sou · GNB3136 · 2000-01-01 00:00:00 — Genom att införa en kompletterande fast övre spärr i antal röster enligt förslaget som redovisas i kapitel 6 minskar betydelsen av valkretsens storlek och vi hade önskat att rådet tagit ställning för en sådan komplettering av personvalssystemet. Av ledamoten () Spärrnivån i riksdagsvalet Jag reserverar mig mot majoritetens beslut att inte föreslå någon ändring av spärrnivåerna och förordar ett valsystem helt utan spärrar. Inför beslutet om personval diskuterades spärrnivåerna och i proposition 1996/97:70 som låg till grund för riksdagsbeslutet framhölls att spärrnivåerna i det svenska personvalssystemet i ett inledningsskede borde sättas högre för att sedan kunna justeras nedåt. I utvärderingen som rådet gjort framgår att spärrarna är problematiska. Väljarnas möjlighet att genom personröstande påverka vilken kandidat som blir vald är olika beroende på om de bor i en stor eller en liten valkrets. Det är uppenbarligen mycket lättare att få knappt tusen röster i riksdagsvalet i en liten valkrets och för ett mindre parti än att skrapa ihop runt 15 000 röster i ett stort parti i en av de största valkretsarna. I de stora valkretsarna är det nästan omöjligt att få SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 191 genomslag för personvalet. Det finns inget exempel på att någon blivit vald utanför listordningen i de fyra stora valkretsarna. Detta kan inte vara rimligt. Rådets majoritet håller också med om detta men drar en annan slutsats beträffande konsekvenserna. I betänkandet skriver majoriteten: Rådet har dock kunnat konstatera att personvalets genomslag i de största valkretsarna är påtagligt lågt och att personvalssystemet i detta avseende sägas lida av en demokratisk obalans som det är önskvärt att åtgärda. Men man väljer ändå att inte föreslå några åtgärder för att öka väljarnas inflytande. Det är, enligt min mening, ett stort problem för den svenska demokratin att de människor som innehar politiska förtroendeuppdrag i stor utsträckning är anonyma och har tappat kontakten med väljarna. I ett läge där de politiska partiernas förankring i befolkningen försvagas är väljarnas inflytande extra viktigt. Därför tillkom i parlamentarisk enighet de nuvarande reglerna om personvalsinslag i valsystemet. Tillämpningen av reglerna har utvärderats och man har funnit att de inte fungerar enligt förväntningarna. En oväntad effekt var att det i de stora valkretsarna var så mycket svårare att få genomslag för personvalet. Denna slutsats råder det enighet om i rådet. Det borde därför nu vara dags att gå vidare och ge väljarna fullt inflytande. Flera olika alternativ finns för att öka väljarnas möjlighet att påverka vilken kandidat som blir vald. Ett är att minska de stora valkretsarnas storlek. Det skulle ta bort det demokratiska underskott som rådet nämner. Men rådet har funnit att det inte finns någon politisk möjlighet att få genomslag för ett sådant förslag varför detta förkastas. En annan väg är att sätta en övre gräns i antal personröster som krav för genomslag för personvalet. Rådet finner dock att man måste sänka den gränsen till ungefär 2 000 röster för att nå ett genomslag för personröstandet i de stora valkretsarna och förkastar även den lösningen med motiveringen att det är en alltför genomgripande åtgärd för att komma tillrätta med den bristande demokratin i några få valkretsar. Ett tredje alternativ som utretts är olika spärrgränser i valkretsarna med lägre procentspärr i de större valkretsarna med syfte att göra väljarnas röster ungefär lika mycket värda. Det alternativet avvisas med motiveringen att det är alltför krångligt och att det därför är svårt att nå ut till väljarna med informationen. Det alternativet har också oönskade marginaleffekter. En fjärde lösning, som förordas av en minoritet i rådet, är att sänka spärren i riksdagsvalet till . Det är en tilltalande lösning då den tar bort den svårbegripliga skillnaden i spärrgräns mellan riksdagsvalet och de kommunala valen. Men även med en femprocentsgräns kommer de problem som rådet varit ense om, framför allt i de stora valkretsarna, inte att lösas. 