sou · GNB356 · 2000-01-01 00:00:00 — genomfördes under dessa decennier politiska reformer runt om i den tidens världsekonomi, reformer som öpp- nade vägen för möjligheterna att utnyttja den nya tekniken. Kapi- talmarknaderna avreglerades, passfrihet infördes, tullarna sänktes, ett system för fasta växelkurser vann allmän anslutning osv. Dess- utom genomfördes parlamentariska reformer i mer eller mindre fredliga former som alla innebar att industrialise- ringens krafter fick en starkare position. På denna grundval skedde under de följande decennierna en väldig globalisering av ekonomi- erna. Flödena ökade av varor, av kapital och av arbetskraft. I dessa flöden kan vi också se systematiken utifrån den första aspekten av globaliseringen: De resurser, som var relativt rikliga i ett område, steg i värde när marknaderna vidgades; omvänt föll naturligtvis värdet på de resurser som relativt sett varit knappa och som tidigare stått högt i kurs. Detta är tydligast i förhållandet mellan den gamla världen, , och den s.k. nya världen, fram- för allt . var rikt både på arbetskraft och kapi- tal i förhållande till de knappa jordresurserna, medan de omvända förhållandena rådde i . Med globaliseringen, eller integrationen av marknaderna, växte värdet på den amerikanska jorden som både arbete och kapital i gavs nya möjligheter – flödena av arbete och kapital från den gamla världen till den nya tjänade därigenom till att minska skillnaderna i relativa faktorpriser mellan ekonomierna. Den svenska ekonomin utgör ett mycket speciellt fall. Vi be- fann oss så att säga både i den gamla och i den nya världen. I för- hållande till var rikt på arbetskraft och fattigt på jord. En miljon svenskar emigrerade. Men i förhållande till det industrialiserade var rikt på naturresurser men fattigt på kapital. En mycket strid ström av framför allt tyskt och franskt kapital placerades i – huvudsakligen i obligationer emitterade av staten, av kommunerna, av hypoteksbanker, av industriföretag men också som direktinvesteringar och som för- mögenheter som invandrare, köpmän och bankirer, förde med sig. Men det allra största kapitaltillflödet kom till stånd genom svensk upplåning utomlands och man kan beräkna att utlands- skulden i var den klart högsta per capita i och i världen vid tiden för utbrott. Detta var en av ingredienserna i den mycket snabba industrialisering som skedde i ett resursrikt men kapitalfattigt land. Den kombinerade effekten av den högre värderingen av rikliga naturresurser, av utvandringen och av kapitaltillflödet blev emellertid mycket kraftig. fick inte bara en snabb industri- alisering utan också en snabb löneökning. Reallönerna växte be- tydligt snabbare än bruttonationalprodukten och fick den snabbaste reallöneökningen av alla industriländer i världen. Värdet på den tidigare relativt rikliga faktorn arbete växte således snabbare i än på andra håll; det skedde en fundamental relativ prisförändring i den svenska ekonomin. Detta var en av de viktigaste ingredienserna bakom de omvälv- ningar i svensk ekonomi som inträffade och som vi kan sammanfatta med begreppet Industrisamhällets genombrott. En ny ekonomisk struktur skapades som byggde på en mera förädlad produktion, den byggde mera på kunskap och på ingenjörskunnande än den tidigare naturresursinriktade industrin. Verkstadsindustrin kom att bli centrum för utvecklingen men också nya konsumtionsindustrier, som var inriktade på mera köp- kraftiga marknader, expanderade. Och vad mera var – på viktiga innovativa områden hamnade svenska företag inom loppet av några decennier i täten för den internationella utvecklingen. Men också annat förändrades i den svenska och den globala ekonomins inramning. Industrialiseringens nationella karaktär förstärktes – detta av flera skäl. Ett skäl var att de infrastrukturella projekten tilltog i omfattning – järnvägsbyggandet hade varit ett sådant projekt, nu tillkom elektrifieringen, telefonnätets utbygg- nad, med tiden också det ökade vägbyggandet. Det