sou · GNB368d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Anhöriga anser genomgående att väntetiden på besked var out- härdligt och onödigt lång. Polisen anser att identifieringsarbetet gick rekordsnabbt. Mot bakgrund av de rutiner och regler som polisen har antagit finns det inte anledning till kritik. behov och önskan att följa upparbetade arbetsrutiner och samhällets och lagens krav på sekretess och säkerhet vägde tyngre än föräldrarnas önskan att få besked om sina barn. Att ge anhöriga till omkomna besked så snart det överhuvudtaget är möjligt måste ha högst prioritet. Många av dem upplevde att de fick Överväganden, förslag och rekommendationer sväva mycket länge i en utomordentligt påfrestande ovisshet. Den fråga som måste ställas är om det är oundvikligt. Den synnerligen onormala situation som brandkatastrofen innebar bör föranleda en bedömning om de former och rutiner för identifiering som normalt används behöver förändras. Att göra förändringar i ett så pressat läge som rådde är svårt och kan medföra andra problem. Det överordnade syftet att ge de anhöriga snabba besked motiverar att alla tillgängliga resurser sattes in på att finna de former som i det uppkomna läget gav det snabbaste resultatet. Konkreta identifieringsuppgifter fanns och anhöriga kunde nås snabbt. Antalet rum för identifiering var en flaskhals. Det borde dock inte ha varit ett större problem att inrätta ytter- ligare. De svårt brända omkomna var relativt få och det borde tidigt ha framstått att särskilda tekniska analyser var behövliga. Utredningen finner det inte uteslutet att en omprövning av formerna för identifieringen och en omfördelning av resurser hade kunnat med- föra en snabbare identifiering utan att sekretess och en värdig hantering av de döda eftersatts. Mot bakgrund främst av den starka kritik som av anhöriga riktat mot identifieringsarbetet är det angeläget att polis- myndigheten överväger om rutinerna för arbetet är ändamålsenliga vid katastrofsituationer. Polisen gjorde en felbedömning när de hävdade att det inte kunde finnas någon kropp i brandlokalen. När kroppen återfanns gavs först felaktiga uppgifter till anhöriga och massmedier. Utredningens slutsats är att det finns grund för den kritik som riktats mot polisen för dess agerande i detta fall. Den polistalesman som på presskonferensen redogjorde för vad som fanns kvar av kroppen hade ingen grund för sina påståenden i polisens eget utredningsmaterial. 5.Förundersökningen och uppgifter om ungdomarna. Det ligger utanför utredningens uppgift att bedöma hur förundersökningen bedrivs, om den tar och varför den inte kan redovisa orsaken till branden. Kritik har riktats mot åklagaren för att delge arrangörerna misstanke om brott innan den egentliga orsaken till branden klarlagts. Lagen stadgar att sådan misstanke skall delges när det på goda grunder kan antas att ett brott förövats. Tidpunkten kan diskuteras men hade sannolikt också kritiserats om delgivandet hade skett tidigare. Uppgifter har cirkulerat i massmedier och bland myndighets- representanter utredningen varit i kontakt med om hasch- och alkohol- missbruk bland ungdomarna och en relativt frekvent kriminalitet. Åkla- garen har kommenterat uppgifterna i intervjuer i massmedier. Han har också nämnt att ungdomarna ofta ljuger i förhören och antytt att det skulle vara kulturellt betingat. Utredningen har tagit del av rättsmedicinska protokoll över de om- komna samt uppgifter om dem i rikspolisens register. Två av de om- Överväganden, förslag och rekommendationer komna hade spår av hasch som sannolikt rökts och tre hade noterbara mängder av alkohol. Ingen av de sextio ungdo- mar som uppnått straffbar ålder återfanns i rikspolisregistret. Det mesta tyder på att det som framförts bl a av myndighetsrepresentanter om fes- ten inte haft någon grund. Varje jämförelse leder till slutsatsen att det var nykter fest. Det finns vidare inga som helst vetenskapliga belägg för att någon kultur i världen tillämpar lögn som en