sou · GNB355d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Syftet med arbetet är att utarbeta en övergripande strategi för framtida reglering av kommunikations- och medieområdet. En fråga som är av betydelse för konvergensen som uppmärksammas särskilt är potentiella tekniska flaskhalsar t.ex. set-top- boxar och elektroniska programguider. tillsattes en kommission med namnet Det Digitale som skall vidareut- veckla och sätta upp nya mål för en IT-politisk strategi. I kommissio- nens uppdrag ingår även att behandla konvergensfrågor. Uppdraget skall vara avslutat /2000. Den danska regleringen för infrastruktur anses i stor utsträckning vara anpassad till konvergensen eftersom all infrastruktur omfattas av telekommunikationsreglering oavsett om infrastrukturen används för telekommunikations-, medie- eller IT-tjänster. Förhållandena i några andra länder 105 munikationsregleringen gör t.ex. inte heller någon åtskillnad mellan fasta respektive mobila tjänster. De danska samtrafikreglerna är tillämpliga på alla former av kabelbaserad och trådlös teleinfrastruktur inklusive mobilnät, kabel-TV-nät och infrastruktur för radio/TV-utsändning. I sitt svar på kommissionens grönbok anger de danska myndighe- terna att regleringen av infrastruktur och marknadstillträde i en konver- gerad miljö bör till sin karaktär vara horisontell. Detta kan ske genom att telekommunikationssektorns regler om tillhandahållande av öppna nät (ONP) och samtrafik utökas till att gälla alla typer av nät. De danska myndigheterna anger att den nu gällande danska regleringen av infrastruktur i stor utsträckning redan är anpassad till konvergensut- vecklingen. När det gäller t.ex. elektroniska programguider och set-top- boxar, anser de att det kan finnas behov av sektorspecifik reglering som tar sin utgångspunkt i konkurrensrätten. Viktigt är även att sociala mål, som t.ex. public service och samhällsomfattande tjänster, får fortsatt skydd i en konvergerad miljö. De danska myndigheterna anger att de tre alternativ till framtida reglering som kommissionen presenterar i grönboken inte utesluter varandra, utan att det kommer att bli nödvän- digt att använda alla alternativen. Telekommunikationer regleras i den finska telemarknadslagen . Syftet med lagen är att främja effektivitet på telemarknaden så att utbudet av telekommunikation överensstämmer med användarnas behov, är tekniskt utvecklat, håller god kvalitet, är driftsäkert och tryggt samt tillhandahålls till förmånliga priser. Detta skall delvis uppnås genom att det råder konkurrens på telemarknaden. Med teletjänster förstås i lagen en tjänst vars tillhandahållande helt eller delvis består av över- föring av meddelanden eller sändning i telenät. Ett telenät definieras som ett överföringssystem som gör det möjligt att överföra meddelanden mellan bestämda anslutningspunkter via ledning, via radio, optiskt eller på något annat elektromagnetiskt sätt. I samband med definitionen kan det var värt att notera att telemarknadslagen inte gäller bl.a. användning av radioanläggningar för rundradiosändning eller för annat än allmän televerksamhet. Radio/TV-området regleras i lag om televisions- och radio-verk- samhet . Lagen syftar till att främja televisions- och radio- verksamhet. Televisionsverksamhet definieras som ursprunglig sändning eller tillhandahållande av ett televisionsprogramutbud avsett att tas emot av allmänheten, i kodad eller okodad form, över ledning eller med hjälp 106 Förhållandena i några andra länder av radiovågor som utbreder sig fritt, inklusive sändning över satellit. Radioverksamhet definieras som ursprunglig sändning eller tillhanda- hållande av ett ljudradioprogramutbud avsett att tas emot av allmän- heten, i kodad eller okodad form, över ledning eller med hjälp av radiovågor som utbreder sig fritt, inklusive sändning över satellit. Gränsdragningen mellan telekommunikationer och televisions- och radioverksamhet görs med utgångspunkt i att televisions- och radio- verksamhet avser sändning eller