ledde till att staten fick större betydelse i ekonomin. Men ett par andra faktorer fick kanske ännu större betydelse för den tilltagande nationella karaktären på den ekonomiska utvecklingen. En sådan faktor var utbildningen – också ett infrastrukturellt projekt – som ökade i betydelse i takt med att produktionen blev mera utvecklad. Däri- genom ökade också vikten av den kulturbundna kommunikatio- GLOBALISERINGEN OCH DEN SVENSKA EKONOMINS STRUKTUR Språket fick alltså större ekonomisk betydelse. En annan och med tiden allt viktigare faktor var välfärdssamhällets utveckling, som ju krävde en tydligare gräns för tillhörigheten i denna gemen- skap. Utan att gå närmare in på denna omsvängning från det globala till det nationella vill jag bara betona att det inte var första gången ett trendbrott i denna riktning inträffade – snarare kan vi se för- skjutningar av långsiktig art i båda riktningarna under historien. Vi har alltså inte någon linjär utveckling från mindre till större ekono- miska sammanhang. Man bör då heller inte låta framtiden vara en linjär projektion av dagens tendenser. Historien ger snarare vid handen att varje uppsättning av tillväxtkrafter har begränsad räck- vidd och att de ger upphov till förhållanden som i flera avseenden verkar i motsatt riktning. Under har alltså en ny globalisering framträtt med stor kraft. Jag vill ta upp den utifrån samma ut- gångspunkter som den förra – marknadsvidgningens och den tekniska förändringens effekter på relativa priser och de möjliga effekterna på den svenska ekonomins struktur. Återigen kan vi något förenklat tala om den gamla och den nya världen och vi kan då exempelvis avse å ena sidan , där nu utan större tvekan ingår i den gamla världen, och å andra sidan , där framför allt då Ost- och med sin snabba ekonomiska utveckling representerar den nya världen. I båda dessa områden har varit en epok av omvälvningar under inverkan av den tekniska förändringen, med ett markant genomslag för globaliseringen och med en serie av institutionella förändringar. Vi kan också i huvuddragen se ett likartat förlopp över tiden i och med en optimistisk expansion , följt av recessioner och spridda finansiella kriser. Dessa inträffade först i några av mera utsatta ekonomier och därefter i en serie av . Men även om man i båda fallen kan se ett likartat cykliskt för- lopp, har de olika underlag och globaliseringens effekt av att göra ekonomins relativt rikliga faktor mera värdefull, fått återigen när- mast de spegelvända konsekvenserna i den gamla och den nya världen. I , och naturligtvis i , har kapitalet fått fler möj- ligheter när marknaderna vidgats. När nya ekonomier öppnats och murarna kring den egna ekonomin rivits, har det relativt rikliga kapitalet fått ett högre värde. Globaliseringen har bidragit till en markant maktförskjutning till kapitalets och företagens fördel. I de nya ekonomier som dragits in i den snabbare ekonomiska utvecklingen har emellertid konsekvenserna blivit de omvända. Den relativt rikliga tillgången på arbetskraft har getts ökade möj- ligheter, vilket utövat ett tryck på gamla institutioner. Arbetarna kan kräva både snabbare konsumtionsökningar och större inflytan- de, ökad demokrati. Även om en sådan utveckling kan bromsas i själva krisens negativa spiral kan sådana förskjutningar av mera långsiktig art ses som en del av den asiatiska krisen – och utgången av krisen får en mycket stor betydelse för den framtida globala ekonomin. Det finns således likheter mellan det sena 1800-talets och det sena 1900-talets globaliseringsprocesser i det avseendet att de tjänar att minska skillnader i relativa faktorpriser mellan gamla och nya delar av världsekonomin samt att de utövar press på etablerade institutionella förhållanden. Men det finns också skillnader. Man kan således märka att medan kapitalets rörlighet ökat enormt, är rörligheten hos arbetskraften mycket lägre än vad den var . Hindren för en sådan rörlighet är mycket större – i den meningen är dagens globalisering