192 Reservationer och särskilda yttranden SOU 1999:136 Enklaste och bästa väg är att helt avskaffa spärrarna och låta personvalet få genomslag fullt ut. Då sker mandatfördelningen med utgångspunkten hur många personkryss kandidaterna erhållit. Inga krav på att personrösta skall dock finnas. Personröstning skall liksom nu vara frivillig. Vid ett borttagande av spärrgränserna i alla tre valen får man en lösning på de problem som rådet diskuterat utan resultat. Av ledamoten () Angående frivillig redovisning av kampanjmedel Enligt forskaren så är regelverken för en redovisning av kampanjmedel starkt particentrerad i , vilket innebär att finansiering av enskilda kandidaters kampanjer är svagare reglerade. har kontroll och regleringar ökat i . , som saknar en rättslig reglering och kontroll av partifinansiering, befinner sig i sällskap med en krympande minoritet av stater som inte har en samlad rättslig reglering av hur partierna finansierar sin verksamhet. Jag reserverar mig mot rådets rekommendation att redovisningen av kampanjmedel skall vara frivillig. Redovisningen av kampanjmedel bör vara lagstiftat. Av ledamöterna () och () Begränsning av rätten att kandidera i mer än en riksdagsvalkrets För att undvika komplicerade och svårförutsägbara resultat av dubbelvalsavveckling föreslår majoriteten att det i vallagen tas in en bestämmelse som innebär att kandidaterna i riksdagsvalet endast bör förekomma i en valkrets. Vi reserverar oss mot detta förslag. Det kan finnas exempel på legitima skäl för en person att kandidera i mer än en valkrets. Framför allt gäller detta för ett mindre parti och för personer som kandiderar i en liten valkrets. Att nu utan närmare utredning införa stelbenta förbud och begränsa möjligheter är, enligt vår uppfattning, olämpligt. SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 193 Av ledamöterna () och () Avtrappat partistöd. Vi anser att reglerna för avtrappat partistöd inte bör ändras. De regler som reglerar avtrappningen av partistöd som gäller då partier måste lämna på grund av att partiet inte uppnått fyraprocentsspärren skall fortsättningsvis gälla. 194 Reservationer och särskilda yttranden SOU 1999:136 Särskilda yttranden Av ledamoten () Personvalssystemets genomslag och konsekvenser m.m. På grundval av en kompromiss mellan samtliga partier i (1993) beslutade 1997 att införa ett begränsat personvalsinslag i det svenska valsystemet. Partierna närmade sig denna kompromiss från skilda utgångspunkter och med olika grundinställning till personvalet som sådant. hörde och hör alltjämt till dem som är mest kritiska. Vi står dock fast vid den kompromiss som möjliggjorde konsensus i frågan om valsystemets utformning. De förutsättningar som förelåg när kompromissen gjordes har inte ändrats på något avgörande sätt och inte heller erfarenheterna av de allmänna valen 1998 är sådana att överenskommelsen bör omprövas. menar att en ärlig strävan efter största möjliga enighet i konstitutionella frågor, och inte minst i frågor som hänger samman med valssystemet, även fortsättningsvis bör känneteckna svensk politik. Spelets regler bör så att säga inte diskuteras under matchens gång. Den demokratiska processens organisatoriska former bör vara stabila och vara utformade som en sammanhållen helhet. Det innebär att partierna måste ta ansvar för att det inte uppkommer en situation där valsystem och andra bärande delar av den politiska demokratin utformas genom enkel addition av tillfälliga och skiftande riksdagsmajoriteter i olika enskildheter. Denna strävan efter konsensus får dock aldrig tolkas som ett önskemål om tystnad eller konformism i den konstitutionella debatten. Tvärtom är en fri och öppen diskussion om valsystem, statsskick och liknande frågor av största betydelse för demokratins vitalitet och utveckling. I denna diskussion har självfallet även de politiska partierna en viktig roll att