sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Slutligen försäkrade att han inte hade något med mordet på att göra och att han till skulle samarbeta för att försöka rentvå sitt namn. I ett brev daterat ställt till statsminister framförde via ombud klagomål mot de svenska utredarna. I brevet sades bl.a. att , som suttit fängslad , varit rädd för vad som kunde hända om han inte samarbetade med svenskarna och att på grund av förhörets längd inte kunnat återvända till med reguljärt flyg . Vidare anklagades de svenska utredarna för att ha kränkt rättigheter (flagrantly breaching all priciples of law and that our client was being improperly deprived of his rights by this device ). Ambassadören i , Bo Heinebäck, upprättade i anledning av klagomålet ett förslag till s.k. Sprachregelung (språkregel), vari samt- liga påståenden bemöttes. och sammanträffade med . berättade om sin bakgrund vid den sydafrikanska säkerhetstjänsten. var han chef för ; ett träningsläger, där vita rekryter utbildades i att begå diverse våldshandlingar. hade själv varit inblandad i mord, bilstölder etc. Han tröttnade emellertid på allt detta och önskade sluta av medicinska skäl. Innan han hann sluta blev han inkallad till chefen, som suspenderade honom utan att fick veta varför. väckte talan vid domstol för att få återgå till polis- arbetet. I en stor polisrättegång 1985, då uppträdde som stjärnvittne, anklagades för att ha uppträtt på ett sätt som var ovärdigt hans ställning. tilläts sluta vid poliskåren av medicinska skäl . kontaktade han ANC och under ett tag tvingades han lämna . berättade vidare hur han /95 blivit kontaktad av journalisten . Denne hade frågat om han kände till något om mordet på . hade då svarat att enligt Riian S är det som är mördaren och som ligger bakom. hade själv aldrig varken träffat eller hört talas om förrän Riian S nämnde honom. Om Riian S berättade att denne är en tidigare polis, som han kände väl och som arbetat nära i Longreach. spekulerade därefter i vilka uppgifter som i ett förhör skulle kunna tänkas försvara sig med mot Riian S:s uppgifter och sade there´s rumours that he chased Riian away and all this nonsense. uppgav sig vara god vän även med , som i sin tur skulle vara god vän med de . hade beträffande mordet på först sagt till att det var en kille som bodde i som var mördaren. hade senare specificerat detta och sagt att mördaren var W. uppgav sig aldrig ha träffat eller hört talas om W i något annat sammanhang. På särskilda frågor uppgav att han aldrig hade besökt , att han inte kände några svenska polismän och att han inte hade hört talas om att några svenska polismän skulle ha varit i . – I samband med att utredarna sammanträffade med överlämnade denne ett ca 150-sidigt manuskript, benämnt Hitsquads, som han önskade till- föra utredningen. hörde via en journalist av sig till svenska ambassaden i . besökte han ambassadören . var upprörd över att personer som han var säker på inte haft med mordet på att göra pekades ut, bland andra uttalade sig nedlåtande om , som springer omkring och uttalar sig åt alla håll. berättade att han var född i och arbetade som pilot i och . hade han arbetat som agent i den sydafrikanska säkerhetstjänsten. Han hade bl.a. använts till att infiltrera ANC utomlands, bl.a. i . förnekade all inblandning i mordet på . Han pekade i stället ut W som den som höll i vapnet. W, som påstods ha högerreaktionära politiska åsikter, hade fått uppdraget att skjuta av den sydafrikanska säkerhetstjänsten inom ramen för . W hade, enligt , anknytningar till den svenska underrättelseverksamheten. Han hade ett förflutet som svensk FN-soldat i och befann sig i , troligen 1983-86, samarbetade W med syd- afrikansk säkerhetstjänst som en fully paid agent. var W:s kontaktperson och den som betalade dennes lön. W var enligt tuff på ytan men bröt lätt samman vid förhör. Det var W som hade avslöjat den sydafrikanska säkerhetstjänstens operation i , ett avslöjande som hade lett till att dömdes till fängelse . , som var övertygad om att hans uppgifter var korrekta, sade sig inte ha några bevis i saken. Han hänvisade dock till de som han brukade hälsa på i fängelset. och sammanträffade inte med under sin vistelse i eftersom han befann sig på resa i grann- länderna. I uppslaget finns intaget tidningsartiklar från den 6 respektive , av vilka framgår att skulle ha avlidit . Han hade reparerat en lastbil hos en god vän när lastbilen plötsligt startade och klämde fast honom mot en vägg. Enligt artikeln tydde inget på att det skulle ha varit fråga om något annat än en olycka. och vistades i på- gick ett intensivt utredningsarbete i . PU inhämtade information om genom att tala med en rad Sydafrikakännare. Samtal hölls också med kabinettsekreteraren , biståndsministern och ambassadören . Ambassadören upprättade en särskild promemoria om roll i södra . Inom PU upprättades vidare en lista över ett tiotal personer som figurerade i utredningen i denna del. Listan skickades över till säker- hetspolisen och till kriminalunderrättelsetjänsten med förfrågan om något var känt om aktuella personer. Som nämnts strömmade mängder av tips in till följd av den mass- mediala uppmärksamheten kring Sydafrikaspåret. Bl.a. kom ett knappt tiotal tips in om att varit synlig på olika platser i vid tiden för mordet på . PU fick i detta sammanhang också in ett par fotografier på en man som påstods vara spanjor och ha varit i . Mannen på bilderna var mycket lik följde upp uppgifterna och det visade sig att mannen mycket riktigt var spanjor. Han hette Isodoro C. Isodoro C hade kommit till och rest därifrån . PU utredde även ett påstående i en kvällstidning om att vid tiden för mordet bott i organisationen (Inter- national ) lägenhet på i . I anledning av det som publicerats hörde flera polismän av sig till PU med uppgifter. PU försökte vidare få fram bokningslistor för lägenheten men dessa fanns inte bevarade. PU lät också i den svenska införa en förfrågan, där svenska polismän som bott i den aktuella lägenheten under ombads kontakta PU. PU fick på det sättet fram uppgifter om ett knappt tiotal personer som bott där vid tiden för mordet, de flesta deltagare vid i bordtennis. Ingen av de som hördes hade stött på någon utlänning i lägenheten eller någon person som kunde stämma in på beskrivningen av . inkom också ett tips om en polisman som påstods ha varit i . Tipset kom från en annan polis som gått assistentkursen vid och där sammanträffat med en person, polisman . Tipset och den utredning detta föranledde redovisas i kapitel 4, Polismäns resor till och de därpå följande sammanfattande anmärkningarna. uppsökte svenska ambassadören i , , PU. Hon ville träffa spaningschefen, men eftersom denne inte var tillgänglig berättade hon för en av utredningsmännen att hon blivit kontaktad av en engelsktalande man, som sade sig vara född i och ha en bakgrund i den sydafrikanska säkerhets- tjänsten. Mannen hade berättat att han tillbaka kände sig hotad av en f.d. vän, sydafrikanen . N hade pratat om mordet på och i detta sammanhang nämnt en finsk- talande person, som skulle vara inblandad i ett spår som rörde body- buildning och två flickor som gjort iakttagelser på mordplatsen. uppgiftslämnare hade tidigare sammanbott med N men relationen hade försämrats och uppgiftslämnaren kände sig numera hotad, eftersom han misstänkte att N på något sätt kunde vara inblandad i mordet på . Han hade , 1993 eller 1994, tjuvtittat i en sportväska tillhörig N. I väskan hade han hittat ett band med en inspelning från svenska riksradion på engelska. Programmet rörde just uppgifterna om den finsktalande personen med walkie/talkie och de två flickorna på mordplatsen (jfr kapitel 4, Dagen därpå besökte . Hon kompletterade sina tidigare uppgifter och berättade att uppgiftslämnaren trodde att N var av nordiskt ursprung, möjligen finländare med släkt i . Han och N blev bekanta 1986. N hade då skrutit om sina kopplingar till sydafrikanska säkerhetstjänsten. De hade därefter umgåtts relativt