sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Från Sydafrikansk sida ställde man upp på mycket hög nivå för att bistå utredarna. Utredarna togs bl.a. emot av justitieministern och ministern för säker- hetsfrågor, . uppgav härvid bl.a. att utredarnas besök i varit till glädje och av värde även för . Det kan också nämnas att förundersök- ningsledaren , RÅ, fick tillfälle att träffa vicepresident när denne var på besök i . Utredarna kunde vid sitt besök i bl.a. förhöra de , och , som av den avhoppade säkerhetsagenten utpekats som Palmes mördare. Eftersom vid tillfället hölls fängs- lad i på grund av vad som uppgavs vara viseringsproblem hölls förhöret med honom i . advokat har därefter i en skrivelse till statsminister framfört kritik mot åklagare och polis i deras handläggning av för- undersökningen av mordet på . Utredarna anklagas bl.a. för att flagrantly breaching all principles of law. I skrivelsen antyder advokaten bl.a. att utövat påtryckningar på för att man skulle hålla fängslad så att utredarna kunde förhöra honom. En språkregel som utarbetats inför ev. pressfrågor med anledning av anklagelserna bifogas. Skrivelsen har överlämnats till Justitiekanslern för handläggning. JK har bett Riksåklagaren att yttra sig i ärendet. JK har ännu inte avslutat handläggningen av ärendet. UD har fått en informell avrapportering av chefsåklagare om utredarnas besök i . Från detta samtal kan noteras att sydafrikansk säkerhetspolis och vanlig polis bistått utredarna med öppna dörrar. Däremot hade man inte fått någon kontakt med den militära underrättelsetjänsten. Detta kan möjligen bero på att ANC inte har något egentligt inflytande över denna. Underrättelsetjänsten värvade från säkerhetspolisen fr.o.m. . Det var vid denna tid- punkt Operation Longreach startade. var säker- hetspolitisk rådgivare åt president . Det kan också nämnas att för- svarsministern, som egentligen skulle ha deltagit i ett möte mellan utredar- na och justitieminister , i sista stund meddelade att han inte kunde vara med. Det material som inhämtats i analyseras nu av polisutredningen. Utredarna har antytt att det möjligen kan bli aktuellt med ytterligare en resa till . Skälet till det är bl.a. att man inte fick tillfälle att förhöra en person som antas sitta inne med viktig information i ärendet. Det kan också bli aktuellt att bl.a. höra en svensk, W, som bor på den turkiska delen av , och som av sydafrikanska agenter i de s.k. dödspatrullerna pekats ut som Palmes mördare. W:s namn var aktuellt redan tidigare under utred- ningen. Någon definitiv slutsats om huruvida Sydafrika-spåret kan leda till en lös- ning av mordet på går inte att dra på detta stadium. En fråga som ännu inte kunnat utredas närmare är t.ex., som nämnts ovan, den mili- tära underrättelsetjänstens roll i sammanhanget. 5.3Avsnitt HC – / Uppslag som på något sätt anknyter till eller har i PU- materialet samlats under ett särskilt avsnitt benämnt /(HC). Avsnittet är ett underavsnitt till Politiska motiv (H). Avsnittet består huvudsakligen av uppslag innehållande tips och teorier om att /, någon till dessa länder knuten organisation, annan sammanslutning eller enskild person ligger bakom mordet på . Det innehåller ca 100 uppslag. Av dessa inkom omkring 25 efter mordet. Fram till hade knappt 80 uppslag kommit in och därefter, så långt vår granskning sträckt sig, således drygt 20. Generellt gäller att de tips som kom in oftast inne- håller mer konkret information om misstänkta gärningsmän. Därefter synes uppgifterna i tipsen successivt ha kommit att bli abstrakta och mer motivinriktade. Helt hypotetiska uppslag om vilka som ligger bakom mordet eller om motivet för mordet har blivit vanligare, liksom sådant som inte är möjliga att utreda. Som exempel på helt hypotetiska tips kan nämnas en person som , utan att kunna precisera vad han grundade det på, uppgav sig tro att skulle ligga bakom mordet. Som exempel på tips som inte är möjliga att utreda kan nämnas ett brev till PU , där en anonym upp- giftslämnare