sou · GNB3117 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt är myten om informationssamhället uttryck för ett särintresse som presenteras som ett allmänintresse. Denna myt är, menar han, farlig i sin suggestiva kraft. Om man inte vill spela med i mytbildningen bör man alltså inte heller använda termen informationssamhälle. vill dock se myten som någon- ting mer än enbart uttryck för ett gruppintresse. Han förklarar dess tillkomst som uttryck för en mer fundamental osäkerhet inför fram- tiden.67 Myten i tolkning är med andra ord både en medveten strategi från vissa grupper och en undermedveten eller halvmedveten psykologisk reaktion på oklara framtidsutsikter. har konstaterat att myten om informa- tionssamhället visat sig vara inte bara seglivad utan också i stånd att återkomma med förnyade krafter, nu under namn av IT-samhäl- let.68 Framställningen har så här långt varit tematisk. Men olika föreställ- ningar om informationssamhället har givetvis utvecklats och föränd- rat karaktär under de som gått sedan begreppet första gången introducerades. Om vi i stället anlägger ett dynamiskt pers- pektiv på diskussionen om informationssamhället kan tre vågor eller utvecklingsfaser tydligt urskiljas. Den första vågen omfattar 1960-tal och . omfattar upptäckten av informationssamhället. De grundläggande föreställningarna etable- ras mot bakgrund av ett samhällsklimat som präglades av stark fram- tidstro och en snabb teknikutveckling. represen- teras informationstekniken framför allt av otympliga stordatorer som används för olika administrativa ändamål, och informations- samhället är i första hand en inomvetenskaplig diskurs. Under den andra vågen, som sträcker sig från mitten av 1970-ta- let får informationssamhället ett allt mera konkret innehåll i takt med att förståelsen av datorn ändras från administrativ kontrollmaskin till vardagligt arbetsverktyg. En ut- veckling som tyckts gå mot centralisering och maktkoncentration förefaller byta riktning och styra mot decentralisering och makt- spridning. 1970-talets datoriseringsdebatt, som dominerats av risker som ökad sårbarhet, utslagning och hot mot den personliga inte- IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI griteten, tonar därmed bort och ersätts successivt med en upp- fattning om datorn som en sorts befrielseteknologi. Denna föränd- rade upplevelse av datorn inspirerar i sig till utopiska föreställningar om informationssamhället. Men som tolkning av myt- begreppet antyder måste det understrykas att de olika föreställning- arna om ett informationssamhälle också till stor del utvecklas mot bakgrund av en rad samverkande samhällskriser, som i sin tur ger näring åt såväl postmaterialistiska värderingar och alternativrörelser som utopiska drömmar. Under mer än efter oljekrisen verkade framtiden vara försvunnen från dagordningen i västvärlden. Eftersom män- niskor tycks ha ett generellt behov av framtidsbilder skapade det långvariga kristillståndet en uppdämd önskan om att få skönja bättre tider.69 När framtiden återvände i informationsteknikens skepnad fanns därför en grogrund för visioner och utopiska drömmar. Den spanske sociologen konstaterar i tredje delen av sitt stora verk om informationsåldern, End of Millennium, att in- formationsteknikens genombrott sammanfaller väl i tiden med de allvarliga kriserna i världsekonomin och alternativrörelsernas fram- trädande. Ur detta historiska sammanträffande härleder han den nya samhällsform som han kallar the network society: A new society is taking shape in this end of millenium. It originated in the historic coincidence, around the late 1960s and mid-1970s, of three independent processes: the information technology revolution; the eco- nomic crisis of both capitalism and statism, and their subsequent re- structuring; and the of cultural social movements, such as li- bertarianism, human rights, feminism and environmentalism. The inter- action between these processes, and the reactions they triggered, brought into being a new dominant social