ut tid- skriften Design. kom det engelska utställningar och verksamhet att förändras. Från att ursprungligen ha riktat sig mot allmänheten försköts fokus till industrin. Den viktigaste målgruppen under 1970- , 1980- och det tidiga var framför allt små- och medelstora producenter. 1994 stä ngdes emellertid lokalen. , däremot, existerar fortfarande och i mitt slut- betänkande återkommer jag till dess nuvarande verksamhet. Även om jag i slutbetänkandet också återkommer till , bildat , är det här befogat att nämna något om dess aktiviteter, eftersom en av inriktningarna varit och är utställ- ningar. kan betraktas som både en mötesplats för design i och en institution som i hög grad främjar kunskaperna om och intresset för design. Till är Dansk Designråd knutet. De 40 medlemmarna i rådet väljs utifrån deras engagemang i designfrå- gorna och vilja att åstadkomma något inom detta område. Rådet, som består av företagare, industriledare, industridesigner, grafiska designer och arkitekter, delar ut det danska designpriset . Vid sidan av rådet leds verksamheten, som har två inriktningar samt IDR, det sistnämnda ägnar sig åt rådgivning till små och medelstora tillverkare av en styrelse. Fem av medlemmarna tillsätts av Dansk Designråd, två av , motsvarande det svenska . Cirka 10 utställningar görs för dansk publik; dessutom skickas 2 3 utställningar utomlands. har koncentrerat sig på produkt- och grafisk design, samt design ma- nagement. Däremot ägnar man sig inte åt konsthantverksområdet. Dansk Design Centers styrka har även varit och är den omfattande publikationsverksamheten, med en lång rad böcker, skrifter och tidningar av hög estetisk och pedagogisk kvalitet. flyttar man in i en ny stor byggnad. 40 miljoner av byggkostnaderna har betalats av danska staten och 45 miljoner av näringslivet. Därmed är byggprojekt och inredning finansierad. Även när det gäller de ekonomiska anslagen för verksamheten delar stat och näringsliv i princip lika. Omsättningen är cirka 25 miljoner Dkr. I och med att man nu får betydligt större lokaler och blir mer publik kommer personalen mer än fördubblas från nuva- rande 14 till 32 personer. Byggnaden, ritad av arkitekt , rymmer lokaler för tre parallellutställningar av olika art, butik samt kafé ; konferenslokaler och mötesrum cirka 800 kvadrat- meter; lokaler för kontor och designforskning cirka 800 kvadrat- meter; samt en källarvåning för arkiv, etc . Avsikten är att bli en internationell utställningsarena för design och en scen, där dansk design kan visa upp sig, ett växthus för idéer och utveckling av industrin, en mötesplats för industrifolk, idéskapare och designer från hela världen samt en intressant besöksplats för allmänheten. Enligt programmet skall en stor årlig dansk eller utländsk temautställning visas, liksom kontinuerligt en stor dansk eller utländsk utställning under två , en till två småutställningar , samt ytterligare en design- och galleriutställning. har en rad olika former av designcentrer blivit allt vanligare runt om i världen. I det betänkande som skall presenteras återkommer jag till en diskussion om designcentrer. Jag väljer här att lyfta fram det exempel på konsthantverkscenter, där det statliga engagemanget varit störst, nämligen i . Ett of öppnade i , men det var först , som konsthantverket fick en statligt stödd, stabil plattform genom bildandet av , , då dock utan formell status och 1972 införlivat i . flyttade 1973 in i egna lokaler vid Place i , utrustade med referensbibliotek, galleri, butik och diabildskartotek, och blev mer publik. 68 Musei- och utställningsinstitutioner SOU 1999:123 1979 bytte CAC namn till och därmed lösgjorde man sig definitivt från . I överensstämmelse med den programförklaring som redovisade leds verksamheten av en kommitté, en specialistpanel, där medlemmarna ansvarar för var sitt konsthantverksområde. Därtill kommer några regionala konsthantverkskonsulenter, som arbetar i nära kontakt med de regionala konstföreningarna och de lokala myndigheterna. upprättar ett konsthantverksindex utifrån kvali- tetskriterier, arrangerar utställningar, driver pedagogiska program och ger ut en konsthantverkskarta. ansvarar också för den konsthantverksbutik som finns inrymd i V&A:s museibutik. Däremot överläts 1986 konserveringsfrågor till Musei- och utställningsdelegationen. Institutionen har varit statligt finansierad från första början och är så fortfarande, nu genom . 