påstod att en inte namngiven iransk Khomeynitrogen student fick order om att mörda . Av uppslagen i avsnittet är ett tiotal helt utan verklighetsanknytning eller annars inte värda att ta på allvar. Ett sådant uppslag innehåller t.ex. ett brev från en man, som uppger att han fått en uppenbarelse av innebörd att han med hjälp av telefonkatalog över skulle kunna peka ut mördare. Ett annat utgörs av ett tips som inkommit från några personer som lekt anden i glaset, varvid de fått kontakt med andra sidan och på så sätt erhållit information om mordet. Åtminstone fem uppslag innehåller tips om personer som påstås uppvisa likheter med den s.k. fantombilden. Flera av uppslagen – i vart fall sju – är sådana att uppgiftslämnaren kan misstänkas vilja komma i åtnjutande av någon förmån såsom ersättning för lämnade uppgifter, t.ex. politisk asyl, inresetillstånd till eller ekonomisk ersättning (se uppslagen " och Salah A). Några uppslag – åtminstone fem – har handlagts . Ett par – tre uppslag utgör rena in- formationsuppslag, dvs. de innehåller inte några tips om gärningsmän, anstiftare eller motiv. Inte något av avsnittets uppslag är mer omfattande än att det innehåller ett 20-tal underuppslag. Under det första utredningsåret utreddes i stort sett samtliga uppslag i avsnittet helt eller delvis av säkerhetspolisen. Efter det att tillträdde som spaningschef har säkerhetspolisen anlitats för vissa avgränsade utredningsåtgärder. Framställningen i det följande inriktas liksom redovisningen av övriga enskilda uppslag på de första tipsen, de största uppslagen och de uppslag som vi i övrigt bedömt vara av visst intresse. efter mordet inkom det första tipset med anknytning till /. Polisen i meddelade att en man – troligen iranier – besökt Folketingsbiblioteket för att låna en bilderbok över . Denna fanns inte inne, men skulle sändas till mannen under ett visst namn på en postlådeadress i . Samma man skulle enligt uppgift senare ha kommit till , där han skulle ha sagt åt polisen att kolla svensk polis och . Ärendet utreddes av säker- hetspolisen, som i en odaterad promemoria konstaterade att det trots kontroll med polisen i och inte gått att identifi- era mannen. , , skrev en uppgiftslämnare ett brev till polisöverintendenten och anmälde en iakttagelse, som han gjort efter . Uppgiftslämnaren hade passerat , där det pågick en demonstration mot kriget mellan och . Han hade särskilt lagt märke till tre män som stod lite vid sidan. En av männen hade varit och haft mustasch. De två andra männen hade varit betydligt yngre. I en promemoria, daterad , konstaterade säkerhetspolisen att det inte gått att identifiera männen, men att demonstrationen haft ett 75-tal deltagare och att allt gått lugnt till. hörde en annan uppgiftslämnare av sig till polisen. Han hade iakttagit en man, som han bedömt vara iranier eller irakier, på mellan riksdagshusen. Personen hade varit och burit en brun överrock. Han hade verkat påverkad av något, varit aggressiv och minst ropat namn. Säkerhetspolisen uttalade i en promemoria att tipset inte varit bearbetningsbart. , , inkom ett anonymt tips till Södertälje- polisen om en man – – boende i . Denne var enligt uppgiftslämnaren innehavare av en pistol och åkte omkring i en vit kontaktade säkerhetspolisen i Helsing- borg PU och uppgav att den iranske medborgaren försökt lämna landet via /. Eftersom saknade pass hade han förvägrats utresa. Enligt säkerhetspolisen i var medlem i en assyrisk före- ning och känd för att syssla med vapen- och ammunitionsaffärer samt med narkotikahandel. var tidigare dömd för bl.a. misshandel. inkom ytterligare ett tips om från en man som tidigare bott tillsammans med den kvinna som nu var till- sammans med. Mannen uppgav att hade en revolver hemma och att han arbetade på irakiska ambassaden. följdes upp- gifterna från säkerhetspolisen i upp. meddelade Södertäljepolisen i ett brev till PU att man på grund av misstanke om olaga vapeninnehav gjort husrannsakan i bostad, varvid man funnit en ollonpistol av