structure, the network soci- ety; a new economy, the informational/global economy; and a new cul- ture, the culture of real virtuality.70 Den tredje vågen, slutligen, omfattar perioden fram till . Framför allt är det den explosionsartade utvecklingen av Internet och andra datornätverk samt det globala politiska intres- se för informationstekniken som följde på president stora satsning på s.k. information superhighways (National Information Initiative, NII) som fyller konceptet informationssam- hälle med delvis nytt innehåll.71 Tyngdpunkten ligger nu mera på teknik i sig. får idén om ett informationssamhälle också sitt definitiva publika genomslag. Föreställningar om IT och demokrati Att fastställa ett direkt kausalt samband mellan utopiskt tänkande om informationssamhället och föreställningar om informationstek- nik som demokratiredskap låter sig bara göras när utopierna direkt behandlar den demokratiska potentialen. Hur och i vilken grad t.ex. politiska program och strategier har inspirerats av föreställningarna om ett informationssamhälle är i regel svårt att klarlägga. Vad som däremot kan fastställas är att allmänt hållna utopier om informa- tionssamhället och demokratiföreställningar framträder ungefär , och att de har utvecklats successivt i takt med informa- tionsteknikens utbredning. Redan i TV:s ungdom fanns konkreta tankar om att en kombination av olika elektroniska medier och telekommunika- tion skulle kunna användas för att effektivisera den representativa demokratin och stärka partiväsendets legitimitet. Statsvetaren skisserade i boken en nära framtid där telefon och TV hade vuxit ihop och blivit instrument för att genomföra enkäter och rådgivande omröstningar inom partierna: Det är anmärkningsvärt i hur liten utsträckning efterkrigstidens tekno- logiska revolution påverkat tekniken för politiskt beslutsfattande – och därmed consensusuppbyggandet. [...] Genom en kombination av telefo- ni-television skulle ett interaktivt system kunna upprättas mellan eliten och massan. [...] Den nya teknikens uppgift är att göra eliterna mera re- presentativa för massan. [...] Över en särskild TV-kanal förs en öppen debatt inom partiet. Partimedlemmarna har möjlighet att från sina hem göra inlägg och ställa ledarna till svars med hjälp av telefoni. Alla medlemmar har rätt att delta i voteringen. [...] Nya kanaler öppnas för den vanlige partimedlemmens politiska inflytande.72 föreställde sig att vad han kallade den interaktiva demokra- tin (i motsats till den direkta demokratin) borde kunna innebära en maktförskjutning till massans, dvs. den vanlige partimedlem- mens/väljarens fördel. Partiledningen skulle t.ex. få en något svagare ställning. En sådan försvagad maktställning för eliten (och förstärkt ställning för massan) skulle leda till en mindre auktoritativ värdeallokering i samhället, genom att eliten skulle få ökade svårig- heter att såväl väga ihop olika åsikter till ett konkret beslut som att verkställa besluten med maximal effektivitet. I allt väsentligt mena- de han dock att en kommande integrering av tele- och mediateknik borde ställas i de politiska eliternas tjänst. Tekniken skulle utnyttjas för att stärka banden mellan väljare och valda, men beslutsfattandet skulle fortfarande kanaliseras genom eliterna via den mellanliggande IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI Massan skall yttra sig om hur deras parti skall agera. I parlamentets beslutsfattande skall endast eliten delta73. Det var en vision på det bestående samhällets villkor. Någon förändring i demokratins funktionssätt eller natur var inte aktuell. En helt annan uppfattning om vad demokrati borde vara, och om vilka praktiska möjligheter som informationstekniken öppnade, växte ur de avancerade framtidsvisioner om informationssamhället som började kopplas till informationsteknikens ut- veckling. Den bärande tanken i många av dessa arbeten var att in- formationstekniken skulle bidra till, eller rent av förutsätta, en för- djupning av demokratin i direktdemokratisk