sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Vilka kandidater var det som bedrev personvals- kampanj i det första svenska riksdagsvalet med personval? Frågan är om det går att urskilja ett mönster bland de riksdagskandidater som var först att ta till sig fenomenet personvalskampanj. En utgångspunkt för analyserna är att nymodigheter sprider sig till en allt större grupp först . När ett fenomen är nytt är dock uppslutningen begränsad till en mindre grupp. Utifrån diffusions- teoretiska utgångspunkter skulle vi kunna förvänta oss att de första svenska personvalskampanjerna främst bedrevs av riksdagskandidater från socio-ekonomiskt starka grupper.12 Sociologiskt inriktad diffu- sionsforskning har tidigare studerat sådana skillnader mellan de som först anammar en nymodighet och de som inte gör det: identity the characteristics, if any, that distinguish adopter groups from others. Earlier adopters differ from later adopters in personal characteristics, communications behaviour, and social structural position (1973:396; citerat i Karvonen 1981:14). Statsvetaren har i boken , efterföljare och avvaktare gjort gällande att innovationer särskilt under de inledande stadierna sprids efter en socio-ekonomisk hierarkisk spridningsmodell (1986:39). I tabell 5 har en sådan socio-ekonomisk spridningsmodell applicerats på det första svenska riksdagsvalet med personval. 12 Diffusion kan definieras som en process varigenom innovationer sprider sig till medlemmar av ett socialt system eller från ett system till ett annat (Karvonen 1981:7). En innovation kan vara en produkt, ett föremål, ett beteendemönster, en samhällsreform, en idé eller ett agerande. I denna undersökning är det fenomenet personvalskampanj som kommer att betraktas som en innovation som är föremål för spridning. andelen kandidater i olika socio-ekonomiska grupper som bedrev en utpräglad personvalskampanj, som bedrev en viss personvalskampanj, samt andelen kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj över huvudtaget. Tabell 5 Personvalskampanjer i olika socio-ekonomiska grupper (procent) Kommentar: Indelningarna bygger dels på ställda frågor i enkätunder- sökningen, dels på officiella uppgifter om kandidaterna. 1 Med låg utbildning avses studier på folkskola/enhetsskola/grundskola, folkhögskola, tvåårigt gymnasium/fackskola samt flickskola/realexamen. Med utbildning på medel- nivå avses minst treåriga gymnasiestudier. Högutbildade har de kandidater ansetts vara som studerat eller tagit examen vid högskola/universitet. 2 Med arbetslös avses kandidater som har arbete i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, genomgår arbetsmarknadsutbildning i AMS regi, genomgår utbildning med stöd av det sk eller enbart angivit sig som arbetslösa i enkätundersökningen. 3 Till offentlig sektor räknas kandidater med statlig, eller landstingskommunal tjänst. 4 /Gbg/: , , och kommun. : , , , , , och , samt läns västra, södra, norra och östra, samt läns västra , norra, södra och östra. : , , , , , och . : , , och . 5 Avser antal år sedan kandidaten gick med i det egna partiet. 6 Med invandrarbakgrund avses att kandidaten själv, eller dennes mor/far, huvudsakligen vuxit upp utanför . Partiskillnaderna i tabellen återspeglar de olika uppfattningar om personvalssystemet som finns hos partierna och deras företrädare. Mest positiva till personvalet var kandidaterna inom , center- partiet och . Åtminstone om andelen kandidater med egna personvalskampanjer tas som indikator på bedömningen av person- valssystemet.13 Andelen kandidater som bedrev personvalskampanj var minst i och miljöpartiet.14 Den diffusionsteoretiska modell som säger att innovationer och nymodigheter först sprids uppifrån och ned i socio-ekonomiska hierarkier har fog för sig. Resultaten visar att personvalskampanjerna var vanligare bland kandidater med hög utbildning, från någon av storstadsregionerna och bland kandidater med fast anknytning till arbetsmarknaden. Kandidater med tjänstemannabakgrund