svagare. Globalise- ringen i meningen mänsklig rörlighet har till stor del skett endast på företagens, företagsledningarnas och specialisternas nivå. Och vad mera är – en del av denna globalisering kan innebära att de stora företagens växande organisationer ersätter marknaden; dvs. att tidigare marknadstransaktioner internaliseras inom före- tagen. Och naturligtvis kan de innebära att de stora företagen överflyglar nationalstaterna – identifikationen med varumärken blir exempelvis allt mera väsentlig i jämförelse med den nationella förankringen (något som blir allt tydligare inte minst inom sporten). Den mindre rörligheten hos arbetskraften än är inte bara resultatet av de hinder som national- GLOBALISERINGEN OCH DEN SVENSKA EKONOMINS STRUKTUR staterna byggt upp. Den är också, paradoxalt nog, ett resultat av samma tekniska förändring som ligger bakom kapitalets ökade rörlighet och de fallande informationskostnader- na, nämligen elektronikens genombrott. Genom elektroniken och genom de förändringar av produktionsprocesser som följt i spåren har förmågan att hantera kunskap och information i större mängder ökat. Produktionen har blivit mera kunskapsintensiv. Det har skett ett markant skift i efterfrågan mot kunskap och kom- petens. Därigenom har kulturbunden kommunikation också blivit allt viktigare vilket skapat hög rörlighet hos en mindre krets av specialister men begränsat rörligheten på arbetsmarknaden för flertalet. Detta utgör en del av dagens dilemma då det gäller att finna en mera balanserad och stabil uppsättning av institutioner kring en delvis globaliserad ekonomi. Ett andra dilemma, som bidrar till dagens spänningar, är att den kombinerade effekten av globalisering och teknisk förändring visserligen leder till ökad efterfrågan på kunskap eller kompetens men också att gammal sådan snabbt kan falla i värde. Det har i de gamla industriländerna som inte bara skett en förskjutning i inkomstfördelningen mellan kapital och arbete utan också en ökad lönespridning till följd av sådan snabb omvärdering av kun- skaper. Det är naturligtvis ett grundläggande problem för dagens arbetsmarknad som tillsammans med en allmänt svag efterfråge- utveckling leder till den höga arbetslösheten. Men även här ger historien perspektiv. Perioder av stor omvandling tenderar att leda till obalanser och lönespridning. Först efter tidskrävande investe- ringar skapas en ny och mera balanserad arbetsmarknad och de investeringarna har kommit från två håll – dels i utbildning som anpassar utbudet av arbetskraft till efterfrågan men dels också i förenklingar och standardiseringar av produktionsprocesser som anpassar efterfrågan på arbetskraft efter utbudet. Man kan då fråga om effekten av globalisering och teknisk förändring också höjer värdet på den svenska kunskapen eller på den svenska kompetensen, om denna t.o.m. varit en relativt riklig och lågt värderad faktor i svensk ekonomi som kan ges nya möjligheter i en vidgad värld. I så fall kan denna faktor bli grund- valen för en ny snabb ekonomisk expansion. Men på vilka områden kan en sådan ske? Framtiden erbjuder med säkerhet ett brett spektrum av möjlig- heter men jag vill peka på några huvudfåror. För det första sker tillväxten inom de nya utvecklingsblocken både inom de innova- tiva centra för den tekniska förändringen och inom de komple- mentära områdena, dvs. både inom områden präglade av utbuds- förskjutningar och inom områden präglade av efterfrågeförskjut- ningar. När tillväxtens villkor diskuteras finns en risk att man alltför starkt fixerar intresset vid själva innovationsområdena, i synnerhet inom naturvetenskapen och tekniken. Det är otvetydigt så att innovationer på dessa områden spelat en mycket central roll för tillväxten totalt sett i världsekonomin och i svensk ekonomi under de gångna seklen. Men de behöver inte spela samma roll för enskilda ekonomier. Orsaken ligger just i de förändrade relativ- priser som innovationer och tillväxt ger upphov till. Medan priser- na alltså