riktning bortom det representativa systemets ramar. Yoneij Masuda menade i sin tongi- vande bok att det politiska sys- temet i informationssamhället måste förändras från parlamentarisk demokrati till en deltagande eller direktdemokrati i vilken medbor- garna själva är med om att fatta de politiska besluten, både när det gäller staten och den lokala självstyrelsen. Masudas argument för denna slutsats var fyra: För det första skulle människornas beteen- demönster komma att förändras från tillfredsställelse av materiella behov till självförverkligande. För det andra behövdes en motvikt mot statens och de kommersiella företagens ökande politiska makt. För det tredje var många framtidsfrågor globala, och deras svar skulle påverka alla människors liv. Masudas fjärde argument var att de tekniska svårigheter, som tidigare gjort det omöjligt för ett stort antal människor att delta direkt i politiskt beslutsfattande, nu hade lösts genom den informationstekniska revolutionen.74 Masuda angav också sex grundläggande principer för hur en på informationsteknik byggd direktdemokrati skulle kunna fungera effektivt: 1.Alla medborgare, eller i varje fall så många som möjligt, bör delta i beslutsfattandet. 2.En anda av samarbete och bistånd bör genomsyra hela systemet. 3.All relevant information bör vara tillgänglig för allmänheten. 4.Alla fördelar som medborgarna vinner och alla uppoffringar de gör bör fördelas lika. 5.Man bör söka sig fram till en lösning byggd på övertygelse och enighet. 6.Så snart beslut fattats förväntas alla samverka för att genomföra förslaget.75 Masuda anknöt här inte bara till teknikutvecklingen utan också till den kritik av industrisamhällets och materialismens baksidor som pågått . Den nya tekniken tycktes nu skapa en po- tential för att överbrygga motsättningen mellan tillväxt och livskva- litet, mellan materialism och postmaterialism, och motverka den le- gitimitetskris för välfärdsdemokratin som många samhällsforskare tyckte sig kunna iaktta.76 Det fanns dock problem som måste lösas på vägen, erkände Masuda. Ett sådant var hur riktig och objektiv information skulle kunna sammanställas och göras tillgänglig för medborgarna: Viktigare än något annat för att medborgarna ska kunna fatta väl under- byggda politiska beslut i en direkt, deltagande demokrati är att de får tillgång till en riktig och objektiv information. Om framställningen och presentationen av information skulle monopoliseras av en liten priviligi- erad grupp och stå till förfogande för dess intressen, eller om specialister och tekniker som arbetade med informationen skulle behandla den så att den avpassades till deras egna speciella värderingar eller deras ideologi, så skulle medborgarna fatta beslut som var byggda på en förvrängd eller felaktig information.77 Vi kan redan här skymta en polarisering i den samhällsvetenskapliga debatten mellan två principiellt olika huvudföreställningar om rela- tionen mellan informationsteknik och demokrati. De två skolorna motsvaras av en i huvudsak representativ demokratiuppfattning med varierande grad av elitistiska respektive participatoriska inslag och en direktdemokratisk uppfattning där avsevärt större beslutsmakt anförtros åt medborgarna själva. När man från politiskt håll i takt med informationsteknikens utbredning tyckte sig se en ny vår för demokratin har det dock oftast varit frå- gan om den representativa demokrativarianten som skulle förädlas.78 Mot bakgrund av de tidigare nämnda samhällskriserna var det inte särskilt förvånande att regeringar och offentliga myndigheter världen över tacksamt sög upp de nya tankarna om informations- tekniken som generell problemlösare. framställdes tekni- ken inte sällan som en i grunden självgående, ohejdbar kraft, som människan och hennes sociala organisationer har att anpassa sig till. Denna uppgivenhet inför anspråken från den nya tekniken och dess uttolkare, förefaller ha stått i mer eller mindre direkt förhållande till teknikutvecklingens ökande hastighet och komplexitet.79 De politiska