sou · GNB356 · 2000-01-01 00:00:00 — Den andre alternative og motsatte syn er det som sier la oss gå tilbake til den nasjonale kapitalkontrollen, med den samme begrunnelsen som den som ble brukt da Bretton Woods-systemet ble skissert i 1944, og med de samme argumentene som Keynes og andre brukte i 1944. Det biir for vanskelig å styre økonomien og sikre folks levekår med politiske grep hvis vi slipper økonomien helt fri. Man må trekke finansbevegelsene tilbake uf fra det argument at det markedsliberale regimet har gift dels for store fortrinn til private aktører utenfor kontroll, og dels for stor uforutsigbarhet, som også og blir et problem for de private aktørene. Her forsøker man med andre ord å trekke en del av makten tilbake igjen, for å få den til å passe med den rammen som et representativt demokrati fungerer innenfor. Den tredje løsningen er den som er noe av temaet for debatten her. Det er den som ønsker overnasjonal styring. Et eksempel er forslaget om skatt på finanstransaksjoner, den såkalte Tobin- skatten. Den skulle ligge så lavt at den ikke rammet produktive investeringer, men så høyt at den tok vekk noen av de kortsiktige spekulasjonene, og antyder at den balansen vil ligge rundt . Det er en type forslag på det nivået. En armen type kan sammenfattes i stikkordet regionalisering. Det er det som allerede har skjedd i viktige deler av verden. Det har skjedd i , og , gjennom NAFTA-avtalen, det har skjedd innen de sør- asiatiske land med ASEAN; det har skjedd i Stillehavsområdet med APEC; og ikke minst i gjennom EU. Mye av urviklingen i disse regionale områdene er et svar på den situasjonen som oppsto ratt etter dereguleringspolitikken på 1980-tallet. Det er tunge interesser bak det. Det har også skjedd en betydelig regionalisering med utgangspunkt i sterke regionale lands valutaer, i dollar-området, yen-området og mark-området, og det var også en umiddelbar følge av dereguleringen. Det er to spørsmål som er viktige i forhold til disse løsnings- forslagene. Det ene er hvorvidt global styring egentlig er mulig. Hvo må til? Det andre er: en slik styring kunne demokratiseres? I tilfelle under hvilke vilkår? Ad det første: Jeg har ikke lyst til å komme med noen spådommer, men jeg kan antyde noe. Jeg kan antyde at styring er ekstremt vanskelig. For den formen for styring som ble gjennomført under Bretton Woods-systemet og med kapitalreguleringene, var en form for styring som hedde dyptgripende, rystende kriser i mellom- krigstiden og den annen verdenskrig som bakgrunn. Krise og krig var en viktig del av forutsetningen for det systemet, og det hedde en ledende makt som tok ansvar for det nye regimet. var i en posisjon som en ledende makt som var helt sentral i den måten systemet fungerte på. systemet begynte å knekke sammen for alvor da tidlig på 1970-tallet ikke lenger var villig til å holde dollaren koblet til en fast gullverdi. Mitt poeng er at disse to forutsetningene, krisebakgrunn og den ledende makt som tar ansvar for det internasjonale regimet, er vanskeligere å få øye på akkurat nå. Det er mye vanskeligere å reregulere et tøyelig system inn igjen enn det er å regulere det i utgangspunktet. GLOBALISERING OG DEMOKRATISKE STYRING vanskeligere å få igang et regulerende regime enn det var da dette regimet ble etablert i 1945, og da det ble avviklet på 1980-tallet. Krisen er (foreløpig?) sannsynligvis ikke dyp nok, og det er for sterke aktører, ikke minst , som foreløpig ikke er villige til å fa en stikt ansvar. Det ligger riktignok i prinsippet politiske vedtak bak det nye internasjonale regimet, og det er mulig og tankelig på politisk grunnlag å andre det. Det kraver imidlertid veldig mye, og den historiske erfaringen viser at de forutsetningene som var til stede for det internasjonale regimet etter 1945, ikke er til stede . Så var det spørsmålet om den overnasjonale styringen kan demo- kratiseres hvis den kan gjennomføres. Innenfor alle de regionale områder som har organisert en økonomisk politikk som svar på globalisering, er det forsaft de sentrale nasjonalstatene som er de viktigste aktørene. Det er der et eventuelt demokrati er forankret. Det gjelder i , , APEC og i EU. I sistnevnte er