sou · GNB3104 · 2000-01-01 00:00:00 — Frågan är därmed om sambor har möj lighet att träffa avtal om att endast visst samborättsgods skall ingå i bodel ningen medan annan egendom som i och för sig är bodelningsbar skall hållas utanför. Enligt ÄktB har makar rätt att delvis behålla giftorättsgemen skapen. Genom äktenskapsförord kan makar exempelvis enas om att endast en viss tillgång skall vara enskild egendom eller att tillgångar som make förvärvat efter en viss tidpunkt skall tillkomma maken enskilt medan övriga tillgångar skall vara giftorättsgods. Genom ett nytt äkten skapsför- ord kan makar bestämma att egendomen skall vara giftorättsgods. Enligt kommitténs uppfatttning är det högst rimligt att sam bor, liksom makar, skall kunna avtala att endast viss egendom skall undantas från bodelningen. Lagrummets avfattning i sambolagen talar mot att det finns möj lighet att träffa partiella avtal. I och för sig skulle det kunna hävdas att en bestämmelse som medger att bodelning inte behöver ske även skulle medge att undantag från bodelning görs beträffande viss angiven egen- dom. Anledningen till att det är osäkert i detta fall om det större inklu de- rar det mindre är ett uttalande i prop. 1986/87:1. Detta uttalande gjordes dock i en annan fråga - frågan om möjligheten att träffa för avtal av närmare angivet innehåll - varvid det hävdades att sambor med familje- rättslig verkan endast kan träffa sådana avtal som uttryckligen anges i lagen. Kommitténs uppfattning är att sambor, liksom makar, skall kunna avtala att viss egendom skall undantas från bodelningen. Sambor bör dessutom på samma sätt som makar i ett nytt avtal kunna återinföra den rätt till delning som de tidigare avtalat bort. Den osäkerhet som råder i fråga om partiella avtals giltighet enligt sambolagen är befogad. Kommittén föreslår därför att sambolagen förtydligas så att det klart Överväganden och förslag beträffande sambolagen 213 framgår att denna typ av avtal omfattas av lagen och därmed har familjerättslig verkan. 4.5.6.2Möjlighet till bodelning under pågående samboförhållande? Bedömning: Någon möjlighet till bodelning under pågående sambo- för hållande bör inte införas. Sambolagen ger inte sambor någon möjlighet att förrätta bodelning medan samboförhållandet pågår. Ett skäl till att införa möjlighet till bodelning under pågående samboförhållande kan vara att sambor, precis som makar, har behov av att under samboförhållandet klarlägga ägande- rättsför hållandena beträffande bodelningsbar egendom. Som exempel kan nämnas att ena sambon står som lagfaren ägare till en fastig het medan den andra har ett äganderättsanspråk - dold äganderätt - till viss andel av fastigheten. Genom bodelning är det möjligt att åstad komma en bättre överensstämmelse med de verkliga för hållandena. Behovet av att klarlägga äganderättsförhållandena framfördes av Familjelagssakkunniga som ett skäl till att sambor borde ha möj lighet att förrätta bodelning under pågående samboförhållande. Härutöver anför- des att om förtida bodelningar skulle förbjudas skulle det upp komma stora praktiska problem. De sambor som under samboför hållandets bestånd vill klara ut ägandeförhållandena skulle kunna finna anled ning att tillfälligt flytta isär och göra den önskade bodelningen. Efter återflytten skulle tvekan kunna uppkomma om bodelningens giltighet. Att i efterhand behöva göra en prövning av sambo för hållandet för bodelningen eller av det mer eller mindre allvarliga syftet med särflyttningen ansågs inte vara någon tilltalande lösning. 