accepterad del av dess yttringar. Utredningens slutsats är att uttalandena såsom de återgivits i massmedier ökat misstron mot svenska myndigheter i allmänhet och mot polis och åklagare i synnerhet. Det är framförallt räddningsledarens uttalande om att mycket tydde på att branden var anlagd och en polisrepresentants uttalanden om kropp som bidragit till att misstro spridits. I ett så labilt och känsloladdat läge som i efter branden kunde de ha fått konse- kvenser i form av bråk och etniska konflikter. Den slutsats utredningen drar är att de ansvariga myndigheterna bör tillämpa en informations- policy som innebär att den information som lämnas är opartisk och byg- ger på kända fakta. När myndigheter inte erkänner missgrepp och söker bortförklara fakta får det ofta en motsatt verkan än den avsedda. 18.3Etniska gruppers informationssituation i De etniska grupperna i representerar fler än 120 ursprungsländer från alla delar av världen. De är långt heterogenare än infödda svenskar. Deras behov av och uppfattning om information varierar därför kraftigt. Generellt har den etniska segregationen ökat i under 1990- talet. Arbetslösheten är mångfalt högre bland etniska grupper utanför än bland etniska svenskar. Grupperna har små ekonomiska re- surser. Alltfler koncentreras till förorter till de tre storstäderna från vilka etniska svenskar och mer etablerade invandrare flyttar ut. Kontakter med svenskar och svenska språket blir färre både i arbetslivet och i boende- områdena. De grupper som befinner sig i denna situation påverkas på flera sätt. De färre direktkontakterna med svenskar och med normala samhällsföreteelser minskar den faktiska informationen. Avståndet och utanförskapet till samhället och dess representanter utgör en grogrund för misstro och negativ inställning till myndigheter. Tilltron till egna or- ganisationer, även grupper med politiska och religiösa ytterlighetsåsikter, tenderar att öka. Den allmänna slutsats som kan dras av det är att dessa etniska grup- pers villkor måste förbättras så att klyftorna mellan dem och majoritets- befolkningen minskar i stället för att som öka. Det är inte utred- ningens uppgift att utveckla hur det skall gå till. Det finns dock anled- ning att betona att de förslag och rekommendationer utredningen lägger Överväganden, förslag och rekommendationer för att alls ha någon effekt för de aktuella grupperna förutsätter att ut- vecklingen går i riktning mot en minskad segregation. Det är därför angeläget att utredningen överlämnas till de olika statliga organ som har ansvar inte bara för information till etniska grupper utan för den all- männa samhällsutvecklingen. Medievanorna och medieanvändningen bland de etniska grupperna som beskrivits ovan visar att de skiljer sig från svenskars. Antalet som läser morgontidningar är avsevärt lägre, användningen av närradio och kabelTV är större. Gruppen som inte kan ta till sig kvalificerad informa- tion på svenska har med ökad flyktinginvandring stigit och kan förväntas öka med stigande ålder inom grupperna. Behovet av information på de etniska gruppernas modersmål har ökat och kan förväntas fortsätta att öka. har den statliga informationen på icke svenska språk minskat påtagligt, bl a genom nedläggningen av språkeditionerna av . Mot den bakgrunden är det angeläget att regeringen och berörda myndigheter, särskilt integrationsverket, vidtar åtgärder för att förbättra informationen till de invånare som inte behärskar svenska. Av public serviceföretagen sände endast radion på andra språk än svenska. Sändningarna utökades efter branden både i riksradion och lokalt. Utredningen bedömer det som tveksamt om SVT levde upp till avtalet med staten och beaktade de språkliga och etniska minoriteternas behov. Deras behov av information på icke svenska språk motiverar att överläggningar tas upp med public serviceföretagen. Utredningen har studerat etniska mediers förekomst och verksamhet i . De omfattar främst närradio och lokalTV inom Öppna Kana- len. Dessa arbetar