spela. SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 195 I den allmänna debatten försöker anhängarna av personvalssystemet ibland utmåla sina motståndare som bakåtsträvare som ännu inte insett att en utveckling i riktning bort från partivalet är ofrånkomlig. Det är en ur historisk synpunkt diskutabel retorik. Den fördemokratiska politiska representationen var baserad på ett utpräglat personvalssystem. Politisk makt grundades både formellt och informellt på personlig samhällsställning snarare än på ideologisk/politisk representation. När arbetarrörelsen i allians med de småborgerliga skikt som företräddes av liberalerna drev igenom den allmänna och lika rösträtten i strid med det gamla överhetssamhällets företrädare, så innebar detta också vad man kan kalla en politisering av politiken. Ideologier, politiska program och medlemsbaserade partier trängde undan det gamla systemets personifiering av politisk makt (en personifiering vars extremaste uttryck var den enväldige monarken). Ur historisk synvinkel kan alltså ett förstärkt personvalsinslag ses som ett steg bakåt, snarare än framåt. Men oavsett mer filosofiskt präglade antaganden om historiens eventuella riktning kan det finnas anledning att med några ord beröra de principiella invändningar som kan riktas mot personvalet som metod att formera beslutande politiska församlingar, i detta sammanhang kommunfullmäktige, och riksdag. Man kan till att börja med göra den iakttagelsen att inställningen till personvalsinstitutet ganska väl följer den traditionella vänster-högerskalan (mer utpräglat bland politiskt aktiva än bland väljarna i gemen). Det är ingen tillfällighet. I inställningen till personvalet reflekteras mer grundläggande förhållningssätt till politiken, till demokratin och till samhällslivet i stort. Arbetarrörelsens demokratiska ideal är till stora delar ett deltagardemokratiskt ideal. Den gode medborgaren lägger inte bara sin röst , utan engagerar sig även mellan valen i den demokratiska processen via partier, fackföreningar och andra massorganisationer. (I mer utopiska versioner tänks hela folket delta direkt i beslutsfattande och förvaltning). Politikens innehåll står i centrum. Borgerlig ideologi tenderar, även när den helt och fullt accepterat demokratins principer, att se den politiska makten som en profession, ett förvaltande av ett samhällssystem vars grundstruktur icke är ifrågasatt. Bland vissa statsvetare har till och med folkets politiska passivitet setts som något naturligt och eftersträvansvärt och demokratin har reducerats till ett val mellan olika eliter som förväntas föra i grunden samma politik. Kandidaten, inte politiken, står i centrum för valkampanjen. Det svenska, i hög grad particentrerade, valsystemet är präglat av folkrörelsernas och i synnerhet arbetarrörelsens starka ställning det senaste århundradet. (liksom kommun- och ) uppgift är att på folkets uppdrag och med ansvar inför 196 Reservationer och särskilda yttranden SOU 1999:136 folket, fatta politiska beslut. I allmänna val bestämmer folket den beslutande församlingens politiska sammansättning genom att välja mellan olika partier med olika politiska program (vilka i sin tur bl.a. uttrycker skilda klassintressen). Idealt kommer den beslutande församlingens beslut att överensstämma med de beslut som folket självt hade fattat om detta varit praktiskt möjligt. I efterhand prövas detta av folket genom att det på nytt tar ställning till partierna och deras program i nästkommande val. Med denna syn på den politiska demokratin står de politiska programmen och de konkreta sakfrågorna i centrum. Valrörelserna fokuseras på politikens innehåll. Väljarens medvetna och välunderbyggda ställningstagande till konkreta förslag och långsiktiga visioner är idealet. Förhållandet mellan väljare och vald är inte en personlig patronklient-relation där den valde levererar gentjänster och favörer i utbyte mot röststöd. I stället uppdrar politiskt myndiga medborgare till sina representanter att verka i