1986/87:1 ansågs Familjelagssakkunnigas förslag kunna med- föra att en sambo genom att begära bodelning under sam boendetiden skulle kunna undandra egendom som tillhör den andra sambon från dennas borgenärer. Det påtalades dessutom att någon större risk för kringgående av reglerna inte förelåg eftersom den lösning som för ordats beträffande fördelning av bostad och bohag jämte skuld täcknings- reglerna inte medförde att detta framstod som meningsfullt. För slaget om att införa regler som möjliggjorde för sambor att göra bodel ning avfärdades därmed. Sambolagens syfte är som ett flertal gånger tidigare påpekats att genom en minimireglering ge skydd åt den svagare parten vid ett sambo- för hållandes upplösning. Kommitténs principiella uppfattning är att det 214 Överväganden och förslag beträffande sambolagen inom ramen för en sådan skyddslagstiftning skulle föra för långt att ställa upp regler för en bodelning under pågående sambo förhållande. Endast om starka skäl skulle tala för att ett behov härav före låg till skydd för den svagare parten finns det skäl att öppna en sådan möj lighet. Det kan visserligen hävdas att den överensstämmelse med de verk liga förhållandena som skulle kunna uppnås genom bodelning under pågå- ende samboförhållande kan gagna en svagare part. För den som vill göra en dold äganderätt synlig finns emellertid möjlighet härtill genom att föra talan i domstol. Det finns dessutom möjlighet för sam bor att på förmögenhetsrättslig grund överföra egendom mellan sig. Kommitténs uppfattning är således att de skäl som talar för att införa en möjlighet till bodelning under ett pågående samboförhållande inte är tillräckligt starka. I detta sammanhang vill kommittén bemöta Familjelagssakkunnigas uttalande att det finns risk för skenhandlingar om sambor inte ges möj- lighet att under pågående förhållande och att det kan föran leda svårigheter att i efterhand avgöra om förhållandet verkligen upp hört när bodelningen företogs. Enligt nuvarande 5 § sambolagen skall bodelning ske när ett samboförhållande upphör. Med hänsyn till kommitténs för- slag i avsnitt 4.3.4.2 om när ett förhållande skall anses ha upphört, bör bodelning tidigast ske i samband med att parterna flyttar isär eller när en sambo ansökt om förordnande om bodelningsförrättare, kvar sittningsrätt eller övertagande av bostad. Har bodelning skett men parterna bestämt sig för att återuppta sitt för hållande ligger det i sakens natur att den egendom som en gång bodelats inte kan bli föremål för en ny bodelning. Den omständigheten att egendom inte kan mer än en gång bör minska intresset för sken transaktioner. 4.5.6.3Möjlighet att träffa föravtal om bodelning? Förslag: Sambor skall inför ett förestående upphörande av samboförhållandet ha möjlighet att avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna. Över avtalet skall upprättas en handling som undertecknas av båda samborna. Är villkoret i föravtalet oskä ligt skall det jämkas. Inför en förestående äktenskapsskillnad får makar avtala om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna. Det har tidigare ansetts saknas praktiskt behov av att öppna möj lighet för sambor att träffa föravtal om bodelning. SOU 1999:104 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 215 Kommittén har ovan slagit fast att bodelning endast skall få ske när samboför hållandet upphör och dessutom angett i vilka situationer ett samboför hållande skall anses upphöra. Härvid har det inte ansetts till- räckligt att parterna är överens om att förhållandet har upphört utan att detta har manifesterats på ett för utomstående synbart sätt. Genom kom- mitténs förslag ökar det praktiska behovet av att kunna träffa för avtal. De sambor som är överens om att förhållandet upphört utan att de flyttar isär eller på annat sätt utåt bringar sambo för hållandet att upphöra kan behöva avtala om den kommande bodelningen till dess att de lagliga förutsättningarna för att förrätta en sådan före ligger. Kommittén anser därför att möjligheten att träffa för avtal bör infö ras i sambolagen. Någon rättsverkan gentemot tredje man får avtalet inte. Liksom vad gäller föravtal mellan makar (9 kap. 13 § ÄktB) skall föravtalet ha för- lorat sin verkan om samborna kommer överens om att fortsätta sambo- för hållandet och frågan om dess upphörande aktualiseras först därefter. Makar kan i föravtal avtala även om annat som har samband med bodelningen. Som exempel på