1989 framfördes idén att skulle uppgå i , men konsthantverks- organisationerna protesterade. Istället kunde man flytta till nya och större lokaler i , . införlivades emel- lertid delar av verksamhet i , som till exempel stipendieprogrammet för utställningar och projekt, finan- sieringen av de regionala konsthantverksinsatserna och utbild- ningsprogrammen. I gengäld får konsthantverksområdet tillgång till en mycket större budget inklusive lotterimedel. Dessutom har £750 000 öronmärkts till konsthantverket under kommande . Därtill kommer de bidrag som tidigare delats ut och som går till tio regionala institutioner, vilket i sin tur skall leda till en livaktigare verksamhet ute i landet. publika aktiviteter med utställningar, butik, kafé och informationsverksamhet i Islington fortsätter som förut. Syftet med verksamheten är att stödja det samtida konsthant- verket samt konstindustrin, genom utställningar, utbildning, kurs- verksamhet, rådgivning, information och försäljningsaktivititer runt om i världen. Det innebär bland annat att man ger bidrag till unga konsthantverkare som vill etablera sig, att man delar ut stipendier till konsthantverkare och stöder med hjälp av () ekonomiskt de konsthantverkare som vill delta i internationella mässor. ger man även ut en tidskrift präglad av hög kvalitet om konsthantverk, Crafts Magazine. 4.9Nya förväntningar på utställningsmediet Design är en starkt växande sektor internationellt. Det är därför naturligt att detta område börjar uppmärksammas, såsom skett med andra områden tidigare. De museer som känt ansvar för detta område är förutom de få rena designmuseer som existerar konstindustrimuseerna. Konstindustrimuseet i försöker få ekonomiska medel till en ny byggnad, där man hoppas kunna visa industridesign. Konstindustrimuseet i har integrerat industridesign vid sidan av bohagsformgivning. Man visar dessutom en rad tillfälliga, tematiska industridesign- utställningar samt presentationer av enskilda utövare. integreras industridesignföremålen med andra slags ting för att möjliggöra pedagogiska jämförelser. Även konsthantverk är ett återkommande område, där museet stimulerar utvecklingen genom inventeringar av det unga danska konsthantverk som man anser nyskapande. Kontinuerligt arrangeras dessutom konsthantverks- utställningar kring olika teman. Förutsättningarna för de utställningar som görs på museer är andra än för dem som tillkommer på designcentrer och konsthant- verkscentrer. De sistnämnda ska främja designernas och design- företagens, respektive konsthantverkarnas intressen, och även om man som till exempel på och i har pedagogiska ambitioner, är den historiska kontext och/eller det reflekterande förhållningssätt som präglar museernas verksamhet inte alltid lika väsentligt för ett design- och konsthant- verkscenter. Det har inom konstindustrimuseivärlden gjorts en rad försök att hitta nya utställningsformer som, utan att göra avkall på pedago- giska krav, levandegör materialet och sätter in tingen i deras 70 Musei- och utställningsinstitutioner Det man vill komma åt är de underliggande idéerna, de krafter som orsakat att tingen kommit fram och de roller som tingen fyller i samhället. Produktionsprocesserna, liksom i vilka samman- hang tingen sedan används och vilka konsekvenser de får för ekonomi och miljö är aspekter som museiutställningar ibland försöker att belysa. På så sätt har ekonomi- och kulturhistoriska synsätt integrerats med de rent estetiskt förebildliga, något som var konstindustrimuseernas ursprungliga inriktning. I och med att formgivare och designer gestaltar allt fler av våra varor, tjänster och system kan även utformningen av dem vara utställningsteman. Avsikten med en museiutställning är skapa förståelse för något (för gestaltning, material, kulturella skillnader, sammanhang av olika slag) och att ge nya tankar och insikter. För att lyckas med detta måste museerna naturligtvis locka och väcka nyfikenheten. Den attraktion och det intresse som tingen i sig kan skapa är in- gången till en djupare kunskap. Man kan hävda att vad en musei- utställning kan bidra till är att tydliggöra identiteter tingens, brukarnas, tillverkarnas, den kulturella, lokala, regionala, nationella – och vad som kommer bli allt viktigare framöver i vår del av världen den europeiska identiteten. 