typ och en stilett. Förhör med hade också hållits. I en promemoria, daterad , konstaterade säkerhetspolisen att inte längre var aktuell i utredningen. kom också ett tips om ett eventuellt motiv för mordet. En kvinna som arbetade vid – ett företag som sysslade med export av sjukvårdstjänster – uppgav per telefon att tidigare behandlat iranska patienter. Klinikchefen hade vänt sig till , eftersom de iranska myndigheterna försökt utnyttja patienterna som PR för sin sak i det heliga kriget. Upp- giftslämnaren misstänkte att därigenom hamnat i onåd hos iranska myndigheter. I en av säkerhetspolisen upprättad promemoria, daterad senare, , redogjorde säker- hetspolisen för ytterligare förhör med uppgiftslämnaren och konstatera- de att tipset inte lett till någonting. inkom ett tips som ledde till en tvångsmedelsåtgärd. Posten Bandhagen 1 kontaktade denna dag PU och meddelade att en man, som kommit in och postat ett brev, överens- stämde med det utlarmade signalementet på gärningsmannen. Han var , hade kraftig kroppsbyggnad, bar en halvlång mörkblå jacka och skinnmössa med öronlappar. Mannen hade skickat ett flyg- postbrev per express till en adress i . Som avsändare angavs Iranska Nationella Motståndsrörelsen och en adress i . Ärendet föredrogs för chefsåklagaren , som beslöt att brevet skulle tas i beslag och undersökas. Så skedde, brevet öppnades och en kopia av det skickades för översättning till svenska. hävdes beslaget, brevet förslöts på nytt och återsändes till postanstalten. I en promemoria daterad redogör säkerhetspolisen för Av promemorian framgår bedömningen att brevskrivaren på inget sätt varit delaktig i mordet på . Tips i anledning av den s.k. fantombilden. Efter det att den s.k. fantom- bilden publicerats i massmedierna lämnades flera tips om att personer med iranskt eller irakiskt ursprung liknade denna bild. Sådana tips har, åtminstone delvis, registrerats i avsnittet /och inte i Tips i samband med publicerade fantom-bilder. Som exempel på tips som grundar sig på fantombilden och som registrerats i detta avsnitt kan nämnas ett tips som kom in till PU . En kvinna, som arbetade som städerska på varuhuset , kontaktade då PU och berättade att en iransk man, som städat på varu- huset , var lik fantombilden. I en av säkerhetspolisen upprättad promemoria redogörs för den utredning som därefter företogs. Av ett samtal med städledaren på PUB hade det framkommit att mannen hette . Säkerhetspolisen hade därefter inhämtat uppgifter om honom. Det visade sig att mannen, som var medborgare i , bodde och drev en klädaffär på Västerlång- gatan i . Vid ett förhör med honom uppgav han att han varit i vid tiden för statsministermordet. Uppgifterna överensstämde med de stämplar, som fanns i mannens pass, och säkerhetspolisen konstaterade också att mannen hade hel- skägg, såväl vid tiden då passfotot togs, som vid förhörstillfället. Ayid W. lämnades ett tips om en irakisk man, Ayid W. Uppgiftslämnaren berättade att Ayid W hade hyrt en bil på den biluthyrningsfirma där uppgiftslämnaren arbetade. Bilen, som skulle ha återlämnats , hade lämnats utanför firman med nycklarna i tändningslåset . Enligt uthyr- ningskontraktet skulle Ayid W bo på , med visst angivet rumsnummer. Biluthyrningsfirman hade sökt honom där utan resultat. lämnade , anställd vid Plaza, tips om en gäst – en irakisk medborgare – som bott på hotellet vid tiden då mördades. Hotellrummet hade bokats av som skulle stå för logikostnaden. Övriga kostnader skulle gästen själv svara för. hade gästen lämnat hotellet utan att göra rätt för sig. Enligt en parkeringsbiljett hade gästen hämtat ut sin bil ur garaget . Garaget hade utfart mot . utreddes detta uppslag. Det visade sig att man från hotellets sida tidigare, , hade meddelat PU att en irakisk medborgare bott på hotellet från till och att han checkat ut utan att erlägga betalning. Kopior av Ayid W:s pass, biluthyrningskontraktet, hotellfakturan och parkeringsbiljetten hämtades in av PU. Vidare tillhandahöll hotellet en lista över