sou · GNB3117 · 2000-01-01 00:00:00 — En av globaliseringens paradoxer kan sägas vara att lokalsamhällen utvecklas av globala kontakter som de hotas. Exempelvis kan arbeta i bostaden i skärgården och göra de programmeringsuppgifter som tidigare gjordes enbart på huvudkontoret i . programmerar han för verksamheter runt om hela världen. När kunden finns i spelar det, varken för eller kunden, någon roll om han är i eller i skärgården. De som jag kallar symbolanalytiker har alla en lokal förankring, som de gärna framhåller och utvecklar. En av dem arbetar aktivt för att byalaget skall ta hand om äldreom- sorgen i den kommundelen. Här kan således globaliseringen sägas leda till att lokalsamhället utvecklas och ges mer resurser snarare än att det hotas av globaliseringen. Även om det är möjligt att bo var som helst i hela världen så måste människor välja en plats där de vill bo och leva. IT kan vara både en resurs och restriktion för människor. Kompe- tens var ett av Dahls inklusionskriterium. Kompetens om IT kan påverka om människors blir en del av folket. De kan hindras om de inte kan använda tekniken eller om de känner rädsla för hur de skall använda den. De som har kompetens att förstå tekniken förstår också när frågor relaterade till IT hanteras på den lokalpolitiska dagordningen. IT är en resurs för dem som har kompetens. De kan använda den i sitt arbete och på så sätt utveckla sina försörjningsmöjligheter. IT är för dem något mer än en teknisk infrastruktur, de använder den för att förändra sina försörjningsstrategier och sin vardag. Besökare med god kompetens kan använda IT för att arbeta under en förlängd vistelse på landsbygden och på så sätt stärka sina relationer till den lokala gemenskapen. Att stärka folket på platsen Jag har visat att IT kan utveckla försörjningsmöjligheterna på lands- bygden och på så sätt göra det möjligt för fler att bo där. tidigt visar det sig att den traditionella demokratiska hanteringen av begreppet folket utifrån rösträtten och kommunalskatten, är applicerbar på de nya arbetsformer som utvecklas i relation till IT. Definitioner av folket och hanteringen av gemensamma problem i den nationella politiken grundar sig på att storstaden är och dess ordningar styr den demokratiska maktutövningen och det handlingsutrymme som lämnas till folket i kommunerna på lands- bygden. Jag vill här visa tre möjligheter för att stärka folket på landsbygden, vilka i sig utgör själva grunden för en levande lands- bygd. För det första bör landsbygdens resurser nyttjas utifrån den lokala ordningen, vilken skall tillåtas vara avvikande från storstadens ordningar. Så länge hanteringen av resurs och restriktioner i storsta- den styr ordningen på landsbygden kommer landsbygden att förlora. Utgå i stället från att landsbygden har en unik sammansättning av resurser som kan användas för att skapa en lokal ordning, som uppfyller de intressen som finns på landsbygden. För det andra är en sådan resurs de lokala gemenskaperna och den organiserade medmänskligheten på landsbygden, som av många upplevs som en fördel med att bo på landsbygden. Lokala gemen- skaper uppstår horisontellt mellan människor och växer underifrån i samhället. I denna mening av inklusion i gemenskapen är det möjligt att räkna även återkommande turister, sommarstugeägare och de som vuxit upp på platsen. Men det är inte kopplat till den for- mella politiska och demokratiska inklusionen av ett folk. Om dessa gemenskaper uppmärksammas i den nationella politiken som en annan förutsättning på landsbygden än i staden så kan en levande landsbygd utvecklas skiljt från stadens normer och utveckla egna ordningar för hanteringen av gemensamma resurser. För det tredje bör tillgången till gemensamma monetära resurser på landsbygden ökas. Det vore möjligt att med hjälp av just infor- mations- och kommunikationsteknik hantera folkbokföringen vecko- eller för att på så sätt få människor att betala skatt till den kommun där de befunnit sig . Då kan mindre kommuner, med många