sådana frågor nämns i förarbetena till ÄktB hur avräkning för täckning av skuld skall göras och vilka andelar som skall tillkomma makarna (1981:85 s. 396 och prop. 1986/87:1 s. 155). Även sambor bör ges möjlighet att avtala om frågor som aktualiseras vid en bodelning men som inte direkt tar sikte på vem av samborna som skall komma att tilldelas viss i bodelningen ingående egendom. Liksom enligt ÄktB bör formkrav på föravtalen uppställas. Det bör därvid dels krävas att föravtalet har skriftlig form, dels att båda sam- borna undertecknar avtalet. Om föravtalet omfattar all egendom som skall ingå i bodelningen återstår endast för samborna att skriftligen bekräfta föravtalet när det inte längre finns något hinder mot att förrätta bodelning, dvs. när sambo- för hållandet har upphört. Genom bekräftelsen får föravtalet karaktär av bodelning (jfr , a.a. s. 288). Om villkor i föravtalet är oskäligt bör det kunna jämkas enligt sambolagen. 216 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 4.5.6.4Behovet av en tidsfrist för när begäran om bodelning senast skall framställas Förslag: Bodelning under båda sambornas livstid skall påkallas senast efter det att samboförhållandet upphörde. Frågan om det i lagen bör anges inom vilken en begäran om bodelning skall framställas är en av de frågor som det enligt direktiven åligger kommittén att överväga. Varken sambolagen eller ÄktB innehåller någon tidsfrist för när ansökan om bodelning senast skall ske när båda samborna är i livet. Frågan har överlämnats åt rätts tillämp- ningen. HD har i rättsfallen NJA 1993 s. 302 I och II ansett att tids- aspekten får betydelse när det gäller att avgöra om underlåtenhet att begära bodelning skall betraktas som en bindande eftergift. En bestämd tid inom vilken begäran om bodelning skall framställas skulle onekligen öka förutsebarheten för samborna. En omständighet som har ansetts tala mot en fast tidsgräns är svårig- heten att fastställa när ett samboförhållande har upphört. Kommitténs uppfattning är att denna svårighet avsevärt minskar genom kom mitténs förslag om en reglering av frågan om ett samboförhållandes upp hörande. Det finns emellertid en fara med att en fastställd preklusionsfrist kan leda till obilliga resultat. Som HD påpekar i ovan nämnda rättsfall kan det vid tiden för en separation finnas andra frågor som står i blick punk- ten för parterna än de ekonomiska mellanhavandena. Utan en angiven tidsfrist finns det utrymme att beakta de skäl av per- sonlig eller annan natur som kan finnas till att begäran om bodelning inte framställts i omedelbar anslutning till separationen. Det finns också möjlighet att beakta samboförhållandets varaktighet, omstän digheterna kring dess upplösning och beskaffenheten av den egendom som kan bli föremål för bodelning. Dessa omständigheter ansågs i de båda rättsfallen vara av betydelse för bedömningen av om sambon hade eftergett sin rätt till bodelning. HD ansåg att det även borde beaktas om parterna fört diskussioner om egendomens fördelning utan att bodelning i formell mening varit på tal, liksom om den ena parten utan skäl undandragit sig att lämna besked om bodelning efter en uttrycklig förfrågan av den andra. Som tidigare angetts finns ingen tidsfrist för när bodelning senast skall påkallas i ÄktB. Att införa en sådan tidsfrist i sambolagen skulle således innebära ett avsteg från samstämmigheten mellan sambolagen och ÄktB. Det bör dock i detta sammanhang framhållas att bodelning enligt sambolagen - i motsats till vad som gäller enligt ÄktB - inte är Överväganden och förslag beträffande sambolagen 217 Avsaknaden av en preklusionsfrist i sambolagen kan därför bidra till att parterna lever i ovisshet om vad som gäller i olika avseenden. Som exempel härpå kan nämnas bestäm melserna om inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hem met som i princip är gällande till dess att bodelning sker. Detsamma skulle också komma att gälla den av kommittén nedan före slagna bestämmelsen