sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — I hennes kampanjmaterial ingick en egen folder som innehöll en presentation av hennes personliga vision och en uppräkning av frågor hon lovade att arbeta för. Hennes vision Mindre politik och Större valfrihet handlade om bättre möjligheter för alla kommunbor att delta i den politiska debatten, bättre grund- och gymnasieskola och ökad möjlighet att i kunna nyttja skolpeng samt bättre miljö i . Foldern bekostades av partiet. Foldern gavs även ut på persiska, i princip med samma innehåll, och delades ut i kommun till hushåll med persiska namn. Huvudtemat var även här mindre politik och ökad valfrihet men även kanske just den för många invandrare i särklass intressanta frågan om Invandrarkandidaterna i personvalet 189 Foldern på persiska bekostades av Avids far som är egen företagare, pappa tryckte foldern. Program och reklaminslag i radio ingick i kampanjen. Hon medverkade i P2:s nyhetsprogram på persiska och i flera närradio- sändningar, även där på persiska. Själv ansåg hon, uppvuxen som hon var i , att hennes persiska hade sina brister, vilket dock inte hindrade henne från att i valkampanjen även utnyttja de persisk- kunskaper hon hade. Reklaminslag för henne publicerades även i en tidskrift som ges ut av i . med placering som nummer 24 på lista i , var en medelålders nationalekonom och universitetslärare från . Hans personvalskampanj resulterade i 59 personröster och en omflyttning till listplacering 9. Enligt honom fick samtliga som hade blivit nominerade ett erbjudande av partiet att få stöd för att driva kampanj för egen person. Som han mindes det var inte särskilt många av kandidaterna intresserade. De som visade intresse för erbjudandet var antingen sedan gammalt etablerade politiker eller personer som på grund av att de var relativt nya i politiken hade hamnat längre ner på listan. Kobba som bestämde sig för en egen kampanj beställde med hjälp av partiet en egen folder och andra trycksaker. På hans initiativ gjordes ett utskick i syfte att nå lokala väljare med invandrarnamn och framför allt dem med arabiska och muslimska efternamn. Utöver denna riktade kampanj i hans invandrartäta grannskap medverkade han även vid partiets valstugor. De frågor Kobba ville arbeta för omfattade bland annat sänkta skatter och bättre villkor för företagande, att verka för bra kommunikationer men också för ökad möjlighet att fritt välja skola och att kunna etablera friskolor i . Just den sist nämnda frågan hamnade i skärningspunkten mellan partiets intresse för ökad valfrihet och de muslimska väljarnas önskemål om ökade möjligheter att för sina barn kunna välja en muslimsk skola. Några enstaka personer i vänkretsen bistod honom i hans kampanj. 10 Relationen till väljarna Som vi har sett var flera av kandidaterna glada över de personröster och det förtroende de tyckte att väljarna därmed hade visat dem. Men vilka effekter skulle reformen komma att få för politikers relation till sina väljare? Oavsett partitillhörighet var invandrarkandidaterna eniga om att personvalskampanjen ställde nya krav på dem som politiker. 190 Invandrarkandidaterna i personvalet utsträckning än tidigare hade den lokala valrörelsen för deras del kommit att handla om att etablera kontakt med enskilda väljare och väljargrupper i den egna valkretsen. Flera av kandidaterna hade även genomfört riktade kampanjer mot vissa väljargrupper som till exempel muslimer, persisktalande invandrare eller greker. I regel hade de kompletterat sin allmänna personkampanj med inslag som var skräddarsydda för en grupp av invandrarväljare. De flesta kandidaterna ansåg personkampanjen vara ett för dem naturligt sätt att relatera sig till sina väljare. En viss skiljelinje gick ändå mellan borgerliga kandidater och representanter för socialdemokraterna och . fullmäktigekandidat hävdade att medan väljarna visserligen teoretiskt sett med personvalsreformen hade fått mer att säga till om, så hade detta skett på bekostnad av