sou · GNB3146d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Vid de stormöten som arrangerats har länsstyrelsernas personal och samebyarnas rovdjurs- ansvariga tillsammans med företrädare för och Naturvårds- verket diskuterat och försökt att finna gemensamma lösningar på bl.a. inventeringsmetodiken. I överenskommelsen sägs att systemet bör ges en prövotid och utvärderas . I , som tillsattes den 29 ja- nuari 1998, ingår som ett deluppdrag att analysera be hovet av föränd- ringar i reglerna för ersättningssystemen med utgångspunkt i nu gäl- lande principer för rovdjursskador på ren samt ersättningssystemet för övriga tamdjur. Utredningen har framhållit att och Natur- vårdsverkets översyn tillsammans med länsstyrelserna och samebyarna utgör ett viktigt bidrag till utredningen. Behovet av formaliserade bestämmelser har efterhand blivit tydligare, varför nu de båda myndig- heterna och tagit initiativ till föreliggande förslag till föreskrifter och allmänna råd. Verkställigheten av det förslag till föreskrifter och allmänna råd som här presenteras kan därför ske i två steg. Det finns ett uttalat behov av att det som anges i de föreslagna föreskrifterna kan börja tillämpas fr.o.m. . Vissa förslag som här presenteras kräver dock politiska överväganden och lagändringar varför det är önskvärt att de förslagen behandlas särskilt av . Rovdjurens utbredning och antal i renskötselområdet Föryngring av järv förekommer med något undantag endast i rensköt- selområdet och renen är järvens viktigast bytesdjur. Lodjuret före- kommer ojämnt inom renskötselområdet men finns också utanför det- samma i relativt stort antal. Lodjuret lever av småvilt men i rensköt- selområdet också till stor del av ren. uppträder i rensköt- selområdet med något undantag endast tillfälligt. De flesta vargarna finns dock utanför områden där renskötsel bedrivs och lever där av älg och andra viltslag. och kungsörn förekommer ojämnt i hela ren- skötselområdet, men också utanför detsamma. Merparten av såväl björnens som kungsörnens utbredning återfinns dock inom rensköt- selområdet. Björnen är allätare där ren återfinns som en del i dieten SOU 1999:146 Bilaga 3 309 medan kungsörn lever av småvilt, men kan lokalt döda spädkalv av ren och i extrema situationer även större renar. Järvens överlevnad som djurart i vårt land måste starta från fjällen och det fjällnära skogsområdet. Konflikten med rennäringen är därför oundviklig. Beträffande lodjur och varg är förutsättningarna annorlunda, eftersom de båda arterna såväl tidigare som finns i reproducerande stammar utanför detsamma. För björn och kungsörn sker en långsam expansion utanför renskötselområdet. Samtliga stora rovdjur är fridlysta och samhället har valt att kompensera de skadelidande för de förluster som rovdjuren åsamkar enskilda och näringar. För att minska skadorna tillåts även viss skyddsjakt som i renskötselområdet har varit omfattande då det gäller lodjur. Det finns få undersökningar gjorda om hur många renar som de olika rovdjursarterna kan antas döda . Förslag till nytt ersättningssystem anges att en järv kan antas döda ca 24 renar och ett lodjur ca 36 renar . Tyvärr finns det inte heller några senare studier från renskötselområdet som utgör bättre underlag för sådana uppskattningar. Den typen av studier är mycket svåra att genomföra i fält men i den pågående järv- och lodjursforsk- ningen ingår också sådana delstudier. I ett examensarbete som publi- cerats redovisas bytesval m.m. för sex radiomärkta lodjurshonor med ungar som följts vintrarna 1996 och 1997. dominerade i f ödovalet men ripa och hare förekom också. En lodjurshona levde i huvudsak av småvilt och en av ungarna dog också p.g.a. svält trots att lodjursfamiljen levde i en fjälldal (i Sarek) med erkänt god småvilttillgång och som ett mindre antal övervintrande ren fanns i närheten. och förordar att fastställa ett pris för rov- djuren och inte ange priset i antalet renar. Enligt myndigheternas mening införs, om omräkning görs