tillhandahållande av ett televisions- eller radioprogramutbud avsett att tas emot av allmänheten. Programutbud definieras som en på förhand utvald helhet av televisions- eller radioprogram. Allmänheten definieras i lagen om televisions- och radioverksamhet som en personkrets som inte är utvald på förhand och som tar emot ett programutbud eller ett betydande antal på förhand bestämda personer som tar emot kommunikation. Detta innebär att t.ex. NVOD, men inte VOD är en televisionsutsändning. För att se över skyddet av yttrandefrihet tillsatte justitieministern en yttrandefrihetskommission . Kommissionen överlämnade ett betänkande och planerar att presentera ett förslag till en ny ytt- randefrihetslagstiftning, som skall ersätta den gällande tryckfrihetslagen, /. En av målsättningarna med förslaget är att lagstiftningen skall anpassas till den kommunikationstekniska utvecklingen. Bestämmelserna skall kunna tillämpas på alla former av massmedieverksamhet, oavsett upptagnings-, utgivnings- eller distribu- tionsteknik. Frekvenstilldelning på teleområdet görs enligt telemarknadslagen. Om koncession på grund av knapp tillgång på radiofrekvenser endast kan beviljas en del sökande, skall tillstånd ges till de sökande vars verksamhet bäst främjar lagens syften vilka angivits ovan. Frekvenser tilldelas av Teleförvaltningscentralen. Enligt lagen om televisions- och radioverksamhet skall statsrådet (regeringen) fastställa en plan för användningen av de frekvenser som har reserverats för televisions- och radioverksamhet. Statsrådet skall i samband med detta beakta Yleisradio Oy:s public serviceåtaganden. Förhållandena i några andra länder 107 har huvudansvaret för telekommunikationsregleringen i . Den finska Teleförvaltningscentralen genomför telekommu- nikationsreglering och kontrollerar dess tillämpning. Teleförvaltnings- centralen tilldelar även bl.a. frekvenser och telefonnummer, administre- rar standarder, radio- och TV-licenser samt agerar i internationella sammanhang. Det finska trafikministeriet har huvudansvaret för reglering och till- delning av licenser på radio/TV-området. Även statsrådet, teleförvalt- ningscentralen, , handels- och industri- ministeriet samt justitieministeriet arbetar med frågor som rör radio- och TV-området. Det finns ingen tillsynsmyndighet för radio- och TV- verksamhet i . De finska myndigheterna har beslutat att invänta resultatet av de åtgär- der som vidtas inom EU innan de på nationell nivå utreder behovet av att anpassa den finska lagstiftningen till konvergensutvecklingen. I sitt svar på kommissionens grönbok om konvergens framför de finska myndigheterna att konvergensen som sådan inte föranleder ytterligare lagstiftning och att eventuell ny lagstiftning skall vara väl motiverad. Allmän affärsrätt och konkurrensrätt kan i många fall vara tillräcklig. Generellt sett bör lagstiftningen utvecklas för att få en mer horisontell karaktär där åtskillnad görs mellan lagstiftning av innehåll och tjänster respektive infrastruktur. Konvergensen föranleder dock behov av ny lagstiftning främst på innehållsområdet. Eftersom möjligheterna till spridning och tillgång till innehåll ökar tack vare konvergensen, ökar även spridningsmöjligheterna samt tillgången till olagligt och skadligt innehåll. De finska myndigheterna föreslår att ett gemensamt organ, sammansatt av telekommunikations-, datateknik- och audiovisuella företag, operatörer och aktörer på marknaden för elektronisk mass- kommunikation, tillsätts för att hantera utvecklingen av regleringen med anledning av konvergens. Slutligen anser de finska myndigheterna att det första av kommissionens alternativ till utveckling av lagstiftningen är det bästa sättet att anpassa lagstiftningen till de nya förutsättningarna, men att även alternativ tre kan bli aktuellt. 