partiets inflytande. Ofta kunde fälla avgörandet vilken kandidat väljaren skulle lägga sin röst på, vilket enligt honom knappast skulle stärka demokratin. En annan fråga var sedan att invandrarväljarna ofta kom från länder där man satsar på personval och att de därför kanske kände sig mer hemma i ett valsystem där man kunde rösta på person. Men å andra sidan fick man komma ihåg att den partiinterna processen i dessa länder ofta var mindre demokratisk än i , resonerade han, vilket motiverade ett större direkt väljar- inflytande. De svenska partiorganisationerna var däremot demokratiskt uppbyggda och väljarnas ökade möjligheter att kasta om partiets listordning skulle därför knappast bidra till ytterligare demokratisering. Enligt den socialdemokratiska riksdagsledamoten fanns det flera fördelar med införandet av personvalsinslaget. Den allra viktigaste av dem var att han nu kunde jobba mer som politiker med ett direkt ansvar inför sina väljare och inte endast som representant för sitt parti, något som han trivdes med och som passade bra för hans politikerstil. För honom var valupptakten bara slutspurten på ett långsiktigt arbete där han besökt invandrarföreningar och arbetsplatser , Det är viktigt att vara ute och prata med folk. Det ger både dem och mig stimulans. Å andra sidan fanns det också vissa nackdelar förknippade med reformen, argumenterade han. Invandrarkandidaterna i personvalet 191 till exempel för att det nya systemet skulle kunna leda till att personvalskampanjerna och därmed även valresultaten styrdes av pengar. Att man med påkostade kampanjer kunde värva röster före valet handlade inte om ökat väljarinflytande utan ökat penninginflytande. En mer entydigt positiv effekt fick personvalsreformen för relationen mellan politiker och väljare enligt de borgerliga invandrar- kandidaterna. Personvalsinslaget premierade politiker som var beredda att stå för ett personligt åtagande gentemot sina väljare. Reformen hade möjliggjort en större fokusering på den enskilda politikern som genom en egen personkampanj kunde saluföra sitt politiska budskap. Detta uppfattades som det mest naturliga sättet att driva politik och relatera sig till sina väljare. Den unga moderata fullmäktigekandidaten framhöll att man som politiker kan nå ut på ett annat sätt och politiker kan komma mycket närmare människor som reformen möjliggör ett visst ansvarsutkrävande för medborgarna. Som moderat politiker gav hon uttryck för en individorienterad syn på politiken, hon var en helt unik tjej med iransk bakgrund med ett eget budskap. Även moderaten , betonade vikten av att ha en egen profil gentemot väljare och känna att man har deras förtroende, vilket automatiskt skapar en bättre väljarrelation. De lärde känna honom bättre och fick lättare att ta kontakt med honom, och han som politiker belönas i gengäld för ett mer utåtriktat sätt att arbeta. Efter valet avsåg han att följa upp kontakterna inom sitt kampanjområde och tacka sina väljare för det förtroende de hade givit honom. Kommentarer från väljarna som har vi röstat på när du ställer upp, argumen- terade han, gagnade dessutom i sista hand partiet. 11 Invandrarkandidaterna och partiet I debatten om personvalsreformen har man också hävdat att det för politiker ibland har varit viktigare att måna om relationen till partiet än till väljarna eftersom den partiinterna nomineringsprocessen har varit helt avgörande för om politikern kunnat bli omvald. Personvalsinslaget ändrar balansen mellan partiet och väljarna och mellan partiet och dess kandidater. Hur detta påverkar politikers relation till partiet hade de intervjuade invandrarkandidaterna olika syn på. De socialdemokratiska invandrarkandidaterna intog en något avvaktande attityd. Här betonades risken för eventuella interna stridig- heter inom partiet, för konkurrens och dispyter mellan kandidater som, 192 Invandrarkandidaterna i personvalet inte minst beroende på massmedias intensiva bevakning, skulle skada partiet. Som värst kunde