sou · GNB3108 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt enkätresultatet medverkar vårdnadshavarna i mycket stor utsträckning vid utredning. Det finns därför inte skäl att föreslå några ändringar för att ytterligare öka vårdnadshavarnas medverkan. Det finns inte några regler i LUL om att vårdnadshavarna skall med- verka under utredning. Av socialtjänslagen (1980:620) framgår dock att skall samarbeta med vårdnadshavarna. Av svar på utredningens fråga i vilken omfattning vårdnadshavare medverkar under handläggningen framgår att dessa medverkar i mycket stor utsträckning. I många svar anges att det är mycket viktigt att vårdnadshavarna medverkar och att 128 Utredningens överväganden och förslag strävar efter att de skall medverka i största möjliga utsträckning. Enligt de flesta enkätsvaren är deras medverkan tillräcklig. Utredningen delar den uppfattning som har kommit till uttryck i enkätsvaren, nämligen att det är mycket viktigt att vårdnadshavarna medverkar under handläggning. Enkätresultatet visar på en mycket stor medverkan. Det har också framförts att kontakter med vårdnadshavarna har förbättrats ungdomsmålsreform. Det finns därför enligt utredningen inte skäl att föreslå några ändringar för att ytterligare öka vårdnadshavarnas medverkan. Generellt tyder enkätsvaren från samtliga svarsgrupper på att medverkan under rättsprocessen inte är tillräcklig utan bör utökas. Vidare visar enkätresultatet att det stora flertalet inom de olika svarsgrupperna anser att det finns många fördelar med att medverkar framför allt under huvudförhandlingen, men även vid polisförhör och personliga sammanträffanden för delgivning av beslut om åtalsunderlåtelse. Nedan kommer utredningen att närmare gå in på medverkan under rättsprocessens olika delar. Enligt enkätundersökningen varierar omfattningen av närvaro vid polisförhören. Det finns enligt utredningen uppenbara fördelar med att företrädare för är närvarande under förhören med den unge. Med tanke på de skiftande lokala förutsätt- ningarna anser utredningen att de berörda myndigheterna bör träffa lokala överenskommelser i syfte att underlätta närvaro. Beträffande medverkan under handläggningen av ungdomsmål innebar ungdomsmålsreform att polisen genast skall underrätta socialnämnden när någon som inte fyllt skäligen är misstänkt för ett brott på vilket kan följa fängelse. Vidare skall företrädare för i dessa fall om möjligt vara närvarande vid Utredningens överväganden och förslag 129 förhör med den unge, om det kan ske utan men för utredningen. Dessa bestämmelser återfinns i 6 och 7 §§ LUL. Enligt förarbetena (1994/95:12 s. 66 f.) är det av flera skäl viktigt att socialnämnden blir underrättad i ett tidigt skede när en ung person är misstänkt för brott. Bl.a. ökar möjligheterna för företrädare för att medverka under brottsutredningarna, förutsättningarna för att snabbt genomföra en utredning om den unges levnads- omständigheter ökar och socialnämnden får möjlighet att på ett tidigt stadium få i gång olika stödåtgärder. I propositionen anges vidare att det är angeläget att också på andra sätt utöka socialnämndens medverkan när en ung människa har begått ett brott. Att en person från är närvarande vid polisförhöret innebär ett stöd för den unge som får information om brottet och omständigheterna kring detta. Vidare anges i förarbetena att social- tjänsten på ett tidigt stadium kan etablera kontakt med den unge och dennes vårdnadshavare. Företrädare för bör därför enligt regeringen i normalfallet närvara vid förhör som hålls med den unge. Enligt enkätsvaren från polisen varierar omfattningen av social- tjänstens medverkan vid polisförhören. Det varierar också när och på vilket sätt polisen underrättar om att den unge är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa. Vidare är det enligt enkätsvaren varierande när och på vilket sätt bereds tillfälle att närvara vid polisförhören. De polismyndigheter som svarat att medverkan inte är tillräcklig är något fler än de som anfört