besökare få möjlighet att finan- siera den service som besökarna förväntar sig. Både besökare och tillfällig arbetskraft kan då bidra till finansieringen av de lokala angelägenheterna. Ett alternativ vore att den fastighetsskatt, som i många turistintensiva områden drivits upp av de höga marknadsvär- dena på fastigheter utmed kusten eller i vackra fjällsluttningar, till- kommer den kommun där fastigheten ligger. De platser som är så PLATSBUNDNA GEMENSKAPER MED VIRTUELLA KOPPLINGAR vackra att många vill leva där, om än tillfälligt när det är som allra vackrast, kan då omsättas från vackra vyer till monetära resurser. Att lägga om skattesystemet, skulle bara indirekt påverka själva grunden för inklusionsproblemet. I en värld där människor, kapital och varor blir alltmer lättrörliga, delvis beroende just på den ökade användningen av information och kommunikationsteknik, är det sannolikt nödvändigt att pröva nya former för att finansiera de lo- kala verksamheter som bedöms som gemensamma och angelägna. De former av inklusion och finansiering av gemensamma angelä- genheter som varit giltiga i ett samhälle dominerat av industri och industriarbete ger en rad oönskade effekter i ett samhälle som do- mineras av de nya arbetsrollerna: symbolanalytiska tjänster, rutinar- bete och servicetjänsteproduktion. Min mer pragmatiska och landsbygdsbaserade tolkning av de olika arbetsrollerna kring IT är mer positiv och förhoppningsfull för framtiden än Reichs scenario med ökade klassklyftor i en global värld. Jag vill avslutningsvis instämma i och framhålla den positiva framtidstro och glädje som jag mött hos människor som arbetar med IT på landsbygden. Jag tror precis som de att IT kan, men inte ensamt, skapa en levande landsbygd, där den lokala gemenskapen är förankringen och kittet i samhället oavsett hur försörjningen ord- nas. 1Hädanefter i denna uppsats och i den allmänna debatten används den kortare beteckningen IT som står för informationsteknik. 2Förordningen om landsbygdsstöd och stöd till kommersiell service (SFS 1994:577) definieras begreppen lands- och glesbygd. I 8 § definieras glesbygd som stora sammanhängande områden med gles bebyggelse och långa avstånd till större orter, sysselsättning och service. I den 9 § definieras landsbygd genom sitt förhållande till glesbygden, Med landsbygd avses i denna förordning områden med liknande förhållanden som i glesbygdsområden enligt 8 §, men där det är kortare avstånd till större orter och service. Det är uppgift att avgränsa landsbygdsområden i respektive län. 3Anders R ger en översikt av sådana fenomen i sin bok krati. De exempel han funnit är dock av sådan praktisk art att de fungerar som komplement till en real demokrati. 4För att få elektricitet till datorn krävs det fyra hål i väggen för en jordad kontakt. För att därtill kunna kommunicera över telenätet krävs ytterligare tre hål för tele- fonjacket. 5Med fältstudier avser jag vistelser på orten då intervjuer, observationer och studie- besök tillsammans med helhetsintrycket från orten ger en förståelse och tolknings- grund för forskning. Jag har gjort intervjuer med människor som på olika sätt arbe- tar med IT dessa kommuner. Jag har intervjuat bland andra kommunala tjänstemän och politiker, företagare och anställda, arbetslösa som deltar i IT-utbildningar och lärare. Jag har gjort observationer på call centers, IT-utbildningar, datasalar på sko- lorna och öppna informationsmöten om IT. 6Gemenskapernas betydelse för demokratin är en diffus men återkommande tanke som har fått stor uppmärksamhet genom bland andra (1993/96). 7Begreppet vardag är inte ett tydligt vetenskapligt begrepp. Jag använder begreppet här som något snarlikt den vardagliga betydelsen. Det avser det som är rutinbeto- nat och något som sker de flesta vardagar. Vardagslivet utvecklas och ser olika ut vid olika tider i livet. Vardagslivet är grundat i en enskild individ och hennes rela- tioner i hushållet, med arbetskamrater och andra människor i lokalsamhället. Denna tolkning bygger fritt på bland andra Allardt (1975), (1990) och Wolvén (1990). 