möjligheten att rösta på person leda till att systemet prioriterade mer populistiska och mindre sakliga kandidater vars lojalitet med partiets program kunde vara tveksam. Man befarade också att risk fanns för att profileringen i samband med personvalskampanjer för att vinna röster kunde ge upphov till helt nya motsättningar mellan olika politikerkategorier, exempelvis mellan invandrarkandidater och andra. Personvalskampanjer kan skapa grogrund för aggressivitet och bristande förtroende mellan kandideran- de politiker, barnsjukdomar som partierna borde vara försiktiga med, resonerade den socialdemokratiska riksdagsledamoten. En yngre socialdemokratisk fullmäktigekandidat resonerade att även om reformen på olika sätt hade ett positivt värde både för väljarna och partiet, var det ändå troligt att det var de etablerade politikerna som främst vann på den nya konkurrensen mellan partiets kandidater. Enligt hans erfarenheter var det lätt att bli medlem, men däremot svårare att få uppdrag inom partiet då valberedningen föredrog äldre och mer erfarna, inom partiet kända personer. Den interna nomineringsprocessen var ofördelaktig för kandidater från under- representerade grupper, den var konservativ och belönade för troget partiarbete. Partiet hade dessutom få invandrarmedlemmar, vilka därmed var underrepresenterade i den interna nomineringsprocessen, något som inte gjorde det lättare för en invandrarkandidat att uppnå en bra listplacering. Kanske gav personrösterna ändå ett visst hopp om eventuella omflyttningar i listordningen i efterhand, ett resultat som skulle uppmuntra partiet att i högre grad även satsa på mindre etablerade kandidater. Även flera andra socialdemokratiska kandidater intygade att den egna politiska karriären ingalunda hade varit lätt. Det är enormt svårt att ta sig fram i politiken som invandrare, konstaterade en av dem. Å andra sidan hade de flesta av dem trots sin placering långt ner på listan, på partiets uttryckliga initiativ drivit en personvals- kampanj. Den av våra intervjupersoner vars relation till sitt parti var särskilt problemfylld var den socialdemokratiska riksdagskandidaten . Han ansåg sig ha blivit grovt missgynnad av partiet när den slutliga riksdagslistan för fastställdes. Provvalet där medlemmarna hade sagt sitt resulterade för hans del i en hög listplace- ring som nummer 3 efter två kvinnliga kandidater. Till sin besvikelse flyttades han dock i efterhand ner på listan till en icke valbar plats nummer 15, efter att partiet hade hört sig för med knappt tio socialdemokratiska invandrarföreningar med sammanlagt 100 medlem- mar. Dessa fick nämligen välja mellan honom och en annan Invandrarkandidaterna i personvalet 193 invandrarkandidat som både föreningarna och partiet i övrigt föredrog framför . Resultatet av processen blev att medan kandidaten åkte ner på listan lyftes kandidaten upp till en säker placering, nummer 9, helt oberoende av hur många personröster han skulle få. Enligt gjorde partiet klart för honom att han betraktades som obekväm för att han var alltför självständig och kritisk mot partiet och för att han i så hög grad drev sina egna frågor. I partiets invandrarkvot på riksdagslistan fanns dessutom inte plats för honom, hade han blivit informerad om. Således drev han sin personkampanj utan partiets stöd, och kanske till och med mot dess vilja. Person- rösterna räckte dock inte till en riksdagsplats varefter han bytte parti till och avslutade förmodligen därmed sin karriär som socialdemokratisk politiker. Införandet av möjligheten att rösta på person gav inte upphov till några större problem i förhållande till partiet, ansåg de borgerliga kandidaterna. Att i viss mån vara oliktänkare och skilja sig från mängden även i sin politikerroll sågs snarare som eftertraktade kandidategenskaper. Man ansåg det vara önskvärt att kandidaternas olika budskap och synsätt bröts mot varandra och skapade en grund för en levande politisk debatt. En sådan individualism i politikerrollen