om redovisningsplikt. Införandet av en bestämd tids frist för när bodelning enligt sambolagen senast skall påkallas skulle därför innebära en ökad förutsebarhet för samborna i nämnda hän seenden. Utan en bestämd tidsfrist kan vidare svårigheter uppstå för den enskilde att efter samboförhållandets upplösning bedöma sin eko nomiska situation och planera för framtiden. Mot bakgrund av det anförda anser kommittén att övervägande skäl talar för införande av en tidsfrist för påkallande av bodelning i sambo- lagen. Den risk för stötande resultat som finns i och med att rätten till bodelning kan gå förlorad bör emellertid beaktas och tidsfristen bör inte sättas alltför snävt. är det angeläget att begäran om bodelning framställs möjligt efter det att samboförhållandet upp hört. När det gäller bodelning med anledning av ena sambons döds fall gäller att bodelning skall påkallas senast vid bouppteckningen, vilken skall förrättas senast efter dödsfallet. Med beaktande härav anser kommittén att en bestämmelse om att bodelning under sambornas livstid skall påkallas senast efter det att sambo för hållandet upphörde är tillräckligt generös för att obilliga resultat skall kunna undvikas. Om en sambo avlider efter det att förhållandet upphört men innan bodelning skett skall liksom den efterlevande sambon begära bodelning senast när bouppteckningen förrättas. 4.5.6.5Behovet av en tidsfrist för när begäran om övertagande av bostad senast skall framställas Förslag: Om båda samborna är i livet förlorar en sambo rätten att ta över en bostad som den andra sambon innehar med hyres- eller bostadsrätt, och som inte utgör samborättsgods, om inte anspråk på övertagande har framställts efter det att sambon har flyttat från bostaden och senast efter det att samboför hållandet upphörde. Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och ingår egendomen inte i bodelning, kan enligt 16 § sambo- 218 Överväganden och förslag beträffande sambolagen lagen den andra sambon ha rätt att överta den när sambo för hållandet upphör. Härför krävs att den sambon bäst behöver bostaden och att ett sådant övertagande även med hänsyn till omständigheterna i övrigt är skäligt. Om samborna inte har eller har haft barn tillsammans gäller detta dock endast om synnerliga skäl talar för det. En sambo förlorar sin rätt att ta över hyres- eller bostadsrätten, om sambon inte framställt anspråk på det senast efter det att sambon har flyttat från bostaden. Någon tidsgräns för när ett anspråk på övertagande av bostad senast skall framställas finns inte för den sambo som bor kvar i en bostad som innehas av den andra sambon. Detta har främst ansetts ha betydelse när samlevnaden upphört på grund av dödsfall (prop. 1973:32 s. 170). Som en följd av att en tidsfrist för när bodelning senast skall på kallas föreslås införas i sambolagen bör en frist med samma tids angivelse infö- ras beträffande när ett anspråk om övertagande av bostad som inte ingår i bodelningen senast skall framställas. Detta gäller dock endast om båda samborna är i livet. Härigenom kommer den nedan föreslagna redo vis- ningsskyldigheten och inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet att få en enhetlig tidsbegränsning. Har bodelning inte påkallats eller anspråk på övertagande av bostad inte skett efter det att samboförhållandet upphört upphör redo visningsplikten och inkränkningarna i rätten att förfoga över det gemen samma hemmet. Någon tidsgräns för begäran om övertagande föreslås inte när sambo bor kvar i bostaden efter det att samboförhållandet upphört på grund av dödsfall. 