8I svensk översättning (1994) Arbetets marknad inför 2000-talet, SNS-förlag, . 9Att tekniken är väl integrerad gör den inte lika synlig för informanterna som för- håller sig till den utan att göra tekniken i sig till ett problem. Även för mig som forskare är det svårt att se tekniken i dessa sammanhang, trots att det inom teorier om människa maskin-interaktion ofta framhålls att målet bör vara att tek- niken i sig instruerar användningen och att designen är sådan att användaren inte funderar kring funktion eller användningssätt för artefakten. För resonemang av denna typ se bland andra (1993). PLATSBUNDNA GEMENSKAPER MED VIRTUELLA KOPPLINGAR Allardt, (1975) Att Ha Att Älska Att . Om välfärd i . , (1995) En världsbildande teknik. I Världens största maskin. , , (red.) (1994/1979) Demokrati som Procedur. I Idéer om Demokrati. Orginaltitel: Procedural Democracy publicerad i Philosophy, politics and Society, 5th series, , (1990) Kvinnors vardag. Om Kvinnors arbete och liv. Anpassningsstrategier och rum. : Meddelanden från Lunds universitets geografiska institutioner, avhandlingar 109 Huws, , . Telework: Towards the elusive office. (1985) Time-geography: Focus on the Corporeality of Man, Society, and Environment. I The Science and Praxis of Complexity. Ingelstam, (1995) Ekonomi för en ny tid. Ingelstam (1996) Det goda arbetet. Om materiell utveckling och organiserad medkänsla. Om förändring, välfärd, arbete, lärande, konsumtion, arkitektur, design kultur, framtid. : Nerenius & Santérus förlag , & (1998) IT-ismen – Informationsteknik som vision och verklighet. KFB- rapport 1998:11, Via Teldok 32. : KFB och Teldok , (1997) Smart, Fast and Beautiful; On Rhetoric of Technology and Computing Discourse in –1995. Studies in Arts and Science 164. Lenntorp, Bo (1998) Orienteringsanvisning i ett forsknings- landskap. I Svensk kulturgeografi; En exkursion inför 2000-talet. ), s. 67–85. Massey, (1993) Power-geometry and a progressive sense of place. I Mapping the futures , local cultures global change. , , , (red.) 59–69. Massey, (1994) Space, Place and Gender. (1993) Things that make us smart. Defending Human Attributes in the of the . (1999) Elektronisk demokrati. : Fakta info direkt Orealistiskt hålla liv i alla småbyar intervju med pr. , och (1998) Att arbeta på distans. , (1994) landsbygd i förändring, 82, : Premfors, , (1994) Demokrati i storstad – Stadsdelsnämnder i , : (1994) Arbetets marknad inför 2000-talet. (Originaltitel: The Work of Nations) : (1993/1996) Den fungerande demokratin. Medborgarandans rötter i . (Orginaltitel: Making Demo- cracy work. in Modern ) : Statskontoret (1998) IT-kompetens för offentlig sektor. Statskontorets rapport 1998:21. , (1997) Telework - Symbol of the ?. I Virtually free? Gender, Work and Spatial Choice, , , (red.). 1997:7, (s. 79–90). , R. red. (1994) Framtidens regionala politik kräver nya grepp, 82, : (1997) Människa, teknik och territorium, : nordREFO 1997:4 (1996) Bilder av IT-samhället – en studie av lokal politisk retorik. : : Tema T, arbetsnotat, nr. Wolvén, (1990) Jakten på det goda livet – om konsten att fånga välfärd och livskvalitet. PLATSBUNDNA GEMENSKAPER MED VIRTUELLA KOPPLINGAR , och m.fl. (1998) IT och kom- munerna, : , Àjour, nr 1 /98:1, bilaga 19, regional utjämning och utveckling /98:62, Regional tillväxt – för arbete och välfärd SFS 1991:900 Kommunallagen SFS 1994:577 Förordningen om landsbygdsstöd och stöd till kommersiell service SOU 1994:118 Informationstekniken – Vingar åt människans förmåga, Betänkande av IT-Kommissionen SOU 1997:63, in the , IT- Kommissionens rapport 5/97 SOU 1998:19, IT och regional utveckling – 120 exempel från län, IT-Kommissionens rapport 1/98 SOU 1998:79, IT och regional utveckling – Erfarenheter från tre hearingar , IT-Kommissionens rapport 5/97 SOU 1999:155, Lokala demokratiexperiment - exempel och analyser, 9, författad av , , inledningen. (utskrift 960904) Intervjuer, observationer