enlighet med ett politiskt program. Ett valsystem som vill närma sig detta ideal blir med nödvändighet ett system med ett starkt inslag av partival och motsvarande nedtoning av personfrågorna. Ett av huvudargumenten för ett stärkt personvalsinslag är att det antas förbättra relationerna och minska avståndet mellan väljare och valda. Detta är självfallet ett gott syfte ur demokratisk synpunkt. Men om väljarnas faktiska och/eller subjektivt upplevda kandidatkännedom ökar på bekostnad av kunskap om partiernas program, så inger detta allvarliga betänkligheter ur demokratiska synpunkt. Man kan ifrågasätta om det är möjligt att under valkampanjerna öka väljarnas kunskaper om kandidaternas relevanta kvaliteter, utan att detta går ut över den sakdiskussion som bör ligga till grund för valet mellan partier och politiska program. En annan aspekt av samma problem är att en valkampanj som till största delen förs via massmedierna och genom spridande av tryckt material (samt i någon mån det talade ordet vid större eller mindre möten) fokuserar på de, måhända mindre väsentliga, kandidategenskaper som lättast låter sig förmedlas. En tystlåten, eftertänksam och tråkig kandidat kan vara väl så lämpad att företräda sina väljares politiska vilja som den utåtriktade och karismatiske kandidaten, men har sannolikt betydligt sämre förutsättningar att i ett utpräglat personvalssystem vinna röster för sin person. Lite tillspetsat uttryckt kan man säga att personvalssystem premiererar förmågan att bli vald snarare än förmågan att företräda sina väljare. Ett starkt personvalsinslag i valsystemet tenderar att flytta väljarnas och massmediernas uppmärksamhet från partierna och deras program till de enskilda kandidaterna. Det är till och med nödvändigt att så sker, om SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 197 personvalet skall bli något mer än en formell möjlighet utan större praktisk betydelse. Därmed riskerar personvalet att förstärka den fragmentarisering, banalisering och såpoperafiering av det politiska livet som blivit alltmer påfallande . Detta kan i sin tur förstärka den nedåtgående trenden vad gäller valdeltagande och förtroende för de folkvalda. Personval lär även få negativa effekter på partilivet. Valkampanjerna blir i allt högre grad summan av ett antal enskilda personvalskampanjer. Den demokratiska kollektivitet, det gemensamma handlandet för gemensamma mål, som traditionellt utgör partiernas väsen och som uttryckts i bl.a. valkampanjen, gröps ur och försvagas. I förlängningen riskerar partierna att reduceras till en administrativ samordning av ett antal kandidater som använder gemensam varubeteckning. Även nomineringsprocessen inom partierna torde påverkas på motsvarande sätt i takt med att partiernas egen rangordning av kandidater förlorar i betydelse, vilket i sin tur eroderar partiernas interna demokratiska struktur. Skälen för att engagera sig i ett politiskt parti blir allt svagare för den politiskt intresserade som inte själv planerar att kandidera. En annan uppmärksammad fara med personval är att det stimulerar till extern finansiering av enskilda kandidaters kampanjer, vilket i sin tur kan ge oacceptabla fördelar till dem som har goda kontakter med finansiärer och/eller har omfattande personliga tillgångar. Även om risken för en utveckling i amerikansk riktning med all sannolikhet är liten i , åtminstone med dagens valsystem, innebär även ett begränsat inslag av finansiering från till exempel företag att enskilda kandidaters trovärdighet kan ifrågasättas och villkoren för kandidaterna uppfattas som orättvisa. Därmed påverkas indirekt valsystemets trovärdighet över huvud taget. Dessa, än så länge endast potentiella, problem kan leda till i och för sig berättigade krav på lagstiftning som begränsar och reglerar finansieringen av valkampanjerna. Men en sådan lösning står i strid med en annan fundamental princip i vår demokrati, nämligen att partierna och deras kandidater så långt som möjligt skall vara oberoende av