bedrev i större utsträckning än arbetare personliga valkampanjer. Störst andel personvalskampanjer återfanns bland jordbrukare och företagare, andelen kandidater med utpräglade personvalskampanjer i dessa grupper var . Personvalskampanjerna var färre bland t.ex. arbetslösa, lågutbildade och kandidater utanför de tre storstadsområdena. Vidare var andelen personvalskampanjer lägre bland kandidater med någon form av invandrarbakgrund. Spridningsmodellens giltighet framgår också när det gäller skillna- der mellan kandidater på olika listplaceringar och med olika lång erfarenhet av partiarbetet. I partiernas interna hierarkier får kandidater högt upp på listorna respektive kandidater som varit med i partiet ett tag anses stå högre i rang än andra kandidater. Först att anamma nymodig- heten att bedriva personliga valkampanjer var kandidater högt upp på partiernas valsedlar och kandidater som varit med i partiet . Kandidater längre ned på listorna och kandidater som gått med i partiet bedrev i mindre utsträckning personvals- kampanjer.15 mitt andra bidrag i denna antologi. 14När före riksdagsvalet ställde frågan till riksdags- ledamöterna om de för egen del kunde tänka sig att bedriva en personvals- kampanj var den beredvilligheten störst inom (), () och () och minst i (), och socialdemokraternas () riksdags- grupper. av riksdagsledamöter svarade att de kunde tänka sig att bedriva personvalskampanj (, 971102). 15Diffusionsteorins förutsägelser om att spridningen av innovationer med tiden sker till en bredare grupp och inom olika socio-ekonomiska grupper låter sig egentligen prövas först sedan ett personvalssystem varit sjösatt i ytterligare något eller några riksdagsval. Ett av argumentet för personvalets införande har varit de antagna positiva effekterna på relationen mellan väljare och valda. De politiker som vill nå ut med sitt budskap antas i högre grad än tidigare komma att arbeta för att synas och göra sig hörda i olika sammanhang (SOU 1993:21, s. 54). Personvalskandidater kan därför antas bedriva ett annorlunda kampanjarbete än andra riksdagskandidater. Det gäller såväl aktiviteten under valrörelsen som innehållet i kandidaternas kampanjer. Dels kan det förväntas att personvalet generellt ökar aktiviteten under valrörelserna, dels har det förutsagts att möjligheten att personrösta på kandidater kommer att leda till en allmän personifiering av politiken (SOU 1993:21, s. 54) och resultera i valrörelser med ökad fokusering på kandidaternas personliga egenskaper (1995:79). Vi har möjlighet att studera om så var fallet i det första svenska riksdagsvalet med personval genom att bl.a. återvända till det analysmaterial som inledde detta kapitel. I det följande studeras dels hur olika kampanjtekniker (aktiviteten) utnyttjades beroende på om kandidaterna bedrev personvalskampanj eller inte, dels hur olika kampanjteman (innehållet) betonades i valrörelsen. Tabell 6 redovisar i vilken utsträckning kandidater använde sig av olika kampanjtekniker under valrörelsen. Analysen utvisar andelen kandidater som sagt sig ha använt olika kampanjtekniker aktivt, dvs. utnyttjat en teknik vid minst fyra tillfällen under valrörelsen.16 I tabellen redovisas skillnaden i kampanjaktivitet mellan kandidater som bedrev utpräglade personvalskampanjer och kandidater utan någon personvals- kampanj över huvudtaget. Stora procentdifferenser innebär att graden av personvalskampanj har en inverkan på enskilda kandidaters kampanjaktivitet. 