föreföll dessutom vara mer naturlig för en politiker med invandrar- bakgrund, resonerade kandidat. Till den svenska politiska kulturens särdrag hörde viss förkärlek för enhetlighet och för kollektiva värden, framhöll inte bara de borgerliga kandidaterna utan även flera av de socialdemokratiska. Men det är klart, framhöll en av de moderata kandidaterna, att en alltför långt driven självständighet i förhållande till partiet kunde överskrida den optimala punkten och riskera att skada partiet. När väljarna inte längre alls ser politikern som en representant för sitt parti kan detta splittra partiet, argumenterade den unga moderaten. Men dit var det långt enligt hennes uppfattning, gällde tyvärr det motsatta och alltför ofta kunde man inte göra någon åtskillnad mellan olika kandidaters politiska budskap. 12 Sammanfattning och slutsatser Det empiriska materialet för vår analys är de enkäter som Rådet för utvärdering av val låtit göra med partiernas regionala organisationer, riksdagskandidater och kandidater i kommunfullmäk- tigevalen i sju kommuner samt våra egna intervjuer med en handfull kandidater. Även om vi haft ett ord med i laget när det gäller konstruktionen av mätinstrumenten, är det förstås ett begränsat antal 194 Invandrarkandidaterna i personvalet frågor vad gäller invandrarkandidaternas situation, som har kunnat komma med. När det gäller kandidatenkäterna blev det också ett litet antal invandrarkandidater representerade. Vid nedbrytningar efter olika variabler blir det därför snabbt fråga om besvärande små tal. De slutsatser som kunnat dras, får därför ses mer som skissartade tolkningar av åt vilket håll data drar, än som något som är handfast bevisat. Med dessa varningens ord i bagaget, skulle man punktvis kunna sammanfatta analysens slutsatser: Kandidater med invandrarbakgrund har utnyttjat personvals- instrumentet i ungefär samma utsträckning som kandidater utan sådan bakgrund. bedöms inte gynna invandrarkandidater. Ju mindre partiets inflytande och ju mer utpräglat personval desto mindre är invandrarbakgrund en merit. Invandrarkandidater har i betydligt större utsträckning känt ett svagt stöd, och till och med mothåll, från ledningen i den egna parti- organisationen i samband med nomineringen. Å andra sidan har de känt ett starkt stöd från invandrarföreningar och fackliga organisationer. Både detta starka stöd och det svaga stödet från partiledningen är särskilt markant i vänsterpartierna. Svagt stöd från den egna partiorganisationens ledning och starkt stöd från facket och invandrarorganisationerna har förmått många att satsa på en personvalskampanj. Invandrarkandidaternas personvalskampanjer tycks ha haft en viss betydelse för hur många som blivit valda, framförallt till ersättar- uppdrag i fullmäktigeförsamlingarna. Oavsett partifärg var invandrarkandidaterna positiva till de personröster de hade fått. Vänsterkandidaterna var dock bekymrade över personvalsinslagets negativa effekter för partiet i form av ökad intern konkurrens och splittring, för demokratin på grund av att kandidaters ekonomiska tillgångar och allmän populism kunde styra väljarnas röstbeteende. De borgerliga kandidaterna tenderade i stället att betona de möjligheter som reformen öppnade för bättre väljarrelationer och ökat förtroende mellan väljare och politiker. Invandrarkandidaterna i personvalet 195 Både borgerliga och vänsterkandidater framhöll att den svenska valrörelsen och politiska kulturen i internationellt perspektiv präglades av större betoning av enhetlighet, vilket inte gynnade invandrarpolitikers karriärmöjligheter. I regel vände sig invandrarkandidaterna i sina personkampanjer även till en eller flera bestämda kategorier av invandrarväljare. Särskilda utskick på persiska, grekiska eller andra språk förekom liksom dörrknackning och medverkan i lokala massmedia. Ett intressant drag i kampanjarbetet var att invandrarkandidaterna fick hjälp av mer eller mindre organiserade grupper av vänner, familjemedlemmar och bekanta. Ett