statsmakten. Staten skall inte ens kunna misstänkas för att med lagstiftning eller andra maktinstrument kunna gynna eller missgynna vissa partier. I samband med att det nya valsystemet beslutades pekade många på risken att kvinnor skulle missgynnas i det nya systemet och att ytterligare hinder skulle resas i vägen för grupper som haft svårt att göra sig gällande, bland annat personer med utländsk bakgrund. Utvärderingen av val ger inga entydiga svar. Å ena sidan var den faktiska effekten av personvalet att en kvinna mer blev invald i 198 Reservationer och särskilda yttranden SOU 1999:136 , jämfört med vad som skulle blivit fallet med det gamla valsystemet. Å andra sidan visar statistiken att män generellt sett fick fler personröster än kvinnor. Detta kan i sin tur delvis förklaras med att personvalet gynnar hög listplacering och att män genomsnittligt placerats högre på partiernas listor än kvinnor. Det ligger nära till hands att anta att de befarade negativa effekterna undvikits just därför att personvalsinslaget var begränsat. Det svenska valsystemet är fortfarande i grunden ett partival, vilket innebär att partiernas, låt vara otillräckliga, strävan efter jämn könsfördelning och representation av kandidater med utländsk bakgrund inte upphävs av personrösterna. En samlad bedömning av såväl principiella argument som erfarenheterna års val ger enligt min mening inte anledning till en omprövning av kompromissen om valsystemets utformning. Av ledamoten () Avdragsrätt för kampanjkostnader m.m. Syftet med mitt särskilda yttrande är att alla kandidater så långt möjligt är skall kunna delta under samma förutsättningar. Det får inte bli så att vissa grupper tjänar och vissa grupper förlorar i personvalet på grund av den sociala situationen som man lever i. Enligt min uppfattning så får inte faktorer som god ekonomi och ett vackert utseende leda till att kandidaterna vinner på personvalet. Kandidater som inte är riksdagsledamöter har en vanlig lön att leva på samt att bedriva personvalskampanj på, dessa orsaker får inte skapa orättvisor mellan kandidater som är riksdagsledamöter och övriga kandidater. De tillämpade reglerna för riksdagsledamöternas avdragsrätt för personvalskampanjkostnaderna ser jag som en orättvis behandling av övriga kandidater som bedriver personvalskampanjer. Avdragsrätten för kampanjkostnader bör vara lika för alla dem som kandiderar och står på samma valsedel. Regeringsrätten har i ett tidigare ärende ansett att det ingår i en riksdagsledamots arbetsuppgifter att hålla kontakt med väljarna i den egna valrörelsen och att delta i det partipolitiska arbetet. Avdrag för kostnader som är förknippade med den del av uppdraget borde få ske. En person som inte är vald till eller någon annan beslutande församling kan dock inte påräkna någon avdragsrätt, inte ens om vederbörande blir invald, eftersom avdrag enligt allmänna SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 199 skatterättsliga principer medges endast för kostnader som är hänförliga till förvärvskälla, inte för förvärv eller förkovran av en förvärvskälla. Jag anser att lika villkor bör gälla för samtliga kandidater samt anser att det finns skäl att överväga en förändring av skattereglerna vad det gäller avdragsrätt för kampanjkostnaderna. Riksdagsledamöters placering på valsedlarna är en fördel genom den plattform de redan har. En riksdagsledamot placeras ofta högt på partiernas valsedlar. Enligt rådets utvärdering av val är det en stor fördel att vara placerad på de tre översta platserna för att få ett högt röstetal. För att motverka fusk med rätten att få göra avdrag av personvalskampanjkostnader bör avdragsrätten gälla för kandidater som är placerade på valsedlar som av partierna är skyddade. Förslagsvis kunde avdragsrätten gälla för ett fast belopp dock högst den faktiska kostnaden. Exempel: Riksdagskandidater Landstings/regionfullmäktigekandidater Kommunfullmäktigekandidater Kandidater får endast göra avdrag för ett av de uppdrag som de kandiderar