sou · GNB365 · 2000-01-01 00:00:00 — För att se till att jämställdhetslagen efterlevs finnas en (JämO) och en . JämO och utses av regeringen. JämO skall enligt jäm- Övriga ombudsmän i 121 ställdhetslagen i första hand söka förmå arbetsgivare att frivilligt följa föreskrifterna i denna lag. Ombudsmannen skall också i övrigt med- verka i strävandena att främja jämställdhet i arbetslivet. fastställer JämO:s budget och regeringen utfärdar regle- ringsbrev. I dessa anges allmänna effektmål såsom att JämO skall främja jämställdhet i arbetslivet. Vidare upptas flera olika verksam- hetsmål med krav på återrapportering, till exempel avseende informa- tionsinsatser och metoder för arbetsvärdering. JämO ges också olika uppdrag. I förordningen (1991:1438) med instruktion för Jämställdhetsombuds- mannen sägs att ombudsmannen i första hand skall genom rådgivning och upplysning, överläggningar med enskilda parter och organisationer eller genom andra lämpliga åtgärder verka för att jämställdhetslagens föreskrifter frivilligt följs. JämO skall vidare efter anmälan eller på eget initiativ ta upp ärenden om underlåtenhet av arbetsgivare att följa lagens föreskrifter om aktiva åtgärder och, när ombudsmannen finner att resultat inte kan nås genom en frivillig överenskommelse, göra fram- ställning om vitesföreläggande hos . I ombuds- mannens uppgifter ingår också att i tvister om överträdelse av förbudet mot könsdiskriminering eller av förbudet mot trakasserier på begäran hjälpa de arbetstagare och arbetssökande som inte företräds av en ar- betstagarorganisation med de åtgärder som ombudsmannen anser moti- verade samt föra talan vid Arbetsdomstolen, när ombudsmannen finner att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen eller det an- nars finns särskilda skäl för det. JämO skall vidare informera allmän- heten och på andra lämpliga sätt medverka i strävandena att främja jämställdhet i arbetslivet. JämO skall också genom rådgivning och information verka för jäm- ställdhet inom skolväsendet, högskolan, arbetsmarknadsutbildningen och andra utbildningsformer. Slutligen får JämO i vissa fall själv utfärda vitesföreläggande riktat mot en arbetsgivare. Jämställdhetslagen är föremål för översyn. En utredning har fått i upp- gift att – mot bakgrund av de krav som EG-rätten ställer och de tre nya lagarna mot diskriminering – göra en översyn av vissa delar av jäm- ställdhetslagen och lämna de förslag till lagändringar som översynen ger 122 Övriga ombudsmän i anledning till (dir. 1998:60 och 98). Uppdraget skall redovisas . 4.6Diskrimineringsombudsmannen (DO) inrättades Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). Det finns också en . Ombudsmannen och nämnden utses av regeringen. DO skall verka för att etnisk diskriminering inte förekommer i ar- betslivet eller på andra områden av samhällslivet. Med etnisk diskrimi- nering avses att en person eller en grupp av personer missgynnas i för- hållande till andra eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. trädde två nya lagar i kraft som gäller DO, lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet och lagen (1999:131) om Ombudsmannen mot etnisk diskriminering. Den förstnämnda lagen rör DO:s uppgifter inom arbetslivet och den sist- nämnda lagen DO:s uppgifter på andra områden. Regeringen föreslog i prop. 1997/98:177 om ny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet1 att arbetsuppgifterna för DO på andra områden än arbetsli- vet skulle regleras i en förordning. Vid riksdagsbehandlingen framhölls emellertid i flera motioner att dessa uppgifter i stället borde regleras i lag. Som skäl anfördes bland annat att ombudsmannens ställning blir mer självständig om kompetensområdet lagregleras. Vidare hänvisades till Parisprinciperna. Utskottet kan instämma i flera av de synpunkter som förs fram i motionerna. Enligt utskottets mening finns det skäl som talar för att även arbetsuppgifterna utanför arbetslivet skall regleras i lag. Genom lagreglering blir det en tydligare markering av vilken betydelse de aktiva insatserna mot etnisk diskriminering har. Även om avsikten inte har varit att förändra ombudsmannens arbetsuppgifter eller att på något sätt nedgradera dem skulle det förhållandet att saken regleras förordningsvägen kunna uppfattas på det sättet. En lag bör också allmänt sett få större genomslagskraft än en förordning. En lagreglering betyder också att ändringar av ombudsmannens arbets- uppgifter inte kan genomföras utan att frågan underställs . Vid en samlad bedömning kommer utskottet fram till att DO:s arbetsuppgifter utanför arbetslivet bör regleras i lag. Det bör enligt utskottets mening ske genom en separat lag. Utskottet utarbetade ett eget lagförslag och antog detta. 