helt på ideella villkor och har mycket små resurser. De är i huvudsak okända bland myndigheter och även etablerade massme- dier. lyssnar och tittar många ur deras språkgrupper ofta och engagerat på dem. Som framgått av utredningens studie av de etniska medierna har de integration som ett mål. De vill skildra både och sitt ursprungs- land. Utredningen delar synsättet att bevarandet av den egna kulturen ger människor en identitet som utgör grunden för både personlig ut- veckling och ett självvalt engagemang i det nya värdlandet. De etniska mediernas sändningar på icke svenska språk står därför inte i motsätt- ning till utan ger förutsättningar för en integration i det svenska samhället. Utredningen anser att de etniska medierna utgör en outnyttjad till- gång för information till framförallt de som har svårigheter att ta till sig kvalificerad information på svenska. De borde med relativt måttligt kost- nadskrävande tillskott kunna utvecklas till betydelsefulla informations- medier särskilt i de tre storstäderna. Överväganden, förslag och rekommendationer Den kartläggning som utredningen gjort av myndigheternas information visar att den inte så snabbt som önskvärt nådde ut till olika berörda etniska grupper. Kommunens ledning hade t ex inte en så djupgående kunskap och kännedom om grupperna och deras företrädare att kontak- ter kunde etableras omgående. Generellt finns en brist på insikt hur ser ut; att av dess invånare har utländsk bakgrund. Alltför många ser fortfarande de etniska frågorna som flyktings- och invandringsproblem. I stället borde politiken utgå från en realistisk bild av faktiska befolkning och då handla om hur de etniska grup- perna integreras i vårt gemensamma samhälle. Utredningen rekommenderar myndigheterna att fördjupa sina kun- skaper om den etniska struktur som befolkningen har i deras an- svarsområde, analysera vad den innebär för verksamheten samt ta tillvara den kompetens som finns inom förvaltningar och de etniska grupperna. I informationsansvaret vid bl a katastrofer ingår att tillgodose alla invånares behov också skilda etniska, religiösa och språkliga grupper. Utredningen visar att snabba och upparbetade kontaktvägar saknades till dem och bedömer att det särskilt för kommuners ledningar är angeläget att skapa sådana. Utredningen är medveten om att tillskapande av särskilda kontakt- vägar mellan den politiska ledningen och vissa grupper i samhället kan uppfattas gå på tvärs mot traditionella demokratiska representationsformer. Dessa fungerar dock dåligt för att få de nya grupperna delaktiga i sam- hällslivet. Det finns behov av att både inhämta från och ge information till de etniska grupper som tenderar att hamna utanför samhälls- gemenskapen. Särskilda ansträngningar är därför motiverade för att finna former som innebär att gruppernas önskemål och behov når fram till politiska beslutsfattare och att de kan föra en dialog med gruppernas företrädare. Enligt utredningens uppfattning kommer det att ha en lång- siktigt positiv verkan på gruppernas samhällsengagemang och demokra- tiska delaktighet. Utredningen föreslår att aktuella politiska organ och myndigheter organiserar samråds- och kontaktformer med företrädare för etniska grupper. Den kunskap som finns i t ex kommuner bör systematiseras och finnas tillgänglig för bl a kommunledningen. Som framkommit i utredningen är den etniska segregationen en källa till kommunikationsproblem. Att bryta den negativa utvecklingen för de etniska grupperna och minska klyftorna till majoritetsbefolkningen torde vara den kanske viktigaste frågan för framtid. Överväganden, förslag och rekommendationer för särskilda åtgärder i storstäderna avsatt med start och tillsatt en storstadsdelegation för att förverkliga politiken genom bl a lokala utvecklingsavtal. Utred- ningen vill betona att förbättrade villkor för de etniska grupperna är en förutsättning för en välfungerande information och samverkan mellan dem och samhället i övrigt. Utredningen föreslår att och