sou · GNB351d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Ofullständiga uppgifter eller oklar smittväg förelåg för återstående 811 fall. Åtgärder som vid blod- och sexsmitta. Vac- cin och specifik immunglobulinprofylax saknas. Hepatit D (delta) Hepatit D (tidigare delta) -virus. Ett ofullständigt virus som endast or- sakar sjukdom i närvaro av hepatit B. Inkubationstiden är 2–. Viruset kan förekomma tillsam- mans med en akut hepatit B-smitta eller orsaka uppblossande symtom hos kronisk bärare av hepatit B. Inte minst i denna situation förekom- mer ibland fulminant hepatit. Även D hepatit kan bli kronisk i sig. )|UHNRPVW VSULGQLQJ RFK NRQWUROO Hepatit D är således helt associerat till HBV-infektion. I an- mäls 5–10 fall . Vaccin eller annan profylax saknas. Hepatit E-virus (HEV) ett nyupptäckt virus. Inkubationstiden, kliniken och smittvägarna som hepatit A. Således födoämnesburen smitta, fläckvis endemisk i tropikerna t.ex. i . I som importfall, cirka 5 . Liksom för hepatit A livsmedels- och kontaktsmitta. Smittsamheten okänd, troligen låg. Resenärer får iakttaga försiktighet som gentemot annan födoämnesburen smitta. HTLV I- och II infektion HTLV står för Human T -cell Leucemia Virus. Ett retrovirus, släkt med HIV, se nedan. Som namnet antyder har man lyckats koppla HTLV I till en sällsynt form av leukemi. Sedermera har också framkommit koppling till en neurologisk sjukdom med tilltagande förlamningar. Prognosen för des- sa tillstånd är dålig. När man senare beskrev HTLV II har man varit observant på liknan- de konsekvenser som för I och man misstänker att det viruset orsakar en annan sällsynt leukemiform, s.k. hårcellsleukemi. Nästa besläktade virus i ordningen var HTLV III. Detta virus är senare omdöpt till +,9, vilket förklarar uppmärksamheten även beträf- fande HTLV I och II. )|UHNRPVW VSULGQLQJ RFK NRQWUROO Virus förekommer naturligt bl.a. hos vissa indianstammar i Nordame- rika samt i och . Det har sedan spritt sig som en blod- smitta till framför allt intravenösa missbrukare. I har man inrik- tat kontrollåtgärder på att förhindra virusspridning via blodtransfusion. Föreskrifter finns från . Sex fall rapporterades i . Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Infektioner med atypiska mykobakterier En omfattande grupp s.k. atypiska eller anonyma mykobakterier, som är släkt med tuberkulosbakterien. De intressantaste ur humanpatogen synpunkt är Mycobacterium avium intracellulare komplexet (), Mycobacterium Kansasii och möjligen Mycobacterium paratubercu- losis. Anonyma mykobakterier är typiska s.k. opportunister, dvs. de ger en- dast i undantagsfall sjukdom hos vuxna immunfriska personer och då med en sjukdomsbild som ibland kan likna tuberkulos, gäller t.ex. Mycobacterium Kansasii. Hos barn har man angett en viss ökning av infektionsfrekvensen efter upphörandet av den allmänna tuberkulos- vaccineringen, BCG vaccinering. Det stora nytillskottet av immunbristpatienter till följd av HIV- epidemin har gett ett uppsving för atypiska mykobakterieinfektioner hos människa. Detta gäller inte minst , ibland kallat Hos de AIDS-sjuka yttrar det sig framför allt i form av en ihållande feber vars orsak kan vara svår att skilja från andra oppor- tunistiska infektioner. M. paratuberculosis har veterinärmedicinskt intresse och omfattas av epizootilagen. I rapporten gYHUV\Q DY HSL]RRWLODJVWLIWQLQJHQ (sid. 63) påtalar man de indicier som antyder att bakterien kan ha humanmedi- cinskt intresse, nämligen som möjlig orsak till Crohns sjukdom hos människa. Crohns sjukdom är en kronisk inflammatorisk tarmsjukdom. I den mån behandling av atypisk mykobakterieinfektion hos män- niska anses nödvändig i det individuella fallet, kan den vara mycket problematisk eftersom bakterierna ofta är multiresistenta mot vanliga tuberkulospreparat. Atypiska mykobakterier är ofta ett bifynd vid vanlig tu- berkulosdiagnostik och den kliniska betydelsen av fyndet är ofta tvek- sam i det individuella fallet. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Atypiska mykobakterier är allmänt förekommande i miljön. Infektioner drabbar, förutom barn enligt ovan, således i första hand patienter med nedsatt infektionsförsvar varav AIDS-patienter dominerar. I rapporteras den senaste 100–200 fall . Kontrollen är i första hand avhängig av förloppet av HIV-epidemin. Något specifikt vaccin finns inte. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Klamydia (genital infektion) Kunskapen om klamydiainfektioner är under utveckling. Chlamydia psittaci ger upphov till ornithos (papegojsjuka) (se detta också). Chlamydia pneumoniae, ofta kallad TWAR, ger lik- som papegojsjukan lunginflammation. Chlamydia trachomatis förelig- ger av flera serotyper varav vissa ger könssjukdomen lymfogranuloma venerium, andra den klassiska ögonsjukdomen trachom, åter andra van- lig genital klamydia. Genital klamydiainfektion uppträder efter en förmodad inkubationstid på en . Symtomen är så snarlika gonorré att man före tillkomst av specifik diagnostik kallade sjukdomen icke gonorroisk uretrit (urinrörsinflammation). Därtill kom att dubbelinfektion med go- norré tidigare var vanligt. En viktig skillnad mot gonorré är dock att klamydiainfektion oftare är V\PWRPIUL lYHQ KRV PlQ. smittbärare har därför ännu större betydelse för spridning av klamydia. Liksom för gonorré är den allvarligaste innebörden av genital kla- mydia äggledarinflammation hos kvinnor följd av sterilitetsproblema- tik. Män, inte minst homosexuella män, kan drabbas av inflammation i prostatakörteln. Bekymret är att de allvarliga komplikationerna kan uppträda utan påtagliga varningssymtom. Sjukdomen behandlas med antibiotika, ej vanligt penicillin. Endos- behandling har utvecklats. Bakteriologisk undersökning av direktprov. Den känsliga PCR-meto- den möjliggör också provtagning från urin, vilket kan förenkla mass- undersökningar i t.ex. manliga riskgrupper. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Människan är reservoar och förekomsten är global. anmäldes cirka 38 000 fall. Liksom för gonorré har infektionen därefter minskat, se diagram: cUVUDSSRUW 60,: *RQRUUp RFK NODP\GLD. (VLG ) Som synes av diagrammet har denna minskning avstannat . I laboratorierapporten anmäls nu cirka 14 500 fall . Orsaken till skillnaden i utveckling mellan gonorré och klamydiainfek- tion är inte säkerställd men reservoaren av klamydiainfektion är uppen- barligen fortfarande så stor att förutsättningar för inhemsk spridning är betydligt större än för gonorré. Klamydiainfektioner är också överlag mer symtomfattiga än gonorré och detta gäller då särskilt symtomfria män som antas vara en viktig smittkälla. Infektionen har varit mer svår- behandlad än gonorré. Den kvarvarande klamydiaspridningen är en källa till oro då kla- mydia kan ses som en markör för venerisk smittrisk i allmänhet. Information om säker sex, kontaktspårning och behand- ling av bärare. Allmänna råd finns från . Riktad under- sökning med moderna provtagningsmetoder av yngre män i speciella riskgrupper skulle kunna vara av värde. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.3). Kolerabacillen, Vibrio cholera av olika serotyper såsom klassisk kolera O1 och El . även serotyp O139. Efter en inkubationstid på vanligen 2–(timmar till ) in- sjuknar patienten i våldsamma vattentunna diarréer. I typiska fall är kräkning, buksmärta och feber föga framträdande. Kolerabacillen bil- dar ett toxin som tvingar tarmcellerna att aktivt pumpa ut salter och vatten. De åtföljande vätskeförlusterna på /dygn leder till uttorkning, chock och död. Om man ställer den tidigare retoriska frågan "att välja mellan pest och kolera" torde man dock slippa lindrigare undan som kolera- patient. Koleraforskningen har nämligen dels lett till framsteg beträf- fande vaccin, se nedan, men framför allt upptäckten av förvånansvärt enkla behandlingsprinciper som förbättrat prognosen för kolerasjuk- domen radikalt och, ännu viktigare, kunnat tillämpas i behandlingen av smittsam diarré i allmänhet. Diarrésjukdomar är globalt, framför allt