sou · GNB3132d3 · 2000-01-01 00:00:00 — I debatten efter Europaparlamentsvalet , där av väljarna del- tog, framfördes farhågor om att beslutet att stanna hemma skulle ha inneburit en första sup för många väljare. skulle det framstå som mer legitimt att inte heller gå och rösta i kommunal- och riks- dagsvalen (1998, 27). Eftersom vi har uppgifter om samma individers deltagande vid samtliga valtillfällen har vi möjlighet att undersöka förekomsten av dylika smittoeffekter. Resultaten redovisas i tabell 2. Procentdifferenserna visar hur mycket sannolikheten för att en individ skall ha röstat i valet påverkas av deltagandet i vart och ett av de tidigare valen efter kon- troll för deltagandet i de båda övriga. Den differens som återfinns på den andra raden i tabellen innebär således att sannolikheten för att de väljare som röstade val skulle gå till valurnan igen 1998 var högre än för dem som tidigare stannat hemma. Effekter av tidigare valdeltagande på deltagande i kommunfullmäktigevalet (logistisk regression) –0,17 1,59** Folkomröstningen om EU 1994 0,87** *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 1 066; R2 = 0,131. Motsvarande siffra för Europaparlamentsvalet (fjärde raden) visar att sannolikheten för att rösta 1998 steg med om man deltog snarare än avstod 1995. Detta är en tämligen svag effekt, som heller inte är statistiskt säkerställd. Om vi utgår från att skatt- 00west.fm 148 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA ningarna i tabellen är korrekta, men att valdeltagandet Europaparlamentsval legat i nivå med de nationella valen, det vill säga högre, hade valdeltagandet 1998 därigenom endast stigit någon procentenhet eller två.17 Även om den smittoef- fekt som redovisas i tabellen antas vara en realitet blir följderna såle- des ganska blygsamma.18 Däremot finns det ett tydligare samband mellan deltagande i folk- omröstningen och valet . Sannolikheten för att delta ökade för dem som var med och röstade om EU-medlemskapet. Folkomröstningens effekt är dock fortfarande avsevärt svagare än det föregående kommunfullmäktigevalets. Trots att det senare är det tidsmässigt mest avlägsna av de tre som här undersöks har det störst effekt. Vanans makt beror således inte bara på hur länge sedan deltagande i val senast praktiserades utan är också knuten till valtyp. Att rösta för att påverka Det låter sig konstateras att vanan inte härskar oinskränkt. Många väljare förändrar trots allt sitt beteende från ett val till ett annat. Frågan är nu vad som motiverar dessa förändringar. En stor del av teoriutvecklingen om valdeltagande har vägletts av den så kallade röstningskalkyl som ursprungligen formulerades av (1957). Stommen i denna kalkyl, som utgår från ett strikt individualistiskt och instrumentellt synsätt, innebär att beslu- tet att gå och rösta baseras på två uppfattningar: å ena sidan en värde- ring av hur betydelsefull valutgången är, å den andra en föreställning om hur stor sannolikheten är för att just den egna rösten skall bestämma utfallet. Medborgarnas primära motiv för att rösta är enligt detta synsätt att de söker fälla avgörandet i ett för dem bety- delsefullt kollektivt beslut. Vi har prövat båda dessa motivkomponenters betydelse för väl- jarnas beslut att gå och rösta. På en skala från 0 (ingen alls) till 10 (mycket stor) har de svarande fått ange vilken betydelse det har för dem personligen hur det går i de svenska valen (kommunfullmäk- tige-, landstings- och riksdagsval), samt vilken möjlighet de anser sig ha att genom att rösta ensam påverka utfallet i dessa val. Svaren indi- kerar att valutgången alls inte uppfattas som oväsentlig för den enskilde väljaren; det genomsnittliga värdet på skalan är 5,8. Samti- digt tillmäter många väljare sin egen röst en viss betydelse för utfallet – det genomsnittliga värdet på skalan är 3,2 – även om det vanligaste svaret är ingen alls (dvs. 00west.fm 149 