1Se s. 20. 2Se betänkande 1998/99:AU4 s. 74 f. Övriga ombudsmän i 123 DO skall enligt lagen om Ombudsmannen mot etnisk diskriminering genom råd och på annat sätt medverka till att den som utsatts för etnisk diskriminering kan ta till vara sina rättigheter. DO skall vidare genom överläggningar med myndigheter, företag och organisationer samt ge- nom opinionsbildning, information och på annat liknande sätt ta initiativ till åtgärder mot etnisk diskriminering. DO skall särskilt motverka att arbetssökande utsätts för etnisk diskriminering. DO skall också i kontakt med arbetsgivare och berörda arbetstagarorganisationer främja ett gott förhållande mellan olika etniska grupper i arbetslivet. Slutligen skall DO öva tillsyn över efterlevnaden av lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet i enlighet med bestämmelserna i den lagen. Lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet har till ändamål att i fråga om arbete, anställningsvillkor och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet (etnisk mångfald i arbetslivet). DO skall i första hand försöka få arbetsgivare att frivilligt följa före- skrifterna i denna lag. DO skall också i övrigt medverka i strävandena att främja etnisk mångfald i arbetslivet. En arbetsgivare är skyldig att på uppmaning av DO lämna de upp- gifter om förhållandena i arbetsgivarens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn över lagens efterlevnad. En ar- betsgivare är vidare skyldig att lämna uppgifter, när ombudsmannen biträder en begäran av en enskild arbetssökande eller arbetstagare att få reda på en annan persons meriter. En arbetsgivare får dock inte be- tungas onödigt genom uppgiftsskyldigheten. Finns särskilda skäl är arbetsgivaren inte skyldig att lämna ut uppgifter. Om arbetsgivaren inte rättar sig efter ombudsmannens uppmaning, får DO vid vite förelägga arbetsgivaren att fullgöra sin skyldighet. Ett sådant beslut får överklagas hos . Om en arbetsgivare inte följer lagens föreskrifter om aktiva åtgärder, kan nämnden på framställning av DO utfärda ett vitesföreläggande. Nämndens beslut enligt lagen får inte överklagas. I en tvist rörande lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i ar- betslivet får DO föra talan för en enskild arbetstagare eller arbetssö- kande, om den enskilde går med på det och om ombudsmannen finner att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen eller det an- nars finns särskilda skäl för det. DO:s talan förs vid Arbetsdomstolen. När en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan för den enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får DO föra talan bara om organisationen inte gör det. Enligt förordningen (1988:895) med instruktion för Ombudsmannen mot etnisk diskriminering har ombudsmannen också i uppgift att föreslå 124 Övriga ombudsmän i regeringen författningsändringar och andra åtgärder som är ägnade att motverka etnisk diskriminering. fastställer DO:s budget och regeringen utfärdar regle- ringsbrev. Ett effektmål för DO:s del är att förebygga och motverka etnisk diskriminering. För ombudsmannen anges i regleringsbreven olika verksamhetsmål och krav på återrapportering, till exempel att DO skall prioritera insatser som syftar till att motverka etnisk diskriminering i arbetslivet. 4.7Handikappombudsmannen (HO) inrättades (). HO ersatte i viss mån . HO biträds av ett särskilt råd. Ombudsman- nen är rådets ordförande och leder dess verksamhet. Regeringen utser ombudsmannen och rådets övriga ledamöter. Enligt lagen (1994:749) om har HO till uppgift att bevaka frågor som angår funktionshindrade personers rät- tigheter och intressen. Målet för ombudsmannens verksamhet skall vara att personer med funktionshinder ges full delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor. HO:s verksamhet skall avse uppföljning och utvärdering. HO skall vidare se till att lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder följs och äger även rätt att för en enskild arbetssökande eller arbetstagare föra talan i tvister angående tillämpningen av den lagen. Sistnämnda lag trädde i kraft och är till stora delar utformad på samma sätt som den ovan beskrivna lagen om åtgärder mot etnisk dis- kriminering i arbetslivet. HO skall verka för att brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder avhjälps. HO skall vidare när det behövs ta initiativ till överläggningar med myndigheter, företag, orga- nisationer och andra i syfte att motverka att personer missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktionshinder. HO skall även genom informationsverksamhet och på annat liknande sätt verka för att ingen missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktions- hinder. Myndigheter, landsting