hos barn, ett av jordens största folkhälsoproblem. Den numera accepterade behandlingsprinci- pen är att ersätta vätske- och saltförlusterna genom GU\FN av vätske- ersättningsmedel som innehåller salter och VRFNHU. Den nya upptäckten var att just sockertillsatsen möjliggjorde för tarmcellerna att aktivt kun- na pumpa tillbaka vätska. Denna behandling är t.o.m. effektivare än den tidigare enda tillgängliga, vätskeersättning genom dropp. Den glo- bala betydelsen ligger givetvis i enkelheten. Utöver vätskeersättning ges också antibiotika som avkortar sjuk- domsförloppet . Mortaliteten som vid obehandlad symtom- givande sjukdom ligger , är vid korrekt behandling . Klinisk misstanke verifieras med bakteriologisk odling. Om prognosen vid kolerasjukdom har förbättrats så har bakterien i mo- dern tid, jämfört med pesten, varit desto mer framgångsrik beträffande utbredningen. med Gangesbäckenet har historiskt varit smitthärden för kolera i sin klassiska form. Med bl.a. pilgrimsresor, sjöfart etc. har sjukdomen därifrån gjort framstötar emot , även vilket 1800-talets kolerakyrkogårdar påminner om. Nytt är att alltsedan 1961 har koleran etablerat sig fast i andra världsdelar, och , i form av varianten El . Från rapporteras 5 st. ströfall. Människan är reservoar och smittspridningen är faeko–oral, påfallande ofta som vattenburen smitta, t.ex. från förorenade brunnar. I Nord- och förekommer smittspridning via råa skaldjur. Kontaktsmitta kan förekomma, men risken torde vara lägre än för shigellos. Det tidigare använda helcellsvaccinet som gavs i injektionsform hade dålig skyddseffekt trots att det var obligatoriskt vid resor mellan tro- piska länder. Genom framför allt svenska forskningsinsatser har man nu tagit fram ett levande försvagat vaccin som delvis är direkt riktat mot själva koleratoxinet och ges som dryck. Koleratoxinet är kemiskt och immunologiskt nära släkt med det s.k. LT-toxinet hos : toxinbildande E. colibakterier vilka är den van- ligaste orsaken till banal turistdiarré. Härigenom öppnar sig möjlighe- ten att genom koleravaccinering också minska risken att insjukna i turistdiarré. Övrig kontroll innebär smittspårning och isolering av smittade pati- enter samt sanitära åtgärder, vatten- och livsmedelshygien. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.1). Den är en s.k. Karantänssjukdom. En bakterie som normalt förekommer i jord och vatten. Namnet legionärsjuka kommer av att det första kända större utbrottet drabbade kongressdeltagare inom den s.k. American Legion, , . Efter en inkubationstid på 2–insjuknar man i influensaliknande allmänsymtom i regel följt av torrhosta som tecken på uppseglande lunginflammation. Samtidig diarré är vanlig. Äldre män samt patienter med generellt nedsatt immunförsvar är mer utsatta. Lunginflammatio- nen kan vara svår och långdragen, inte sällan krävande respiratorvård. Sjukdomen behandlas med antibiotika, dock ej vanligt penicillin. I där infektionen först uppmärksammades anges sjukhusmor- talitet på . Svenska siffror torde ligga avsevärt lägre men är beroende på grundsjukdomen. Bakteriologisk/serologisk. I intensivvårdssammanhang sker detta ofta via s.k. bronkoskopi där man via instrument går ner i lungorna och tar prover. En urinanalys har sedermera utvecklats. Global men smittämnet måste anrikas, se VSULGQLQJ nedan. I har anmälts cirka 40–70 fall/. Legionellabakterien som således är en jord/vattenbakterie anrikas i kli- matanläggningar och tappvarmvatten som håller för låg temperatur. En vanlig orsak till det senare är felb yggda rörsystem där vattnet kan bli stående och kylas ner under kritiska 50–. Bakte- rierna kan därefter spridas i en vattenaerosol via duschar eller klimat- anläggningar. Ett aktuellt exempel är spridning av legionärsjuka på i som just berodde på felb yggda rörsystem. Spridning på sjukhus underlättas givetvis av en ansamling av mottagare med nedsatt immunförsvar. Legionärsjuka förekommer således i dels som inhemsk smitta men också som importsjukdom hos hemvändande utlandsresenärer. Person–till–person-smitta är ej säkerställd. Vaccin finns ej. Kontroll riktas därför mot tillsyn av rörsystem och kli- matanläggningar. Genom övervakning och anmälning kan infektions- härdar avslöjas, även vid importerade fall. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.2). En grampositiv stavbakterie. Inkubationstiden antas i genomsnitt vara . Listerios är en febersjukdom som främst drabbar immunsvaga individer däribland kvinnor. Hos den gravida kvinnan kan sjukdomen gå som en gans- ka okaraktäristisk och mild febersjukdom trots att hon har en bakterie cirkulerande i blodet. Därigenom kan fostret smittas och resultera i missfall, dödfött barn eller smitta i nyföddhetsperioden. Vid smitta i nyföddhetsperioden är sjukdomsbilden svår i form av sepsis eller hjärn- hinneinflammation och prognosen för det nyfödda barnet mycket dålig. Efter nyföddhetsperioden går sjukdomen antingen såsom allmän blodförgiftning (sepsis) eller hjärnhinneinflammation. Med korrekt antibiotikabehandling är prognosen i denna situation betydligt bättre. Bakteriologisk odling från blod, ryggmärgsvätska, moderkaka etc. Enligt den kliniska smittskyddsrapporten förekommer i genomsnitt 31 fall i (13–60) enligt laboratorierapporten 40 (28–60). Listeria är en jord/vattenbakterie med utbredd förekomst i djurriket, dvs. till människa är fortfarande ofullständigt känd men de viktigaste infektionerna sker sannolikt via livsmedel. Man har kunnat knyta listeria till dessertostar gjorda på opastöriserad mjölk och i vacumförpackad lax. Bortsett från mor–barn-smitta torde person– till–person-smitta ej förekomma. Se GLVWULEXWLRQVOHGHW (SLGHPLVN GLDUUp och 0DW I|UJLIWQLQJ. Observans är viktig vid oklar feber hos gravida kvinnor då tidig antibiotikabehandling kan rädda barnet. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.2). Malariaparasiten (plasmodium). En protozoo, urdjur, av fyra olika ar- ter: vivax, falciparum, ovale och malariae. Inkubationstiden är vanligen 1–men kan förlängas framför allt genom intag av profylax med otillräcklig effekt. Under inkubations- tiden når parasiten röda blodkroppar. När dessa sprängs sönder uppträder symtomen i form av frossa och feber, ibland symtom även från andra organ framför allt magtarmkanalen. Febern är till en början oregelbunden för att uppträda cykliskt (vivax, ovale och ibland falciparum) eller (malariae). Elakartad form med komplikationer gäller i första hand falciparum- formen. Exempel på sådana är infektion av centrala nervsystemet (ce- rebral malaria) eller massivt sönderfall av röda blodkroppar följt av njursvikt och eventuellt allmän organsvikt. Samtliga dessa former kan leda till döden. Vid kronisk malaria ses mjältförstoring och ibland ut- Individens LPPXQLWHWVOlJH har stor betydelse. Invånare i eller från endemiska områden har åtminstone partiell immunitet mot sjukdomen och drabbas mer sällan av elakartad form, motsatsen gäller UHVHQlUHU från icke endemiska områden som helt saknar specifik immunitet. Särskilt allvarligt är det om immunförsvaret är nedsatt såsom t.ex. vid JUDYLGLWHW eller avsaknad av mjälte. %HKDQGOLQJ sker med specialpreparat t.ex. klorokin som var det mest använda och välfungerande preparatet. Klorokinresistens, ofta även i kombination med resistens mot andra preparat, har i hög grad komplicerat såväl behandling som profylax: vilket beskrivs i avsnittet Vivax och ovale har också en cykel utanför de röda blodkropparna som kräver specialpreparat (primakin) för att undvika sena återfall. Resistens har börjat dyka upp även mot detta medel. Mikroskopisk undersökning av blodutstryk är grundläggande och ger en artdiagnos. Serologi används i vissa situationer och molekylärbio- logisk teknik är under utveckling. Falciparumformen är bunden till tropikerna, vanligast i men även övriga tropikerna. först i och men ökar alltmer globalt. Ovale- infektionen och malariae är ganska ovanliga med fläckvis utbredning i Vivax är kosmopolitisk och fanns t.ex. inhemsk i . 