4.6Sambos behov av skydd mot illojala transaktioner och oskäliga bodelnings- resultat Några av deltagarna vid hearingarna sade sig ha erfarenhet av illojala ageranden i samboförhållanden. Det underströks att det inte före kommer ofta att en sambo medvetet drar nytta av samboregleringen för att tillskansa sig förmåner på bekostnad av den andra sambon men att problemet finns. Det sades oftast gälla det fall att egendom sålts innan samboförhållandet upphört eller strax därefter - men före bodelningen - och att egendomens värde på så sätt undandragits från bodelningen. För att förhindra detta ansågs det finnas behov av att knyta värdet av den delningsbara egendomen till tidpunkten för separationen på Överväganden och förslag beträffande sambolagen 219 samma sätt som man har en speciell tidpunkt för upplösning av giftorättsgods. På så sätt skulle det kunna förhindras att ena sambon undandrog värdet av bostad eller bohag från bodelningen genom att egendomen såldes efter separationen men före bodelningen. Det underströks att även en redovisningsplikt borde införas i sambo lagen. Däremot var många tveksamma till en vederlagsregel. I de fall bostaden eller bohaget sålts en viss före separationen tyckte några att det i och för sig skulle vara rimligt att värdet av det sålda ingick i bodelningen. En sådan lösning ansågs dock av de flesta inte gå att förena med delningsrätten enligt sambolagen. Det anmärktes att bestämmelserna om inskränkningar i för fogande- rätten var alltför tandlösa. Särskilt avseende fast egendom påpekades det att det finns goda möjligheter för en sambo att sälja eller inteckna fastig- heten om parterna inte anmält att egendomen utgör deras gemen samma bostad. Kritik riktades mot de gällande principerna för skuldtäckning. Särskilt studiemedelsskulder sades vara ett problem. Dessa kan uppgå till betydande belopp och avräknas ofta även mot delningsbar egendom. Om den andra sambon inte har liknande studieskulder kan det innebära att endast den skuldfria sambons samborättsgods blir föremål för delning. Den skuldsatta sambon får då dels behålla sitt sambo rättsgods, dels förvärva hälften den andra sambons samborätts gods. Detta bedöms vara orättvist mot den andra sambon särskilt som skulderna kommer att betalas av framtida förvärvsinkomster. En annan brist i skuld täcknings- reglerna sades gälla det fall där en skuld är förenad med sär skild förmånsrätt i delningsbar egendom men pengarna använts till annat än den egendom den är hänförlig till, t.ex. inköp av aktier. Jämkningsregeln ansågs lämpa sig dåligt som allmän reservutgång när övriga bodelningsregler slår snett. Några deltagare efterlyste med anledning härav större möjligheter att kom pensera den sambo som har minst delningsbar egendom. 4.6.2Avsaknaden av en redovisningsregel I ÄktB finns bestämmelser om redovisning (9 kap. 3 §). Bestäm melserna tar när det är fråga om äkte nskapsskillnad sikte från ansö kan om äktenskapsskillnad fram till dess att bodelning sker. Enligt 9 kap. 3 § ÄktB är varje make skyldig att redovisa för sin egendom mellan den dag då talan om äktenskapsskillnad väcktes och bodelningstillfället. Makarna är enligt andra meningen i paragrafen skyldiga att lämna varandra uppgifter som kan vara av betydelse vid bodelningen, i övrigt anges inte vad redovisningsplikten 220 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 1986/87:1 s. 158 anges att makarna skall lämna upp- lysningar om egendomen och dess förvaltning fram till bodel- ningen. De bör för detta ändamål kunna redovisa gjorda avhändelser, utbyten, underhåll och förbättringar samt kunna förete räken skaper och verifikationer. Vidare sägs att det i redovisningsskyldigheten ligger att en make har att sköta och förvalta sin egendom på ett omsorgsfull och aktsamt sätt. Den make som förbrukar sin egen dom i mer eller mindre klart uttalad avsikt att undandra den andra maken egendom vid bodelningen bryter således mot sin skyldighet enligt paragrafen. Någon redovisningsplikt föreligger inte enligt sambolagen. I Familje- lagssakkunnigas betänkande fanns ett förslag härom. För slaget upptogs inte i prop. 1986/87:1. Lagrådet föreslog emellertid (prop. 1986/87:1 s. 373) att det i 5 § sambolagen skulle införas en mening med lydelse Bodelning skall göras med utgångspunkt i egen domsför hållandena den dag när samboförhållandet upphör. Departe mentschefen ansåg dock en sådan bestämmelse onödig och anförde att den principiella skillnaden mellan bodelning enligt ÄktB och sambo lagen möjligen inte skulle framgå om en sådan regel infördes. 