mycket och 1992 hade de startat ett bolag som drev färjetrafik i . N hade haft mycket pengar men dessa hade tagit slut . Han hade då flyttat in i en husvagn i uppgiftslämnarens trädgård. hade N försvunnit från husvagnen. Han hade lämnat kvar en väska och en låda. I lådan fann uppgiftslämnaren den mikrokassett som innehöll ovan nämnda radioprogram. N skulle vidare inneha en mängd vapen, bl.a. en revolver med kaliber 22, en AK 47:a och en Glock-pistol . Uppgiftslämnaren, som följt mediernas rapporte- ring om eventuella inblandning i mordet på , trodde att uppgifter om att skulle vara mördaren egentligen avsåg N. N skulle prata svenska. upprättade PU ett promemoria över landet . skickade vissa kompletteringar till PU från ambassaden i . Hon hade på nytt uppsökts av sin uppgiftslämnare, som berättat att N arresterats av mocambikansk polis . Han hade dessutom överlämnat en del material, som bi- fogades. hade tagit reda på att polisen bland N:s tillhörigheter hittat tre pass av sydafrikansk och brittisk nationalitet som alla var utställda i olika namn men föreställde N. skrev också att det i en nyhetstidning publicerats en notis om arresteringen, som polisen beskrivit som mycket allvarlig. publicerades i tidningen i en lång artikel med rubriken speciell misstänkt. Vem är den sydafrikan som hålls fängslad av PIC? Kan han vara mördare?. PU erhöll artikeln via ambassaden i . Därefter tog PU kontakt med kommissarien (se ovan) vid i . meddelade att det inom fanns en akt på och ett intresse för N. rapporterade att han kunde gå vidare med N för räkning. PU höll därefter tät kontakt med , som bl.a. utredde N:s rätta identitet. Han kontaktade kort därefter PU och meddelade att han haft två möten med den lokala polis- myndigheten. Han hade därvid fått uppgift om att N skulle ha en revolver .357 Magnum. kontaktade på nytt PU. Eftersom han talade i telefon ville han inte tala i klartext, men han framhöll att han ansåg N vara mycket intressant med utgångspunkt från mordet på . lämnade följande uppgifter. N hade koppling till och innehade rätt vapen. Han hade adopterats av en svensk familj , talade svenska och hade besökt . Han innehade åtminstone en .357 Magnum . Denna skulle förvaras i ett kassaskåp i . Eventuellt skulle han inneha ytterligare ett sådant vapen, som han dock inte offici- ellt hade kvar. N hade varit och var fortfarande verksam i sydafrikanska säkerhetstjänsten. Han skulle ha använts för operationer utomlands med liknande tillvägagångssätt som vid mordet på . Han skulle ha bekanta i som han enligt egen uppgift besökt och 1988. N satt arresterad i misstänkt för spioneri. Mikrobandet om mordet på hade såvitt framkommit försvunnit. N hade haft besök av representanter för sydafrikanska säkerhetstjänsten och dessa hade eventuellt tagit med sig bandet. uppgav avslutningsvis att han skulle försöka skicka mer detaljer via kurirpost och han framhöll också att man borde ligga lågt i kontakterna med , eftersom han tyckte det var underligt att svenska myndigheter inte hade underrättats om mannen ifråga. PU företog därefter registerslagningar och en förfrågan till säker- hetspolisen om N:s tre identiteter gjordes. Det fanns emellertid inga uppgifter om N. inkom en detaljerad skriftlig rapport från . Rapporten hade skickats med en bekant till , anställd vid SAS. I rapporten skrev att sydafrikanske medborgaren gripits i på grund av en anmälan mot honom av en bekant om bl.a. mordbrand. Utredningen hade visat att den misstänkte innehade ett antal vapen och olika identitetshandlingar med anknytning till . Det konstaterades att han arbetat för den sydafrikanska säkerhetstjänsten. N satt anhållen i , misstänkt för spioneri. hade sammanträffat med utred- ningsmän, underrättelsefolk och den misstänkte. På grund av rådande omständigheter hade utredningsarbetet, enligt , inte kunnat be- drivas så grundligt som önskvärt och uppgifterna i promemorian hade därför inte i detalj kunnat kontrolleras. Möjligheterna att bedriva en mer ingående undersökning var emellertid goda, eftersom det fanns ett stort intresse för den misstänkte från sida och hade erhållit uppdrag att utreda N. Av N:s egna uppgifter och av handlingar hade bl.a. följande fram- kommit. Han var född i . Han hade växt upp på barnhem och adopterats. Av adoptivföräldrarna var pappan brittisk medborgare och mamman svensk. Mamman hade varit missionär i Svensk Lutherska kyrkan i . Bägge adoptiv- föräldrarna var avlidna. hade han besökt ; , 1981 och 1988-89. 