sou · GNB316d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Om inte något annat följer av denna lag eller annan lag eller av för- fattning som har beslutats av regeringen, gäller om utlänningsdomsto- larna och Utlänningsöverdomstolen i tillämpliga delar vad som är före- skrivet i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar om läns- rätt och kammarrätt. 5 § Mål som rör avvisning eller utvisning skall handläggas skyndsamt. Om inte något annat följer av denna lag eller av författning som har beslutats av regeringen, gäller om förfarandet i utlänningsmål i tillämp- liga delar vad som är föreskrivet i förvaltningsprocesslagen (1971:291) om rättskipningen i länsrätt och kammarrätt. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fastställa hur många nämndemän som skall finnas i Utlänningsöver- domstolens domkrets för tjänstgöring i domstolen. Regeringen eller myndigheten skall vidare för varje län fastställa det antal nämndemän som skall utses. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fastställa hur många nämndemän som skall finnas i domkretsen för varje utlänningsdomstol för tjänstgöring i domstolen. Regeringen eller myndigheten skall vidare för varje län fastställa det antal nämndemän som skall utses. 1 § När utlänningar har ansökt om asyl i får de avvisas eller utvisas endast om muntlig handläggning har ingått i Statens invandrar- verks handläggning av deras ärende. Asylärenden skall också handläg- gas muntligen, om utlänningen begär det och om en sådan handlägg- ning inte saknar betydelse för att ärendet skall kunna avgöras. 2 § får bestämma att även andra personer än utlänningen skall höras vid muntlig handläggning. Andra personer som på kallelse har inställt sig vid handläggningen för att höras har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för kostna- der och tidsspillan med anledning av inställelsen. Förskott får beviljas på ersättning för resa och uppehälle. 3 § Ersättning och förskott beslutas av den myndighet som genomför den muntliga handläggningen. 4 § Regeringen får meddela närmare bestämmelser om ersättning och förskott. Parts rätt att fådel av uppgifter 5 § I ärenden om visering, tidsbegränsat uppehållstillstånd, arbetstill- stånd och återkallelse av permanent uppehållstillstånd tillämpas bestämmelserna i 17 § förvaltningslagen (1986:223) om rätt för en part att få del av uppgifter endast när utlänningen är bosatt eller annars vis- tas i . 6 § I ärenden enligt denna lag tillämpas bestämmelserna i 20 § förvalt- ningslagen (1986:223) om motivering av beslut med de undantag som följer av 7 §. 7 § Ett beslut i fråga om uppehållstillstånd skall alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Vid beslut om visering eller arbetstillstånd får skälen som ligger till grund för beslutet utelämnas. En utlänning har dock alltid rätt till moti- vering av ett beslut om visering, om utlänningen omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) utan att vara med- borgare i ett EES-land och om beslutet går utlänningen emot. 8 § Den som är tolk vid handläggning av ett ärende enligt denna lag inför en förvaltningsmyndighet har rätt att av allmänna medel få arvode och ersättning för kostnader och tidsspillan. Detta gäller dock inte om uppdraget har fullgjorts i tjänsten. Frågan om ersättning prövas av den myndighet som handlägger ärendet. Närmare bestämmelser om ersättning meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 9 § En myndighet får besluta om rättelse av sitt beslut –om en utlänning har lämnat oriktig uppgift om sitt namn, sin nationalitet eller någon annan omständighet av betydelse för att utlän- ningens identitet skall kunna fastställas, och –om den oriktiga uppgiften tagits in i myndighetens beslut. 