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM Tabell 3 visar vilka effekter röstningskalkylens två grundmotiv har på valdeltagandet. Procentdifferenserna avser här skillnaden i röst- ningssannolikhet 1998 mellan dem som svarat 0 och dem som svarat 10 på respektive skala. tar analysen hänsyn till huruvida de svarande röstade i valet eller inte. Därigenom kontrollerar vi för det vanemässiga i väljarnas beteende och får en klarare bild av hur de olika motivfaktorerna påverkar beslutet att gå och rösta just 1998. För att inte förlora förstagångsväljarna införs dessutom en särskild kategori för dem som inte var röstberättigade 1994. Koefficienterna för kategorierna deltog respektive ej röstberättigad avser skillna- den i jämförelse med den som fungerar som referenskategori, det vill säga avstod. Som framgår får båda motivfaktorerna stöd i materialet, om än i olika utsträckning. Personer som anser att det har mycket stor betydelse för dem själva hur det går i de svenska valen har omkring 12 procentenheters högre sannolikhet att delta än dem som anser att valen inte betyder något alls. Effekten av den subjektivt upplevda möjligheten att påverka utfallet är svagare, och dessutom bara sta- tistiskt säkerställd på en lägre säkerhetsnivå. Likväl kan man på basis av dessa resultat inte tillbakavisa möjligheten att bedömningen av den egna röstens betydelse för valutgången inverkar på benägenheten att delta.19 Frågan är dock hur man skall tolka detta resultat. Den teoretiskt sett korrekta formen för de två komponenternas inverkan är i själva verket en kombination. För att det skall vara instrumentellt rationellt att rösta måste man både ha en föreställning om att ens röst kan Individuella påverkansmotiv för deltagande i kommun- fullmäktigevalet (logistisk regression) 1,47** –0,48 –9,8 –0,07 Valutfallets betydelse för en själv 1,15** Möjlighet att ensam påverka utfallet 0,73* *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 979; R2 = 0,131. 00west.fm 150 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA påverka och att valutfallet är betydelsefullt (Riker & Ordeshook 1968). I våra data kan någon sådan så kallad interaktionseffekt emellertid inte skönjas.20 Det innebär i sin tur att även de som inte anser sig ha någon som helst möjlighet att med sin enskilda röst påverka valutgången (av de svarande) ändå tycks låta val- resultatets betydelse motivera sitt handlande. Eftersom valutgången med all sannolikhet skulle blivit densamma oavsett hur var och en av dessa väljare enskilt agerade, tycks det vid första anblicken svårt att förstå hur de resonerar. Det skulle nu kunna framhållas att väljarnas värdering av valre- sultatets betydelse inte nödvändigtvis styrs enbart av dess konse- kvenser för dem själva personligen. Det är fullt tänkbart att många medborgare även vägleds av sin uppfattning om hur stor roll valut- gången spelar för andra (se 1988, kap. 2). För att pröva styrkan i denna tanke ställde vi även en fråga om vilken betydelse man anser det har för invånare hur det går i de nationella valen. Detta mer altruistiska perspektiv på utfallet visar sig emellertid inte ha någon egen direkt effekt på valdeltagandet, sedan hänsyn tagits till uppfattningen om valets betydelse för en själv personligen.21 Därtill kvarstår det faktum att valutgången, och därmed även utfallet för befolkning, normalt sett inte påverkas av en enskild röst mer eller mindre. Inte heller för en väljare som ser utfallet i altruistiska termer är det instrumentellt rationellt att gå och rösta (Nagel 1987, 32). En annan möjlighet är att medborgarna inte utvärderar sina möj- ligheter att påverka utfallet ur ett snävt individualistiskt perspektiv. De kanske snarare tänker på sig själva som ett kollektiv bestående av den grupp människor som tycker likadant som de själva (Muller & Opp 1986; , Muller & Opp 1989; Uhlaner 1989a). I synnerhet skulle man kunna