108 Förhållandena i några andra länder Telekommunikation regleras i i Lov om telekommunikasjon . Den norska teleregleringen syftar bl.a. till att tillgodose det nationella behovet av telekommunikationer och främja effektiv användning av resurserna genom effektiv konkurrens och att undanröja begränsningar i marknadstillträde annat än om det råder frekvensbrist. Telekommunikation definieras som överföring av ljud, text, bilder eller annan data med hjälp av ljus, radiosignaler eller andra elektromagnetiska signaler i ett kommunikationssystem för överföring av signaler. Telekommunikationsregleringen omfattar även överföring av radio/TV- utsändningssignaler. Radio/TV-sektorn regleras i Lov om kringkasting . Radio/TV-regleringen innehåller bl.a. reglering om marknadstillträde, innehåll och vidaresändning. Radio/TV-utsändning definieras som utsändning av tal, musik, bilder och liknande med radiovågor eller över tråd, avsedd att tas emot direkt av allmänheten. Tele- och datatjänster omfattas inte av bestämmelserna i lov om kringkasting. Gränsdragningen mellan telekommunikation och radio/TV-utsändning är oklar och den norska konvergensutredningen (se nedan) studerar hur en ändamålsenlig gränsdragning kan göras. Utgångspunkten för definitionen av radio/TV-utsändning är att sändningen skall vara avsedd att tas emot av allmänheten. Teleloven och kringkastingsloven gör ömsesidiga undantag från varandras tillämpningsområden. Yttrandefriheten i är i huvudsak grundlagsskyddad vad gäller tryckt skrift. Det finns emellertid även ett skydd för s.k. uppriktiga ytt- randen. Detta skydd omfattar alla former av yttranden, dvs. även i radio och TV eller i elektroniska medier. Justis- og politidepartementet till- satte en yttrandefrihetskommission med uppdrag att se över skyddet för yttrandefriheten i och att överväga en utvidgning av grundlagsskyddet för yttrandefrihet till andra medier än tryckt skrift. Kommissionen skall avge sin rapport . Post- och teletilsynet fastställer en frekvensplan för televerksamhet och tilldelar frekvenser inom ramen för faktisk och planlagd användning av frekvenser. På radio- och TV-området krävs en koncession från för att få tillgång till frekvenser för att sända radio- och TV. Förhållandena i några andra länder 109 Samferdseldepartementet har huvudansvaret för regleringen på tele- kommunikationsområdet. Det norska Post och Teletilsynet administre- rar telekommunikationsregleringen. har huvudansvaret för regleringen på radio/ TV-området samt beviljande av sändningstillstånd. Statens medie- förvaltning är tillämpningsorgan när det gäller kringkastingsloven. Den norska regeringen tillsatte en utredning om kon- vergens. Utredningen har i uppgift att studera vilka krav som utveck- lingen av konvergens av teknik och infrastruktur ställer på gällande tele- och radio/TV-lagstiftning. Vidare skall den utreda de elektroniska informationstjänsternas utveckling och i vilken mån en oförändrad lag- stiftning på tele- och radio/TV-området påverkar denna utveckling. Med detta som utgångspunkt skall utredningen analysera behovet av ändringar av regleringen på berörda områden och presentera förslag till ändringar av lagstiftningen samt bedöma förutsättningarna och konsek- venserna av föreslagna ändringar senast . De norska myndigheterna har inom ramen för EFTA-samarbetet presenterat en kommentar till kommissionens grönbok om konvergens. I denna kommentar framförs att det på detta stadium, när konver- gensutvecklingen är osäker, är viktigt att studera konver- gensens potentiella inverkan på samhällets kulturella och ekonomiska mål. Debatten måste även fokuseras på tänkbara alternativ för regle- ringsutvecklingen. Angående de tre alternativ för utveckling av lag- stiftningen, som kommissionen presenterar i grönboken, anger EFTA- staterna att modellerna kan vara ett bra diskussionsunderlag, men att de inte skall utesluta andra tänkbara möjligheter. Telekommunikationer regleras i lagen om post- och tele-kommunika- tioner (Code des Postes et Télécommunications) . Regle- ringen på telekommunikationsområdet syftar till att avreglera den franska telemarknaden i enlighet med EG-rätten. Telekommunikationer definieras som överföring eller mottagande av