de tre storstäderna i förhandlingarna tar hänsyn till de brister i demokratisk samverkan med och information till de etniska grupperna som kan hänföras till segregation och en negativ socioekonomisk utveckling och avdelar medel för att bl a förverkliga de ovan framförda förslagen. Utredningen har enligt direktiven bl a uppgiften att belysa möjligheterna för människor med icke svenskspråkig bakgrund att få information om branden och dess följder. Den kartläggning utredningen gjort visar att vissa av de drabbade i relativt liten utsträckning har nåtts av myndighe- ternas information och inte heller i samma mån som andra tagit till sig massmediernas budskap. Utredningen anser att det föreligger ett sam- band mellan å ena sidan denna informationsbrist och den misstro som framkommit och å andra sidan ökande segregation och utanförstående bland vissa etniska grupper. För att bryta den negativa utvecklingen och den faktiska segregatio- nen krävs omfattande generella och långsiktiga integrationsåtgärder. Det ligger utanför utredningens förutsättningar att närmare beskriva sådana åtgärder men det bör betonas att de är helt avgörande för utvecklingen av det svenska samhället. Kvarstår den etniska segregationen och diskri- mineringen har de förslag som lämnas här endast marginell betydelse. Hur segregationen skall brytas är en mångfasetterad och komplicerad fråga. Det kräver en strategi med insatser på olika sikt. Svenska Kommun- förbundets integrationsberedning har i sin slutrapport utvecklat en nationell strategi för ökad integration. Den kan utgöra en grund för ett konkret integrationsarbete förslagsvis utformat i samarbete mellan integrationsverket och . Utredningen föreslår att betänkandet överlämnas till integrationsverket för att beaktas i dess verksamhet, till och demokratiutredningen samt till de myndigheter som har ansvar för integration av etniska grupper i . Utredningen konstaterar att det finns stora behov av information på modersmål hos dem som inte behärskar svenska men även bland många vars svenska inte räcker för en mer nyanserad kommunikation. Behoven har ökat p g a stor invandring men också därför att den Överväganden, förslag och rekommendationer inlärda svenskan tenderar att blekna hos äldre och de många som står utanför arbets- och samhällsliv och därför inte använder språket. Samti- digt har informationen på icke svenska språk minskat, särskilt genom nedläggningen av språkeditioner. Enligt utredningen är det angeläget att förbättra och skapa nya for- mer för information på icke svenska språk. Det är värt att betona att det inte finns någon motsättning mellan en sådan satsning och strävan att de nya grupperna lär sig svenska bra. En allmänt höjd informationsnivå leder till ökat samhällsintresse och därmed till behov av information också på svenska. Varje myndighet har ett eget ansvar för att de invånare de betjänar får adekvat information om dess verksamhet också på andra språk än svenska. En undersökning som gjorts av integrationsverket visar enligt utredningen att alla myndigheter inte tar sitt ansvar härför. är det rationellt att viss information och t ex översättningar samordnas på nationell nivå. ansvar härför bör enligt utredningen förstärkas. Ver- ket bör också utveckla sitt arbete med att bli en kunskapsbank för myn- digheter. I arbetet med att samordna information är det angeläget att pröva olika elektroniska informationsformer, t ex ljudband och internettidningar. Utredningen föreslår att regeringen tydliggör myndigheternas skyl- dighet att informera alla invånare även på andra språk än svenska samt ger integrationsverket i uppdrag att analysera behoven och for- merna för att möta dem och framlägga förslag till en förbättrad statlig information på icke svenska språk. De uttalanden av representanter för polismyndigheten, åklagarmyndig- heten och räddningstjänsten som utredningen särskilt har uppehållit sig vid har underblåst misstron hos olika grupper av medborgare. Uttalan- dena var inte grundade