att den är det. Enkätresultatet visar vidare att polisen anser att det finns många fördelar med att företrädare för närvarar vid förhören. De vanligaste fördelarna som har angetts är att snabbt blir insatt i ärendet, att den får en bättre bild av den unge och dennes situation samt att den tidigt kan bedöma behovet av insatser och snabbt kan sätta i gång med åtgärder avseende den unge och dennes familj. Det har dock påpekats vissa nackdelar som t.ex. att den unge och dennes vårdnadshavare kan vara negativt inställda till , vilket kan påverka förhöret. Även enkätsvaren från åklagarna varierar mycket, men de tyder på att det är vanligare att någon från är närvarande vid polisförhören än vid delgivning av beslut om åtalsunderlåtelse och vid huvudförhandlingar. Enkätresultatet från om omfattningen av dess medver- kan vid polisförhören visar även det på en mycket stor variation. Resul- tatet tyder vidare på att man anser att denna medverkan bör utökas. Utredningen anser att det finns uppenbara fördelar med att företrädare från är närvarande vid polisförhören. Inte minst kan detta innebära en snabbare handläggning och en tidig reaktion 130 Utredningens överväganden och förslag Det är givetvis så att möjligheterna för att vara närvarande skiftar på grund av olika lokala förhållanden. Att göra medverkan obligatorisk eller på annat sätt genom författning utöka dess skyldighet anser utredningen inte vara en framkomlig väg. Det måste dock enligt utredningens mening vara en målsättning att närvarar så ofta som möjligt. Ett annat sätt att öka närvaron skulle kunna vara att ger tydliga anvisningar för hur skall beredas tillfälle att vara närvarande vid förhören. Med tanke på de skiftande lokala förutsätt- ningarna anser dock utredningen att de berörda myndigheterna bör träffa lokala överenskommelser i syfte att underlätta närvaro (jfr vad utredningen har anfört om vikten av samarbete i avsnitt 5.2.5). Enligt utredningens mening kan det på detta sätt bli möjligt att öka omfattningen av medverkan. 5.6.3Underrättelse om beslut om åtalsunderlåtelse Enligt utredningens mening är det angeläget att med- verkar vid delgivningen av beslut om åtalsunderlåtelse om åklagaren vid bedömningen om åtalsunderlåtelse skall meddelas har utgått från att vidtar åtgärder beträffande den unge. För att främja medverkan i dessa fall bör Riksåklagaren ge tydligare anvisningar om formerna för kallelserna till . Vidare bör de berörda myndigheterna genom överenskommelser söka underlätta medverkan. Det finns också andra bestämmelser som rör medverkan i rättsprocessen. I 18 § LUL anges att företrädare för socialnämnden bör ges tillfälle att närvara när den unge underrättas om ett beslut om åtalsunderlåtelse vid ett personligt sammanträffande. Vidare sägs i 21 § LUL att socialnämnden skall underrättas om ett beslut om åtalsunder- låtelse om det förutsätts någon åtgärd från nämndens sida. I förarbetena (prop. 1994/95:12 s. 80) uttalas att närvaro vid de personliga sammanträffandena är av särskild betydelse i de fall åklagaren förutsätter någon åtgärd från sida. Vidare sägs i propositionen (s. 101) att de närmare formerna för kallelsen av till delgivningen får bestämmas av de enskilda myndigheterna. Enkätsvaren från åklagarna tyder på att företrädare för sällan är närvarande vid delgivningen av beslut om åtalsunderlåtelse. Svaren varierar på frågan i vilken omfattning bereds Utredningens överväganden och förslag 131 tillfälle att närvara. De flesta kammare har dock svarat att alltid kallas eller underrättas, men ett par kammare har angett att det inte sker någon kallelse över huvud taget. I de flesta av åklagarnas enkätsvar framförs att det finns fördelar med att är närvarande. Av enkätsvaren från framgår att någon företrädare ytterst sällan är närvarande vid sammanträffandena och det har påpekats att medverkan i dessa fall bör öka. Enligt utredningens mening är det angeläget att medverkar vid delgivningen av beslut om åtalsunderlåtelse om åklagaren vid bedömningen om