de telefonsamtal Ayid W ringt. Med hjälp av denna relativt digra lista togs därefter mottagarabonnenternas namn och adresser fram. I en promemoria daterad konstaterade säker- hetspolisen att Ayid W har vistats i för att få läkarvård. Han innehar diplomatpass. Enligt uppgift från säker källa har han återvänt till . Enligt samma källa har Ayid W. under sin vistelse i haft täta kontakter med . Promemorian avslutas Ingen ytterligare åtgärd RPS/säkerhetspolisen Härefter har de två följande dagarna, , hållit ett knappt tiotal förhör med främst hotellpersonal och personer som blivit uppringda av Ayid W. Framför allt kartlades hotellets rutiner beträffande gästs begäran att få ut sin bil från garaget. fick besked att utredning av- seende irakiske medb. Ayid W skall överföras i sin helhet till säker- hetspolisen . Uppslaget avslutas med en fyrsidig av säkerhetspolisen upprättad promemoria, Uppföljning samt sammanställning. Denna promemoria är odaterad men det finns en notering att spaningschefen tagit del 860411. Av promemorian framgår att Ayid W sökt och fått visering till på ambassaden i . Som referens hade Ayid W uppgivit doktor vid sjukhus i . Vid en kontroll med sköterska hade denna berättat att Ayid W besökt sjukhuset . Ayid W hade en skottskada och kulan satt eventuellt kvar varför Ayid W remitterades till professor vid sjukhusets neurologiska avdelning. Vid en kontakt med G:s sköterska hade denna uppgivit att Ayid W besökt professor . Han hade skadats av en kula som gått in genom vänstra kinden, passerat genom skallen och gått ut genom nacken. Eventuellt kunde kulfragment sitta kvar, men någon operation var inte aktuell. Ayid W hade vårdats för samma skottskada i . I promemorian redogörs också för den utredning som gjorts i övrigt. Det uppges att det från säker källa hade framkommit att Ayid W vid samtalen till irakiska ambassaden velat få hjälp med att skaffa fram flickor och att Ayid W på så vis fått kontakt med två prostituerade kvinnor från Malm- skillnadsgatan. Slutsatsen som drogs i promemorian var att det inte finns några uppgifter som tydde på att Ayid W skulle vara inblandad i mordet på . Denna slutsats grundades på –att han kom till så långt innan mordet –att hotellrummet var beställt i irakiska ambassadens namn –att han genom sitt leverne väckt uppmärksamhet på hotellet –att han haft kontakt med en massa olika kvinnor –att han väckt uppmärksamhet på biluthyrningsfirman genom att inte betala och lämna tillbaka bilen vid rätt datum –att han stannade kvar på hotellet efter mordet. Utredningen synes alltså ha avslutats . översände UD en promemoria till PU. Enligt promemorian hade UD till ambassaden i med- delat följande: Från ambassaden i har secundo återgivna m.i.s.o. Vi är tacksamma om ni lyssnar på de ev. informationer brevskrivaren kan ha att lämna om de tre agenter som uppges ha mördat statsminister . Några löften om uppehållstillstånd etc. kan givetvis inte ges till . (1987) översände UD till PU en ny promemoria, som härrörde från ambassaden i . Ambassaden meddelade att man hade kontaktats av och avtalat möte med honom . Ambassaden ville nu ha anvisningar om hur man lättast kunde bedöma trovärdighet och ställde frågan om någon förhörsmall fanns att tillgå. uppgav UD i ännu en promemoria att ambassaden i meddelat att man nu sammanträffat med , vars riktiga identitet skulle ha visat sig vara överste från (han benämns här dock även fortsättningsvis ). , som enligt egen uppgift syss- lade med planering, skydd och genomförande av den iranska sjöfarten i Gulfen, hade uppvisat ett iranskt pass. Han var född . Han hade berättat följande. hade han anat oråd då chefen för , , nämnt att en agent från hans hemstad gjort en för landet stor insats utomlands. Det visade sig att agenten var en till ingift släkting från . hade där- efter, vid fler tillfällen, samtalat med agenten. Denne var obildad, full av religiöst patos och hade skrytsamt berättat om hur han mördat . Agenten var och . 