på sakuppgifter eller kunde uppfattas som parts- inlagor. Utredningen rekommenderar berörda myndigheter att se över sin informationspolicy. Talesmän bör endast opartiskt förmedla sakligt underbyggda uppgifter. Vid intervjuer med anhöriga till omkomna har stark kritik riktats mot att de bara efter att deras barn dött får ett formellt besked från att barnbidrag och bostadsbidrag upphört eller sänkts. Utredningen föreslår att prövar om den tidsgräns som tillämpas när bidrag skall upphöra eller sänkas är rimlig i förhål- lande till den situation som anhöriga befinner sig i när de t ex förlo- rat ett barn. Utredningen rekommenderar också att se över formerna för hur besked lämnas om att bidrag upphört Överväganden, förslag och rekommendationer eller sänkts då barn dött så att beskeden inte uppfattas som stötande av de berörda. Utredningens kartläggning visar att de frivilliga organisationerna spelade en viktig roll både i stöd och information till de drabbade. Såväl etniska föreningar som trossamfund bildade krisgrupper, gav tröst och stöd i sorgearbete och förmedlade budskap och information från myndigheter. Också de närradio- och lokal-TVgrupper som utredningen särskilt stude- rat är oftast delar av föreningar. Ett utvecklat samarbete mellan förening- arna och trossamfunden och myndigheterna hade sannolikt medfört att de kunnat informera tidigare och mer detaljerat om branden, dess bak- grund och om stöd- och hjälpinsatser från samhället. Mot den bakgrunden anser utredningen att det är angeläget att insat- ser görs för att förstärka de etniska gruppernas deltagande i samhällsli- vet och att utveckla samverkan mellan dem och samhällets övriga aktö- rer. Ett mer omfattande och flexibelt bidragssystem bör eftersträvas. De etniska gruppernas föreningsliv har olika syften, bl a att bryta isolering, att ge trygghet i en ny och okänd omvärld, att värna om hemlandets kultur etc. Det finns en risk i att vissa föreningar och trossamfund är ensidigt inriktade på det forna hemlandet och därför stänger ute det nya samhället. Ett utvecklat stöd till de etniska grupperna bör därför utfor- mas så att de integrativa syftena gynnas. Det nuvarande stödet till nations- föreningar bör t ex kompletteras med stödformer till mångnationella för- eningar och trossamfund samt målinriktade organisationer utan traditio- nell föreningskaraktär. Utredningen rekommenderar att statliga, regionala och kommunala myndigheter med ansvar för stöd till organisationer förstärker stödet till de etniska gruppernas organisationer och därvid lägger särskild vikt vid verksamheter som syftar till integration i vid mening. Medel härför föreslås avdelas ur den särskilda storstadssatsningen. De etniska gruppernas medier – närradio och lokal kabelTV – har som utredningens kartläggning visat haft stor betydelse för informationen till både personer som inte behärskar svenska och de som söker informa- tion i en lättförståelig kontext. Dessa medier är i huvudsak okända för myndigheter och även eta- blerade massmedier. De hade med något undantag inga kontakter med myndigheter efter branden och fick ingen information av dem. Däremot hade några relativt omfattande samarbete med internationella medier. Som framgått av utredningens studie har de etniska medierna mycket små resurser och drivs helt ideellt. Om de fick tekniska och ekonomiska förutsättningar att verka kontinuerligt skulle de enligt utredningens me- Överväganden, förslag och rekommendationer ning kunna bli en väsentlig tillgång i informationen till icke svensk- talande. Själva framställningen av information i det nya landet på det egna språket verkar integrativt och identitetsskapande. Också den frekventa debatten som förs i dessa medier inom de aktuella etniska grupperna är ett led i en demokratisk samhällsutveckling. Utredningen förordar därför en satsning på närradio och lokal kabel- TV på icke svenska språk. En sådan satsning kan förslagsvis innefatta en organisatorisk uppbyggnad av sändningsfunktioner i de tre