14 kap. Skyldighet att lämna uppgifter 1 § skall lämna ut uppgifter om en utlännings person- liga förhållanden –om en polismyndighet, , en utlänningsdom- stol, Utlänningsöverdomstolen eller regeringen begär det, och –om uppgifterna behövs för att avgör a ett ärende om uppehållstill- stånd eller för att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning. 2 § Om en utlänning i ett ärende enligt denna lag åberopar ett intyg om sin psykiska eller fysiska hälsa, skall hälso- och sjukvårdsmyndigheten på begäran av den myndighet eller domstol som handlägger ärendet lämna de upplysningar som behövs för att bedöma uppgifterna i inty- get. 1 § Ett offentligt biträde skall i följande slag av ärenden förordnas för den som ärendet gäller, om det inte måste antas att det inte behövs något biträde: I ärenden som handläggs av en polismyndighet skall dock offentligt biträde förordnas endast om utlänningen enligt 8 kap. 2 eller 3 § hållits i förvar . 2.Utvisning enligt 6 kap. 6 §. 3.Verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning enligt denna lag, om enligt 9 kap. 18 § anmält ärendet till utlänningsdomstolen eller om utlänningen hållits i förvar enligt 8 kap. 2 eller 3 § . 4.Hemsändande enligt 18 kap. 2 §. Offentligt biträde skall alltid förordnas för barn som hålls i förvar enligt 8 kap. 3 §, om barnet saknar vårdnadshavare här i landet. 2 § I ärenden som skall avgöras av regeringen prövas frågor om offent- ligt biträde av den departementstjänsteman som regeringen bestämmer. 3 § Den som är förordnad som offentligt biträde för ett barn som sak- nar vårdnadshavare här i landet är utan särskilt förordnande barnets ställföreträdare i det ärende som förordnandet avser. 1 § Utlänningar som avvisas eller utvisas är skyldiga att betala för sin egen resa till den ort dit de sänds eller åläggs att resa. 2 § Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller luftfartyg avvisas därför att utlänningen saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för hemresan, är transpor- tören skyldig att ersätta kostnaderna för utlänningens resa från . Transportören är också skyldig att ersätta reskostnaderna från och tillbaka för den bevakningspersonal som behöver följa med. 3 § Om det kan antas att en transportör kommer att bli betalningsskyl- dig enligt 2 §, skall polismyndigheten i det polisdistrikt där utlänningen reste in göra den utredning som krävs och yttra sig över transportörens betalningsansvar. Transportören skall ges tillfälle att yttra sig. Betalningsskyldighet skall beslutas av eller av den polismyndighet som verkställer avvisningen. 4 § Transportören kan helt eller delvis befrias från betalningsskyldig- heten enligt 2 § om 1.transportören visar att han eller hon haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2.det med hänsyn till kostnadens storlek eller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. 5 § Om en utlänning som är anställd ombord på ett fartyg eller ett luft- fartyg lämnar det under dess uppehåll i och olovligen reser in i och avvisas, är fartygets eller luftfartygets ägare eller brukare skyldig att –ersätta kostnaderna för utlänningens resa från , och –svara för kostnaderna för utlänningens uppehälle från inresan. Det som sägs om en utlänning som är anställd ombord på ett fartyg eller luftfartyg gäller också i fråga om en utlänning som utan tillåtelse har följt med ett sådant fartyg. Har fartyget eller luftfartyget utländsk ägare eller brukare, är befäl- havaren skyldig att på ägarens eller brukarens vägnar svara för kostna- der enligt första stycket, om det inte är uppenbart oskäligt. 1 § Till böter döms 1.utlänningar som uppehåller sig i utan föreskrivet tillstånd och utan att de inom föreskriven tid har ansökt om ett sådant tillstånd, 2.utlänningar som har anställning eller bedriver verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att de har ett sådant tillstånd, och 3.utlänningar som på ett otillåtet sätt passerar en yttre gräns. Med yttre gräns i första stycket 3 avses inte gräns mot annan stat som anslutit sig till . I ringa fall skall åtal för brott enligt denna paragraf inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. 