åtalsunderlåtelse skall meddelas har utgått från att vidtar åtgärder beträffande den unge. Enkätresultatet tyder på att det varierar på vilket sätt och i vilken omfattning bereds tillfälle att medverka. Ett sätt att underlätta för att närvara kan vara att mer i detalj reglera formerna för kallelsen. Utredningen anser dock att en sådan reglering inte lämpligen bör ske i författningsform. Utredningen menar att det för att främja medverkan i stället bör ankomma på Riksåklagaren att ge tydligare anvisningar om hur formerna för kallelserna till bör gå till. På detta sätt skulle man kunna uppnå en större enhetlighet. Även de berörda myndigheterna bör genom överenskommelser se till att medverkan underlättas. Det kan också påpekas att det ofta kan vara lämpligt att ta kontakter under hand för att skall närvara i de fall det bedöms angeläget. I vilken utsträckning har möjlighet att medverka är givetvis beroende av lokala förhållanden och vilka resurser som finns tillgängliga. Åklagar- myndigheterna bör dock söka underlätta medverkan (jfr vad utredningen har anfört om vikten av samarbete i avsnitt 5.2.5). Utredningen anser att det finns många fördelar med att en företrädare för medverkar under huvudförhandlingen i de fall har avgett yttrande. För att främja denna medverkan föreslår utredningen att domstolen underrättar om tidpunkten för huvudförhandlingen i de fall har lämnat eller skall lämna yttrande enligt 11 § LUL. Det finns inte någon reglering rörande medverkan under huvudförhandlingen. Av enkätsvaren från främst tingsrätterna och framgår att det är ovanligt att företrädare för social- tjänsten medverkar vid huvudförhandlingen. 132 Utredningens överväganden och förslag samtliga tingsrätter svarat att det bara finns fördelar med att någon från är närvarande. Det har framförts att närvaron ger möjlighet att få ett yttrande kompletterat och få fler upplysningar om den unges förhållanden. Annat som har påpekats från tingsrätterna är att domstolen närmare kan få veta vad den föreslagna vården kommer att innebära, att vården snabbt kan komma i gång och att den unge mer inser allvaret i situationen. Från åklagarna har framförts att medverkan under huvudförhandlingen bör öka. Även från tingsrätterna efterfrågas en högre närvarofrekvens för vid rättegångarna. I enkätsvar från har också påpekats att dess medverkan vid huvud- förhandlingar bör utökas. Slutligen har även från advokaterna anmärkts att företrädare för bör vara närvarande vid huvud- förhandlingen. Utredningen anser att det finns många fördelar med att en företrädare för medverkar under huvudförhandlingen i de fall social- tjänsten har lämnat yttrande. Framför allt kan det ge domstolen ett bättre underlag i påföljdsfrågan. Även för eget arbete kan medverkan vid huvudförhandlingen vara värdefull. med- verkan bör därför utökas i de fall den har lämnat yttrande. Utredningen föreslår att medverkan vid rättegången skall främjas genom att domstolen underrättar om tidpunkten för huvudförhandlingen i de fall har lämnat eller skall lämna yttrande enligt 11 § LUL. Även i dessa fall är möjligheter att närvara varierande beroende på lokala förhållanden, men på detta sätt bör få en bättre möjlighet att vara närvarande. I detta sammanhang kan påpekas att det kan vara lämpligt med underhandskontakter för att få till stånd en medverkan i de fall det anses särskilt angeläget. medverkan är framför allt viktig under den del av huvudförhandlingen som behandlar den unges personliga förhållanden. För att på bästa sätt ta tillvara resurser är det lämpligt att, åtminstone i de fall en huvudförhandling kan förväntas ta , i underrättelsen till försöka ange vid vilken tid under förhandlingen den unges personliga förhållanden skall behandlas. Underrättelse bör ske även i de fall i sitt yttrande har anfört att vård enligt inte kan komma i fråga. En bestämmelse med nämnda innehåll kan lämpligen införas som ett tillägg till 26 § LUL. Utredningens överväganden och förslag 133 5.7Muntligt avkunnande och