och studiebesök har genomförts i tre kommuner vilka ingår i den empiriska studien för ett pågående avhandlingsarbete. Fältstudierna har genomförts 1999. Fältanteckningar, intervjuutskrifter och kopior av arkivmaterial finns tillgängliga hos författaren, en fullständig redovisning ges i den kommande avhandlingen. Internet och den kosmopolitiska demokratin Globala problem i form av hot mot mänsklighetens långsiktiga överlevnad existerar. Ekonomin, samhället och kulturen blir alltmer globaliserad. Är global demokrati möjlig eller ens önskvärd? Den normativa utgångspunkt jag valt för att diskutera dessa gigantiska, abstrakta frågor är begreppet kosmopolitisk demokrati. Forskare med detta perspektiv brukar sätta sitt hopp antingen till Internets demokratiska potential eller till de gränsöverskridande NGOrnas växande betydelse.1 Ett annat viktigt, och delvis överlappande be- grepp är nätverkssamhället. Här försöker jag kom- binera perspektiven och för att illustrera och i någon mån avgränsa resonemanget använder jag mig av , en webbplats för gränsöverskridande politisk handling. Några rader om textens uppläggning och röda trådar kan vara på sin plats. Inledningsvis ger jag en bild av globaliseringens dynamik. Vilka tendenser kan ses som globaliserande och hur förhåller sig det globala till det kosmopolitiska och nationella? Efter denna intro- duktion går jag sedan igenom den kosmopolitiska demokratimo- dellen och relaterar den till nationalstatens minskade makt. Sedan följer några sidor om nätet och nätverkssamhället. I analysen av One World koncentrerar jag mig på huruvida webbplatsen kan ses som ett uttryck för kosmopolitisk demokrati. Vad är egentligen One World? Globalization and informationalization, enacted by networks of wealth, technology, and power, are transforming our world. are enhancing our productive capacity, cultural creativity, and com- munication potential (Castells 1997: 68). De senaste årens globaliseringsdebatt har handlat om de multi- nationella företagens ökade makt men också om fler valmöjligheter, ökad öppenhet och mer kontakt mellan människor i olika delar av världen. Det sägs ibland att startpunkten för den nuvarande globali- seringsfasen var oljekrisens . Ett annat viktigt årtal var utan tvekan 1989, men rötterna, de sträcker sig betydligt längre, långt, långt, tillbaka. Globaliseringen kan åtminstone delvis ringas in med hjälp av fyra ord som alla börjar på bokstaven s: samarbete, simultanitet, stan- dardisering, och symboler. Att globalisering förutsätter gränsöverskridande samarbete ter sig närmast som en självklarhet. Mer isolering, mindre globalisering. Däremot har en försvinnande liten del av samarbetet globalisering på dagordningen, globalisering är nämligen i hög grad, och först och främst, en oavsiktlig konsekvens. Eller som (1998) formu- lerat saken: den är något som drabbar oss, inte något vi gör. Här spelar nya medier och nya möjligheter till transport och kommunikation en stor roll. Att i tidningen läsa om det senaste dygnets världsnyheter, som miljoner andra, som också är medvetna om denna samtidighet, är att uppleva si- multanitet. (1983) utnämner i sin The Culture of Time and Space 1880-1918 det till simultanitetstidsål- derns mesta simultanitetsdrama. Mer aktuella exempel skulle kunna vara TV-sända idrottsevenemang, eller (om man bortser från att det sker i 24 olika tidszoner) millenieskif- tet, . Vilket även för oss in på nästa nyckelord, standar- disering. En av 1900-talets viktigaste nymodigheter var den standar- diserade världstiden vars definitiva genombrott markerades 1913, då en simultan, världsomspännande tidssignal utsändes från Eiffeltor- net. Värt att notera är att det var de amerikanska järnvägsföretagen, inte politiker med världsmedborgardrömmar som drev på denna ut- veckling. Resten är mer eller mindre oavsiktliga konsekvenser. Sym- boler slutligen. Kulturell globalisering handlar till stor del om världs- bilder, om att kunna tänka globalt. Det är här symbolerna