visionerna underlättades av att datorutvecklingen under 1970- och tog en ny och mera egalitär riktning. Frågan gällde nu inte längre i första hand hur teknikut- IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI vecklingen skulle ställas under demokratisk kontroll, utan hur tek- niken själv skulle kunna bidra till vidgad demokrati. Denna föränd- rade varseblivning av informationstekniken skedde parallellt, och ofta i samspel, med en allmän liberalisering i synen på de tidigare centralstyrda etermedierna. Utvecklingen gick mot fler kanaler och nya programformer. Försök med när-TV startades i och närradio i föreningsregi kom till 1979 som ett experiment. introducerades lokalradion inom ramen för . De gemensamma argumenten för att decentralisera radio och TV var att uppnå vidgad yttrandefrihet och fördjupad demokrati.80 Flera av de statliga utredningar (Data- och elektronikkommittén (), informationsteknologiutredningen (ITU), Dataeffektsut- redningen, , , m.fl.) som tillsattes i för att följa informationsteknikens utveckling och föreslå åtgärder, uppmärksammade också den demokratiska potentialen. 1976 skrev justitieminister i direktiven till datalagstiftnings- kommittén att: datortekniken, rätt utnyttjad, positivt kan främja den allmänna upp- lysningens och den informerade debattens sak. Det ligger väl i linje med de motiv som bär upp offentlighetsprincipen att söka ta i anspråk den nya teknikens resurser för att om möjligt öka tillgängligheten hos den information som finns samlad hos samhällsorganen.81 trodde i sitt betänkande Nya medier – text-TV, teledata att vad som kal- lades nya medier skulle kunna bidra till att vidga yttrandefriheten, öka kontaktytan människor emellan och leda till en decentralisering med nya elektroniska informationsvägar och mötesplatser i grann- skapet.82 I sin . Datorer och nya massmedier – hot eller löfte hade man också diskute- rat hur tekniken kunde bidra till bättre kontakter mellan allmänhe- ten och myndigheter/politiker.83 Ingen av dessa utredningar ledde dock till några långsiktiga politiska åtgärder för att vidga det demo- kratiska deltagandet.84 och återkom svenska rege- ringar, både borgerliga och socialdemokratiska, till möjligheten att använda IT som medel för att vitalisera den repre- sentativa demokratin. datapolitiska proposition talades om bättre tillgång till politisk information via terminaler och på bibliotek, men också om decentraliserad datakraft och ett dubbel- riktat informationsflöde: Enskilda medborgare som tar del av ett kommunalt ärende på bibliote- ket kommer att direkt via terminalen kunna föra fram sina synpunkter och idéer till myndigheterna. Bibliotekens terminaler ger oss också en ny sorts insändarsidor, där individer och grupper kan framföra idéer och synpunkter och debattera dem.85 Även den särskilda med bl.a. sju statsråd som till- sattes av regeringen valde att betona informations- teknikens användning som förtroendeskapande åtgärd mellan väljare och valda. I sina rekommendationer talade kommissionen positivt om möjligheter till större demokratisk insyn i den offentliga verk- samheten och ökad tillgång till offentlig information samt om en vitalare samhällsdebatt och en mer levande och öppen demokrati. Man föreslog även att särskilda medborgarkontor skulle inrättas för att med IT:s hjälp föra medborgare och myndigheter närmare va- randra.86 Liksom tidigare datapolitiska propositioner och utred- ningar hade kommissionens betänkande Informationsteknologin - Vingar åt människans förmåga dock mer karaktären av allmänt hållen strategi än konkret förslag.87 har vi sett hur visionerna om IT som demokratiredskap hämtat näring från den samhällsvetenskapliga och politiska debatten om informationssamhället. Det finns dock en annan viktig inspi- rationskälla: den praktiska utvecklingen av Internet och andra stora datornätverk och den speciella kultur, karaktäriserad av den s.k. cyberpunkgenerationens slagord information wants to be free, som vuxit fram på dessa nät. Internet har sina