16 Bland riksdagskandidater i allmänhet är aktivitetsnivån betydligt lägre jämfört med invalda riksdagsledamöter. Det är relativt få riksdagskandidater bland samtliga kandidater som varit "mycket aktiva" i valrörelsen och utnyttjat olika kampanjtekniker fler än tio gånger. Tabell 6 Andel riksdagskandidater efter grad av personvals- kampanj som aktivt använt olika kampanjaktiviteter (procent) Kommentar: Resultaten visar andelen kandidater som utnyttjade olika kampanjaktiviteter aktivt (minst fyra gånger) under valrörelsen bland kandidater som bedrivit (antingen utpräglad eller viss) personvalskampanj, inte bedrivit personvalskampanj, samt differensen mellan ytterlighetsgrupperna, dvs. de kandidater som bedrivit en utpräglad personvalskampanj jämfört med de kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj. Källa: Riksdags- kandidat 1998. Skillnaderna är tydliga mellan kandidater som bedrivit personvals- kampanj och andra kandidater. Vi ser ett linjärt samband mellan bedrivande av personvalskampanj och utnyttjande av olika kampanj- tekniker.17 Kandidater som i full skala bedrivit personvalskampanj är de som uppger sig ha varit mest aktiva under valrörelsen. Men också den mellangrupp som antingen bedrivit personvalskampanj utan ett tillgängligt personligt kampanjmaterial, eller som haft ett sådant material utan att bedriva personvalskampanj, rapporterar högre aktivitet än kandidater utan några som helst ansträngningar att bedriva personvalskampanj.18 17Undantaget är deltagande i telefonväkterier. 18Mönstret återkommer också när vi ber kandidaterna uppskatta den tid som de lagt ned på kampanjarbetet under en genomsnittlig kampanjvecka under valrörelsen. Frågan löd: "Hur mycket tid lade Du ned på kampanjarbete under en genomsnittsvecka i årets valrörelse /september? ": Svarsalternativen var "ingen tid", "", "från 5 ", "från 15 ", "från 25 ", "från 35 " samt "mer än 44 Också innehållet i olika kandidaters kampanjarbete kan variera beroende på om de bedrivit personvalskampanj eller inte. I syfte att undersöka om sådana innehållsliga skillnader förekommer har en fråga med följande formulering använts: I vilken utsträckning tog Du upp följande teman i Ditt kampanjarbete inför årets val?. I frågan efter- frågades fyra olika teman: personliga kvalifikationer, lokala/ regionala vinklingar på frågor, partiets program samt egna politiska profilrågor. Svarsalternativen var mycket stor utsträckning, ganska stor utsträckning, ganska liten utsträckning, mycket liten utsträck- ning. I tabell 7 kan olikheter beträffande innehållet i riksdagskandida- ternas kampanjarbete utläsas. Resultaten visar andelen riksdags- kandidater som betonat ett visst kampanjtema i mycket eller ganska stor utsträckning. Det enkla procentdifferensmåttet visar skillnaden i betoning på olika kampanjteman mellan kandidater som bedrev utpräglade personvalskampanjer och kandidater som inte bedrev någon sådan kampanj. Tabell 7 Varierande kampanjinnehåll. Andel riksdagskandidater efter grad av personvalskampanj som betonat olika kampanjteman i sitt kampanjarbete (procent mycket eller ganska stor utsträckning) Kommentar: Resultaten visar andelen kandidater som i ganska eller mycket stor utsträckning betonade olika kampanjaktiviteter under valrörelsen bland kandidater som bedrivit (antingen utpräglad eller viss) personvalskampanj, inte bedrivit personvalskampanj, samt differensen mellan ytterlighetsgrupperna, Mest tid rapporterar sig personvalskandidaterna ha lagt ned. Minst tid säger sig kandidater som inte bedrev personliga valkampanjer ha ägnat åt kampanjarbete. På en sjugradig skala från 0 (ingen tid) till 6 () uppmäts följande medelvärden för kandidater med olika grad av personvalskampanj: 3.6 (utpräglad personvalskampanj), 3.0 (viss personvals- kampanj) och 1.9 (ingen personvalskampanj). de kandidater som bedrivit en utpräglad personvalskampanj jämfört med de kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj. Källa: Riksdags- kandidat 1998. Föga oväntat är skillnaderna som störst när det gäller betoningen på personliga kvalifikationer och egna politiska profilfrågor. Det var främst kandidater som bedrivit någon form av personvalskampanj som valde att hänvisa till egna personliga kvalifikationer och egna politiska sakfrågor i sitt kampanjarbete.19 Mer oväntade är skillnaderna i betoningen på lokala och regionala vinklingar respektive uppmärksam- heten på partiets valprogram. Även om skillnaderna är relativt sett mindre anger de att kandidater som bedrev personvalskampanj