2 § Till böter döms 1.den som har anställt en utlänning trots att utlänningen inte har föreskrivet arbetstillstånd, 2.den som inte gör anmälan som föreskrivs i en författning som har utfärdats med stöd av denna lag. När omständigheterna är försvårande döms för brott enligt första stycket 1 till fängelse i högst . Att det skall betalas en särskild avgift vid brott enligt första stycket 1 framgår av 10–11 §§. 3 § Till böter döms den som i en anmälan eller ett ansökningsärende enligt denna lag eller enligt en författning som har utfärdats med stöd av denna lag medvetet lämnar oriktiga uppgifter eller medvetet låter bli att tala om något förhållande av betydelse. När omständigheterna är försvårande döms för brott enligt första stycket till fängelse . 4 § Till fängelse i högst döms en utlänning som uppehåller sig i trots att utlänningen enligt ett verkställt beslut om utvisning enligt 6 kap. 7 § inte har haft rätt att återvända hit. Detta gäller dock inte om utlänningen har flytt hit för att undgå förföljelse. När omständigheterna är mildrande döms för brott enligt första stycket till böter. I ringa fall skall åtal för brott enligt första stycket inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. 5 § Till fängelse i högst döms den som genom att dölja en utlän- ning eller genom någon annan åtgärd försöker hindra att ett beslut om avvisning eller utvisning verkställs, om detta görs i vinstsyfte. När omständigheterna är mildrande döms för brott enligt första stycket till böter. 6 § Till fängelse eller, när omständigheterna är mildrande, till böter döms den som hjälper en utlänning att komma in i i strid med föreskrifter i denna lag eller i en författning som har utfärdats med stöd av lagen. Är ett brott enligt första stycket att anse som grovt döms till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen 1.utförts mot ersättning, 2.avsett ett stort antal personer, eller 3.utförts under hänsynslösa former. För försök eller förberedelse till brott enligt denna paragraf döms till ansvar enligt 23 kap. . 7 § Till fängelse i högst döms den som i vinstsyfte planlägger och organiserar verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser till utan pass eller utan de tillstånd som krävs för inresa i . Om ett brott enligt första stycket är mindre allvarligt döms till böter eller fängelse . För medhjälp till brott enligt första stycket döms den som hjälper en utlänning att resa till utan pass eller utan de tillstånd som krävs för inresa i . Detta gäller om medhjälparen insåg eller hade skä- lig anledning att anta att resan anordnats i vinstsyfte genom verksamhet enligt första stycket. 8 § Ersättning till den som har begått brott enligt 5, 6 eller 7 § skall förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. Transportmedel som använts vid brott enligt 6 eller 7 § får förver- kas, om ägaren eller befälhavaren eller någon annan som var i ägarens ställe begått brottet eller medverkat till det och förverkandet behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till detta. Trans- portmedlet får dock inte förverkas om det är uppenbart oskäligt. 9 § Om ägaren till ett fartyg som kan förverkas enligt 8 § andra stycket inte är känd eller saknar känt hemvist i får talan om förver- kande föras mot befälhavaren på fartyget. 10 § Fysiska eller juridiska personer som har anställt utlänningar trots att dessa inte har arbetstillstånd skall betala en särskild avgift oavsett om ansvar krävs ut enligt 2 § eller inte. Avgiften tillfaller staten. För varje utlänning utgör avgiften hälften av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde när överträdelsen upphörde. Om överträdelsen har pågått än , utgör avgiften för varje utlänning i stället hela basbeloppet. Avgiften får minskas eller efterskänkas om särskilda skäl talar för det. 11 § Allmän domstol prövar efter ansökan, om särskild avgift skall tas ut enligt 10 § eller inte. Ansökan skall göras av allmän åklagare från det att överträdelsen upphörde. I fråga om sådan talan till- lämpas bestämmelserna i om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter och bestämmelserna om kvarstad i brottmål. Avgift får inte tas ut när har gått efter det att överträdelsen upphörde. 