av antalet renar, som rovdjurens kan antas döda eller skada, ett onödigt antal parametrar som är svåra att fastställa och även prissätta. Av samma anledning föreslås att ingen uppräkning skall göras vare sig av renars avelsvärde eller rovdjurens naturvårds- värde. Det finns ingen automatik som säger att en rovdjursföryngring med- för att ett beräknat antal renar också dödas, eftersom även andra faktorer som varierar mellan åren spelar in exempelvis tillgång på andra bytesdjur som småvilt och smågnagare. tillgång på ren – renarna passerar genom vissa områden relativt fort och ibland inte alls, eftersom de i många fall bil- transporteras eller flyttas under sträng bevakning efter flyttleder genom främst vissa s.k. mellanområden. snöförhållanden som snödjup och skare – renarna hålls samlade eller vid skare sprids okontrollerat över större arealer och detta kan även rovdjuren dra nytta av. det är inte givet vilket pris som skall anges för en teoretiskt rov- djursdödad ren, eftersom exempelvis lodjur främst dödar kalvar och järv i större grad vuxna renar /95 har renägaren fått ersättning för upphittade r För varje ersatt ren fick samebyn dessutom en summa. har utbetalat ersättning för 69 (55) ringar (inventeringsresultat inom parentes) av järv och 185 (128) av lodjur. har därmed inte förhållit sig strikt till det invente- ringsunderlag som länsstyrelserna presenterat utan i vissa fall betalat ut ersättning för ett högre antal föryngringar. Ersättning har även utbetalats för rovdjursförekomst i . Ersättning för regelbunden förekomst har utbetalats för järv och lodjur i 35 samebyar, som saknar för- yngringar av dessa arter. Därutöver har ersättning för tillfällig före- komst av järv, lodjur och varg, regelbunden förekomst av varg samt ersättning för björn och kungsörn utbetalats. Vid fördelning av ersätt- ning för föryngring av järv och lodjur har siffran 200 renar använts och för regelbunden förekomst siffran 50 renar. För varg gäller andra nivåer och övrig ersättning är kopplad till samebyns areal. Som bas vid fördelningen av ersättning används det därmed framräknade renantalet som utgör grund för ersättning och som 1998 var 57 876 renar. disponibla beloppet var , varav utbetalats för massdödande och skadeförebyggande åtgärder. Om åter- stående belopp på delas på det fingerade renantalet så blir den /ren. Den siffran kan inte jämföras med andra siffror exempelvis vad man får för en slaktad eller en trafikdödad ren. Frågan kvarstår om renägare med det nuvarande ersättningssystemet får full ersättning för en död ren. Det nuvarande ersättningssystemet är utformat så att samebyn får samma ersättning oavsett om renar i prakti- ken dödats/skadats eller inte. Inte heller behöver några döda eller ska- dade renar återfinnas för att ersättning skall utgå. Det finns som sagts ingen linjärt samband mellan rovdjursförekomst och förluster. Det nuvarande systemet främjar att renägarna arbetar med skadeförebyg- gande åtgärder. Det gör det än mer omotiverat att använda antalet teoretiskt dödade renar som en omräkningsfaktor då värdet av skador orsakade av rovdjur skall anges. Rovdjursersättningarna 1992/93–1998 (tkr) Förslag till utformningen av det nya ersättningssystemet för rovdjurs- rivna renar, bör gränsen för rovdjursstammens storlek vara sådan att skadorna inte överskrider av samebyns renantal eller av slaktuttaget. Detta förutsätter att skyddsjakt av rovdjur bedrivs i ren- skötselområdet i tillräcklig omfattning. Om de nu föreslagna ersätt- ningsbeloppen skulle ha tillämpats borde ersättningarna ha uppgått till ca 27 000 renar eller 52 m iljoner kronor, vilket är 22 miljo- ner kronor mer än anslaget belopp. Enbart lodjuren skulle ha svarat för hela anslaget, ca 30 miljoner, järvarna för ca 14 miljoner, björn och örn för ca 7 miljoner och varg för ca . och bedömer att den inventerade lodjursstammen i delar av renskötselområdet är så stor att den försvårar genomförandet av ett fungerande ersättningssystem. De anvisade