i högre utsträckning än andra kandidater betonade även dessa kampanjteman. De kandidater som bedrev de mest uttalade personvalskampanjerna var de som i störst utsträckning betonat olika typer av kampanjteman. Personvalskampanjer och effekter på andelen personröster Den återstående och kanske mest spännande frågan är om kandidater som bedrev personvalskampanj erhöll en högre andel personkryss än kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj. Frågan är om personvalskampanjer hade någon effekt i den svenska premiären med personval. Genom att analysera den genomsnittliga andelen personröster för olika kandidater kan den frågan besvaras. Riksdagskandidater indelas som tidigare i tre grupper utifrån grad av personvalsinslag i kampanjarbetet. Vi kan således fortfarande skilja på kandidater som bedrev någon form av personvalskampanj (utpräglad eller viss) respektive kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj över 19Det kan vara på sin plats att påpeka att en kandidat som lyft fram "egna politiska profilfrågor" inte behöver vara i opposition inom sitt parti, utan mycket väl kan ha profilerat sig på sakfrågor som också partiet driver. Frågan mäter huvudsakligen om kandidaterna profilerat sig på någon sakfråga över huvudtaget. 20Att förekomsten av en egen personligt utformad hemsida på Internet hade en sådan effekt har både (1999) och (i denna antologi) visat. För vardera grupp har den genomsnittliga andelen personröster beräknats.21 Sambandet mellan grad av personvalskampanj och genomsnittlig andel personröster är linjärt. Kandidater som bedrev utpräglade personvalskampanjer erhöll i genomsnitt personkryss. I den grupp som bedrev en viss form av personvalskampanj, dock inte lika utvecklad som i den förra gruppen, uppmättes genomsnittsvärdet 1.5. Kandidater som inte bedrev någon personvalskampanj var också de kandidater som fick minst andel personröster (genomsnittet var ). Att bedriva personvalskampanj visar sig ha en självständig effekt på andelen personkryss också vid kontroll för andra variabler. Sammanlagt tolv tänkbara förklaringsfaktorer har analyserats. De förklaringsfaktorer som analyserats är de elva bakgrundsfaktorer, samt indelningen av kandidater efter grad av personvalskampanj, som vi återfann redan i tabell 5.22 Som beroende variabel utnyttjas andelen personröster i den valkrets där kandidaten fått relativt sett högst andel personröster. Analysen har genomförts i två steg. I den slutliga multivariata regressionsanalysen ingår endast de variabler som dels visat sig ha en (signifikant) bivariat effekt, dels visat sig ha en direkteffekt under kontroll för övriga variabler med bivariata effekter. Vid en sådan tvåstegsanalys är det endast tre, av ursprungligen tolv, förklarings- variabler som har en statistiskt signifikant effekt; yrke, grad av personvalskampanj samt placering på valsedeln.23 Att bedriva 21Uppgifter om andelen personröster i den valkrets där kandidaten fått relativt sett högst andel personröster har utnyttjats för den föreliggande analysen. 595 kandidater ingår i analysen. 22Samtliga variabler har dikotomiserats. Variablerna i analysen är: kön (1 för man, 0 för kvinna), parti (1 för c/fp/m/kd, 1 för v/s/mp), ålder (1 , 0för övriga), utbildning (1 för hög, 0 för låg och medel), förvärvsställning (1 för förvärvsarbetande, 0 för övriga), yrke (1 för tjänsteman, 0 för övriga), yrkessektor (1 för privat, 0 för offentlig), valkrets (1 för /Gbg/, 0 för övriga), placering (1 för 1:a plats, 0 för övriga), antal år i partiet (1 eller fler, 0 för upp till ), invandrarbakgrund (1 för svensk, 0 för invandrarbakgrund), samt grad av personvalskampanj (1 för utpräglad person- valskampanj, 0 för viss eller ingen personvalskampanj). 