rötter försvarsteknologiska forskning. Efter uppskjutning av den första satelliten startade den amerikanska regeringen hastigt en rad stora forskningsprojekt. Målet var att skapa ett militärtek- nologiskt försprång till , men indirekt kom man också att bi- dra starkt till det allmänna vetenskapliga framåtskridandet. Ur kombinationen av generös offentlig finansiering och tämligen fritt akademiskt tänkande i de unga, dynamiska data- och systemveten- skapliga disciplinerna föddes t.ex. idén att korsbefrukta datorer och telekommunikation.88 Utgångspunkten var att konstruera ett kommunikationsnätverk som skulle kunna överleva ett kärnvapenkrig. Det blivande Internet fick därför från början en robust och decentraliserad struktur, utan något sårbart centrum. Det som sedan hände är en av historiens IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI stora ironier: forskarna som ansvarade för försöken upptäckte att nätet var ett utmärkt medium för att förmedla nyheter och skicka personliga meddelanden till kollegor vid andra universitet. Redan tidigt uppstod e-post och elektroniska diskussionslis- tor (listservs) som sådana spontana användningar. Nätet visade sig här fylla en social funktion som knappast passade in i strikta militära ramar, men däremot var som skräddarsydd för det fria tankeutbytet och den öppna miljön i universitetsvärlden. hade Internet bli- vit ett renodlat akademiskt nätverk. Steget från forskningsredskap till en spirande elektronisk offentlighet var sedan inte långt.89 hade dock olika system för Videotex (Minitel, Prestel etc.) jämnat marken för Internets framgångar genom att sprida datakommunikation till bredare grupper. De flesta Videotex- system var öppna nät som länkade ihop offentliga och privata in- formationsproducenter med interaktiva tjänster.90 När Internet under det tidiga spreds utanför universiteten visade det sig att den akademiska traditionen hade mycket gemensamt med hackare i den s.k. cyberpunk-generationen och övervintrande hip- pies från 1960- och 1970-talens breda protest- och alternativrö- relse.91 We owe it all to the hippies, löd en träffande rubrik i 1995: Newcomers to the Internet are often startled to discover themselves not so much in some soulless colony of technocrats as in a kind of cultural Brigadoon – a flowering remnant of the '60s, when hippie communalism and libertarian politics formed the roots of the modern cyberrevolution. At the time, it all seemed dangerously anarchic (and still does to many), but the counterculture's scorn for centralized authority provided the philosophical foundations of not only the leaderless Internet but also the entire personal-computer revolution.92 Internet kan alltså beskrivas som en teknologisk kultur med rötterna . För hippies, hackare, cyberpunkare och andra rebeller i samhällets underground blev datorkommunikation en revolutionär kraft. Internets decentraliserade struktur, utan myndigheter som bestämmer vilken information som får eller inte får släppas fram, underlättade en sådan användning. Nätet liknade därför den förverkligade 1960-utopin, en anarkistisk kultur utan ledare, central- makt eller skrivna lagar, styrd bara av användarnas fria samarbete. Internet framstod snart som antites till 1984, en gräsrotsdemokratisk motkraft mot ekonomisk och politisk över- het.93 I hyllningarna till denna utopi öppnades den politiska skalan och höger och vänster kunde mötas. Nyliberaler såg möjligheterna att montera ner välfärdsstaten. Det liberala och det teknologiska systemskiftet tycktes, med ord, gå hand i hand.94 Väns- tersympatisörer välkomnade å andra sidan jämlikhetspotentialen. En del aktivister ville gå så långt som till att använda Internet och andra datornätverk för att bryta ner de gamla politiska strukturerna i småbitar, to hack politics down to its component parts and fix it, och bygga upp någonting nytt från grunden: en elektronisk direktdemokrati.95 Varför gå omvägen över valda representanter när tekniken nu tycktes göra det möjligt att förena alla