ersättningsbeloppen täcker inte de beräknade olägenheterna med nuvarande rovdjursstammar. En större del av ersättningen än bör kompensera näringen för skador orsakade av järv och lodjursstammen i delar av renskötselområdet bör reduceras och tillåtas expandera utanför renskötselområdet. Om de beräknade skadorna inte skulle få överskrida av varje samebys högsta renantal skulle skadorna uppgå till ca 23 000 renar eller skulle skyddsjakt på främst lodjur och i ett fåtal samebyar järv genom- föras för att reducera de beräknade skadorna till en överenskommen nivå. Lodjuren skulle därefter svara för ca 12 miljoner, järvarna för ca 14 miljoner, björn och örn för ca av de beräknade skadorna. Det finns enligt och bedöm- ning förutsättningar för att med föreliggande förslag uppnå ett fullt fungerande ersättningssystem. Detta förutsätter framförallt att lodjurs- inventeringarna förbättras och att den beviljade skyddsjakten på lodjur har förutsättningar att genomföras. I förlängningen skulle, när balans i ersättningssystemet uppnåtts, ersättningssystemet kunna utvecklas och förenklas genom avtal mellan sameby och myndighet om upprätthållande av en viss storlek på rov- djursstammarna inom samebyn. Regeringens förordning om inventeringar av rovdjur, ersättningar för rovdjursförekomst och åtgärder för att förebygga skador av rovdjur i renskötselområdet enligt Rennäringen skall ges möjlighet att bedrivas så att naturbetesmarkerna ger en uthålligt god avkastning som livskraftiga stammar av naturligt förekommande rovdjursarter bevaras. Hänsynen till rovdjurens bevarande får dock inte vara så ingripande att rennäringens utövande avsevärt försvåras. skall beakta att livskraftiga stammar av björn, varg, järv, lo och örn bevaras i landet. Orsakar inom renskötselområdet stammar eller enskilda djur av dessa arter avsevärda skador eller olä- genheter för rennäringen kan , om det inte finns någon annan lämplig lösning, ge tillstånd till skyddsjakt. Medlem i sameby skall ges tillstånd att utföra sådan skyddsjakt. Regeringen anslår i budgetpropositionen ett belopp för invente- ringar av rovdjur i renskötselområdet. Underlag till detta skall lämnas i en framställan från efter samråd med . Medlen skall användas för den inventering och kontroll av rovdjurs- förekomst i renskötselområdet som länsstyrelserna ansvarar för och som utgör grunden för den årliga ersättningen till rennäringen. Regeringen anslår därutöver i budgetpropositionen ett ram- anslag för förekomst av varg, björn, järv, lo och kungsörn i rensköt- selområdet efter framställan från efter samråd med Natur- vårdsverket. Medlen skall användas för att täcka kostnader för same- byarnas inventeringar, rovdjursförekomst enligt ersättningssystemet, åtgärder för att förebygga skador av rovdjur och fall av massdödande på ren. Medlen för rovdjursförekomst skall motsvara det skäliga värdet av de renar som har dödats eller skadats av rovdjur. Fördelningen av ersättningen mellan samebyarna baseras på rovdjursförekomst såsom den redovisas av länsstyrelsernas och samebyarnas inventering. svarar för administrationen. Om rovdjur orsakar avsevärda skador eller olägenheter för renskötseln skall efter samråd med besluta om skyddsjakt på rovdjursstammarna till de nivåer där uppkomna skador och olägenheter täcks av ersättning. Regeringen uppdrar år och att utarbeta föreskrifter och allmänna råd när det gäller denna förordning. och föreskrifter om inventeringar av rovdjur, ersättningar för rovdjursförekomst och åtgärder för att förebygga skador av rovdjur i renskötselområdet enligt Med stöd av regeringens förordning (se utkast) föreskriver Naturvårds- verket och följande. 