faller på produkter från de innovativa områdena, stiger de på komplementära produkter. Historien har många exempel på regioner och nationer som haft en hög tillväxt av inkomster (och därmed av BNP) genom att huvudsakligen specialisera sig inom områden karaktäriserade av ökad efterfrågan snarare än av snabb teknisk utveckling. Den bästa effekten uppnås naturligtvis om man kan kombinera en långsiktigt ökad efterfrågan med innovativa lösningar inom om- råden som utnyttjar sådan kompetens som delvis varit instängd i den svensk ekonomin men som kan nå vidgade marknader. Sådana möjligheter ryms inom ett spektrum från exempelvis ny teknik inom energitung och miljöbelastande industri – här finns en lång tradition i av processutveckling och av att hantera stora energimängder vilken kan få ett snabbt ökat värde när den globala industrialiseringen ökar trycket på naturresurserna – till vidgade marknader för sjukvård och utbildning – vilka represen- terar kompetenser som länge varit instängda av främst institutio- nella skäl – och till framställning av ett innehåll åt all den informa- tion som ny teknik drastiskt gjort allt billigare att förmedla och GLOBALISERINGEN OCH DEN SVENSKA EKONOMINS STRUKTUR därmed ökat behovet av färdigheter inom kultur, humaniora och samhällsvetenskap. Globalisering og demokratiske styring Globalisering er en fangende samtidsdiagnose som for alvor har slått an de siste syv-årte månedene. Det begynte med fult tyngde i niars , da et forlag oversatte en tysk bak, Globaliseringsfellen, noe som var et viktig startpunkt i den norske (og nordiske) debatten. Det er en ny diagnose av vår samtid som ligger i dette urtrykket. Det har en forrettet symbolkraft, eftersom det samler økonomi, informasjonsteknologi, miljøspørsmål, kulturtrekk i ett sammenenfattende uttrykk, samt betoner at det skjer noe revolusjonerende med den territoriale forankringen av politikk. Urtrykket globalisering har rot i en tolkning av medie- situasjonen. Jeg tror at en del av debatten, både faglig og politisk kan føres tilbake til et medieuttrykk fra MarshallMcLuhan tidlig på 1960-tallet, om den globale landsby. Det go mye av utgangs- punktet for den videre diskusjonen om hva informasjonssam- funnetet, fjernsynet o.1 betydde for vår verden. I forhold til denne revolusjonære tolkningen, at vi nå står oppe i noe nytt og grurmleggende annerledes enn vi er vant til, skal jeg også referere et litt annet syn ved å sitere en observatør som har sittet i stormsonen av den økonomisk globaliseringen: Globalisering er et relativt nytt og sørgelig klassete tilskudd til det politise ordforråd. Forestillingen om at det det representerer er nytt, er latterlig. Massemigrasjon og integrerte kapitalmarkeder gav hovedinn- holdet i globaliseringen i siste del av det nittende århundre. Lift mer historisk erindring vil minne oss om at sammenbruddet for vårt tidligere forsøk på globalisering, nittenhundetallets , økono- miske verdensordning, hadde ødeleggende konsekvenser. GLOBALISERING OG DEMOKRATISKE STYRING sammenbruddet som startet for bundre år siden, nådde sin bedrøvelige avslutning i mellomkrigstidens proteksjonisme. Det ble kilde til krig og tyranni i og utenfor . Og så fartsetter denne observatøren med å skissere den gradvise tilbakevendingen til ortodoksier etter annen verdenskrig, og de nye krisene, forsvarsreaksjonene og de nye formene for tilbaketrekning nå mot . Denne observatøren er , Storbritannias siste guvernør i . har gift en definisjon av økonomisk globalisering som beskrives gjennom tre etapper: Den ene etappen er internasjona- lisering, som er økt eksport og handel over landegrensene. Den andre er transnasjonalisering, som er økning av utenlandsinvesete- ringer og vekst i flernasjonale salskaper som opererer over lande- grensene. Den tredje etappen er selve globaliseringen, og det er urviklingen av verdensomspennende nettverk for produksjon og informasjon. er en rimelig grei språkbruk på det økonomiske feltet av globaliseringen. Det er