symboler, signaler, text, 110 Förhållandena i några andra länder bilder, ljud eller annan information, via tråd, optisk fiber, radio eller andra elektromagnetiska sätt. Publik kommunikation regleras i lagen om pressfrihet (du 29 juillet 1881 sur la liberté de presse) och lagen om kommunikationsfri- het (du 30 septembre 1986 sur la liberté de communication). Publik kommunikation definieras i den senare lagen som all överföring till allmänheten eller vissa delar av allmänheten, över telekommunika- tionsnät, av tecken, alla slags signaler, text, bilder, ljud eller meddelanden som inte utgör privat korrespondens. Privat korrespondens har av premiärministern definierats som meddelanden som uttryckligen är avsedda för mottagande av en eller flera bestämda och identifierbara antingen fysiska eller juridiska personer. Definitionen av publik korrespondens är extensiv, vilket innebär att inte endast radio och TV, utan även tjänster som är tillgängliga på t.ex. Minitel eller Internet omfattas av definitionen. Definitionerna av publik och privat korrespondens tar sin utgångspunkt i aktivitetens karaktär. Definitionerna har tillämpats på Miniteltjänster, där viss interaktivitet förekommer och förväntas således inte sättas ur spel på grund av konvergensen. Yttrandefriheten i audiovisuella medier regleras i lagen om kommu- nikationsfrihet. Konvergensen förväntas inte förorsaka problem i sam- band med dess tillämpning eftersom definitionerna kommer att kunna tillämpas ändamålsenligt även framgent. Frekvenser för telekommunikationstjänster tilldelas av tillsynsmyn- digheten för telekommunikationer (LAutorité de Régulisation des Télécommunications, ART). ART har bl.a. till uppgift att se till att radiospektrumet hanteras på ett framsynt och effektivt sätt och att främja bättre användning av frekvenser. Frekvenser för marksänd TV tilldelas av rådet för audiovisuella frågor (Le Conseil Supérieur de lAudiovisuel, CSA) på grundval av det innehåll som kandidaterna före- slår. Ministeriet för ekonomi, finans och industri (Le Ministère de lEconomie, des Finances et de lIndustrie) har huvudansvaret för regleringen av telekommunikation i . ART administrerar och genomför telelagstiftningen, handlägger tillståndsförfarandet, tilldelar frekvenser, löser samtrafiktvister etc. Premiärministern och CSA har huvudansvaret för regleringen av radio- och TV-sektorn. CSA övervakar bl.a. att kanalerna följer sina skyldigheter i samband med utsändning, investeringar och moral, utser direktörerna för de allmänna TV-kanalerna, tilldelar frekvenser och Förhållandena i några andra länder 111 värnar om mångfalden. På regional nivå finns myndigheter som hand- lägger frågor om tillståndsgivning för audiovisuella nät. Debatten kring konvergensfenomenet väcktes i i samband med att kommissionen publicerade sin grönbok om konvergens. Det pågår arbete som är relaterat till konvergensen, men det finns t.ex. ingen särskild konvergensutredning. Regeringen har föreslagit ändringar i lagen om kom- munikationsfrihet. Ändringarna innebär att regleringen till viss del an- passas till konvergensen. Bl.a. harmoniseras de regler som är tillämpliga på telenät respektive kabelnät och reglerna som är tillämpliga på kanaler utsända via satellit respektive kabel. Regeringen har publicerat en handlingsplan för deltagande i informationssamhället. I dokumentet anges att inga omfattande förändringar av det franska regelverket är nödvändiga, men att vissa justeringar kan bli aktuella. Regeringen har givit i uppdrag åt Le Conseil dEtat (kommitté med uppgift att ge råd till regeringen och regeringsrätten) att utforma förslag till reglering av personuppgifter, elektroniska transaktioner, upphovsrätt och skadligt innehåll samt förslag till anpassning av lagstiftningen till konvergensen. Le Conseil dEtat påpekar avseende anpassning av lagstiftningen till konvergens att konvergensen inte påverkar definitionerna och gränsdragningen mellan publik och privat korrespondens. Regleringen bör emellertid anpassas till