till. Vidare så skall inte kandidater kunna lägga ihop beloppen om hon/han är placerad på valsedlar i flera valkretsar. En annan lösning kan vara att inga kandidater får göra avdrag för kampanjkostnader. Övrig synpunkt som inte diskuterats i rådet. En grupp som kan och eventuellt kommer att förlora på personvalet är småbarnsföräldrar samt ensamstående föräldrar. Jag anser att denna grupp bör ha en särställning när det gäller avdragsrätten. Antingen får man utöka avdragsrätten för dessa grupper eller att kandidater från dessa grupper får kostnaderna för extra barnomsorg täckta med offentliga medel. I eventuellt framtida utredningar om personval bör man se närmare på småbarnsföräldrar samt ensamstående föräldrar möjligheter att kandidera och delta i personvalet. Mitt särskilda yttrande bygger på att reglerna för avdrag skall bli så lika som möjligt för alla som kandiderar till en plats i riksdag eller fullmäktigeförsamlingar. 200 Reservationer och särskilda yttranden SOU 1999:136 Av ledamoten () Dubbelvalsavveckling För att undvika komplicerade och svårförutsägbara resultat av dubbelvalsavveckling föreslår majoriteten att det i vallagen tas in en bestämmelse som innebär att en kandidat i riksdagsvalet inte bör ställa upp i mer än en valkrets. Detta är en förändring jag reserverat mig emot. Istället bör reglerna ändras för hur mandat fördelas när någon dubbelvalsavvecklats. Särskilt komplicerat kan det bli de i de fall ett parti har fler listor i en valkrets. Att reglerna för dubbelvalsavveckling kan få dessa effekter har varit känt tidigare och tidigare utredningar har accepterat dem. har dock i särskilda yttranden samt i motioner till redovisat en annan uppfattning. Enligt vallagen går dubbelvalsavvecklingen till så att kandidat som blivit vald i två valkretsar ändå betraktas som vald i båda valkretsarna och ersättare utses utifrån listordning i den krets där personen dubbelvalsavvecklas. Om den kandidat som dubbelvalsavvecklats valdes med hjälp av personröster betyder det i praktiken att dennes personröster påverkar vem som erhåller mandatet, trots att det kan finnas en annan lista som erhållit fler röster. Det rimliga är att när dubbelvalsavveckling sker bör man betrakta den avvecklade som obefintlig och vanlig fördelning ske när mandat ska fördelas på person. Av ledamöterna (), (), () och () Utökade möjligheter till brevröstning Problemen med utlandsröstning ökar. Det blir allt vanligare att svenska ungdomar väljer att förlägga en del av studierna utomlands. Enligt uppgift från CSN studerar nu ungefär 25 000 personer med studiemedel utomlands. Det motsvarar en fjärdedel av en hel årskull ungdomar. Många av dessa har, liksom även naturligtvis permanent bosatta svenskar utomlands, svårt att uppsöka de särskilda röstmottagningsställen som inrättas på ambassader och konsulat inför valet. Det är också dyrbart att tvingas, som det ibland kan bli fråga om, att resa över SOU 1999:136 Reservationer och särskilda yttranden 201 en halv kontinent för att få möjlighet att rösta. Antalet beskickningar där röstmottagningsställen kan inrättas har minskat något vilket även det försvårar valdeltagande. RSV och UD får för varje val ta emot allt fler klagomål från svenskar som vill utnyttja sin rösträtt men som inte har möjlighet att ta sig till ett röstmottagningsställe. finns bara möjlighet att brevrösta för svenskar som vistas i och samt på svenskt fartyg i utrikes fart. Frågan om utökad brevröstning har tagits upp av tidigare utredningar och man har beslutat att frågan fortsatt skall följas efter varje val. Rådet har i enighet valt att , trots ovan relaterade problem, inte föreslå någon utvidgning av möjligheten att brevrösta. Vi gör det mot bakgrunden att en utökad rätt till brevröstning är en genomgripande åtgärd vars konsekvenser noga måste utredas innan beslut fattas. Vi anser dock att detta är en angelägen reform som är önskvärd från demokratisk utgångspunkt och att en utvidgning av brevröstningsmöjligheten bör ske och helst till valet .