1 § Nedanstående begrepp har i denna författning följande betydelse. Med sameby avses det organ som enligt rennäringslagen (1971:437) har till ändamål att för medlemmarnas gemensamma bästa ombesörja renskötseln inom byns betesområde. Med betesområde avses mark enligt rennäringslagens 3 § som för- delats mellan samebyar och övriga områden som samebyn begagnar för renskötsel. Med rovdjur avses björn, varg, järv, lodjur och kungsörn. Med inventering avses att rovdjurens förekomst och reproduktion skall fastställas och rum. Med föryngring avses att inventering eller annan dokumentation visar att järv fött ungar i samebyn innevarande år eller att lodjur och varg fött ungar föregående kalenderår. För björn gäller att ungar fötts innevarande eller föregående kalenderår (svårt att säkert skilja årsungar och ettåringar ). För kungsörn gäller att vuxna fåglar och/eller ungar konstaterats vid boplats. Preciserade definitioner av föryngring för respektive djurart redovisas i bilaga som fastställs av efter samråd med länsstyrelserna. Med regelbunden förekomst avses att, när föryngring inte förekom- mer, spår av arterna järv, lodjur eller varg dokumenterats under samma säsong vid olika tillfällen under minst tre olika månader november–maj (7 månader) i samebyn. Med tillfällig förekomst avses att arten normalt inte uppträder i samebyn, men att spår dokumenterats minst en gång under invente- ringssäsongen. Med inventeringsperiod avses den tid som är lämpligast för invente- ring med hänsyn till arternas reproduktionscykel, inventeringens effek- tivitet och kostnad: järv; –, lodjur och varg; –28 (29) februari, björn; –, kungsörn; 1–. 316 Bilaga 3 SOU 1999:146 Med reproduktionscykel avses den period som är lämplig med hän- syn till när respektive art föder ungar : , järv; –28/, lodjur och varg; 1 och kungsörn; –28/. säsongen kopplas till respektive arts reproduktionscykel. Med massdödande avses att en eller flera individer av en rovdjursart dödat minst 10 renar inom ett begränsat område inom högst . Med ersättning avses det av fastställda och till sameby eller enskild utbetalade beloppet för merarbete och merkostnader orsakade av rovdjur. Med genomsnittligt slaktvärde avses det nyckeltal som fram- räknas enligt statistik för en medelslaktren (slakt- värde inklusive prisstöd men exklusive moms 1). fördelar de medel regeringen anslår för inventeringar, sammanställningar och rapporteringar till länsstyrelserna i , , , och . fördelar de medel regeringen anslår för inventeringar inom respektive sameby. fördelar medlen till länen dels med hänsyn till länets areal och dels med beaktande av förväntad rovdjursförekomst, tillgänglig inventeringspersonal och hur inventeringsverksamheten är organiserad. fördelar medlen till samebyarna med hänsyn till samebyns areal. Ansvar och org. har det övergripande ansvaret för inventeringsverk- samheten. Inventering av rovdjur i renskötselområdet utförs av och samebyarna gemensamt. utser en rovdjursansvarig för länet samt de naturbevakare och eventuella övriga namngivna personer 1 1997 var det . SOU 1999:146 Bilaga 3 317 som är ansvariga gentemot de samebyar som har betesområden i länet. En naturbevakare skall vara verksam i flera samebyar, men en namngiven naturbevakare skall vara kontaktperson gentemot varje sameby. utser en rovdjursansvarig för varje sameby efter för- slag från samebyn. Därutöver kan samebyn ha någon eller några perso- ner som är kontaktperson för exempelvis olika gr upper. är också ansvarig för att personalen besitter relevanta kunskaper såväl om ersättningssystemets konstruktion som om juridik, biologi och inventeringsmetodik och att såväl egen personal som same- byarnas rovdjursansvariga fortlöpande vidareutbildas. skall tillse att jävsförhållanden ej uppkommer vid val av rovdjursansvariga och inventeringspersonal. Inventeringar av rovdjur utförs i varje sameby om inte annat beslutats av . Om snö- och väderleksförhållandena inte möjliggör fullständigt inventeringsarbete så skall föregående års inventeringsresultat kunna användas. Inventeringen ingår i länsstyrelsernas regionala faunavårdsansvar och utgör en nödvändig förutsättning för ersättningssystemet. Resultatet skall vara direkt jämförbart mellan samebyarna och länen och invente- ringen skall utgöra underlag vid beslut om fördelning av tillgängliga