23Den förklarade variansen för de sex variabler som har en (signifikant) bivariat effekt och därför ingår i den slutliga multivariata regressionsanalysen uppgår till R2 = .50. Förutom yrke, grad av personvalskampanj och placering på valsedeln ingår också förvärvsställning, antal år i partiet och ålder. Genomförda analyser i syfte att undersöka en eventuell förekomst av multi- kollinearitet har inte givit anledning till någon sådan misstanke. Det har t.ex. inte funnits korrelationer mellan de förklarande variablerna som varit större än Pearsons r = 0.8. Bara tre korrelationer har varit större än Pearsons r = 0.5. personvalskampanj var således något som hade effekt på andelen personröster för enskilda kandidater, även med kontroll för placering på valsedeln. I den svenska premiären med ett personröstningsmoment i valen till var aktiviteten bland kandidaterna ungefär densamma som i tidigare val. De förändringar i valrörelseaktiviteten som kunnat registreras i och med val behöver nödvändigtvis inte kopplas till förekomsten av det nya personröstningsmomentet. Telefon- kampanjer och kommunikation med väljare via Internet och elektronisk post hade vi t.ex. troligen sett i valrörelsen också om inget personvalsinslag förekommit. Däremot kunde delvis nya kampanjmönster utläsas bland de kandidater som bedrev personvalskampanj; dessa kandidater var i genomsnitt mer aktiva än andra kandidater. Framtida förändringar av svenska valrörelser torde därför vara avhängigt i vilken utsträckning kandidater väljer att bedriva personvalskampanjer. En påtaglig ökning i nästföljande val av antalet personvalskampanjer skulle kunna få genomslag på den genomsnittliga kampanjaktiviteten i valrörelsen som helhet. Personvalskampanjerna var inte jämnt spridda bland kandidaterna. Först att utnyttja sig av möjligheten att bedriva personvalskampanj var bl.a. kandidater högt upp på partiernas valsedlar, kandidater med hög utbildning och kandidater i valkretsarna kring , och . De första svenska personvalskampanjerna i riksdagsval hade därför diffusionsteoriernas alla kännetecken. Spridningen när systemet var nytt skedde främst i en begränsad grupp och enligt socio- ekonomiska strukturer. Undersökningen visade att det finns en potential till fler personvals- kampanjer än de vi såg i den svenska premiären 1998. Ett förhållande- vis stort antal kandidater har av partierna fått ett personligt kampanj- material bekostat utan att själva anse sig ha bedrivit personvalskampanj. I framtida val är det kanske främst inom denna grupp som fler kandidater kan tänkas komma att bedriva personvals- kampanjer. Av resultaten i undersökningen att döma skulle personvals- Inte heller variansinflationsfaktorn (VIF) indikerar att någon av de oberoende variablerna varit inblandad i multikollinearitet. Inget av de uppmätta värdena för variansinflationsfaktorn har överstigit 1.6 och det genomsnittliga värdet har varit 1.2. En tumregel säger att värden över 10 indikerar att variabeln är starkt kollinear (se t.ex. 1997:84 ff.). kampanjerna då också få en mer jämn spridning inom olika socio- ekonomiska grupper. (1999) Riksdagskandidat 1998. Dokumentation, stencil, : . & , T. (1997) Partier och organisationer, 4:e uppl., : Publica/juridik. (1967) , . , P-O. (1997) SPSS för Windows 95. (1990) Svenska valkampanjer 1866–1988, : Allmänna förlaget. (1993) Om riksdagsledamöter, kändisar, opinionsoppor- tunism och valkampanjer, i , J. (red.) SOU 1993:63, Person och parti. Studier i anslutning till betänkande Ökat personval, : Allmänna Förlaget. & , S. (1996) Representation From Above. Members of Parliament and Representative Democracy in , Aldershot: Dartmouth. , P., , S. & , M. (1995) . Dokumentation, stencil, : . , F. W. (1973) Communication and Development, i Ithiel de (ed.) Handbook of Communication, : McNally. (1990) Sex förklaringar till valet av parti, i , M. & , S. (red.) Rött, blått, grönt. En bok om 1988 års riksdagsval, : . (1996) Europaparlamentsval och personröstning. Några iakttagelser, i , B. & , B. (red.) Vetenskapen om politik. till professor emeritus , : . & , S. (1995) Väljarnas val, : juridik. & , L. (1997) Massmedier. En bok om press, radio och TV, 6., helt omarb. uppl., : . Hellevik, O. (1983) Politisk deltakelse i – begrenset