storstadsom- rådena samt någon form av bidrag till de enskilda grupperna. En utred- ning bör göras hur satsningen konkret skall ske. I den kan övervägas vilka tekniska och ekonomiska resurser som bör ställas till förfogande och uppmärksamma digital-TV´ns möjligheter till långtgående målgrupp- sanpassning och låga sändningskostnader. I satsningen bör ingå att an- ordna utbildningar. De bör anordnas av existerande utbildningsanordnare, främst universitet och högskolor i de tre storstäderna. Utredningen föreslår att får i uppdrag att utreda formerna för stöd till närradio och lokal kabelTV som sänder på icke svenska språk. Uppdraget bör ha som utgångspunkt att goda tek- niska och ekonomiska förutsättningar skapas för sändningar i första hand i de tre storstadsområdena. Utredningen föreslår också att be- hövliga utbildningar anordnas. Behövliga resurser föreslås avdelas ur anslaget för storstadssatsningar. Utredningens allmänna slutsats när det gäller de reguljära medierna är att deras information varit nyanserad och saklig. Även om inte massme- dierna har etnifierat branden så kom vissa inslag att mer betona be- rörda ungdomars och anhörigas utländska bakgrund än att de var göte- borgare. Enligt utredningen sammanfaller det med en vanlig tendens att oftare beskriva personer som invandrare eller flyktingar än som invånare i och . Utredningen har inte som uppdrag att ge rekommendationer till massmedierna. Samråd har dock hållits med företrädare för massmedi- erna genom en brevförfrågan. Mot den allmänna bakgrunden med ökad segregation och den konstaterade misstron hos vissa etniska grupper är det angeläget att poängtera värdet av att journalister och massmediere- presentanter är medvetna om segregationsproblemen. Den brist på in- sikt i hur befolkning faktiskt förändrats och tendensen att be- handla integrationsfrågor som invandrings- eller flyktingfrågor gäller också massmedierna. Utredningens kartläggning visar att TV inte sände på icke svenska språk. Radion sände i P4. Public serviceföretagen har genom avtal med staten åtagit sig att beakta språkliga och etniska minoriteters behov. Överväganden, förslag och rekommendationer Utredningen föreslår att tar upp överläggningar med företagen i syfte att åstadkomma en bredare och mer omfat- tande programverksamhet på icke svenska språk. Bilaga 2 Utredningens möten, intervjuer, material m.m. Bilaga 3 Nyhetsförmedlingen – tabellbilaga Bilaga 4 : Kartläggning av medier som särskilt vänder sig till invandrare Bilaga 5 och : Denya svenskarna möter svenska massmedier Bilaga 6 : Forskningsöversikt: Kommunikations- problem i samband med katastrofer och allvarliga sam- hällsstörningar Nyhetsförmedlingen till vissa särskilt drabbade i samband med brandkatastrofen i Den brand som inträffade under en fest i en föreningslokal i och som har krävt 63 ungdomars liv är den svåraste brandkatastrofen i i modern tid. De flesta dödade och skadade har invandrarbakgrund. En särskild utredare får i uppdrag att undersöka hur nyhets- förmedlingen och informationen om branden har fungerat för de av de närmast berörda som har en icke svenskspråkig bakgrund. Utredaren skall kartlägga hur information om branden och dess följder har förmedlats genom massmedier och andra informations- kanaler. Utredaren skall också kartlägga vilka informationsmedier som utnyttjas av människor med en icke svenskspråkig bakgrund och belysa möjligheterna för olika sådana grupper att få information om händelserna. Därvid skall situationen för människor med olika språklig bakgrund belysas. En fråga som skall undersökas är hur arbetsförhållandena har varit för de massmedier som särskilt vän- der sig till invandrare, t.ex. vissa närradiosändningar och pro- gram i lokal kabel-TV, liksom för internationella medier, främst sådana som är verksamma i länder från vilka många av dem som särskilt drabbats av katastrofen ursprungligen kommer. I sam- manhanget skall särskilt möjligheten att få information från myn- digheterna uppmärksammas.