tänka sig att det utslagsgivande för många väljare är en föreställning om att de genom att stanna hemma på valdagen svi- ker denna grupp. För att pröva bärigheten i detta resonemang ställde vi en fråga om hur stor möjlighet man ansåg sig ha att tillsammans med likasinnade påverka utfallet i valet. Resultatet presenteras i tabell 4. Bedömningen av de kollektiva påverkansmöjligheterna visar sig ha en tämligen stark effekt. Upp- fattningen om de individuella möjligheterna förlorar rent av all sin förklaringskraft sedan hänsyn tagits till uppfattningen om de kol- lektiva.22 Detta är en första indikation på att beslutet att gå och rösta inte primärt styrs av de strikt individualistiska och instrumentella överväganden som ofta förutsatts i den teoretiska litteraturen. Vi skall återkomma med en precisering av detta resultat, men först 00west.fm 151 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM Individuella och kollektiva påverkansmotiv för delta- gande i kommunfullmäktigevalet (logistisk regression) –0,12 1,43** –0,42 –8,4 –0,06 Valutfallets betydelse för en själv 0,93** Möjlighet att ensam påverka utfallet Möjlighet påverka tillsammans med 1,00** *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 971; R2 = 0,135. måste en annan sida av röstningskalkylen belysas, nämligen dess kostnadssida. Valhandlingens pris: informationskostnader Redan i den ursprungliga formuleringen av röstningskalkylen ingick en föreställning om att valhandlingen har ett pris: att rösta tar tid. Valhandlingen förutsätter ett beslut där information skall samlas in, bearbetas och användas i en vallokal eller på ett postkontor dit man måste transporteras (Downs 1957, 265 f.; jfr 1976). Länder- komparativ forskning visar också på betydelsen av dylika kostnads- aspekter. I exempelvis är reglerna för röstregistrering kompli- cerade och innebär ett avgörande hinder för många människors val- deltagande (Teixeira 1992, kap. 4; jfr dock Franklin 1996, 227 f.). Forskning från andra länder visar på positiva effekter av att förlägga valdagen , då folk inte behöver göra sig besväret att ta ledigt från jobbet, samt av att tillåta poströstning, vilket också sänker valhandlingens kostnader. Likaså stiger valdeltagandet om beslutet att stanna hemma kan tänkas medföra kostnader, såsom i länder med röstplikt (Franklin 1996; Lijphart 1997). Trots dessa empiriska resul- tat på makronivå lyser emellertid prövningar av mekanismerna på individnivå i allt väsentligt med sin frånvaro (1994, 66; se dock 1991). Vår egen undersökning innehåller tre olika mått på röstningens 00west.fm 152 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA En grundläggande fråga är hur mycket den enskilde väljaren anser sig veta om vilken politik partierna vill föra. Sedan blir kostnaden dels en fråga om hur lätt sådan information är att införskaffa, dels om hur intresserad man är av att följa den poli- tiska händelseutvecklingen till att börja med. En samtidig prövning av dessa tre kostnadsfaktorer pekar emellertid på svaga eller obefint- liga samband. Ingen av de tre effekterna är statistiskt säkerställd. Detta resultat beror till viss del på att de tre kostnadsmåtten har starka inbördes samband. Medborgare som anser sig veta mycket om politik är också de som är intresserade och som tycker det är lätt att informera sig.23 Om de tre måtten slås samman till ett index visar de sig också ha en samlad effekt på valdeltagandet som går i förväntad riktning: personer med låga informationskostnader har en klart högre sannolikhet att delta. Men om denna kostnadsvariabel återin- förs i den ursprungliga röstningskalkylen visar den sig åter sakna direkt effekt. Med hänsyn tagen till valets betydelse och de upplevda möjligheterna att påverka tycks således inte hindren för att informera sig på marginalen spela någon roll för valdeltagandet.24 Valhand- lingens kostnader spelar således inte någon