den tekniska konvergensen, t.ex. bör liknande tjänster falla under samma regelverk. För de nya tjänster som utvecklas bör ett tillämpligt regelverk fastställas, t.ex. bör Internettelefoni regleras enligt telekommunikationslagen när den håller samma kvalitet som traditionell telefoni. planerar inte att inrätta en gemensam myndighet för tele- kommunikations- respektive radio/TV-sektorn. Däremot sker en spe- cialisering inom de befintliga myndigheterna för infrastrukturrelaterade respektive innehållsrelaterade frågor, vilket innebär en viss anpassning till konvergensen. I sitt svar på grönboken anger de franska myndigheterna att lagstif- taren bör anpassa det nu gällande regelverket successivt för att skapa en åtskillnad mellan infrastruktur och innehåll. Infrastruktur kan framgent komma att regleras enligt kommissionens alternativ 3, dvs. samma regler för alla former av infrastruktur. Innehåll kan emellertid inte regleras lika inom alla sektorer eftersom meddelandets karaktär varierar. I stället skall det ställas ett minimum av krav på all publik 112 Förhållandena i några andra länder kommunikation, ett minimum av krav på privat telekommunikation, och det skall finnas specifika regler för olika verksamheter. Den övergripande italienska regleringen på telekommunikations- och radio/TV-området återfinns i lag nr 294/97 . I denna lagen, som behandlas närmare under rubriken konvergens nedan, görs inte åtskillnad mellan telekommunikationer och radio/TV utan istället mellan infrastruktur och nät respektive tjänster och produkter. Utöver denna lag finns kompletterande lagstiftning och föreskrifter som bl.a. genomför EG-direktiven på telekommunikations- och radio/TV-området. Det övergripande ansvaret för reglering på telekommunikations- respektive radio/TV-området har det italienska kommunikationsminis- teriet (Ministero delle Comunicazioni). För administrationen av tele- kommunikations- samt radio/TV- regleringen svarar kommunika- tionsmyndigheten (Autorità per le garanzie nelle comunicazioni) som inrättades genom lag nr. 249/97 (se nedan). Konvergensfrågorna har i uppmärksammats i samband med utarbetande och antagande av den nya lagen nr 249/97 . Lagen reglerar hela kommunikationssektorn, dvs. såväl telekommuni- kationer, radio/TV-utsändningar som multimedietjänster. För att möj- liggöra flexibilitet vid teknisk utveckling och konvergensutveckling är lagen övergripande till sin karaktär och fastställer endast principerna för regelsystemet. Den nya lagen inrättar en gemensam myndighet för telekommunikations- samt radio/TV-sektorerna. I övrigt innehåller lagen bl.a. regler om genomförande av avregleringen av telekommunika- tionsmarknaden i enlighet med på området, regler som möjliggör för företag att vara verksamma inom alla sektorer, regler för att underlätta marknadstillträde inom telekommunikationssektorn, regler om public service, regler om mediekoncentration, regler om innehåll i utsändningar m.m. Lagen instiftar som nämnts ovan, den nya kommunikationsmyndig- heten Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, som är gemen- sam för telekommunikations- samt radio/TV-sektorerna. Myndigheten består av en ordförande, två kommissioner (en för infrastruktur och nät Förhållandena i några andra länder 113 och en för tjänster och produkter) och ett gemensamt råd. Varje kom- mission består av fyra kommissionärer och en ordförande som är gemensam för båda kommissionerna. Överordnat de två kommissio- nerna finns ett gemensamt råd som består av ordföranden och kommis- sionärerna. Kommissionen för infrastruktur och nät har bl.a. i uppgift att upprätta förslag till frekvensallokering och att vidta åtgärder för att garantera en säker användning av frekvenser. Den skall även fastställa standarder för avkodare i enlighet med EG-rätten. Beträffande sam-trafik och tillgång till nät har kommissionen befogenheter bl.a. att lösa tvister mellan operatörer. Vidare har den i uppgift att bestämma omfattningen av samhällsomfattande tjänster. Kommissionen