noen enkle økonomiske mål som ligger bak den språkbruken omkring globalisering. Det ene greie økonomiske målet er internasjonal handel. Det har vaert en voldsom økning i internasjonal handel under de regimer fra omtrent 1870. Det var tilbakegang i eksport- volumet i mange land i 1930- og -40-årene, saerlig fra krisen i 1929, og det utviklet seg igjen raskt etter armen verdenskrig. Det internasjonale handelsvolumet i 1997 var omtrent 16 ganger større enn det var i 1950. Det er en enorm økning målt i handel. Samtidig er det slik at OECD-området slår for rundt av verdens- handelen, og det er økende ulikheter innen det som inntil ti år siden ble kalt den tredje verden. denne sterke veksten i internasjonal handel ligger blant annet en liberalisering av handels- regimene gjennom og mange andre internasjonale avtaler. Det andre målet er utenlandsinvesteringer. De har haft en adskillig raskere økning enn handelen. På 1980-tallet var det for eksempel slik at den gjennomsnittlige årlige vekst i utenlandsinvesteringer for de rike land lå på årlig, mot rundt vekst i internasjonal handel. Utenlandsinvesteringene har altså vokst mye raskere. Flernasjonale salskaper, særlig med basis i ; og Vest- , har ikke bare vokst, men det har også skjedd en betydelig konsentrasjon, et betydelig innslag av delproduksjon, komponent- produksjon, hvor produkter sammensattes fra ulike deler av verden på grunn av billig og rask transport. Det tredj e målet er økte finanstransaksjoner som aksjekjøp, bank- lån, obligasj oner og valutatransaksjoner. Det har vært beregnet at det har vært en syvdobling av slike ,valutatransaksjoner bare fra 1990 til 1997. Valutatransaksjoner utgjør omkring femti ganger dagsverdien av verdien av internasjonal handel, så den mest eksplosjonsartede vekslen har skjedd på dette feltet. Det er et ut- bredt syn at makt flyter fra stater over til markeder og til konser- ner, og at den del makt fordamper, altså det vil kaller kollektiv avmakt, hvor ingen helt se hvem som styrer systemet. Betyr det jeg nå har skissert at territorialstatene er maktesløse og akterutseilt i den globale økonomi? På noen punkter går det an å begrunne et stikt syn, på noen andre punkter er det fort gjort å overdrive betydningen av det. La meg gi noen indikasjoner: Hvis man ser på internasjonal handel og utenlandsinversteringr i prosent av nasj onalproduktet, noe som ikke er helt urimelig, blir bildet et litt annet enn de totaltallene jeg refererte i stad. Om- fanget , når det gjelder handel og utenlandsinvesteringer i prosent av nasjonalproduktet for de store industriland for eksempel innenfor GATT-området, er omtrent det samme som omfanget var i perioden før første verdenskrig. Britisk utenriks- handel utgjør i 1997, omtrent det samme som i 1913 (med et dypt tall imellom, i mellomkrigstiden). ligger på i 1997, det samme som i 1913. I har prosentandelen sunket, fra til ned mot , og det eneste store land hvor prosentsatsen har vokst, er , hvor det har økt fra rundt 10 til rundt av nasjonalproduktet. Det er også slik at utenlands- GLOBALISERING OG DEMOKRATISKE STYRING investeringer gjennomgående er lavere i prosent av nasjonal- produktet enn de var i 1913. I Storbritannia har denne prosenten sanket fra 60 til , i fra 20 til . gir et lift ennet bilde hvis en skal måle betydningen av nasjonaløkonomi. Det er også forsaft slik at innenlandske markeder er langt viktigere enn de internasjonale, totalt sett. av både japansk og ameri- kansk produksjon går til innenlandsk avsetning. for Stor- og , og opp mat for . I store deler av verdens land utenfor de store industriland produseres mer enn for innenlandsk avsetning. Det er også forsatt slik at de flernasjonale selskapene, ikke minst de amerikanske, har en meget stor hjemmebase, som er ekstremt viktig for dem. Det har vært forklart med betydningen av stabile rammevilkår rettsinstitu- sjoner, utdanning, språk, rekruttering, bankvesenet gjennom finansiering og lån osv. Det er altså forsatt viktig å ha en hjemme- base