större roll för med- borgarnas beslut om att gå och rösta. Men att avge sin röst är nu inte nödvändigtvis något som endast upp- levs som en börda. Valhandlingen kan även inge en känsla av tillfreds- ställelse i sig. I motsats till de positiva aspekterna av valresultatet, som ju även kommer dem som stannar hemma till del, tillfaller dessa val- handlingens fördelar endast dem som faktiskt är med och röstar. De kan därtill åtnjutas oberoende av utfallet och möjligheterna att påverka detsamma (Riker & Ordeshook 1968, 27 f.; 1976). I den rationalistiska teoribildningen brukar sådana skäl för att delta i kollektivt handlande benämnas selektiva incitament (, 1965, 51). Med avseende på just valdeltagande skulle de också kunna ges beteckningen processincitament. Det finns olika föreställningar om vad sådana incitament i detta fall skulle kunna bestå i. En idé utgår från att röstning tillfredsställer människors behov av att vädra sina åsikter. På samma sätt som man kan värdesätta att i diskussioner med andra få ge uttryck för sin mening oberoende av vad detta leder till för konsekvenser, kan röst- ning fungera som en ventil för ett känslomässigt engagemang. Sna- rare än att vara instrumentella i sitt röstande skulle medborgarna 00west.fm 153 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM enligt detta synsätt vara expressiva – de gillar att uttrycka sin mening oberoende av valresultatet (Brennan & ; Brennan & Lomasky 1985). En annan möjlighet är att valhandlingen förknippas med ett visst underhållningsvärde (jfr Tullock 1971). Valdagen är för vissa väljare en spännande och lite högtidlig händelse. Det promeneras till vallo- kalen i finkostym, man prasslar med papperen bakom skärmen, slickar igen kuverten och lämnar med en hemlighetsfull min över sina röstsedlar till valförrättaren. Det hålls valvaka, vinnare och förlorare koras och media förstår att krydda händelseförloppet med sin egen dramaturgi. Denna spänning och underhållning hade inte varit den- samma om man inte tidigare själv stått där med röstsedeln i handen. Man röstar för förströelsen i att få ta del i ett samhälleligt skådespel. En tredje form av selektiva incitament är förekomsten av sociala normer. Sett ur kollektivets perspektiv är ett högt valdeltagande att föredra framför ett lågt; om ingen gick och röstade skulle ju demo- kratin i mångas ögon förlora sin mening. Därmed blir röstning ett socialt önskvärt beteende. Den som stannar hemma på valdagen svi- ker en medborgerlig förväntan från omgivningen och riskerar sociala sanktioner för sitt handlande. Viljan att undvika negativa reaktioner från den närmaste umgängeskretsen kan således vara en av de fakto- rer som håller valdeltagandet uppe (1990, 289 ff.; Knack 1992). En norm behöver dock inte nödvändigtvis upprätthållas av sociala sanktioner från omgivningen. En norm kan också fungera genom en känsla av dåligt samvete då den inte respekteras, eller genom självbekräftelse och välbefinnande då den efterlevs. I så fall är det väljarens egna inre sanktionssystem som lockar till vallokalen. har då internaliserats och blivit till en känsla av medborger- lig plikt eller skyldighet. Betydelsen av dessa olika typer av selektiva incitament för med- borgarnas benägenhet att gå och rösta presenteras i tabell 5. De expressiva incitamenten har vi här försökt fånga genom att rakt på sak fråga: Alldeles bortsett från vilken betydelse det har för utfallet, hur viktigt känns det för dig att med din röst få ge uttryck för din uppfattning i de svenska valen? De svarandes uppfattning om val- handlingens underhållningsvärde är i sin tur baserad på en fråga om hur roligt eller spännande man tycker det känns att vara med och rösta, och förekomsten av internaliserade röstningsnormer på frågan om i vilken utsträckning man anser att den som är röstberättigad har en medborgerlig skyldighet att rösta. Skalans ändpunkter löper i samtliga dessa fall mellan inte alls ... (0) och mycket ... (10). 