demokratiet forankret i de enkelte medlemslands nasjonalforsam- linger, og i disse nasjonalforsamlingenes kontroll med sine regj eringsrepresentanter, som er lovgivende makt i EU gjennom . Det er der denne forankringen i hovedsok ligger. Det er mange diskosjoner om å flytte mer makt til direkte folkevalgte organer, for eksempel til . ville innebaere en føderalisering, men det er motforestillinger i medlemslandene fordi mange mener at det ville skape større avstand, og dessuten mangler en politisk offentlighet som kunne få dette til å fungere slik det gjør innad i de enkelte land. Det er også tilløp til en regionalisering i EU; som på mange måter også er en frukt av globaliseringen. Det er den økonomiske regionaliseringen som også skjer innad i , som gjør at vi har fremtredende vekstregioner som er motorene i den økonomiske urviklingen i EU-området. er funksjonleller regioner som fungerer i kraft av å vaere konkurransedyktige i en internasjonal arbeidsdeling. Samtidig er det slik at det er en politiske regionalisering i EU som går på tvers av dette funksjonelle systemet, og det er de historisk- kulturelle områdene og Baskerprovinsene, og andre gamle historiske regioner er de som politiske sett er de sterkeste , selv om de på mange måter går på tvers av den regionaliseringen som skjer funksjonelt og økonomisk. Det er noe av paradokset i den europeiske regionalisering som svar på en globaliserende urvikling. I videre sammenheng vil jeg si det slik det ser ut , er det spinkle modeller for en global demokratisering som ikke har det nasjonalstatlige demokrati som forankring. Det finnes noen slike modeller, for eksempel FN-kommisjonen Commision an Global Governance som var formann for, som fremla noen slike forslag om global styring; et økonomisk sikkerhetsråd, en parlamentarikerforsamling knyttet til FN og en rakke andre slike grep. er imidlertid spinkle institusjoner i forhold til der tyngden i den internasjonale økonomi ligger, og i forhold til måten representative demokratiske ordninger er forankret innad i de enkelte land. er det slik at internasjonal styring forutsetter sterke staters vilje, og den demokratiske forankring slik vi ser det foreløpig, er i de samarbeidende lands nasjonalforsamlinger. Det finnes ikke gode oppskrifter på fungerende globalt demokrati, selv om det finnes visse interessante modeller i den retning. Dokumentation från ett seminarium (SOU 1998:55) En god affär i . Journalisternas avslöjanden och läsarnas etik (SOU 1998:63) Att rösta med händerna. Om stormöten, folkom- röstningar och direktdemokrati i (SOU 1998:85) 4.Gör barn till medborgare! Om barn och demokrati (SOU 1998:97) 5.Det unga medborgarskapet. Dokumentation från ett seminarium (SOU 1998:101) 6.Lekmannastyre i experternas tid. Dokumentation från ett seminarium (SOU 1998:102) 7.Demokrati på europeisk nivå? (SOU 1998:124) 8.Läsarna och demokratin . Ett brev till det läsande (SOU 1998:134) Exempel och analyser (SOU 1998:155) En intervjubok från Socialtjänst- utredningen (SOU 1998:161) Demokratin möter marknaden. Tre ronder (SOU 1998:164) 12.EU – ett demokratiprojekt? Dokumentation från ett seminarium (SOU 1998:145) 13.Invandrarskap och medborgarskap . Dokumentation från ett seminarium (SOU 1999:8) 14.Att slakta ett får i . Om religionsfrihet och demokrati (SOU 1999:9) 15.Etik och demokratisk statskonst . (SOU 1999:13) (SOU 1999:12) 17.Den skyddade provinsen . En essä om demokratins värde och värdighet (SOU1999:22) 18.Lobbning (SOU 1998:146) 19.Demokratin i den offentliga sektorns förändring . Dokumentation från ett seminarium (SOU 1999:40) Om domstolarna, lagen och de individuella rättigheterna i (SOU1998:103) 21.Bör demokratin avnationaliseras? (SOU 1999:11) 22.Globaliseringen och demokratin . Dokumentation från ett seminarium (SOU 1999:56) SOU och Ds som ingår nummerserie kan köpas från Fakta Info Direkt. För remissutsändningar av SOU och Ds som ingår nummerserie svarar Fakta Info Direkt på uppdrag av . Fakta Info Direkt, Kundservice Box 6430, 113 82 Tel: , Fax: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 1993. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: Telefon: Omslag, foto: / Grafisk formgivning: ,