5Museer och andra utställnings- institutioner i För att åstadkomma en slags kartbild av hur utställningsbehovet för designområdet tillfredsställs i , ger jag här en be- skrivning av de museer och andra institutioner som redan är eller skulle kunna vara verksamma inom området. Jag har valt att ge de mest omfattande beskrivningarna dels av konst- hantverkssamling, dels av , enda renodlade museum för konsthantverk, formgivning och design. Ytterligare fyra museer är intressanta i detta sammanhang, , Kulturen, samt . Orsaken varför jag specifikt lyfter fram dessa museer är att de varit de huvudsakliga utställningsarenorna för designområdet inom museivärlden. I det sammanhanget måste jag också poängtera den stora betydelse som Form/Design Center i haft. Eftersom jag i slutbetänkandet skall behandla designcentrer, kommer jag emellertid här mer summariskt redovisa Form/Design Centers verksamhet. 5.1Nationalmuseums konsthant- verkssamling och dess historiska bakgrund I inrättade en speciell avdelning för konstslöjd 1885. förhistoria är det K ongl. museum som grundades och som inrymdes i lokaler. 72 Museer och andra utställningsinstitutioner i SOU 1999:123 beslöts att ett nytt museum skulle b yggas och 1866 invig- des . Namnet är tidstypiskt och hänger samman med det starka nationella intresse och de chauvinistiska strömningar som präglade hela . Ett embryo till ett konstindustrimuseum hade bildats av (nuvarande Svensk Form), som en följd av att föreningens grundare propagerat för tillkomsten av ett inhemskt historiskt industri- och konstslöjdmuseum. Tyngdpunkten i museisam- ling, som innehöll tolv materialkategorier, var textilier, metall- arbeten och keramik. Huvuddelen av föremålen bestod av samtida produktion, bland annat prover lämnade av svenska industrier. Denna museisamling, inrymd i hus vid , blev med tiden alltför dyrbar för föreningen att sköta och den erbjöds därför 1884. På det sättet kom 2 727 föremål till museet och utgjorde tillsammans med några andra donationer stommen i den Konstslöjdavdelning, som öppna- des 1885. De övriga delarna var den lilla samling konsthantverk som ingått i Konglig Museum och som överförts till National- museum i samband med invigningen 1866. En stor samling keramik från Rörstrand och – Friherre – hade skänkts 1867 och och Bielkesamlingen införlivades 1885. har ytterligare en rad donationer kommit till. De utställda föremålen arrangerades i materialkatego- rier. Den förste föreståndaren för denna avdelning var , som tidigare förestått i hus. blev ansvarig för avdelningen . Även han hade ett förflutet på , som direktör (dåtidens titel var sekreterare). hade han introducerat arts and crafts-idéerna i och tagit en rad initiativ för att få fram en mer estetiskt präglad bohagsvara. SOU 1999:123 Museer och andra utställningsinstitutioner i 73 var han museets överintendent. Under dessa år genomgick avdelningen en förändring. 1 invigdes en stilhistorisk exposé. Samlingen delades upp enligt två principer, dels en avdelning där föremålen presenterades i olika materialgrupper, dels en där de olika stilarnas karaktär och formspråk lyftes fram. Det var föremålens konstnärliga kvalitet, konsthistoriska betydelse och tillverkningsegenskaper som avgjorde om de skulle ingå i museets samlingar eller ej. De montrar, där föremålen redovisades utifrån sina material i kronologisk och typologisk ordning, skulle arrangeras på ett konstnärligt och estetiskt intressant sätt. Samma målsättning gäller fortfarande. I katalog till den utställning som presenterade Konsthantverks- avdelningens 100-årsjubileum står: Kvalitetskravet har alltid varit en grundläggande princip, kompletterat med en strävan att dokumentera det som befunnits vara karaktäristiskt. Även det kronologiska, stilhistoriska upplägg som införde har varit den modell man använt för den permanenta avdelningen. När museet visat utställningar med interiörer, har man aldrig vinnlagt sig om att bli lika illusoriskt verklig som till exempel och . Trots att avdelningen fick utökad yta 1919, har man under alla år varit trångbodd. skriver , den dåvarande avdelningsföreståndaren: kanske största problem är utan tvivel åstadkommandet av ett självständigt konstindustrimuseum. Även om avdelningen utrymmesmässigt varit styvmoderligt tilldelad på museet, har de 1 Så här formulerade idén: Det stilhistoriska avsnittets rum skola på intet sätt söka gifva någon illusion av boningsrum (en sak som tillhör det kulturhistoriska museet) utan genom konstnärligt tilltalande uppställning och gruppering af alla sådana alster af konsthandtverk i en viss stil, hvilka hvart och ett i ett formspråk ger ett så pregnant uttryck som möjligt af stilen i fråga... 