kännetecknade drag för dessa nu i valrörelsen aktiva personer var att de annars inte var partipolitiskt aktiva eller skulle ha involverat sig i valarbetet. Det är möjligt att personvalsreformen har skapat en ny plattform för politisk aktivitet åtminstone bland invandrarväljare som under andra omständigheter inte aktivt intresserar sig för politik. I det avseendet fanns inte några skillnader mellan borgerliga och socialdemo- kratiska kandidater. Särskilt i vänsterpartierna och särskilt i storstadsregionerna bedöms engagemanget ha ökat starkt bland partimedlemmar med invandrar- bakgrund som en följd av införandet av personvalsinstitutet. För att ytterligare sammanfatta resultaten, så pekar dessa punkter fram mot slutsatsen, att införandet av personvalsinstitutet val inte varit meningslöst för invandrare som är partimedlemmar och kandidater. Personvalskampanjer har startats för att kompensera för svagt stöd från det egna partiet. Personvalskampanjer har haft betydelse för att invandrare blivit valda till kommunala uppdrag. Personvals- systemet har ökat invandrade partimedlemmars engagemang och också skapat en helt ny plattform för icke partipolitiskt engagerade invandrare. som detta sägs, ska man inte blunda för att det finns problematiska drag. Invandrarkandidater känner i alla partier svagt stöd från partiledningen, och man kan ibland tolka genomförandet av personvalskampanjer som protestaktioner mot detta svaga stöd. Engagemangsökningen förefaller störst i politiska och territoriella miljöer som är minst gynnsamma för framgångsrika personvals- kampanjer. Sist och slutligen bör man kanske än en gång påpeka, att vad som går att åstadkomma i ökad invandrarrepresentation genom 196 Invandrarkandidaterna i personvalet ändrade nominerings- och valförfaranden, nog ändå är marginellt i förhållande till vad som skulle vara möjligt om partierna i betydligt större utsträckning hade förmåga att integrera fler personer med invandrarbakgrund i sina organisationer. Med den rätt blygsamma diskriminering som nominerings- och valsystemet ändå innebär, skulle en sådan utbudsökning få dramatiska konsekvenser för invandrarnas politiska representation. Intervjuer har i första hand genomförts med kommunala kandidater med invandrarbakgrund och i andra hand med tre riksdagskandidater. Eftersom kommun redan i samband med val deltog i försöksverksamhet med ökat personvalsinslag, och i det avseendet kan sägas ha att litet försteg i jämförelse med kommuner vars lokala partiorganisationer och väljare helt saknar all tidigare erfarenhet, föll valet på att göra kandidatintervjuerna där. Urvalet bestod av invandrarkandidater som hade bedrivit någon form av personkampanj i valrörelsen och gjordes tillsammans med de lokala parti- kanslierna. Med utgångspunkt i deras uppfattning om vilka av kandidaterna som var att betrakta som invandrarkandidater och dessutom sådana som också hade haft en egen kampanj, sorterades ett antal personer ut. Slutligen föll några av dem bort på grund av att de inte gick att nå. Intervjuerna är och gör inte heller anspråk på att vara representativa för samtliga invandrarkandidater i kommun. Syftet är i stället att använde dem som ett underlag för en beskrivning av olika tendenser, till exempel partipolitiska skillnader i sättet att lägga upp en personkampanj, genomförandet av kampanjen och kandidaters resonemang kring och förhållningssätt till personvalsinslaget. Invandrarkandidaterna i personvalet 197 och M Soininen 1996 Invandrarna, demokratin och samhället. Om invandrarnas politiska deltagande i dagens . och M Soininen 1998 Immigrants in the Political Process Scandinavian Political Studies Vol 21, s 29-50. 