1981 hade han hälsat på släk- tingar som han delvis namngav. Vid besöket hade han också besökt släktingar. Vid bägge tillfällena hade han varit i . Beträffande det ljudband, där ett radioprogram rörande mordet på spelats in och som anträffats vid gripandet uppgav N att detta hade han själv spelat in. I samband med de Kocks uppgifter hade eventuella inblandning i mordet på diskuterats i . En svensk man i hade frågat vad diskussionen rörde. hade N hört en radiout- sändning om detta mord och han lovade därför den svenske mannen att banda nästa nyhetssändning, vilket han också gjort. Bandet hade emellertid blivit liggande bland hans tillhörigheter. Vid husrannsakan hos N efter gripandet hade polisen hittat tre vapen. Av en passhandling framgick att N var registrerad för ytterligare vapen; en revolver .357 Magnum. N förstod och pratade en del svenska. Till lokala utredare hade han sagt att han talade både svenska och finska. N hade bekräftat att han arbetat för den militära underrättelsetjänsten i i The Directorate of (DCC). Enligt hade det funnits misstankar att DCC inte bara sysslade med underrättelseinhämtning utan också deltog i aktiva operationer såsom mord m.m. Bl.a. hade DCC omnämnts vid mordet av i . Av en källa hade inhämtat att N be- skrivits som Mr , dvs. mycket duktig både på att hämta in underrättelser och på att utföra operationer. Efter rapport utställde Riksåklagaren en fullmakt för att bedriva undersökningar i utredningen av mordet på . Genom N:s beskrivning över var han bott vid sina vistelser i lyckades PU sannolikt fastställa vilka hotell det rört sig om. Dessa hotell kontaktades men inget av dem hade sparat några för- teckningar över hotellgäster från . PU:s egen databas med hotelluppgifter kontrollerades utan resultat. De svenska släktingar som N uppgivit att han hade besökt efter- söktes och deras identitet kunde fastställas. N:s uppgifter bekräftades, men inget av direkt intresse för mordutredningen fram- kom. PU försökte genom Radio fastställa när den inspelade radioutsändningen ägt rum. Detta visade sig inte vara möjligt eftersom Radio inte fick tillräckligt många sökparametrar. Han överlämnade en rad handlingar, bl.a. protokoll över polygrafundersökning (polygraf=lögndetektor), sju fotografier funna i en bankbox i , flygbiljett, kopior av fyra pass och vapenkort. N hade polygrafundersökts i . Av protokollet över denna framgår att N bl.a. reagerat över frågorna om han deltagit i mordet på respektive om han misstänkte någon särskild för mordet. N hade sagt att han var definitivt säker på att mordet var en sydafrikansk operation och att han hade sina misstankar om vem som var inblandad. De sju fotografierna som återfunnits i N:s bankfack föreställde bl.a. en ung kvinna med långt ljust hår. Några bilder föreställde Eriksdals- badet i och en bild föreställde en ombyggd till husbil med sovplats ovanpå bilen. Flygbiljetten som funnits i N:s bankbox var en tur och retur resa – , utställd i . Utresan var bokad till och återresan till . Av biljetten framgick att den ombokats först på resebyrån i , oklart när, och därefter på resebyrån på i . I anledning av biljetten kontaktade PU SAS som meddelade att ingen dokumenta- tion sparas längre än . kom PU i kontakt med ytterligare personer i som träffat N. Kontakterna ledde emellertid inte till något. meddelade att det var klart för prov- skjutning med N:s . I anledning härav skicka- de PU över 50 kulor av den typ som användes vid mordet. meddelade per telefon bl.a. att provskjutningen av N:s