1875–registrerades över 60 000 fall av vivax malaria i . Globalt är malarian i ökning till följd av havererade kontrollprogram med bl.a. resistens mot insekticider. Denna ökning kan få genomslag även i i form av importsmitta, framför allt vid ökat resande. har antalet anmälda fall legat mellan 100 och 200 . 1996 drabbades 111 svenskar och 78 individer av utländsk härkomst. Drygt hälften av malariafallen var falciparum malaria. Människan är reservoar. Anophelesm yggan, som biter från och med skymningen, är vektor. Malarian är i således numera en im- portsjukdom. En speciell form av import är s.k. flygplatsmalaria som förekommer på några håll i där moskiter liftat med flygplan och bitit inhemsk befolkning. Malaria förekommer också sällsynt som blod- smitta på sjukhus. Insektsbekämpning är ett ekologiskt problem som i tropikerna drabbats av bakslag. Den traditionella reseprofylaxen har varit läkemedel fram- för allt klorokin. Detta vapen börjar nu glida oss ur händerna till följd av ökande resistens och annan kemoprofylax är inte heller problemfri. Till följd av detta har SURI\OD[ PRW P\JJEHWW blivit allt viktigare och man har bl.a. lanserat speciella myggnät impregnerade med insekts- medel. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Neisseria meningitidis är en s.k. gramnegativ diplokock där serotyperna A, B och C är viktigast. Sjukdomen kallades tidigare epidemisk hjärnhinneinflammation. Efter en inkubationsperiod på en utvecklas ofta en svår sjukdomsbild med feber, huvudvärk, kräkningar och allmänpåverkan, eventuellt sänkt medvetande. Hud- blödningar, till att börja med diskreta punktformiga, är karaktäristiskt. Beroende på patientens reaktion kan sjukdomen antingen utveckla sig till en klassisk hjärnhinneinflammation med nackstelhet och medve- tandepåverkan eller till en allmän blodförgiftning (sepsis) där blodkoa- gulationsrubbningar och chock följt av allmän organsvikt dominerar. Barn och ungdomar är mest utsatta även om infektionen förekom- mer i alla åldrar. Behandling måste sättas in urakut på sjukhus, första- handsbehandlingen är penicillin. Vid tidigt insatt behandling är progno- sen trots allt ganska god för PHQLQJLW där flertalet patienter räddas till livet och bestående men från centrala nervsystemet i form av t.ex. döv- het eller kramper är ganska ovanliga. Obehandlad meningit leder i regel till döden och försenad diagnos är därför mycket farlig. Om patienten däremot insjuknar i sepsis utan meningitsymtom är prognosen trots modern intensivvård mycket allvarlig med en mortalitet . Denna sjukdomsvariant hör till de mest skrämmande infek- tionssjukdomarna i dagens när unga tidigare friska människor trots intensiv behandling kan avlida efter insjuknandet. På grund av sjukdomens snabba förlopp måste diagnosen vara klinisk om patienten skall räddas till livet. Även allmänheten måste ha känne- dom om innebörden av hög feber förenat med hudblödningar. Bakterio- logisk odling bekräftar diagnosen. Ett känt högendemiskt område är det s.k. meningitbältet söder om hara. Förekomsten är i övrigt global. I rapporteras cirka 100 fall av meningokocksjukdom . ser man i regel smärre anhopningar av fall eller ströfall. I motsvaras incidensen av meningokocksjukdom av ett ElUDUVNDS på . dessa bärare inte riskerar sjukdom. stiger bärarfrek- av t.ex. en drabbad militärförläggning. Människan är reservoar. Förutsättning för epidemisk spridning har varit framför allt militärförläggningar där unga män i mottaglig ålder från olika delar av samhället tvingas leva tätt ihop. Smittsamheten är mått- lig, man räknar med sekundärfall endast hos individer som lever "under samma tak". Ett vaccin finns mot serotyp A och C. Det är emellertid av mindre vär- de då den dominerande serotypen är B och vidare att barn inte kan svara på C-komponenten i vaccinet. Allmän vaccine- ring kommer därför inte att bli aktuell. På grund av sjukdomens i huvudsak endemiska och nyckfulla upp- trädande måste en skärpt observans hos sjukvårdspersonal och allmän- het vara grundläggande för att rädda liv. Sjukdomsfall skall in för tidig behandling och nära kontakter, i praktiken familjemedlemmar, få före- byggande behandling med antibiotika (ciprofloxacin) i engångsdos. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.1). Antraxbacillen, Bacillus anthracis. Bakterien är sporbildare och kan i den formen överleva decennier i jord. I rapporten |YHUV\Q DY HSL]RRWL ODJVWLIWQLQJHQ framhålls att utbrott i knutits till sporer från Smitta via hud är vanligast och ger upphov till karaktäristiska bölder som obehandlade kan spridas vidare och ge allmän blodförgiftning och död. Smitta via luftvägar och tarm med åtföljande organsymtom före- kommer också. Inkubationstiden anges i typiska fall. Behandling sker med antibiotika och prognosen är god vid tidigt insatt behandling. Bakteriologisk med odling. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Reservoaren är djur, i första hand växtätare. Som framgår av ovan kan smittan överleva länge i jord. Mjältbrand är främst en yrkessjukdom hos personal som arbetar med ull och hudar, inte minst från getter. Person–till–person-smitta är teoretiskt tänkbar. Inga fall från är rapporterade den senaste . Mjältbrand kan vara aktuell i bakteriologisk krigföring. 1979 dog 66 individer genom luftburen smitta som misstänks vara orsa- kad från ett militärt forskningslaboratorium. Veterinärmedicinsk kontroll och försvarsmedicinsk beredskap. Upp- märksamhet/information till riskpersonal enl. ovan. Spårning av smitt- källor. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). Mässling (morbilli) Mässlingviruset tillhör gruppen paramyxovirus. Vår tidigare vanligaste och mest smittsamma barnsjukdom. Efter en inkubationstid på 7–insjuknar barnet i luftvägssymtom med besvärlig hosta och röda ögon. I detta stadium kan man se de mässling- typiska kopliska fläckarna (av utseende saltkorn) på kindens insida. På femte dagen tillstöter mässlingutslaget. Små, undernärda barn drabbas hårdast och i är mässling den stora barnadödaren som ger en övergående utsläckning av immun- försvaret vilket kan bädda för diverse bakteriella komplikationer inklu- sive tuberkulos och dessutom utbrott av malaria. Även hos oss gav mässlingen bakteriella komplikationer i form av öroninfektion, bihåle- inflammation etc. Allvarligare var en hjärninflammation (encephalit) hos 1/2 000. Denna läkte ut med några procents risk för bestående men i form av psykiska eller motoriska skador. En betydligt sällsyntare encephalit- komplikation kallad SSPE uppträdde i en frekvens på 1 på 100 000 mässlingsfall. Den tillskrivs kvardröjande mässlingvirus och leder till döden. Genomgången mässling leder till livslång immunitet. Diagnosen ställs kliniskt men kan vid tveksamhet bekräftas med sero- logi. Genom allmän vaccination är mässling på reträtt över hela världen. I insjuknar i huvudsak ovaccinerade individer. Mässling som är anmälningspliktig rapporterades det året till 44 fall. Människan är reservoar. Mässling är kanske vår mest smittsamma infektionssjukdom över huvud taget och sprids genom luft och kontakt- smitta. Det innebär att mässling i första hand är en barnsjukdom och i ovaccinerade områden har av befolkningen genomgått mäss- ling . I ges allmän vaccinering mot mässling i kombination med röda hund och påssjuka . Immuniteten är därefter god. Svenska utbrott har som nämnts i första hand drabbat ovaccinerade individer där, liksom beträffande polio, grupper som av ideologiska skäl vägrat vaccinering drabbats. Hos en ovaccinerad individ som utsatts för smitta kan mässlings- sjukdom förhindras genom s.k. passiv immunisering vilket innebär till- försel av gammaglobulin. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Ett s.k. hantavirus som är släkt med andra gnagarburna s.k. haemorrhagiska febrar såsom koreansk haemorrhagisk feber. Efter en inkubationstid på 1–insjuknar patienten med feber och ryggsmärtor följt av tecken på njurskada i form av in itialt minskade urinmängder samt utsöndring av ä ggvita i urinen. Under läkningsfasen ökar istället urinmängderna.