4.6.3Avsaknaden av en vederlagsregel I 11 kap. 4 § ÄktB finns den s.k. vederlagsregeln. Enligt första stycket gäller att om den ena maken utan den andra makens samtycke innan talan om äktenskapsskillnad i inte obetydlig omfattning genom gåva minskat sitt giftorättsgods eller använt sitt giftorättsgods till att öka värdet av sin enskilda egendom, skall den andra parten kompenseras härför vid bodelningen. Detta görs på så sätt att den förstnämnda par tens andel vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad beräknas som om gåvans värde eller värdet av det a nvända giftorättsgodset alltjämt hade ingått i dennes giftorättsgods och dennes del i det sammanlagda giftorättsgodset minskas i motsvarande mån. Enligt andra stycket gäller vad som sägs om enskild egendom i första stycket också vissa rättigheter som enligt 10 kap. 3 § ÄktB inte skall ingå i bodel ningen. Vidare gäller enligt andra stycket kompensationskravet när en makes användning av sitt giftorättsgods har medfört att värdet av egen pensionsförsäkring eller eget pensionssparkonto ökat eller att maken förvärvat förmån på grund av sådan försäkring eller pen sionssparavtal. I dessa fall har make rätt till vederlag även om han eller hon samtyckt till åtgärden. Avsikten med bestämmelsen har varit att man skall kunna rätta till effekten av sådana illojala transaktioner som en make gör inför en förestående äktenskapsskillnad i syfte att minska det giftorättsgods som den andra maken skall få del i. Det behövs dock inte någon utredning om Överväganden och förslag beträffande sambolagen 221 syftet med makens transaktioner utan det räcker att konstatera att den minskat giftorättsgodset (prop. 1986/87:1 s. 171). Sambolagen innehåller inte någon bestämmelse om vederlag. Jämkningsregeln medför möjlighet att göra avsteg från likadelnings- principen. I den mån en likadelning skulle vara oskälig med hänsyn till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt skall bodelning i stället göras så att sambo med störst behållning får behålla mer av sin egendom (9 § första meningen sambolagen). Jämkning kan endast ske på så sätt att den sambo som annars skulle avstå egendom till den andra sambon får behålla sin egendom. Det kan därmed aldrig komma i fråga att en sambo vid andelsberäkningen får ut mer än hälften av sambornas samlade nettovinst av den bodelningsbara egendomen. I sambolagen är jämkningsregeln tillämplig inte bara när bodelning sker under båda sambornas livstid utan också när bodelning sker efter ena sambons död. Jämkning enligt ÄktB gäller dock endast vid bodelning i makarnas livstid (12 kap. 1 § andra stycket ÄktB). Frågan huruvida jämkning skall ske avgörs efter en hel hetsbedömning av samtliga omständigheter, varvid samlevnadens längd utgör en av de omständigheter som skall beaktas. Någon femårsschablon som nor malt bör tillämpas för gifta och som räknas från äktenskapets in gående tillämpas inte på sambor. Det finns dock en situation där man kan snegla på femårsschablonen. Om egendom som har förvärvats före sambo- förhållandet byts ut blir den nya egendomen förvärvad för gemensamt begagnande. Upphör förhållandet därefter anses det ofta oskäligt att likadela värdet av egendomen. I sådana fall kan det finnas skäl att jämka. Om bodelning mellan samborna sker förflutit efter det att t.ex. ett bostadsbyte skett bör dock enligt motiven jämkning normalt inte ske (jfr prop. 1986/87:1 s. 262 f. och Agell, a.a. s. 250). Om en sambo är försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller det finns andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel (9 § andra meningen). Jämkning enligt 9 § innebär bara en beräkning av andelarna. Vid den därpå följande lottläggningen bestäms hur egendomen skall för delas mellan samborna. 222 Överväganden och förslag beträffande sambolagen