6 Spaningsledningen har mot detta invänt att ärendet varit föremål för om- registrering och diverse interna kontrollåtgärder . Vad vi åsyftar, här som eljest (jämför kapitel 2 , Vissa påpekanden ), är att inga åtgärder i själva brottsutredningen (förundersökningsregistrerade åtgärder) förekommit. hade lämnats av chefen för säkerhetsavdel- ning. Motivet för mordet var en önskan att sätta stopp för freds- processen och engagemang i denna. Agenten och två andra namngivna personer erhöll före mordet fem månaders träning i och . Därefter förseddes de tre männen med libanesiska pass. De flög till och tog sig till med färja. I bodde de på hotell före mordet. hade de täta kontakter med iranska ambassaden som bistod med upplysningar, transporter och tillhandahöll mordvapnet. Själva mordet hade enligt uppgifter gått till på följande sätt. På mordnatten hade de körts till mordområdet, som hade varit folktomt. När skjutits hade de gått in i ett hus eller genom en grind i närheten. De hade därifrån kunnat iakttaga hur polis och allmänhet strömmat till. Efter mordet hade de bott kvar på hotellet i . Därefter hade de flugit tillbaka till via . sade sig efter berättelsen vara beredd att lämna ut gärnings- mannens namn och adress i samt att vittna i en kommande rätte- gång under förutsättning att han gavs möjlighet att leva ett fredat liv tillsammans med sina två barn. Ambassaden i kommenterade berättelse med att denne gjort ett samlat och gott intryck. Han var frustrerad av revolu- tionsgardisternas agerande och verkade centralt placerad. Samman- fattningsvis ansåg ambassaden att överstens person snarare styrkte hans berättelse än försvagade den. som berättelse kom till PU:s kännedom gjordes slagningar i det hotellregister som upprättats inom PU. Inga av de uppgivna namnen fanns registrerade. PU begärde också att säkerhets- polisen skulle försöka göra en identitetsfastställelse, kontrollera om aktuella personer rest in i och hålla eventu- ella alibiförhör. 1987 meddelade ambassaden i via UD att ringt från . Han hade påstått att han haft problem med sina kontaktmän. Efter påpekande från ambassaden om att svenska myndig- heter behövde mer information i ärendet för att kunna ta ställning till hans begäran om beskydd, uppgav han att han skulle försöka skicka ett fotografi av den ingifta släktingen. Den tjänsteman vid ambassaden som pratat med noterade i meddelandet att han tyckte pussel- bitarna stämde alltför väl och påpekade att inte hade den karaktäristiska iranska brytningen. Härefter förekom en del ytliga kontakter mellan och ambassa- den. meddelade ambassaden i att handlingar, såvitt kunde bedömas, var äkta. informerade om att säkerhetspolisens utländska kontakter inte hade några uppgifter om . senare, , meddelade säker- hetspolisen att någon identitetsfastställelse inte kunnat ske beträffande de tre personerna, eftersom uppgifterna om dem var alltför knapp- händiga. meddelade ambassaden i via UD att hört av sig per telefon. Han kunde av säkerhetsskäl inte besöka , men avslöjade under telefonsamtalet namnet på gärnings- mannen och var denne nu bodde. förekom någon enstaka kontakt mellan ambassa- den i och . fick bl.a. besked om att de uppgifter han lämnat inte varit tillräckligt utförliga för att skulle kunna ta ställning till frågan om att ge honom skydd. meddelade ambassaden i att man på nytt haft besök av . Han hade berättat att han befunnit sig i på flykt. Han hade gjort ett nervöst, slitet intryck och på nytt berättat om mordet. Vissa detaljer i berättelsen hade skilt sig från vad han tidigare uppgivit. Bl.a. skulle den utpekade gärningsmannen ha skjutit när var på väg mot en bil. , slutligen, meddelade ambassaden i att hört av sig. Han hade erhållit uppehållstillstånd i och avsåg att söka visering till . tog Salah A kontakt med Kram- forspolisen för att lämna uppgifter om mordet på . Han berättade följande. hade han kommit till som flykting. Hans asylansökan var ännu inte färdigbehandlad. hade han besökt som turist. Under denna vistelse hade han på en cafeteria träffat två irakiska