kommer in och den främsta av globala symboler är förstås den i logotyper flitigt förekommande bilden av jordklotet självt. De senaste decen- niernas rymdfärder och satellitteknik har inneburit en drastisk för- ändring – att kunna se jordklotet utifrån, som helhet, är något mycket nytt och förmodligen underskattat. Speciellt för globaliseringen är den globala skalan, i övrigt kan det vara mycket svårt och inte heller alltid fruktbart att skilja globa- liseringen från andra processer – moderniseringen till exempel. Vi- dare präglas globaliseringen både av kontinuitet och förändring. Vari består det nya? Följande sammanfattning bygger delvis på UNDP (1999): nya aktörer, i form av exempelvis WTO (världs- handelsorganisationen), gränsöverskridande sociala rörelser och privata standardiseringskommittéer, men också nya verktyg – Internet för att bara nämna ett exempel, nya regler och normer – demokrati, miljökonventioner samt, sist men inte minst, en global konsumentmarknad med globala varumärken och en globaliserad populärkultur. Makten är utspridd i snabbrörliga globala nätverk, och en ny so- ciokulturell hierarki håller på att växa fram inom och mellan länder och städer. De regionala skillnaderna är stora. Globaliseringens dy- namik är fortfarande ett fenomen som främst rör världens städer och då i synnerhet världsstäder som , och . Hur förhåller sig det globala till exempelvis den nationella nivån? Jag tänker mig en modell med tre huvudnivåer: 1.det globala (universalism, världsmedborgarskap), 2.det kosmopolitiska (kosmopolitism, flexibla medborgarskap), 3.det nationella (nationalism, nationellt medborgarskap). Alla tre nivåerna inbegriper politiska, ekonomiska och kulturella as- pekter, här är det de politiska som står i centrum. Låt oss börja med den första nivån, den globala. Politik på en renodlat global nivå måste som jag ser det förstås som universell i en totalitär bemärkel- se. I en världsstat med en världsregering och en världspolis har världsmedborgaren i praktiken ingen möjlighet att utöva inflytande över de globala frågorna. Medborgarsskapstanken ersätts med mänskliga rättigheter, politiken reduceras till juridik. Kosmopolitisk politik (eller kanske kosmopolitik) bygger till skillnad från den globala på pluralism och en insikt om att det är väldigt få, men också väldigt viktiga frågor som berör hela mänsk- ligheten. Det kosmopolitiska kan rymma så väl det nationella som det globala (särskilt i form av mänskliga rättigheter) och bygger på överlappande, föränderliga institutionella strukturer.2 Den kosmo- politiska etiken (det kan vara idé att som Tomlinson (1999) skilja på etisk och estetisk kosmopolitism) innefattar ett visst mått av uni- versalism – alla är viktiga – men hyllar det faktum att människor är olika. Problem med kosmopolitism är att den har parasitära drag samt att den är rörig. Dessa två aspekter är tydliga i idén om flexibla, överlappande medborgarskap. Så , nationell politik. Nationellt säger jag, men faktum är att det nationella är nära kopplat till det internationella och att det internationella dessutom kan sägas föregå det nationella.3 Problemet med denna nivå (förutom att den bygger på nationalism) är natur- ligtvis att den är så begränsad. Vilket även avspeglas i att FN har ägnat sig åt internationell fred och säkerhet, eller som (1998:62) cyniskt konstaterar, global politik har mest gällt upprätthållandet av den territoriella integriteten. Regimer och stater, inte människor. Gränser, inte skogar. Medborgarskap på den nationella nivån har länge varit helt dominerande, så till den grad att det nästan satts likhetstecken mellan medborgarskap och nationali- tet. Det globala, det kosmopolitiska och det nationella. Vattentäta skott existerar inte (vilket också är poängen med kosmopolitik). Som en avslutning på detta resonemang vill jag därför ägna några ord åt sambandet mellan nationalstaten och globaliseringen. Då man talar om globalisering får man inte glömma bort natio- nalstaten. Dels därför