personliga sammanträffanden Utfallet av enkäterna visar att det är mycket positivt att domar avkunnas i direkt anslutning till huvudförhandlingen för den unges insikt om sin brottslighet. I de fall domen inte kan avkunnas direkt anser utredningen att domstolen, särskilt vid allvarlig eller omfattande brottslighet, bör överväga att hålla ett särskilt sammanträde för att avkunna domen. Genom ungdomsmålsreform infördes en bestämmelse som innebär att domen i mål mot den som inte har fyllt skall avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen om det inte möter synnerliga hinder. Bestämmelsen återfinns i 30 § LUL. Enligt 30 kap. 7 § andra stycket kan rätten även avkunna domen vid ett särskilt sammanträde. I förarbetena (prop. 1994/95:12 s. 90) anförs att det i mål mot unga är särskilt viktigt att domen avkunnas när den unge är närvarande om den innebär att denne fälls till ansvar. Enligt regeringen kan domen förväntas göra ett starkare intryck på den unge om han får ta del av den muntligt och medan han har rättegången i färskt minne. Vidare uttalas att rättens ordförande då har möjlighet att närmare förklara domens innebörd och även framhålla betydelsen av att den unge iakttar vad som kan vara föreskrivet i domen. Enkätresultaten från åklagarna, tingsrätterna och advokaterna visar att domstolarna i stor eller mycket stor omfattning avkunnar domarna i anslutning till huvudförhandlingen i ungdomsmål. Av enkätsvaren från åklagarna och advokaterna kan man även utläsa att det inte är riktigt lika vanligt med muntligt avkunnade domar i hovrätt som i tingsrätt, men att skillnaden inte är särskilt stor. Skälen till att en dom inte avkunnas direkt är vanligen enligt enkätsvaren från tingsrätterna att målet är omfattande med många tilltalade och komplicerade frågeställningar. Enkätresultatet visar att det är ovanligt att domstolarna utnyttjar möjligheten att hålla ett särskilt sammanträde för att avkunna domen. När det gäller frågan om det muntliga avkunnandet har någon betydelse för den unges insikter om sina brott tyder enkätsvaren från åklagare, tingsrätter, socialtjänst och advokater på att detta på olika sätt har betydelse. Det har bl.a. påpekats att det ger möjlighet att förklara vad domen innebär, att det inskärper allvaret av domen, att den unge på ett tydligt sätt ställs till svars för sina handlingar, att avkunnandet inte 134 Utredningens överväganden och förslag bara har betydelse för den unge utan även för t.ex. kamrater som är närvarande vid rättegången och att det är viktigt att den unge snabbt får besked om utgången i målet. Sammantaget menar utredningen att utfallet av enkäterna visar att det är mycket positivt att domar avkunnas i direkt anslutning till huvud- förhandlingen för den unges insikt om sin brottslighet. Bestämmelsen synes vidare tillämpas på det sätt som lagstiftaren har avsett. Möjlig- heten att inte avkunna domen synes utnyttjas i liten omfattning och då i fall som kan anses falla in under rekvisitet synnerliga hinder. Det bör dock påpekas att det är angeläget att domstolen sätter ut målet med en sådan tidsmarginal att det i möjligaste mån går att avkunna domen i anslutning till förhandlingen och att kanslidom inte måste meddelas enbart på grund av tidsbrist. Möjligen skulle man kunna anse att möjligheten att hålla ett särskilt sammanträde för avkunnande i de fall domen inte kan avkunnas direkt utnyttjas i alltför få fall. föreslog (SOU 1993:35 s. 505 f.) att, om domen inte avkunnades vid huvudförhand- lingen i mål där den unge inte fyllt och åtalet avsåg ett brott för vilket är föreskrivet fängelse, den skulle avkunnas vid ett särskilt sammanträde om inte hinder möter däremot. Till detta sammanträde borde den tilltalade, hans försvarare och åklagaren kallas. Även den tilltalades vårdnadshavare och eventuellt någon ytterligare person, t.ex. från , borde kallas. Kallelsen borde lämpligen ske muntligen i samband med huvudförhandlingen. Kommittén tar upp olika problem som är förknippade med att avkunna