12 § Den särskilda avgiften skall betalas till från det att allmänna domstolens beslut vann laga kraft. En upplysning om detta skall tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas , skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgift skall läm- nas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelserna om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Avgiften får inte drivas in när har gått efter det att beslutet vann laga kraft. 1 § Regeringen får, utöver vad som förut har angetts i denna lag, med- dela föreskrifter om 1.skyldighet att anmäla utlänningars vistelse eller anställning i , 2.sådana inskränkningar i utlänningars rätt att vara anställda i ett visst företag eller i företag av visst slag som är nödvändiga med hänsyn till rikets säkerhet. 2 § Regeringen får meddela föreskrifter om att sända hem utlänningar som inte är flyktingar och som har tagits om hand enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Efter avtal med annat land om behandling av fripassagerare får regeringen föreskriva avvikelser från bestämmelserna i denna lag och meddela de föreskrifter i övrigt som behövs för tillämpningen av avtalet. 3 § Regeringen får meddela föreskrifter som skall gälla i krig, vid krigsfara eller under sådana utomordentliga förhållanden som är för- anledda av krig eller krigsfara som har befunnit sig i. Före- skrifterna får gälla utlänningars 1.inresa och vistelse i landet, 2.utresa ur landet, 3.rätt att ha anställning eller offentliga förtroendeuppdrag här i lan- 4.avlägsnande från landet, och 5.omhändertagande i anstalt eller förläggning. 4 § En föreskrift enligt 3 § 4 eller 5 som har meddelats i andra fall än då är i krig skall läggas fram för inom en månad från ikraftträdandet. Föreskriften upphör att gälla, om den inte läggs fram för i rätt tid eller om inte godkänner den från den dag då den lades fram. 1.Denna lag träder i kraft , då utlänningslagen (1989:529) skall upphöra att gälla. 4 och 5 skall dock gälla från och med den dag regeringen bestämmer. 2.Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till bestäm- melser som har ersatts genom bestämmelser i denna lag, skall i stället de nya bestämmelserna tillämpas. 3.Om ett mål eller ärende har inletts hos en domstol eller en annan myndighet innan denna lag har trätt i kraft, skall domstolen eller myn- digheten slutföra målet eller ärendet enligt äldre föreskrifter, om inte annat följer av denna lag. Mål och ärenden som har kommit in till en allmän förvaltningsdom- stol och ännu inte avgjorts innan denna lag har trätt i kraft handläggs enligt äldre föreskrifter. 4.Ärenden som har kommit in till och inte av- gjorts innan denna lag har trätt i kraft skall överlämnas till den utlän- ningsdomstol som är behörig enligt 12 kap. 3 §. Om ärendet avser en ansökan enligt 2 kap. 5 b § utlänningslagen (1989:529), skall det i stäl- let överlämnas till för prövning enligt 9 kap. 18 § av frågan om verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslutet. 5.Ä renden som har överlämnats till regeringen enligt 7 kap. 11 § andra stycket 1, 3 eller 4 utlänningslagen (1989:529) och ännu inte avgjorts innan denna lag har trätt i kraft skall överlämnas till den utlännings- domstol som är behörig enligt 12 kap. 3 § denna lag. Ärenden som har överlämnats till regeringen enligt 7 kap. 11 § andra stycket 2 utlänningslagen (1989:529) och ännu inte avgjorts innan denna lag har trätt i kraft handläggs enligt äldre föreskrifter. Förslag till lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap Härigenom föreskrivs att 9 a, 11, 12 och 14 a §§ lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap skall ha följande lydelse. överlämna ett ärende som avses i lämna ett ärende som avses i 6 §, 6 §, 8 § första stycket eller stycket eller 9 § till till regeringen, om ärendet be- döms ha betydelse för rikets sä- 1. ärendet bedöms ha betydel- kerhet eller annars för allmän se för rikets säkerhet eller annars säkerhet eller för rikets förhål- för allmän säkerhet eller för ri- lande till främmande makt eller makt eller mellanfolklig organi- sation, 2.det bedöms vara av sär- skild vikt för ledning av tillämp- ningen av denna lag att ärendet prövas av regeringen, eller 3.synnerliga skäl annars ta- lar för regeringens prövning. Har invandrarverket över- lämnat ett ärende i fall som av- ses i första stycket 2 eller 3, skall regeringen, om hinder inte möter på grund av att ärendet är synnerligen brådskande, höra innan den avgör ärendet. Regeringen får överlämna ett sådant ärende till . 1 Senaste lydelse 1991:1574. Anmälan enligt 2 a, 3, 4 eller 7 a § skall göras hos Statens invand- rarverk. Är utlänningen medborgare i , , eller skall anmälan dock göras hos i det län där han är folkbokförd. Det åligger den myndighet till vilken anmälningen sålunda eller enligt 10 § görs att meddela beslut huruvida på grund av anmälan svenskt medborgarskap förvärvats eller ej. får efter ansökan meddela förklaring att någon är svensk medborgare. Härvid får dock inte prövas fråga som avses i första stycket. får efter an- sökan meddela förklaring att någon är svensk medborgare. Härvid får dock inte prövas fråga som avses i första stycket. Statens invandrarverks beslut enligt denna lag får överklagas till utom i fall som avses i andra stycket. Beslut av en länsstyrelse, eller enligt 11 § får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. beslut får inte överklagas i andra fall än som avses i andra stycket. Bestämmelser om finns i 7 kap. 3 § andra stycket utlänningslagen (1989:529). Statens invandrarverks beslut enligt denna lag får överklagas till utlänningsdomstol. Beslut av en länsstyrelse eller enligt 11 § får överklagas till utlän- ningsdomstol. En utlänningsdomstols dom eller beslut får överklagas till Utlänningsöverdomstolen. Pröv- ningstillstånd krävs vid sådant överklagande. Bestämmelser om utlän- ningsdomstolar och Utlännings- överdomstolen finns i 12 kap. utlänningslagen (2000:000). skall på begä- ran av regeringen, utlännings- nämnden, statens invandrarverk skall på begä- ran av regeringen, en utlän- ningsdomstol, Utlänningsöver- 2Senaste lydelse 1991:1574. 3Senaste lydelse 1991:1574. 4Senaste lydelse 1991:1574. eller en polismyndighet lämna ut uppgifter om en utlännings per- sonliga förhållanden, om upp- gifterna behövs i ett ärende om svenskt medborgarskap. domstolen, Statens invandrar- verk eller en polismyndighet lämna ut uppgifter om en utlän- nings personliga förhållanden, om uppgifterna behövs i ett ärende om svenskt medborgar- skap. 1.Denna lag träder i kraft . 3 skall dock gälla från och med den dag regeringen bestämmer. 2.Om ett mål eller ärende har inletts hos en domstol eller en annan myndighet innan denna lag har trätt i kraft, skall domstolen eller myn- digheten slutföra målet eller ärendet enligt äldre föreskrifter, om inte annat följer av denna lag. Mål och ärenden som har kommit in till en allmän förvaltningsdom- stol och ännu inte avgjorts innan denna lag har trätt i kraft handläggs enligt äldre föreskrifter. 3.