var på gång, att det anträffats dagboksanteckningar som tydde på att N varit i 1988, att han fått en uppgift om att N skulle ha haft svenskt pass 1995, vilket ambassaden i höll på att undersöka samt att kvinnan på fotografiet eventuellt skulle ha arbetat på svenska skolan i och att PU i den saken skulle kontakta en kvinna vid UD vars barn gått på skolan. inkom protokoll över den provskjutning som ägt rum med N:s revolver. Av en utredningsanteckning upprättad av en utredningsman vid PU framgår att ammunitionen, tio kulor, inkom med budpost. De två inre kuverten hade hål och locket på plast- burken som kulorna var lagda i hade lossnat. När utredningsmannen öppnade plastpåsen föll en av kulorna ut från det yttre kuvertets hål. På det yttre plastkuvertet fanns en notering om att det var säkerhets- kontrollerat. Vid kontakt med hade denne uppgett att han inte öppnat det inre kuvertet från laboratoriet, utan bara lagt det i ett större kuvert. Efter diskussioner med kunde utredningsmannen också konstatera att det större kuvertet fått en extra tejpremsa i bottenkanten. Därefter överlämnades kulorna till tekniska roteln för vidarebe- fordran till SKL i . – uttalade SKL i ett sakkunnigutlåtande: De båda kulorna jämfördes mikroskopiskt sinsemellan, varvid goda över- ensstämmelser iakttogs beträffande förekommande spårdetaljer. Vid mot- svarande jämförelse med de s.k. OP-kulorna iakttogs inga överens- stämmelser. Analysenhetens/GMP-gruppens analys begärde PU biträde av kriminalunder- rättelsetjänsten inom med informationsinhämtning och efterföljande analys avseende specifikt angivna delar av Sydafrika- avsnittet. Uppdraget avseende analysen redovisades , , i en tryckt rapport på – Syd- afrikaavsnittet. Analys av delaspekter. Analysen utfördes av två krimi- nalinspektörer vid Analysenheten/GMP-gruppen, bägge har tidigare in- gått som utredningsmän i Palmegruppen. Rapporten omfattar 21 sidor. I rapporten sägs under rubriken att PU begärt biträde med analys av de delar av Sydafrikaavsnittet som berör en konspiration med koppling till underrättelse/säkerhetstjänst och där utpekats som huvudorganisatör för mordet. Under samma rubrik påpekas att arbetet tagit än man från början trott, vilket berott dels på materialets storlek, dels på att förhören från tagit tid att få utskrivna. Beträffande använd metod sägs i rapporten att kriminalinspektörer- na för att få bättre överblick över materialet använt sig av ett datoriserat analysprogram. Programmet förutsatte egentligen att grundmaterialet är värderat vad gäller källornas tillförlitlighet och informationens sak- riktighet. Denna värdering hade kriminalinspektörerna fått göra själva i detta fall, vilket försvårat analysen och lett till att den till stora delar hade fått formen av hypotetiska resonemang. Rapporten består av två huvuddelar – en genomgång av inhämtad information och en analys som berör motivbilden, som tänkbar organisatör samt tillvägagångssättet vid mordet. Analysdelen innehåller också avsnitt om motstridiga uppgifter och informations- flöden, uppgiftslämnarnas tillförlitlighet och vid tiden för mordet. Rapporten avslutas med en sammantagen bedömning och rekommendationer avseende fortsatta utredningsåtgärder. I rapporten konstateras att fem källor lämnat uppgifter om att en sydafrikansk konspiration, organiserad av , ligger bakom Dessa källor är Svenska Dagbladets källa (som alltså inte är identifierad), de , , Riian S och . Källornas uppgifter återges kort med angivande av från vem upp- gifterna härrör. Därefter redogörs kort för de personer som påstås vara inblandade, för företaget samt för vad som var känt om underrättelse- och säkerhetstjänsterna i . I ett särskilt avsnitt berörs källornas inbördes förhållande och deras relation till . I avsnittet om tillvägagångssättet för mordet sägs att tidigare ana- lyser pekat på att mordet inte i första hand verkat vara en professionellt utförd operation, vilket man kanske skulle kunna förvänta sig om var organisatör. Det framhålls