domen vid ett särskilt sammanträde. Bl.a. tar man upp risken för att den unge uteblir och de kostnader som det särskilda sammanträdet medför. I propositionen (prop. 1994/95:12 s. 91) anfördes att det inte är praktiskt möjligt att mera regelmässigt hålla särskilda sammanträden för avkunnande av dom mot unga lagöverträdare. Regeringen pekade på att den formella möjligheten att hålla ett sådant sammanträde redan fanns enligt . Genom enkätresultaten har framkommit att ett muntligt avkunnande har stora fördelar framför en skriftlig kanslidom. Domstolarna bör därför enligt utredningen alltid överväga om det inte kan vara lämpligt att hålla ett särskilt sammanträde för att avkunna domen. Detta gäller särskilt när det är fråga om allvarlig eller omfattande brottslighet. Det torde ju också vara i dessa fall som det inte alltid är möjligt att avkunna domen direkt. Med tanke på de problem som är förknippade med att hålla ett särskilt sammanträde för att avkunna en dom finner utredningen dock inte tillräckliga skäl att föreslå någon ändring som innebär en utökad skyldighet att hålla sådana sammanträden. Utredningens överväganden och förslag 135 5.7.2Personliga sammanträffanden för underrättelse om beslut om åtalsunderlåtelse och strafföreläggande Det är enligt utredningens mening väsentligt att beslut om åtalsunder- låtelse och strafföreläggande delges den unge vid ett personligt sammanträffande, vilket enligt enkätresultatet också sker. Utred- ningen anser att bestämmelserna om underrättelse av beslut om åtals- underlåtelse och strafföreläggande fungerar tillfredsställande och enligt lagstiftarens intentioner. Genom ungdomsmålsreform infördes bestämmelser om sättet att delge den unge ett beslut om åtalsunderlåtelse. Enligt 18 § LUL skall den unge underrättas om ett beslut om åtalsunderlåtelse vid ett personligt sammanträffande med åklagaren från beslutet. Den unges vårdnadshavare eller annan fostrare skall kallas till sammanträdet om det inte möter hinder eller annars finns särskilda skäl mot det. Även företrädare för socialnämnden bör ges tillfälle att närvara. Om det är uppenbart att ett sammanträffande inte kan ske får det äga rum . Kan ett personligt sammanträffande inte genomföras får underrättelsen till de unge ske skriftligen. I 19 § LUL föreskrivs att åklagaren vid det personliga samman- träffandet särskilt skall förklara innebörden av beslutet om åtalsunder- låtelse och de skötsamhetskrav som beslutet är förenat med och klargöra vilka följderna kan bli av fortsatta lagöverträdelser. 20 § LUL anger att vad som sägs i 18 och 19 §§ LUL i tillämpliga delar gäller även beslut om åtalsunderlåtelse som meddelas med stöd av 20 kap. 7 § , om beslutet avser brott som någon har begått innan han har fyllt . Regeringen uttalar i propositionen (prop. 1994/95:12 s. 80 f.) att det är viktigt att den unge får del av beslutet om åtalsunderlåtelse på ett sådant sätt att åtalsunderlåtelsen framstår som en allvarligt menad varning från samhällets sida. Som huvudregel skall den unge därför underrättas om beslutet vid ett sammanträffande mellan åklagaren, den unge och dennes vårdnadshavare eller annan fostrare. Även företrädare för socialnämnden bör ges tillfälle att närvara vid det sammanträde där den unge underrättas om beslutet. Detta anses särskilt betydelsefullt i de fall åklagaren förutsätter att någon åtgärd vidtas från sida. Regeringen anser också att en tidsfrist för meddelande av beslutet är ett värdefullt instrument för att åstadkomma en snabb och effektiv lagföring av unga lagöverträdare. 