00west.fm 154 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA Huruvida den närmaste omgivningens sociala sanktioner har bety- delse har vi undersökt genom att fråga: Hur tror du dina närmaste släktingar och vänner skulle reagera om de fick veta att du inte röstat i de svenska valen? Skalan löper i detta fall mellan alternativen ingen skulle ha minsta invändning (0) och många skulle reagera mycket negativt (10).25 Selektiva incitament för deltagande i kommun- fullmäktigevalet (logistisk regression) –0,61 1,27** –0,51 –8,8 –0,07 Viktigt få ge uttryck för sin uppfattning 1,40** Roligt eller spännande att rösta Medborgerlig skyldighet att rösta 1,11** Släktingar/vänner ogillar uteblivet –0,21 –1,9 –0,04 *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 975; R2 = 0,192. Som framgår är det i första hand de expressiva incitamenten och den internaliserade röstningsnormen som har effekt. Medborgare som anser det viktigt att med röstens hjälp få ge uttryck för sin uppfatt- ning – oberoende av vilken betydelse det har för utfallet – eller som helt enkelt anser att det är en medborgerlig skyldighet att rösta, är betydligt mer benägna att delta. Detta resultat gäller även med hän- syn tagen till tidigare valdeltagandet samt underhållningsvärde och sociala sanktioner. Ingen av de båda sistnämnda faktorerna har där- emot någon statistiskt säkerställd direkt effekt.26 Även om det är för- hållandevis många som anser att det är roligt eller spännande att gå och rösta har denna upplevelse ingen synbar inverkan när i synnerhet den expressiva komponenten konstanthålls. Det interna normtrycket visar sig också slå ut det externa: givet en viss grad av medborgerlig pliktkänsla gör det varken från eller till hur den närmaste omgiv- ningen bedöms reagera.27 00west.fm 155 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM Att gå och rösta: en samlad motivbild Vi är därmed redo att summera bilden av väljarnas bevekelsegrunder. Tabell 6 sammanfattar betydelsen av de motivfaktorer som visat sig viktigast. Effekten av de expressiva motiven och den interna- liserade röstningsnormen står sig. Röstningskalkylens instrumentella grundkomponenter förlorar däremot all sin förklaringskraft. Samma sak gäller känslan av att kunna påverka tillsammans med likasinnade. De selektiva incitamenten utkonkurrerar således fullständigt såväl valutgångens betydelse som möjligheten att ensam eller tillsammans med andra påverka utfallet. Den närmast till hands liggande tolkningen av detta är att de instrumentella påverkansmotivens koppling till valdeltagandet utgör ett skensamband (Grofman 1995, 100 f.). De är en produkt av samma bakomliggande faktorer som själva valhandlingen i sig, nämligen en stark norm och en förkärlek för att med sin röst få uttrycka sin mening.28 Folk röstar således inte primärt för att de därmed tror sig kunna vinna individuellt inflytande, utan för att de stimuleras av att uttrycka sin åsikt eller genom valhandlingen få fullgöra sin medborgerliga plikt. Ungefär som när svenska folket samlas vid TV-apparaterna för att följa landslagets möten med främmande fotbollsnationer är upp- slutningen kring valurnan ett fenomen av kollektiv natur (Brennan & En samlad motivbild för deltagande i kommunfullmäk- tigevalet (logistisk regression) –0,62 1,22** –0,52 –9,0 –0,08 Valutfallets betydelse för en själv Möjlighet att ensam påverka utfallet Möjlighet påverka tillsammans med Viktigt få ge uttryck för sin uppfattning 1,49** Medborgerlig skyldighet att rösta 1,21** *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 963; R2 = 0,179. 