medborgare i en elektronisk gemenskap? Här framträdde konturerna av en helt ny sorts politisk rörelse, ett nät-parti där människor snabbt kunde organisera sig i tillfälliga grupperingar. I förlängningen skulle denna vision göra den representativa demokratins institutioner onödiga och föråldrade.96 uppstod organiserade påtrycknings- grupper i med elektronisk direktdemokrati på sitt program. Den mest kända av dem är förmodligen Electronic Frontier Foun- dation, EFF, som har utvecklats till en inflytelserik politisk kraft.97 En av EFF:s förgrundsgestalter är som publicerade det politiska manifestet A Declaration of the Independence of Cyberspace på Internet. Dokumentet är en datorrymdens oavhängighetsförklaring med tydliga anspelningar på den amerikanska av : Governments of the Industrial World, you weary giants of flesh and steel, I come from Cyberspace, the new home of Mind. On behalf of the future, I ask you of the past to leave us alone. You are not welcome among us. You have no sovereignty where we gather.98 menar att det framväxande informationssamhället nu har nått en sådan mognad att det är dags att göra sig oberoende av den gamla industrivärlden. Det är ett revolutionärt budskap med samma politiska och sociala sprängkraft som 1700-talets idéer om den fria, jämlika medborgaren. För personer som är öppna datornät bara ett medel, ett steg på vägen mot ett fullständigt nytt samhälle, byggt efter nätverkets principer.99 EFF har i sin tur inspirerat bil- dandet av nätbaserade rörelser som och framför allt The , ett nätparti med en enda punkt på agendan: alla viktiga frågor ska avgöras direkt av medborgarna via elektroniska folkomröstningar. Därmed skulle politiker och politiska partier bli överflödiga och av- IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI skaffa sig själva, och den representativa demokratin ersätts av själv- ständiga cybermedborgare som utan politiska förmyndare tar sitt demokratiska ansvar på det elektroniska torget.100 Här möts trådarna från Masuda och hippies, och återigen kommer förebilden från Internet, som hyllas som grunden för en ny, djupare och sannare demokrati. Två synsätt – konventionell och radikal demokrativision Vi kan nu tydligare urskilja hur IT-utvecklingen och olika föreställ- ningar om informationssamhället har inspirerat två principiellt olika synsätt på informationsteknik och demokrati. Enligt vad som kan kallas det konventionella synsättet ger IT löften om ett intimare förhållande mellan politiker och allmänhet, mellan partierna och de- ras väljare, inom den traditionella representativa demokratins ramar. Förhoppningen är att IT ska minska klyftan mellan medborgare och makthavare och stärka demokratins legitimitet. Som väljare i infor- mationssamhället förväntas man använda datornäten för att söka färsk information i databaser och hålla direktkontakt med sina valda ombud, utan att tvingas få informationen filtrerad av media. tar partierna IT till sin hjälp, t.ex. för att göra tätare och mera tillförlitligare opinionsundersökningar. Resultat: kunnigare väljare, vitalare partier och mera jordnära politiker. Betoningen lig- ger på tekniken som redskap. Detta synsätt har sin utgångspunkt i ett officiellt-politiskt perspektiv. Enligt det andra synsättet, det radikala eller direktdemokratiska, är det onödigt att gå omvägen över politiker, partier, parlament och andra representativa maktstrukturer, när tekniken nu verkar göra det möjligt för alla människor att förenas i en global elektronisk (eller många lokala/regionala) gemenskap. Den representativa de- mokratin med sina institutioner behövs inte längre och kan ersättas av beslutande folkomröstningar via datornäten. Ett elektroniskt gräsrotsstyre, typ bystämma eller i det klassiska kan införas.101 Informationstekniken betraktas här som mer än ett red- skap, den blir en fundamental socioteknisk komponent i själva de- mokratins funktionssätt. Synsättet har sin utgångspunkt i protest- och alternativrörelser, och i den praktiska utvecklingen av t.ex. Internet.