att den är påtaglig – jordklotet är uppdelat i territorier och ytterst få människor är statslösa –, dels därför att den och dess institutioner aktivt men ofta säkert oavsikt- ligt medverkar i globaliseringen.4 En vanlig föreställning är att det nationella och det globala är två ömsesidigt uteslutande zoner, att både och inte finns. Vidare brukar man vanligen anta att en händelse som äger rum i en nationell miljö (t.ex. Riksdag) av auto- matik är en nationell händelse. Detta är dock, så som bl.a. Sassen (1996, 1998) visar, mycket problematiskt. Det har blivit svårt att skilja på inrikes och utrikes. För att komma åt nationalstatens roll i globaliseringen studerar Sassen centralbanker, företagsstrategier och domstolsbeslut. Vilka av nationalstatens institutioner har i globalise- ringens tidevarv fått ökat inflytande? En av Sassens slutsatser är att globaliseringen och dess inflytande över platser och institutioner är partiell – den är strategisk och installerar sig i väldigt specifika strukturer. Kapaciteten för globala operationer måste ständigt pro- duceras och underhållas. används termer som avreglering och privatisering för att beskriva frukten av mötet mellan det globala och det nationella. Detta fångar enbart statens tillbakadragande, inte dess aktiva deltagande (t.ex. via lagstiftning) i uppbyggandet av de ramverk inom vilka produktionen sker. Under den moderna eran visade sig det internationella i det na- bl.a. genom ambassadsystemet – små öar av främmande na- tioner inom en stats gränser (Ruggie 1998:190). har listan på funktionella (men ofta informella) motsvarigheter till nationalstaten blivit allt längre, så lång att det för tankarna till det förmoderna samhället. Rosenau (1998) talar om global space, det globala rummet, som platsen där detta materialiseras. Sociala rörelser, stä- der, regioner, datornätverk – alla utmanar och kompletterar de na- tionalstaten på viktiga områden. Om politik handlar om vilja och makt är demokrati snarare ordning, organisation och medborgarskap. Den normativa utgångspunkten för denna artikel är begreppet kosmopolitisk demokrati. Följande beskrivning bygger där inte annat anges på Re-imagining Political Community Studies in Democracy, särskilt artiklarna författade av Archibugi respektive (1999). Det rör sig om en refererande tolkning, inte en heltäckande redogörelse. En av de stora utmaningarna är att nå kongruens mellan makt- utövning och ansvar. Dessvärre finns det inga universallösningar – makten ändrar ständigt skepnad. Som Bobbio (1996: vii) framhåller, är demokratin nära knuten till både freden och de mänskliga rättig- heterna. Demokrati är ett medborgarnas samhälle, undersåtarna blir inte medborgare förrän de erkänns ha vissa grundläggande rättig- heter. Evig fred, i Kants bemärkelse, förutsätter demokratisering av det internationella systemet inklusive någon form av världsmedbor- garskap byggd på respekt för de mänskliga rättigheterna. Den kosmopolitiska demokratimodellen tar denna insikt på allvar och innefattar tre ömsesidigt förstärkande huvudnivåer: demokrati inom stater, demokrati mellan stater samt global demokrati. Olika procedurer krävs för de tre olika nivåerna. Det bästa sättet att uppnå mellanstatlig demokrati är till exempel att demokratisera fler stater. Gränsöverskridande folkomröstningar är ett annat inslag. Det finns ingen anledning att centralisera alltför mycket till den globala nivån. Lösningen är inte en världsstat med ett enda globalt medborgarskap. De nya institutioner som hänger samman med det världsmedborgarskap som ingår i modellen ska dels handha globala frågor dels ingripa när stater begår brott mot mänskliga rättigheter. Staterna körs över men i ett mindre antal väl definierade sfärer. Detta gäller aktiviteter som har gränsöverskridande konsekvenser och som i effektivitetens och legitimitetens namn kräver globala initiativ. Vidare måste FN leva upp till sin stadga och ha egna poli- Frågan är hur detta ska genomföras, genom någon form av beskattning?