og skjev?, for samfunnsforskning, 24:3–30. & , P. (1988) De folkvalda. En bok om riksdagsledamöterna och den representativa demokratin i , : . , , , P., , M. & Kumlin, S. (1998) . Dokumentation, stencil, : . , S. O. & , T. (1998) Personval och fri nominerings- rätt: tänkbara effekter av det nya systemet, Förvaltningsrättslig tidskrift, 61, 39–63. Karvonen, L. (1981) Med vårt västra grannland som förebild. En undersökning av policydiffusion från till , Åbo: Stiftelsens för , . Kuitinen, S (1998) The Determinants of Electoral Success. The Case of Finnish 1996 Municipal Election, paper prepared for the on Municipal Studies, stencil, 27–. Lafferty, W. M. (1981) Participation and Democracy in . The Distant : Universitetsforlaget. (1999) IT-valet? Internets betydelse för valkampanjer- na, i forskarantologi på nätet, : . Martinussen, W. (1973) Fjerndemokratiet, : Gyldendal Norsk & , E. (1997) Politikerna sviker personvalet. Väljarna blir lurade. Deras valkampanjer oroar partitopparna, DN special, . (1995) The Voters Choice of Candidate, i , S. & Sänkiaho, R. (ed.) The Finnish Voter, : . Regeringens proposition 1996/97:70, Ny vallag, : Justitie- departementet. & Waldahl, R. (1982) The Distribution of Political Participation in : Alternative Perspectives on a Problem of Democratic Theory, i Scandinavian Political Studies, 5:285–314. , B., , P., , J., Micheletti, M. & , O. (1995) Demokrati som dialog. (1986) Pionjärer, efterföljare och avvaktare. Innovationer och deras spridning bland de svenska primärkommunerna, : Kommunfakta. SOU 1993:21, Ökat personval, betänkande av , : Allmänna förlaget. Togeby, L. (1989) Ens og forskellig. Græsrodsdeltagelse i , Aarhus: Politica. (1983) Tidningsläsning i , : LiberFörlag. Det råder enighet om att invandrarnas marginalisering, kanske t o m tilltagande marginalisering i det politiska livet inte är ett hälsotecken för demokratin (m fl 1997, s. 37, och 1996, 1998) Med tanke på invandrarnas låga och sjunkande valdeltagande är det inte oväntat att de också är svagt representerade som förtroende- valda. Medan de utrikes födda utgör av befolkningen ligger deras andel bland de förtroendevalda i kommuner och landsting klart . Den fråga som ligger bakom vårt bidrag är om det nya valsystemet, som ger väljaren en möjlighet att rösta på en person, kan bidra till att skapa bättre förutsättningar för invandrarnas politiska deltagande eller om det kan förväntas leda till en ännu mer djupgående marginalisering. Vi kommer inte att kunna besvara denna fråga, men vi ska närma oss den, genom att studera två frågeställningar: Hur har invandrarna som kandidater i valet utnyttjat personvals- institutet? Har personvalsreformen gynnat eller missgynnat invandrarna i nomineringsprocessen? Vi kommer att söka svaren på dessa frågor dels genom en analys av svaren på de enkäter som rådet för utvärdering av val låtit genomföra med riksdagskandidater, kommunfullmäktigekandidater samt med partiernas regionala organisationer, dels genom en svit intervjuer som vi själva gjort med invandrare som kandiderat. 1 har genomfört intervjuserien och varit den som huvudsakligen hållit i pennan i avsnitten 1 samt 7–11. har gjort dataanalyserna och författat avsnitten 2–6 samt 12. 166 Invandrarkandidaterna i personvalet 1 Behovet av invandrarrepresentation I den senare demokratidebatten har man ofta talat för stärkt representation för marginaliserade grupper för att just för dessa grupper viktiga frågor, utifrån deras intressen och erfarenheter, också ska få plats på dagordningen. Till exempel kan invandrarväljarnas åsikter i etablerade politiska frågor säkerligen representeras även av infödda svenska politiker, men de sistnämnda kan knappast representera sådana specifika erfarenheter som endast dessa väljare har. Man kan också ställa sig frågande inför tanken att invandrares intressen skulle kunna företrädas av infödda svenskar i situationer där det råder tydliga intressemotsättningar mellan invandrargrupper och infödda svenskar.