och kommuner, som har skyldighet att full- göra uppgifter som rör personer med funktionshinder, skall på HO:s uppmaning lämna uppgifter till ombudsmannen om sin verksamhet. De är också skyldiga att på ombudsmannens uppmaning komma till över- Övriga ombudsmän i 125 läggningar med denne. Vad som sagts nu gäller också den som enligt 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen anförtrotts förvaltningsuppgift som rör personer med funktionshinder eller som fått bidrag av staten, landsting eller kommun med skyldighet att främja funktionshindrades intressen. Lagen om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder har till ändamål att motverka diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. Ombudsmannen skall i första hand försöka få arbetsgivare att frivilligt följa föreskrifterna i denna lag. En arbetsgivare är skyldig att på uppmaning av HO lämna de upp- gifter om förhållandena i arbetsgivarens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn över lagens efterlevnad. En ar- betsgivare är vidare skyldig att lämna uppgifter, när ombudsmannen biträder en begäran av en enskild arbetssökande eller arbetstagare att få reda på en annan persons meriter. En arbetsgivare får dock inte be- tungas onödigt genom uppgiftsskyldigheten. Finns det särskilda skäl är arbetsgivaren inte skyldig att lämna ut uppgifter. Om en arbetsgivare inte rättar sig efter ombudsmannens uppmaning, får HO vid vite före- lägga arbetsgivaren att fullgöra sin skyldighet. HO:s beslut om vites- föreläggande får överklagas hos . Nämn- dens beslut får inte överklagas. I en tvist rörande lagen får HO föra talan för en enskild arbetstagare eller arbetssökande, om den enskilde medger det och om ombudsman- nen finner att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen eller det annars finns särskilda skäl för det. Ombudsmannens talan förs vid Arbetsdomstolen. När en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan för den enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får HO föra talan bara om organisationen inte gör det. Enligt förordningen (1994:949) med instruktion för Handikappom- budsmannen skall HO i sin verksamhet upprätthålla kontakter med funktionshindrade personer samt med organisationer, företag, landsting, kommuner, länshandikappråd, kommunala handikappråd och liknande regionala och lokala samarbetsorgan, med övriga ombudsmän mot diskriminering och organisationer på arbetsmarknaden samt med andra myndigheter och andra aktörer vars verksamhet rör personer med funktionshinder. Vidare skall HO följa forsknings- och utvecklingsarbete som berör funktionshindrade personer. I HO:s uppdrag ingår också att regelbundet utvärdera de åtgärder som vidtas för att förverkliga standardregler om funktionshindrades rätt till full delaktighet och jämlikhet. HO skall även långsiktigt följa den internationella utvecklingen inom ansvarsområdet och särskilt Europeiska unionens insatser och dess konsekvenser för personer med funktionshinder. Slutligen skall HO genom upplysnings- och informationsverksamhet eller 126 Övriga ombudsmän i andra opinionsbildande insatser förmedla den samlade kunskap ombudsmannen får genom sitt bevaknings- och uppföljningsarbete. fastställer HO:s budget och regeringen utfärdar regle- ringsbrev. Ett effektmål för HO är att funktionshindrade personers rät- tigheter och intressen skall beaktas inom samtliga samhällsområden samt att personer med funktionshinder skall uppnå full delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor. Verksamhetsmålen och åter- rapporteringen i regleringsbreven tar sikte på olika frågor, till exempel ärendehandläggning och information. HO får också särskilda uppdrag. En särskild utredare tillkallades med uppgift att se över och utvärdera HO:s verksamhet (dir. 1997:131). Utredaren skall pröva vilken betydelse ombudsmannen haft för utvecklingen inom han- dikappområdet i stort samt bedöma om, och i så fall hur, ombudsman- nens roll och arbetsuppgifter bör förändras i något avseende. -utvärdera och bedöma vilka direkta respektive indirekta effekter HO:s arbete med att övervaka funktionshindrade personers rättig- heter och intressen har haft för andra myndigheter, kommuner och landsting i deras arbete med att följa upp och utvärdera detta, -utvärdera HO:s arbete med att förmedla den samlade kunskapen från sitt bevaknings- och uppföljningsarbete, -belysa dels de prioriteringar som HO gjort mellan olika arbetsupp- gifter, dels hur myndigheten fördelat sina resurser mellan olika verksamhetsområden och arbetsuppgifter, -utvärdera HO:s juridiska rådgivning och informationsverksamhet, -kartlägga likheter och olikheter mellan HO:s verksamhet