medel för rov- djursförekomst i samebyarna, beslut om eventuella förebyggande åtgärder för att för- hindra skador av rovdjur på ren, beslut om eventuell skyddsjakt efter rovdjur, uppföljning av effekten på r ovdjursstammarnas av vidtagna skade- förebyggande åtgärder. Inventeringsområdet omfattar de svenska samebyarnas totala betes- områden i och inkluderande en buffertzon . Järv, lodjur, varg För järv, lodjur och varg skall för varje sameby fastställas om: eventuell föryngring av arten förekommer samt antalet föryngringar, arten finns regelbundet (föryngring förekommer inte), arten saknas eller bara uppträder t illfälligt. För björn och kungsörn bör för varje sameby fastställas var eventuell föryngring förekommer. För samebyarnas betesområden i skall angränsande fylkes rov- djursansvariga ombesörja att information motsvarande den i tas fram av norska myndigheter inom de tidsramar som gäller för denna författning. Lyor och boplatser av aktuella rovdjur omfattas av sekretesslagen (1980:100), varför sådana platsers exakta lägen inte onödigtvis får röjas eller spridas. tjänstemän omfattas av denna lag. Det gör dock inte samebyarnas rovdjursansvariga. skall därför under an- given säsong förordna samebyarnas rovdjursansvariga för inventerings- uppdraget. Insamlade data är att betrakta som arbetsmaterial tills dess länssty- relsen överlämnar sin årsrapport, vilken är offentlig handling. Dokumentation och utvärdering 11 § Rapportering av rovdjursobservationer skall ske genom de rovdjurs- och utvärderingsansvariga. Inventeringsresultat som kan påverka ersättningsnivåer alternativt skyddsjakt skall dokumenteras skriftligt och finnas nedtecknade på där- för avsedda blanketter och kartkopior. och samebyns rovdjursansvariga skall så långt möjligt gemensamt dokumentera, veri- fiera och utvärdera observationerna.. Om de rovdjursansvariga är oense om dokumentationen skall detta särskilt redovisas av . gäller att inventeringsresultat som kan påverka ersättningsnivåerna alternativt beslut om skyddsjakt omgående skall rapporteras till av samebyns rovdjursansvariga. Observation från allmänheten skall alltid först bedömas och eventuellt kontrolleras av samebyns rovdjursansvarige och därefter av byns rovdjursansvariga anmälas till . Om rapportering skett inom rimlig tid och mottagits av som därefter beslutar att inte genomföra någon efterkontroll behöver detta inte innebära utebliven ersättning till samebyn. Sådana situationer skall redovisas av såväl samebyns som rovdjursansvariga. Kostnaden för uppenbart oriktig rapportering kan debiteras samebyn. skall naturbevakare och samebyarnas rovdjursansvariga fortlöpande utbyta information om Efter inventeringsperioden skall utvärdera det samlade inventeringsresultatet, varvid i förekommande fall antalet lyor av järv antalet familjegrupper av lodjur och varg skall redovisas. Även före- komst av björnhonor med ungar samt bebodda boplatser av kungsörn skall redovisas. skall särskilt redovisa de lyor och för- yngringar där samtliga kriterier för dokumentation inte är uppfyllda. Gemensamma kriterier skall användas och likartade bedömningar skall göras mellan länen och också mellan samebyarna. De bedömningar som gjorts i de icke fullt dokumenterade fallen skall redovisas. Utvärderingen skall samordnas mellan länen och samebyarna delges resultatet och beredas möjlighet att yttra sig. Eventuella motstridiga uppfattningar bör re dovisas i länsstyrelsernas slutrapport. Inventeringsresultat i och som kan påverka ersätt- ningsnivåer alternativt skyddsjakt skall dokumenteras på samma sätt som om observationen gjorts i . är ansvarig för dokumentation, bearbetning, datalägg- ning i rovdjursdatabasen och redovisning av inventeringsresultaten. Den gemensamma rovdjursdatabas som utvecklats av länsstyrelserna skall användas. Ansvarig för rovdjursdatabasen är respektive länsstyrelse. , eller den verket förordnar, är ansvarigt för utveckling, uppgradering och underhåll av r ovdjursdatabasen. Länsstyrelserna