1985 Ideologies and Institutions in 1987 and Woman – Essays in State Feminism : och L Wängnerud 1995 Kvinnor som väljare och valda. Om betydelsen av kön i svensk politik : , J , M Micheletti och A 1997 Demokrati över gränser : 1995 The Politics of Presence : Clarendon Press 1994 The Making and Unmaking of Local Self-Government Aldershot: Dartmouth SOU 1996:55 framtiden och mångfalden. Slutbetänkande från invandrarpolitiska kommittén Togeby L 1999 Immigrants at the Polls. An Analysis of Immigrant and Refugee Participation in Danish Local Elections. Ethnic Minorities, Political Mobilisation and Citizenship , 1990 The Changing Context of the Members Rôle i L Greyson, M och K informs on The Members Role : Vilka kandidater vinner på personval? Personröstandet i 1998-års riksdagsval Det svenska valsystemet var fram till 1998-års val i mycket stor utsträckning ett renodlat partival. Väljarna inbjöds i det gamla systemet i stort sett enbart att välja mellan partier. Personsammansättningen i var därmed i realiteten helt beroende av partiernas resultat i respektive val. Trots många förslag till reformer och flera statliga utredningar genomfördes förändringen i riktning mot ett ökat personvalsinslag först under 1990-talet.2 Riksdagsvalet var det första där väljarna hade möjlighet att avge en särskild personröst genom att kryssa för en av kandidaterna.3 av riksdagspartiernas väljare valde att göra detta (). I denna uppsats står effekterna av denna institutionella förändring i centrum. Det nya inslaget av personval i valsystemet kan tänkas få effekter i flera olika sammanhang. Jag begränsar mig till att undersöka vissa av dessa. Här gäller det effekterna på sammansättning och resultatet för de enskilda kandidaterna i riksdagsvalet. 1Tack till , , , och som tog sig tid att läsa och ge synpunkter på en tidigare version av denna text. 2Varför personval infördes, och varför det skedde vid just denna tidpunkt, är en intressant fråga som jag inte kommer att diskutera. Klart är att tidpunkten sammanfaller med institutionella förändringar av bland annat valsystem i många andra, gamla och nya, demokratier (jämför till exempel 1994, s. xi och 28 och LeDuc, och 1996, s. 5f), och också med en allmänt ökad förändringsvilja i . 3Mycket kortfattat innebär systemet att kandidater som får av partiets röstetal som personröster flyttas upp som första namn i invalsord- ningen. Om flera kandidater inom ett parti passerar spärren rangordnas de efter andelen personröster. 200 Vilka kandidater vinner på personval? Syftet med uppsatsen är att säga något om effekterna av införandet av personval på möjligheterna för olika typer av kandidater att bli invalda i . Detta gör jag genom att undersöka vad som kännetecknar de kandidater som gynnades respektive missgynnades vid personröst- ningen i riksdagsvalet . För att uppfylla detta syfte är det några frågeställningar som måste besvaras. Av stort intresse är om personvalet kom att påverka sammansättning. På förhand ansåg många bedömare att denna påverkan sannolikt skulle bli ringa. Hur blev det? Vilken effekt fick införandet av personval på hur kom att se ut efter valet ? Och om personröstningen hade en direkt effekt av detta slag: Vad låg i så fall bakom denna? Vad kännetecknar de kandidater som fick sin plats på personröster? Det mer generella mönstret i personröstandet vid valet är också värt att uppmärksamma. Detta av flera skäl. För ett antal kandidater medförde det starka stödet bland de personröstande att de blev invalda i . Andra kandidater har också fått ett stort stöd i valet men deras situation förändrades inte i detta avseende. Detta till exempel beroende på att någon annan kandidat inom partiet fick ett ännu större stöd. I framtida val är det dessutom troligt att fler kandidater kommer över 8-procentspärren och på så sätt får möjlighet att bli invalda. Mönstret vid val kan alltså också visa på tendenser som på allvar slår igenom vid kommande val. Därför är det intressant att mer allmänt undersöka fördelningen av personröster på de olika kandidaterna, och vad som ligger bakom denna fördelning. Hur stort stöd fick en genomsnittlig kandidat? Vad kännetecknar de kandidater som fick en hög respektive låg andel personröster i riksdagsvalet ? Hade kandidaternas kön, ålder och bostadsort någon betydelse?