136 Utredningens överväganden och förslag Även en underrättelse om ett beslut om strafföreläggande skall som huvudregel lämnas till den som är vid ett personligt sammanträffande (15 § LUL och 1 § första stycket förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Om möjligt skall vårdnadshavaren närvara. Är det inte möjligt med ett personligt sammanträffande eller om brottet är ringa får underrättelsen ske skriftligt. I förordningens 1 § andra stycke anges att, om åklagaren utfärdar ett strafföreläggande med stöd av 48 kap. 4 § som avser villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter innan den misstänkte har fyllt , underrättelsen om beslutet skall ske vid ett personligt sammanträffande. Enligt enkätsvaren från åklagarna underrättas den unge om beslut om åtalsunderlåtelse i mycket stor omfattning vid personliga samman- träffanden. När det gäller personliga sammanträffanden för att under- rätta den unge om ett beslut om strafföreläggande varierar svaren mer, men tyder ändå på att sammanträffanden sker i den omfattning som lagstiftaren har avsett. Det framgår av enkätsvaren att sammanträffandet i båda fallen normalt sker . Svaren tyder vidare på att det personliga sammanträffandet har betydelse för den unges insikter om sin brottslighet, bl.a. genom att brottslighetens konsekvenser blir tydligare. Även enkätsvaren från anger att sammanträffandet har betydelse för den unge, bl.a. genom att detta förfarande visar allvaret i det inträffade för den unge. Utredningen anser att det är väsentligt att beslut om åtalsunderlåtelse och strafföreläggande delges den unge vid ett personligt samman- träffande. Enkätresultatet tyder på att så sker. Sammanfattningsvis finner utredningen att bestämmelserna om underrättelse av beslut om åtalsunderlåtelse och strafföreläggande fungerar tillfredsställande och enligt lagstiftarens intentioner. I enkätsvaren har riktats en del kritik mot främst innehållet i yttranden och den korta tid har på sig att upprätta yttrandena. Utredningen menar att de nya regler som gäller för yttranden bör medföra att yttrandenas innehåll förbättras och att får på sig för sin utredning. Utredningens överväganden och förslag 137 Genom ungdomsmålsreform infördes bestämmelser som innebär att yttranden från i normalfallet skall inhämtas redan under förundersökningen för att få till stånd en snabbare handläggning. För att spara tid och arbete infördes också en möjlighet för åklagaren och domstolen att ge upplysningar om hur yttrandet kan begränsas. I undantagsfall skulle yttrande kunna avges muntligen om det behövdes för att hålla tidsfristerna. I fråga om den som misstänks för att ha begått brott innan han har fyllt skall åklagaren enligt 11 § första stycket LUL innan han fattar beslut i åtalsfrågan hämta in yttrande från om den unge har erkänt gärningen eller det annars finns skälig misstanke för att han har begått brottet. Åklagaren behöver inte inhämta yttrande om brottet är ringa, om det är uppenbart att det finns förutsättningar för åtalsunderlåtelse eller om det annars är uppenbart obehövligt. Enligt förarbetena (prop. 1994/95:12 s. 70 ff.) är det nödvändigt för att kunna få till stånd den snabba handläggning som reformen eftersträvar att inte bara förundersökningen utan även personutredningen genomförs inom ramen för tidsfristen. Regeringen menar att den sannolikt bästa förutsättningen för att uppnå detta är om förunder- sökningen och personutredningen bedrivs parallellt. Yttranden från bör därför som huvudregel inhämtas under förunder- sökningsstadiet i ungdomsmål. En allmän utgångspunkt bör enligt regeringen vara att yttrandet begärs in . Vad som skall eftersträvas är att förundersökning och personutredning skall vara klara i stort sett för att undvika att ärendet skall behöva vila i avvaktan på att personutredningen blir färdig. Regeringen påpekar att domstolens behörighet att besluta om personutredning under pågående förundersökning kvarstår oförändrad. Bestämmelserna om vad yttranden skall innehålla har därefter på nytt ändrats (se prop. 1997/98:96 s. 145 ff. och 215). Änd- ringen trädde i kraft . Enligt den nya bestämmelsen skall yttrandet innehålla en redogörelse för vilka åtgärder nämnden har vidtagit i fråga om den unge. Vidare skall yttrandet innehålla en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta beträffande den unge. Arten, omfattningen och varaktigheten av de åtgärder som nämnden avser att vidta skall framgå av planen.