överlämnar , dock en preliminär skriftlig rapport till och och en gemensam slutrapport med det samlade in- venteringsresultatet. Resultaten skall presenteras på samebynivå och geografiskt, varvid rikets näts femkilometersrutor skall utgöra basskikt. skall länsstyrelserna också till Naturvårds- verket redovisa hur inventeringsmedlen använts och vilka insatser som gjorts. Samebyarna skall till överlämna en ekonomisk rapport över hur medlen för inventeringarna använts. Ersättning (kompensation) De medel regeringen anslår fördelar utifrån rovdjursföre- komst till respektive sameby. Vid fördelningen av medlen på samebyar skall främst det inventeringsresultat ligga till grund som länsstyrelserna redovisar i årsrapporten. Om inventeringsunderlaget inte uppfyller fast- ställda kriterier och krav på dokumentation skall ersättning inte utgå. Om andra observationer styrker föryngring eller förekomst så skall dessa uppgifter inlämnas skriftligt och så långt mö jligt vara dokumenterade och de kan beaktas först efter särskild prövning av efter samråd med berörd länsstyrelse. En viss del av medlen skall reservera för extrema olägenheter i samband med skadeförebyggande åtgärder och vid mass- dödande. Ersättning vid skadeförebyggande åtgärder och vid mass- dödande kan utbetalas först efter särskild ansökan. Medlen för rovdjursförekomst skall så långt möjligt användas för att kompensera enskilda renägare för skador och olägenheter som rovdjuren kan antas åsamka deras renar. Samebyarna bör fördela dessa medel enligt renantal samt dessutom utbetala ersättning för påträffade mass- dödade och -skadade renar samt för särskilt värdefulla och registrerade renar inom samebyn som rovdjursdödats. Därutöver kan medlen användas av samebyn för att förebygga skador av rovdjur på ren. Med- len kan inte direkt användas för att täcka andra kostnader inom same- byn. Förekomst av rovdjur ersätts av med de belopp som fastställs i bilaga av i samråd med . Beloppen för aktuellt kalenderår skall fastställas . a.I områden där rovdjursstammarna är svaga och där det finns ett all- mänt intresse för att de skall bli starkare kan högre belopp utbetalas. b.Har järvföryngring decimerats med skyddsjakt skall den utbetalda ersättningen för den lyan reduceras till en fjärdedel. c.För varje individ av lodjur, järv eller varg som det tillåts skyddsjakt för inom en sameby skall ersättningen reduceras. Ersättningen redu- ceras med det belopp som anges för respektive art för regelbunden förekomst i bilaga till denna förordning. d.I de fall skyddsjakt på rovdjur omöjliggörs eller begränsas av natio- nalpark kan besluta att ersättning för föryngringar som ligger inom nationalpark eller annat naturskyddat område höjs, dock aldrig mer än till det dubbla. e.Konstaterade fall av massdödande skall anmälas till samebyn, och . Samebyns och rovdjursansvariga bör gemensamt besiktiga skadan. Ersättning till de skadedrabbade kan efter ansökan hos utgå för rovdjursdödad ren med samma belopp som för trafikdödad ren och för merkostnader motsvarande högst en fjärdedel av detta belopp. f.Ersättning för olägenheter vid skadeförebyggande åtgärder kan utgå endast vid extrema situationer efter ansökan till . Situation som kan föranleda sådan ansökan skall anmälas till samebyn, och . Ersättning kan i extrema situationer även utgå för att täcka kost- nader för att skrämma iväg rovdjur och vid skyddsjakt på rovdjur. Andra åtgärder än skyddsjakt När renar hålls samlade i beteshagar eller vinterhjordar eller under sär- skild bevakning på kalvningsland skall renägare ges rätt att störa och skrämma iväg rovdjur som uppträder i eller i direkt anslutning till ren- hjorden. Sådan åtgärd får ske med användning av motorfordon. Rovdjur som störs eller skräms iväg får inte onödigtvis stressas och inte skadas eller dödas. Åtgärder vidtagna med stöd av denna paragraf skall anmälas till berörd polismyndighet (Skrivningen är ej tillämplig med gällande lagstiftning, men föreslås utreda frågan) .