00west.fm 156 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM ATT BESTÄMMA SIG FÖR ATT VARA MED OCH BESTÄMMA , 186 f.; Brennan & Lomasky 1985, 206). Man skriker inte framför TV:n när spelar därför att man tror att man där- igenom kan påverka de spelande på planen. Man hejar genom TV- rutan för att man vill sluta upp bakom något man sympatiserar med, och för att det ger en tillfredsställelse att med eftertryck få engagera sig känslomässigt i något av de tävlande lagen. Att gå och rösta är, med ekonomiskt språkbruk, inget investeringsbeslut från väljarens sida utan en konsumtionshandling (Ferejohn & 1974, 526). Man går inte till vallokalen främst för att man därigenom ensam tror sig kunna avgöra valet utan för den tillfredsställelse det ger i sig. Val- handlingens frukter konsumeras genom att den utförs. Kan gruppskillnaderna förklaras? Att valdeltagandet i varierar mellan olika grupper är ett väl- känt faktum (1990; se även föregående kapitel). Vi vet också att många av dessa sociala klyftor blev än mer markerade val (). Betydligt tunnare är emellertid kunskapen om varför gruppskillnaderna existerar. Det faktum att vissa grupper är mer benägna att rösta än andra utgör en betydelsefull del av vår beskrivande kartbild över valdeltagandets skiftningar. Men dessa mönster tarvar i sin tur en förklaring (1991, 30 ff.). Ett alter- nativ som vi nu har möjlighet att pröva är att olika sociala grupper kan ha olika bevekelsegrunder för sitt agerande. Den fråga vi därmed reser är i vad mån de sociala klyftorna i röstningsbenägenhet kvarstår eller försvinner då hänsyn tas till motivbilden. Detta blir en kontroll för att de samband mellan motivfaktorer och valdeltagande vi kunnat konstatera inte bara är en skenprodukt av underlig- gande sociala skiljelinjer. I tabell 7 presenteras dels effekten av några av de viktigaste sociala faktorerna, dels i vad mån dessa kan förklaras av röstningsnormens styrka och de expressiva motiven. De demografiska mönstren är redan välkända: unga, lågutbildade, arbetslösa, invandrade och ensamstående röstar i mindre utsträckning än äldre, högutbildade, förvärvsarbetande, infödda och gifta/sammanboende.29 Men motiv- bilden kan nu åtminstone delvis kasta ljus över varför det förhåller sig så. I synnerhet effekten av ålder och utbildning förmedlas delvis av de motivfaktorer vi här undersöker. Med utgångspunkt från procentdif- ferenserna före och efter kontroll kan av åldersskill- naderna hänföras till skillnader i motiv. För utbildning är effekten ännu kraftigare: omkring två tredjedelar av sambandet försvinner när 00west.fm 157 Thursday, January 20, 2000 10:16 AM man kontrollerar för motivfaktorerna. En närmare analys visar att det i huvudsak är skillnaden i synen på de expressiva incitamenten som ligger bakom dessa resultat. Äldre och högutbildade anser i större utsträckning än yngre och lågutbil- dade att det är viktigt att med sin röst få ge uttryck för sin uppfatt- ning oavsett dess betydelse för resultatet. Därför går de också i större utsträckning och röstar. Motivfaktorerna visar sig även ligga bakom en väsentlig del av effekten av tidigare valdeltagande. Uttryckt i procentdifferenser minskar denna från 17,6 till 10,3 då de expressiva incitamenten och röstningsnormen tas i beaktande. Detta innebär att vad som vid för- sta anblicken framstod som resultatet av en vanans makt i själva verket till viss del kan ges en substantiell förklaring. Att vissa perso- ner ständigt går och röstar eller konsekvent väljer att stanna hemma beror inte enbart på vanan i sig. Förklaringen ligger också i att samma Sociala gruppskillnader och motiv för deltagande i kommunfullmäktigevalet (logistisk regression) –0,69 1,42** 1,02** –0,93** –13,6 –0,25 –0,71* –8,4 –0,19 –0,67** –9,5 –0,18 –0,50 –5,7 –0,13 1,45** –0,65* –7,2 –0,09 –0,83** –8,5 –0,11 –1,29** –16,4 –0,19 –1,30** –14,5 –0,20 0,81** 0,94** Viktigt få ge uttryck för 1,73** 1,16** *Statistiskt säkerställd effekt; 90 procents säkerhet, tvåsidig test. **Statistiskt säkerställd effekt; 95 procents säkerhet, tvåsidig test. Anmärkning: Antalet observationer är 986; R2 = 0,162 utan motivfaktorer och 0,243 med motivfaktorer.