att även om man ansluter sig till denna bedömning så gör inte det att man helt kan utesluta en syd- afrikansk inblandning. Vissa avdelningar inom den sydafrikanska underrättelse- och säkerhetstjänsten, t.ex. CCB () inom den militära underrättelsetjänsten hade enligt uppgift anlitat rent kriminella personer för morduppdrag. Exempel fanns på att operatören gått längre än vad som var planerat och man kunde inte bortse ifrån att den sydafrikanska underrättelse- och säkerhetstjänsten skulle kunna ha haft folk i vid denna tiden för att bevaka folkriksdagen, vid vilken flera ledande personer inom befrielse- rörelserna i södra deltog. Innehållet summeras under rubriken bedömning: Uppgiftslämnarnas tillförlitlighet går ej att bedöma och källorna de hän- visar till är okända eller förnekar kännedom. Informationen är motstridig och har karaktären av andrahandsuppgifter vilket gör att inte heller sak- riktigheten kan bedömas. Det framskymtar också motsättningar som gör att möjligheten av medvetet oriktig information inte helt kan uteslutas. Det finns således egentligen ingenting som bekräftar påståendena om att mordet utförts av sydafrikansk underrättelse/säkerhetstjänst med som organisatör. Vår uppfattning är trots detta att man inte utan vidare kan avfärda de lämnade uppgifterna. Motivbilden är svår att be- döma. Attentat utfördes i , även om dessa enligt vad som är känt riktades mot befrielserörelserna och deras representanter. Tillvägagångs- sättet utesluter inte sydafrikansk inblandning. skulle utan tvekan vara en lämplig organisatör och hans egentliga uppdrag vid tiden för mordet är okänt. Rapporten avslutas med att PU rekommenderas att inhämta mer detalj- kunskap om andra attentat i , bl.a. om mordet på . Vidare rekommenderas PU att koncentrera sig på förhållandena strax före och vid mordet avseende de olika underrättelse- och säker- hetstjänsterna, deras organisation, uppgifter och inbördes förhållande samt uppdrag för militära underrättelsetjänsten och eventuell koppling till CCB. Slutligen listades ett tiotal personer, bland andra Riian S och , som inte var förhörda men kunde tänkas ha information att lämna. Av rekommendationerna ovan har PU, såvitt vi kunnat se, endast följt upp mordet på . Uppföljningen har möjligen skett som ett resultat av utredningen mot N, då denne innehade en mängd vapen av olika kalibrar. Frågan som PU ställde till i gällde närmast vilket vapen och vilken ammunition som använts vid mordet. svarade i att skjutits med kulor av kaliber 22 – longrifle och att mordvapnet troligen var en 1 med ljud- dämpare. , , visste PU att , som var ANC-representant i , mördats på sitt kontor av en okänd gärningsman som skjutit fem skott mot henne. upprättade departementsrådet på UD-IR, en promemoria som expedierats inom UD. Promemorian, som ger en sammanfattning av Sydafrika-spåret har följande lydelse: Sydafrika-spåret i mordet på inrapporterade ambassaden i att det i den pågående rättegången mot f.d. polisbefälet, överste förekommit uppgifter om samband mellan den forna sydafrikanska säker- hetstjänsten och mordet på . Vid rättegången sade de att han lämnat uppgifter till den sydafrikanska riksåklagaren och att en Operation Longreach under ledning av spionen , varit inblandad i mordet på den svenska statsministern. De Kocks uttalande uppmärk- sammades i media i såväl som i . Efter diverse kontakter underhand på olika nivåer mellan UD, svenska ambassaden och syd- afrikanska myndigheter överlämnade en framställan om inbördes rättshjälp till . Framställningen gick ut på att två personer från , chefsåklagare och polis- kommissarie , skulle få tillfälle att hos behöriga myndigheter i inhämta information och förhöra personer som kunde vara av intresse för den svenska brottsutredningen. Förutsättningen för förhören var att de skedde på frivillig basis. Utredarna fick under sin långa vistelse i (den 9/10- 7/11) träffa ett stort antal personer som skulle kunna tänkas ha informa- tioner av värde för att lösa mordet på .