Ärenden som har kommit in till och inte av- gjorts innan denna lag har trätt i kraft skall överlämnas till den utlän- ningsdomstol som är behörig enligt 12 kap. 3 § utlänningslagen (2000:000). Förslag till lag om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll dels att 1–7, 9–13, 18, 24, 25, 27 och 28 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse. En utlänning som inte avvisas eller utvisas enligt utlänningslagen (1989:529), får utvisas ur landet enligt denna lag, om det En utlänning som inte avvisas eller utvisas enligt utlänningsla- gen (2000:000), får utvisas ur landet enligt denna lag, om det 1.behövs av hänsyn till rikets säkerhet, eller 2.med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verk- samhet och övriga omständigheter kan befaras att han kommer att begå eller medverka till brottslig gärning som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften. Första stycket 2 gäller inte när fara föreligger för sådan gärning i annan stat som har övervägande karaktär av politiskt brott. Beslut om utvisning medde- las av regeringen. Frågan tas upp på ansökan av rikspolis- styrelsen eller av regeringen självmant. Om en polismyndighet, en länsstyrelse eller statens invand- rarverk finner anledning att anta att ett beslut om utvisning enligt 1 § bör meddelas, skall myndig- heten anmäla detta till rikspolis- styrelsen. Beslut om utvisning enligt denna lag meddelas av . Frågan tas upp på ansökan av Rikspolis styrel- sen. Om en polismyndighet, en länsstyrelse eller Statens invand- rarverk finner anledning att anta att ett beslut om utvisning enligt 1 § bör meddelas, skall myndigheten anmäla detta till . Om ärendet inte är synnerli- gen brådskande skall yttrande inhämtas från statens invand- rarverk och förhandling hållas i ärendet vid en tingsrätt, innan regeringen meddelar beslut om utvisning. Om det finns skäl för det, skall yttrande inhämtas även från den tingsrätt som håller förhandlingen. Beslut om förhandling och om yttrande får fattas av det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden enligt lagen eller den tjänsteman som stats- rådet bestämmer. Beslut om utvisning skall för- enas med förbud för utlänningen att utan tillstånd av regeringen återvända till . Förbudet meddelas för eller Statens invandrarverks beslut enligt denna lag får överklagas till regeringen. får över- klaga beslutet, om det går styrelsen emot. Innan regeringen avgör ett ärende, skall yttrande inhämtas från , om inte ett sådant yttrande av särskilda skäl är obehövligt. skall yttra sig över samtliga omständighe- ter av betydelse i ärendet. I ytt- randet skall särskilt anges om det finns hinder mot verkställig- het enligt utlänningslagen (2000:000). Finner att det finns hinder mot verkställig- het enligt 9 kap. 1 § första stycket utlänningslagen, får verkställighet av beslutet inte ske. Om ärendet gäller en utlänning som omfattas av avtalet om Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet (EES) är domstolens yttrande också bindande för regeringen. skall innan den avger yttrande hålla för- handling i ärendet. Beslut om utvisning skall för- enas med förbud för utlänningen att utan tillstånd av Statens in- vandrarverk återvända till Sve- rige. Förbudet meddelas för en I beslutet skall utlänningen, om förbudet är tidsbegränsat, upplysas om vilken dag förbudet upphör att gälla. Han skall vidare upplysas om den påföljd som en övertr ä- delse av förbudet kan medföra enligt 24 §. eller utan tidsbegräns- ning. I beslutet skall utlänning- en, om förbudet är tidsbegränsat, upplysas om vilken dag förbudet upphör att gälla. Han skall vi- dare upplysas om den påföljd som en överträdelse av förbudet kan medföra enligt 24 §. I ärenden enligt denna lag I ärenden enligt denna lag gäller i tillämpliga delar 4 kap. gäller i tillämpliga delar 6 kap. 8 kap. 5 § andra stycket, 5 § andra stycket andra stycket, 9 17 §§, 9 kap. och 6–11 §§, 7 kap. 7 §, 8 kap. 1–5, 22 och 24 §§, 11 kap. 8 §, 1–6, 14 och 16 §§, 9 kap. 1–3 §§ 13 kap. 8 §, 14 kap. 1 2 §§, 15 samt 11 kap. 5 och 6 §§ utlän- kap. 2 § och 16 kap. 1 5 §§ ningslagen (1989:529). utlänningslagen (2000:000). beslutar om förvar eller uppsikt gäller även 8 kap. 18–22 §§ ut- Förhandling enligt 3 § och särskilda skäl talar mot att för- handlingen hålls där, vid en an- Vid förhandlingen skall ut- Vid förhandling enligt 3 § i skall vara utlänningens motpart. Tingsrätten får bestämma att även andra än utlänningen skall