och den verksamhet som bedrivs av andra ombudsmän och om det finns några oklarheter i fördelningen av arbetsuppgifter och ansvarsområ- den mellan HO och andra ombudsmän. Mot bakgrund av sina slutsatser i fråga om HO:s verksamhet sedan starten skall utredaren -överväga om HO även fortsättningsvis skall ha en övervakande roll – genom i första hand uppföljning och utvärdering – när det gäller funktionshindrade personers rättigheter och intressen, -överväga hur HO skall verka för att brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder av- hjälps, Övriga ombudsmän i 127 -pröva om HO skall ha någon roll i EU-samarbetet och hur avgräns- ningarna i så fall skall se ut gentemot dels , dels andra myndigheter i ett sådant samarbete, -beskriva för- och nackdelar med att HO ges rollen som samordningsorgan för handikappfrågor enligt regel nr 17 i standardregler för att tillförsäkra människor med funk- tionsnedsättning delaktighet och jämlikhet. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . 4.8Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) Den senaste ombudsmannen, mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), inrättades . Ombuds- mannen utses av regeringen. Den nye ombudsmannen skall se till att lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning följs. Denna lag är till stora delar utformad på samma sätt som de två andra nya diskrimineringslagarna som redovisats ovan. Utredningen som föregick den nya lagen föreslog i sitt betänkande Förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning (SOU 1997:175) att skulle tillvarata de homo- och bisexuellas intressen. Institutet gavs i förslaget en övergripande och samordnande funktion, medan DO fick en rådgivande och process- förande roll. Genom att lägga dessa uppgifter på DO skulle man uppnå samordningsfördelar såväl när det gäller kompetens som resurser. I propositionen 1997/98:180 gick regeringen emellertid på en annan linje och föreslog istället att det skulle inrättas en ny ombudsman. Anled- ningen angavs vara den nya lagens syfte. Förutom att utgöra skydd för den enskilda individen skall lagen enligt propositionen bidra till att förändra attityderna i samhället på ett sådant sätt att diskriminering på grund av sexuell läggning inte förekommer. För att uppnå båda dessa mål är det enligt regeringens mening nödvändigt att tillsynen över lagens efterlevnad omhänderhas av en egen ombudsman. I propositionen sägs vidare följande om en eventuell sammanslagning av DO och den nya ombudsmannen3: Att det medför effektivitetsvinster om resurserna för liknande upp- gifter samordnas är uppenbart. En sådan samordning mellan olika ombudsmannafunktioner kan emellertid inte ske utan att dess ef- 3 Se s. 57. 128 Övriga ombudsmän i fekter på de olika funktionerna analyseras. Regeringen avser därför att ta initiativ till att ett sådant arbete påbörjas med in- riktning att en sammanslagning skall ske av bl.a. dessa två om- budsmannainstitut till en gemensam myndighet. Till dess att resultat av en sådan analys föreligger bör även den nu föreslagna ombuds- mannen emellertid utgöra en egen myndighet. Dock bör redan nu den samordning ske att den nya ombudsmannen samverkar med DO i fråga om bl.a. lokaler, telefonväxel m.m. Lagen om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning har till ändamål att motverka diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Med sexuell läggning avses homosexuell, bisexuell och heterosexuell läggning. HomO skall i första hand försöka få arbetsgivare att frivilligt följa föreskrifterna i denna lag. En arbetsgivare är skyldig att på uppmaning av ombudsmannen lämna de uppgifter om förhållandena i arbetsgivarens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn över lagens efterlev- nad. En arbetsgivare är vidare skyldig att lämna uppgifter, när ombuds- mannen biträder en begäran av en enskild arbetssökande eller arbetsta- gare att få reda på en annan persons meriter. En arbetsgivare får dock inte betungas onödigt genom uppgiftsskyldigheten. Finns det särskilda skäl är arbetsgivaren inte skyldig att lämna ut uppgifter. Om en arbets- givare inte rättar sig efter ombudsmannens uppmaning, får HomO vid vite förelägga arbetsgivaren att fullgöra sin skyldighet. Ett beslut om vitesföreläggande får överklagas hos . Nämndens beslut får inte överklagas. I en tvist rörande lagen får HomO föra talan för en enskild arbetsta- gare eller arbetssökande, om den enskilde medger det och om om- budsmannen finner att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämp- ningen eller det annars finns särskilda skäl för det. Ombudsmannens talan förs vid Arbetsdomstolen. När en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan för den enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får HomO föra talan bara om organisationen inte gör det. Enligt förordningen (1999:170) med instruktion för Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning skall HomO verka för att diskriminering på grund av sexuell läggning inte förekommer på något område av samhällslivet. HomO skall genom rådgivning och på andra sätt medverka till att den som utsatts för diskriminering på grund av sexuell läggning kan ta till vara sina rättigheter. Ombudsmannen skall vidare föreslå regeringen författningsändringar och andra åtgärder som kan motverka diskriminering på grund av sexuell läggning. Efter samråd med skall HomO ta initiativ till eller medverka i upplysnings- och informationsverksamhet samt andra opinionsbildande insatser som rör diskriminering på grund av sexuell läggning och följa Övriga ombudsmän i 129 forsknings- och utvecklingsarbete som avser sådan diskriminering. HomO skall i sin verksamhet också upprätthålla kontakter med organisationer vars verksamhet rör frågor om sexuell läggning, övriga ombudsmän mot diskriminering och andra myndigheter samt med landsting, kommuner och organisationer på arbetsmarknaden. Slutligen skall HomO följa den internationella utvecklingen inom ansvarsområdet, särskilt utvecklingen inom Europeiska unionen. I samband med redogörelsen för de offentliga ombudsmännen bör också nämnas Allmänhetens (), som dock är ett privat organ. PO är en branschanknuten ombudsmannainstitution med uppgift att behandla anmälningar om avvikelser från god publicistisk sed i tidningar och tidskrifter. Syftet var ursprungligen att PO skulle fun- gera som ett beredningsorgan för , men PO har efter hand fått rätt att ta egna initiativ. I PO:s beredande funktion ingår att åstadkomma förhandlingslösningar mellan anmälare och tid- ning. PO finansieras genom Stiftelsen . har ett flertal motioner i tagit upp frå- gan om ombudsmännen och deras ställning. Nedan redovisas i korthet några av de senaste motionerna som behandlades av Konstitutionsut- skottet i betänkandet 1997/98:KU21. I motion 1997/98:K215 hemställde de () att hos regeringen begär förslag innebärande att Konsu- mentombudsmannen (KO), (JämO), () och () skall sortera under . Enligt motionären borde de nämnda ombuds- mannainstitutionerna ligga under för att de skall kunna verka självständigt och oberoende. m.fl. (v) hemställde i motion 1997/98:K231 dels att hos regeringen begär en utredning om samordning av riksda- gens och regeringens ombudsmän (yrkande 1), dels att myndigheter med ombudsmannaansvar bör ligga under och att en eventuell ombudsman med ett mer generellt ansvar att granska och utöva tillsyn över diskriminering av olika slag också bör sortera under (yrkande 2). Den sistnämnda funktionen borde enligt motionärerna 130 Övriga ombudsmän i kunna verka utifrån de lagar om diskriminering som finns. Eventuell ny lagstiftning på området bör läggas till ombudsmannens ansvarsområde. I motion 1997/98:K236 föreslog () att alla om- budsmän bör överföras till ansvarsområde. Enligt motionä- rens mening är den nuvarande ordningen, innebärande att ombudsmän- nen med undantag för JO lyder under regeringen, mindre lämplig än en ordning där de står under ansvar. och Skånberg (kd) föreslog i motion 1997/98:K238 att hos regeringen begär en utredning av ett samlat och fristående ombudsmannaämbete, (). Enligt motionen bör den föreslagna ombudsmannen ha ansvaret för samtliga medborgerliga fri- och rättigheter. Motionärerna hänvisade i detta sammanhang till för mänskliga rättigheter som gäller som svensk lag . Mot denna bakgrund anser de att svenska medborgare i sitt eget land bör kunna vända sig till en motsvarighet till kommissionen och domstolen för mänskliga rättigheter inom . I motion 1997/98:K257 föreslog (m) att hos regeringen begär en reformering av ombudsmannainstituten. Enligt motionären har behovet ökat av en mera sammanhållen och systematisk kontroll och bevakning av att och våra egna re- gelverk inom området mänskliga rättigheter efterlevs. Ett sammanfö- rande av befintliga ombudsmannainstitut bör övervägas liksom frågan om att låta en sådan samlad ombudsmannainstitution sortera under . () begärde i motion 1997/98:K311 att en gemensam ombudsman för mänskliga rättigheter införs. En gemensam ombudsman skulle ge en annan dignitet och slagkraft åt ämbetet och vara ett sätt att återfå förtroendet från allmänheten och drabbade grupper. Om- budsmannen skulle kunna kopplas till FN:s övriga arbete för bevarande av mänskliga rättigheter. Den lämpligaste formen för den föreslagne ombudsmannen vore enligt motionen att JO lades samman med övriga ombudsmän till en gemensam institution under .