74 Museer och andra utställningsinstitutioner i SOU 1999:123 ansvariga cheferna2 på konsthantverksavdelningen varit starka företrädare för området. Några blev senare överintendenter för hela museet, Stavenow blev rektor på , chef för , chef för . Flera av dem arbetade för att avdelningen skulle få en egen museibyggnad. Av naturliga skäl har konsthantverksavdel- ning haft ett starkare fokus än museets övriga avdel- ningar. Ofta har personer som börjat sin yrkesbana på (nuvarande Svensk Form) sedan fortsatt på . Konsthantverksavdelningens täta kontakt med har gagnat båda parter. Föreningens engagemang i samtidsdebatten och vilja att främja kvalitet och estetik har å ena sidan påverkat konsthant- verksavdelning att hålla sig à jour med utvecklingen. Konsthant- verksavdelningens fördjupning i formgivningens historia har å den andra sidan inneburit att Svenska Slöjdföreningens strävanden fått en starkare kulturell grund. samlingar inom formområdet omfattar hela perioden fram till och med och består av cirka 30 000 föremål. Kontinuerligt köps både konsthantverk, konstindustri och industridesign in, cirka 150 föremål . Konsthantverksavdelningen har som också namnet avslöjar sin tyngdpunkt i konsthantverk och konstindustri. Men började man även samla på industridesign. En del stora design- utställningar har presenterats . Grafisk design bland annat i form av reklamaffischer har återkommande visats 2 1885–1913, 1913–1919, 1919 1928 samt 1935 1946, 1928–1934), 1946–1965, 1966–1980, 1995, 1995 1997 ansvarade för verk- samheten. 1997 omorganiserades museet. Avdelningen inordnades under samlingar med som chef. SOU 1999:123 Museer och andra utställningsinstitutioner i 75 , liksom Svensk Bokkonst . lyftes industridesign fram i . har ett flertal utställningar haft design som tema. 3 Till utställningarna görs kataloger, publikationer och andra doku- mentationer av formområdet. konsthantverksavdelning har av tradition huvudsakligen haft sina lokaler på andra våningen. Den större delen av detta plan har varit reserverat för den permanenta utställningen, iordningställd 1973. Den stilhistoriska aspekten fördjupades då genom att samtliga material och föremål kom in i sina tids- sammanhang. Konsthantverksavdelningens tillfälliga utställningar har också visats på denna våning. har emellertid en av salarna även använts för skulptur- och måleriutställningar, vilket ytterligare minskat utrymmet för design, konsthantverk och formgivning. I och med att museets omorganiserades 1997 inordnades konst- hantverksavdelningen, som alltså inbegriper konstindustri, konst- hantverk och industridesign, tillsammans med museets övriga avdelningar för skulptur, måleri, grafik i en gemensam avdelning kallad samlingar. Den forna Konsthantverks- avdelningen kallas nu . Där arbetar fem personer, varav tre intendenter. har det funnits ett behov av revidering och förnyelse av den permanenta utställningen. En sådan är på gång. invigdes den kronologiskt sista delen, som behandlar 1900- talet. Man har alltså valt att först iordningställa utställningen om 1900-talets designutveckling, eftersom en sådan översikt efterlysts. Sedan kommer man successivt 3 Ett urval utställningar inom designområdet: Industridesign under 1978, Lunningpriserna 1986, British Design 1987, Från revo- lution till nya uttryck. Svensk industridesign 1968–1988 1988, Vår Nyttokonstnärerna 1949, 1953, 1975, 1989 och 1998. 76 Museer och andra utställningsinstitutioner i SOU 1999:123 fortsätta bakåt i tiden. Hela andra våningsplanet är avsett att fyllas av en permanent utställning och framåt, dock med möjlighet till tillfälliga utställningar i det stora mittrummet. En permanent utställning har ett stort pedagogiskt värde. Hit kan besökarna komma och återkomma gång på gång för att återse historiskt viktiga arbeten. Här kan man fördjupa sig. För en intres- serad allmänhet, för formstudenter och skolelever kan en permanent utställning ge den överblick och det sammanhang som behövs för att man skall förstå det historiska förloppet bättre. Hur den kan förnyas och levandegöras är en pedagogisk och utställningsteknisk uppgift. inrättade därför en ny intendenttjänst med inriktning konsthantverk, design och formgivning. I och med att tagit initiativet att iordningställa en permanent basutställning med ca 600 föremål, som ger en stil- historisk översikt av hur konstindustrin, konsthantverket och designen, med tonvikt på , utvecklats fram till uppfylls förhoppningsvis be hovet i av en bas- utställning om 1900-talets form och design. Utställningsytan för denna del är . konsthantverks- samling disponerar totalt för att skildra tiden från renässansen fram till . Vad beträffar Konsthantverkssamlingens ekonomiska situation är det omöjligt att beskriva och än mindre utvärdera denna, efter- som inte särskiljer konsthantverkssamlingen från den övriga verksamheten. 