for et flernasjonalt konsern. Det er også rimelig å si, og det er veldig lett å belegge, at nasjonale økonomier på mange måter er langt mindre sårbare enn de var før første verdenskrig. Hvis man ser på betydningen av offentlig sektor, har den gjennom- snittlig for de rike industriland økt fra før første verdenskrig til rundt av den totale økonomien . ligger omtrent på dette gjennomsnittet. ligger litt lavere, ligger på . gir et lift annet bilde. Det er også slik, og det kan man tallfeste, at det er en positiv sammenhang mellom offentlig sektors størrelse og en utadrettet økonomi. De land som har en stor offentlig sektor, er gjennom- gående de land som har den mest utadrettede økonomi, og om- vendt. Det er også slik at en internasjonalisert økonomi er av- hengig av en infrastruktur av offentlige institusjoner for å fungere ordentlig. De er avhengige av et fungerende rettssystem, av politisk stabilitet, av rammevilkår som staten gir. Hvis en tviler på den påstanden, kan en jo kikke over til etter oppløs- ningen av , og se hva som skjer når denne infra- strukturen begynner å forvitre. Det har altså skjedd en dramatisk internasjonalisering av økonomi- en, en betydelig globalisering. Men det er altså noen viktige for- behold som vi er nødt til å fa med oss. Det nasjonale økonomiene er ikke betydningsløse. De har en langt større posisjon, hvis en er villig til å gå inn i tallene, enn det en del av globaliseingsdebatten kan friste en til å tro. Det gjenstår noe helt sentralt i økonomisk sammenhang, og det er finanstransaksjonene. De har ikke sidestykke. Det var omfattende finanstransaksjoner også i tidligere perioder, som under det regimet ved slutten av forrige århundre, men de har et enormt mye større omfang , også relativt sett, enn de har haft tidligere. er tredje stadium, og det stadiet ler sag ikke bortforklare. Det er viktig, og det forsterkes av en teknologi som gjør det mulig å flytte enorme pengesummer i løpet av sekunder over landegrenser og kontinent. Bakgrunnen for denne situasjonen er politiske vedtak. Det er resultat av en politisk deregulering av kapitalbevegelser som ble gjennomført etter sammenbruddet for det såkalte Bretton Woods-systemet på 1970- tallet, samt datidens oljekrisene. De ble gjennomført først etter vedtak i under Reagan-administrasjonen tidlig på 1980-tallet, og av Storbritannia under . Det viktigste i var den snuoperasjonen som ble foretatt i , da den franske regjering snudde trill rundt og førte en helt annen politikk enn tidligere. Den var markedsrattet, og etter en intens strid innad i den franske regjering ble mange av de gamle keynsianske virke- midlene gitt opp. Den viktigste arkitekten for snuoperasjonen var den davaerende franske finansminister, , som senere førte med seg disse omslagene inn i EU-kommisjonen som president for denne. Nå har vi sett at den nye situasjonen gir uvante, uforutsette former for ustabilitet. Det er blitt vanskeligere på politisk grunnlag å styre børsbevegelser, valutakurssvingninger, spekulasjonsoppkjøp og alt det vi har fått anskueligjjort denne høsten. Det er en rekke proble- mer, som også de store markedsaktørene har oppdaget, med den situasjonen vi befinner oss i akkurat nå. Jeg skal kort skissere GLOBALISERING OG DEMOKRATISKE STYRING forholdet mellom overnasjonal niakt på den ene siden og et demokratisk styringssystem på den annen side, som stor sett er nasjonalt og territorielt. passer ikke særlig godt sammen. Det er tre løsninger på denne situasjonen. Den ene løsningen er den nyliberalistiske. Den sier at deregulering var nødvendig, for den ga raskere økonomisk vekst, og beskyttet markedsmekanismene mot dumme politiske inngrep uf fra kort- siktige hensyn og særinteresser som kunne forkludre måten disse mekanismene virket på. Det er en fordel med individuelt frihet, det gir en konstitusjonell avgrensning av hva det er politisk fornuftig å gripe inn i som er fordelaktig for alle, eller for de fleste. Det er essensen i den nyliberalistiske holdningen.