för tjänster och produkter skall se till att de operatö- rer som tillhandahåller tjänster gör det i enlighet med gällande bestäm- melser. Den skall utfärda direktiv med krav på tjänsternas kvalitet. När det gäller innehåll skall kommissionen utfärda reglering avseende reklam och teleförsäljning och se till att regleringen med syfte att skydda minderåriga och reglerna om propaganda, marknadsföring och politisk information efterlevs. Den skall även föreslå former för koncessioner för radio- och TV-tjänster och övervaka att de efterföljs. Rådet har bl.a. i uppgift att ge råd till regeringen om vilka åtgärder som är lämpliga när det gäller teknikutveckling och att främja forskning och studier på området för teknisk utveckling, kommunikation och multi- medietjänster. Det skall vidare garantera tillgång till kommunikation och infrastruktur, bl.a. genom att utfärda särskild reglering på dessa om- råden. Rådet skall dessutom lägga förslag på reglering för koncessioner för radio- och TV-tjänster. I lagen finns även materiella bestämmelser som reglerar förbud mot dominerade ställning på marknaden för radio- eller TV-utsändning, televisionsutsändningar, nät och teletjänster samt samtrafik, tillträdes- frågor och samhällsomfattande tjänster. Det italienska kommunikationsministeriet kommer att fortsätta sitt arbete med anpassning av regelverket till konvergens genom att utreda de problem som uppstår i samband med konvergensutvecklingen. Detta arbete kommer i första hand att behandla konvergensens effekter för små och medelstora företag, för innehållsindustrin och för konsumen- terna. 114 Förhållandena i några andra länder Telekommunikationer regleras i telekommunikationslagen (Tele- communicatiewet) . Lagen kompletterar avregleringen av den nederländska telemarknaden i enlighet med den EG-rättsliga regleringen på området och syftar till att skapa regler för att garantera en sammanhängande infrastruktur och främja riktig konkurrens. Tele- kommunikationslagen reglerar även nätverk för utsändning av radio och TV. Telekommunikationer definieras i lagen som överföring, utsändning och mottagning av signaler i alla former, via kabel, radiovågor, optiskt eller andra elektromagnetiska sätt. Radio/TV regleras i medielagen (Mediawet) . I sam- band med att lagen ändrades , avreglerades den nederländska mediesektorn. Genom den nya telekommunikationslagen infördes även vissa ändringar i medielagen. Radio/TV-utsändning definieras i förslaget till telelag som en elektronisk medietjänst som avser tillhandahållande och utsändning av televisions- respektive radioprogram. Med program avses en elektronisk produkt som består av bilder och ljud som är avsedd för utsändning och mottagning av allmänheten eller delar av den med undantag för datatjänster, tjänster som endast är tillgängliga efter individuell begäran och andra interaktiva tjänster. Medielagen kompletteras av ett mediebeslut (Mediabesluit). Utgångspunkten för gränsdragningen mellan telekommunikationer och radio- och TV-utsändning är att en tjänst för att betraktas som en radio- och TV-utsändning skall vara avsedd för mottagning av allmän- heten. Från radio- och TV-utsändning undantas t.ex. uttryckligen tjänster som tillhandahålls på individuell begäran och tjänster som är interaktiva. Den nederländska grundlagen kan komma att behöva ändras på grund av konvergensutvecklingen eftersom dess bestämmelser inte är teknikneutrala. Artikel 13 i den nederländska grundlagen anger t.ex. att ett brev är konfidentiellt utom i de fall där undantag anges i lag eller praxis. Detsamma gäller för telefoni och telegrafi. presen- terades ett förslag till ändring av grundlagen som innebär att artikel 13 skall gälla även för nya kommunikationsformer. Även artikel 10 i den nederländska grundlagen, som reglerar skydd för den personliga integ- riteten, kan komma att innebära problem i samband med den tekniska utvecklingen. studeras frågan av en professor vid uni- versitetet i i ett forskningsprojekt som förväntas pågå till .