5.2Röhsska museet och dess historiska bakgrund Museets förhistoria går tillbaka till 1880-talet, då föreningen , som bildats , började samla estetiskt förebildliga föremål för att höja smaken i . Genom att skapa en modern mönstersamling ville man SOU 1999:123 Museer och andra utställningsinstitutioner i 77 stärka kvaliteten på de hantverks- och industriprodukter som gjordes i . Tanken på ett konstindustrimuseum väcktes 1886. (bildad efter samma modell som ) och skola (nuvarande HDK, ) förde fram behovet av upprättandet i större skala af ett konstindustriellt museum i , hvars stora betydelse för handtverket och konstsinnet i all- mänhet vi äro de första att medgifva. Men först fick stad en donation som gjorde det möjligt att planera ett sådant. hade på sin dödsbädd uttryckt en önskan om att ett konstindustrimuseum skulle inrättas och hans bror överlämnade en stor summa aktier, donerade av , för detta ändamål, (vilket motsvarar ). Även brodern , liksom ytterligare några personer, kom att donera medel för att museet till slut skulle bli en verklighet. , eller Konstslöjdmuseet som det kallades , kom från början att bli kommunalt, det vill säga ett ansvar för staden . I en kommentar till om den nytta staden har motsvarar de kostnader som museet innebär skriver 1926, då chef för museet: Först får man då komma ihåg, att staden fått museet till skänks. är ett av de många exemplen på den enskilda offervilja, som i tagit sig så storartade och för det kulturella livet ovärderliga uttryck. Vad staden har att bära är alltså kostnaderna för att hålla det hela i verksamhet. --- Konst- slöjdmuseet är i förhållande till sin storlek och till omfattningen av sin verksamhet ett av de ifråga om driften billigaste museer, som finnas. De första samlingarna tillkom genom donationer. På så sätt fick en av finaste samlingar av bokhantverk. Även den orientaliska samlingen med kinesisk och japansk keramik och orientaliska textilier höll en mycket hög klass. var det modernt i museisammanhang att visa upp autentiskt möblerade rum, något som introducerats av på i . Samma idé använde till att börja 78 Museer och andra utställningsinstitutioner i SOU 1999:123 Hela interiörer köptes in, när hus skulle rivas i . På i tillämpades samma modell med hela interiörer, vilket gjorde det viktigt att klargöra skillnaderna i inriktning. hade från början en livaktig verksamhet med ett stort antal tillfälliga utställningar , demonstrationer och kostnadsfria föredrag, ofta illustrerade med skioptikon-bilder och dit stora åhörarskaror kom, föredragsserier för att öka kunskaperna om till exempel textilkonstens, bokbinderiets och möbelkonstens historia. Kontakten med de dåtida utbildningarna inom detta område i var tät och var öppet för allmänheten. Det var de göteborgska, internationellt sinnade handels- och köpmannafamiljerna som hade arbetat för tillkomsten av museet. Deras stora, världsomspännande kontaktnät bidrog till att museet fick en internationell prägel och att museiföremålen valdes utifrån högt ställda konstnärliga krav. Samlingarna har framför allt fått en nordisk inriktning. 5.2.1Behoven styrde byggnadens gestaltning Museibyggnaden har stora arkitektoniska kvaliteter, vilket kan vara värt att påpeka när museer runt om i världen anlitar internationellt uppmärksammade arkitekter för att få en spännande arkitektur. När invigdes ansågs huset som ytterst modernt i sitt formspråk. hade en tävling utlysts om både ett Konstslöjdmuseum och en slöjdskola. lockades Axel från i till för att bli intendent på det ännu inte existerande museet. Det vinnande förslaget i tävlingen 1901, som därefter utvecklats av två göteborgsarkitekter, ratades emel- lertid av Axel , som inte ansåg att det skulle fungera i praktiken. Han förklarade att: det skulle leda till obotlig skada för de intressen, museibyggnaden hade att representera, om det före- liggande projektet ens i sina huvuddrag lades till grund för ett konstslöjdmuseum i . SOU 1999:123 Museer och andra utställningsinstitutioner i 79 Han upprättade ett nytt program för museet, utifrån vilket en ny tävling utlystes. Programmet ansågs mycket progressivt och hans sätt att betrakta ytor och rumssamband var nydanande. Utställ- ningsytorna böra därför vara så litet som möjligt arkitektoniskt bundna, så att de lämna största möjliga frihet för deras aptering till olika ändamål.