medborgare, och . Dessa hade övertalat Salah A att flytta till deras hotell, Emantena, och de kom att få lägenheterna bredvid varandra. hade Salah A hoppat över till och Nabils balkong för att skrämmas. I lägen- heten fanns då och en okänd man. Dessa talade arabiska med irakisk brytning. Den okände hade burit en större pistol instoppad innanför byxlinningen. Av samtalet hade framgått att den okände hade något att göra med den irakiska säkerhetstjänsten och att han var ute efter att mörda en palestinsk general i . hade sagt det är lätt, du behöver bara gå tillväga på samma sätt som gjorde i med . Salah A hade fått uppfattningen att det hela varit ett skämt men dagen därpå hade han läst i tidningen att en palestinsk general mördats i . Salah A, som blivit rädd, hade där- efter rest till i sällskap med . Före avresan till hade Salah A erlagt till för att han, när de kom till , skulle få köpa ett tiotal falska pass. Vid ankomsten till hade emellertid Salah A bestämt sig för att söka politisk asyl i landet. Han hade ångrat affären med och velat få tillbaka sina pengar. Eftersom vägrat gå med på detta hade Salah A kontaktat Arlandapolisen och anmält för innehav av falska pass. Att han inte då berättat om sammanträffandet i berodde på att han frukta- de för sitt liv. började PU arbeta med detta tips. Man för- sökte fastställa identitet och en begäran om förundersöknings- åtgärder i skickades till grekiska myndigheter via . Skrivelsen till de grekiska myndigheterna innehåller, förutom en redo- görelse för den berättelse som Salah A lämnat, en hemställan om vissa uppgifter: a)huruvida en palestinsk general blivit mördad i eller på annan ort i / b)huruvida någon av följande personer varit gäst på 4.Okänd irakier, medlem av säkerhetstjänst Därefter inhämtades utdrag ur Salah A:s akt hos . Av akten framgick att Salah A var egyptisk medborgare. Hans ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd avslogs . Ärendet hade kort därefter överlämnats till regeringen, som avslagit Salah A:s överklagande. Även irakiske medborgaren akt inhämtades. Denne hade enligt uppgifterna i akten inrest i med förfalskat pass . hade han förklarats som flykting och erhållit uppehålls- och arbetstillstånd. Han hade suttit fängslad i , okänt för vilket brott, och hade därefter varit häktad i för försök till bedrägeri. höll PU ett uppföljningsförhör med Salah A. På särskild fråga förnekade Salah A att han konstruerat händelsen i i syfte att undgå en utvisning till . Salah A blev mycket upprörd över frågan. sammanträffade en utredningsman vid PU med , i samband med en tingsrättsförhandling i . Förhandlingen gällde ett åtal mot Salah A för olaga hot mot och miss- handel av , som /88 varit tillsammans med Salah A. Enligt hade Salah A börjat tala om äktenskap, vilket hon kopplat ihop med en för hans del hotande utvisning. Salah A hade inte berättat om någon dramatisk händelse för henne. Spontant uppgav hon att Salah A var otroligt bra på att ljuga. Kort efter samtalet med förhördes Salah A på nytt. Vid detta förhör uppgav han att orsaken till att han åkt till var att han skulle hjälpa en person i , , med en visum- ansökan. hade förmedlat kontakten med , som redan befann sig i och hade mött Salah A på flygplatsen. Förhörs- protokollet innehåller följande anteckning av utredningsmännen: Vi ifrågasätter Salah A:s uppgifter och tror att Salah A lämnat Palmetipset i syfte att undgå en utvisning framför allt till . Innan Palmetipset ingavs försökte Salah A framtvinga ett äktenskap med , men förhållandet sprack. fortsatte därefter utredningen av upp- slaget. I en promemoria daterad spekulerade en av utredningsmännen över Uppslagets eventuella anknytning till organisationen . Promemorian innehåller en samman- fattning och vissa slutsatser angående likheter dras. Utredningsmannen konstaterade att om Salah A:s berättelse var riktig innebar den att Salah A rörde sig i terroristkretsar. Vidare konstaterade han att det i , där var boende, fanns en , till vilken terroristen hörde.