sou · GNB3107 · 2000-01-01 00:00:00 — Arbetsgivarna förutsätts stå för ersättarens lönekostnader. Det ekonomiska stödet till arbetsgivarna bör utgå i form av en reduktion på företagens skattekonto, på samma sätt som föreslås i insatsområde 2 (se kapitel 4.2). Den stödberättigade utbildningen bör kunna pågå av /anställd. Även personer som har extra svårt att ta sig in på arbetsmarknaden bör kunna får del av systemet med jobbrotation. Genom insatser i form av extra stöd till introduktionsutbildning skulle personer som berörs av insatsområdena 4 och 5 kunna gå in som ersättare. Storleken på detta stöd bör kunna variera beroende på insatsernas utformning. Ett riktpunkt kan vara att stöd utgår för av lönekostnaden och av utbildningskostnaden, sammantaget högst uppgående till av bruttolönekostnaden. Det är angeläget att den närmare utformningen av jobbrotationsmodellen utarbetas regionalt utifrån de förutsättningar och behov som finns regionalt och lokalt. Denna typ av program är också konjunkturkänsliga och kräver i regel en branschanpassning för att nå stora volymer. Detaljer och kriterier bör därför utformas i nära samarbete med berörda arbetsmarknadsparter. Insatser för att underlätta övergången från utbildning till arbetsliv har nära anknytning till vikariats- och praktikmöjligheterna för arbetslösa. Inom detta område bör därför även ingå stöd till olika former av praktik-, lärlings- och inskolningsplatser för studerande både på gymnasial och eftergymnasial nivå. Även här föreslår utredningen att den konkreta utformningen utarbetas regionalt. Utredningen föreslår också att särskilda uppföljnings- och utvärderings- rutiner etableras för att noggrant följa detta insatsområde, vilket motiveras av att det föreslagna jobbrotationssystemet mycket nära knyter an till en av intentionerna i det framtida mål 3, nämligen att bidra till en helhetssyn på kompetens- och personalförsörjningsfrågorna, samt av att detaljerna i det förslag som presenterats ovan, inte har använts i . Uppföljningen och utvärderingen av jobbrotationen inom mål 3 bör kopplas samman med erfarenheterna av de system för ersättare som finns inom . Syftet med sammankopplingen bör vara att pröva eventuella samordningsmöjligheter när i sin nuvarande form uppgör . har sysselsättningsintensiteten (sysselsatta som andel av befolkningen ) bland utomnordiska medborgare minskat dramatiskt. var sysselsättningsintensiteten bland männen och bland kvinnorna, vilket ger för hela gruppen utomnordiska medborgare, att jämföra . har arbetslösheten ökat för alla grupper på arbetsmark- naden. Detta gäller i synnerhet för utomnordiskt medborgarskap och personer bland dessa som erhållit svenskt medborgarskap. har dock arbetslösheten bland utomnordiska medborgare minskat något, främst beroende på olika typer av utbildningssatsningar, t.ex. . Andra skäl till den minskande arbetslösheten är en ökad efterfrågan på arbetskraft och minskad invandring. är dock arbetslösheten betydligt högre bland utomnordiska medborgare än bland någon annan grupp på den svenska arbetsmarknaden. var i genomsnitt av de utomnordiska medborgarna arbetslösa, vilket motsvarar 36.500 personer enligt arbetskraftsunder- sökningen (). Bland dem som invandrat var arbetslösheten , att jämföra med för svenska medborgare. Den utsatta situation på arbetsmarknaden för utomnordiska medborgare kan delvis förklaras av att många kom till landet då situationen på den svenska arbetsmarknaden försämrades dramatiskt. var en övervägande del flyktinginvandrare, många med kort skolutbildning och bristfälliga kunskaper i svenska språket. En väsentlig del av de utomnordiska medborgarna har dock hög utbildning och/eller många års yrkeserfarenhet från sina hemländer. Även dessa stöter ofta på problem på den svenska arbetsmarknaden. Mycket tyder på att de utomnordiska medborgarna och de som fått svenskt medborgarskap kommer att ha det fortsatt svårt på den svenska arbetsmarknaden. Detta beror bl.a. på att många företag rationaliserar bort enklare arbetsuppgifter som kompetenskraven ökar inom i stort sett alla områden på arbetsmarknaden, vilket sammantaget gör att utomnordiska medborgare (liksom andra) med kort utbildning kommer att möta en fortsatt kärv arbetsmarknad. En annan orsak till invandrarnas utsatta ställning på arbetsmarknaden är att möjligheter att använda de utbildningar och/eller erfarenheter som invandrarna har med sig från sina hemländer ofta saknas i . Det beror både på att de saknar kontaktnät på den svenska arbetsmarknaden och på ren diskriminering. 4.4.2Nya förutsättningar genom mål 3 Utifrån den bild som skisserats ovan kan konstateras att kraftfulla insatser krävs för att utomnordiska medborgare och personer bland dessa som fått svenskt medborgarskap skall få en starkare ställning på den svenska arbetsmarknaden. Vid sidan av de program som finns i för att integrera invandrare på arbetsmarknaden, bör mål 3-programmet, genom sina speciella utgångs- punkter i form av ett aktivt partnerskap på lokal, regional och nationell nivå samt koncentrationen på kompetensutvecklingsinsatser, utgöra ett stöd för ökad integration och mångfald på den svenska arbetsmarknaden. De aktiva partnerskapen, som byggts upp 1999 och som kommer att fortsatta sitt arbete gemensamt , är en viktig resurs i detta sammanhang. De kan bidra med aktuella kunskaper om förhållandena i de delar av samhället de represen- terar och kan därmed medverka till beslut som är utformade för att passa de grupper de representerar. Det gäller inte minst lokalt och regionalt. De är också en resurs i spridningen av information och kunskap om Europeiska socialfonden och vad den representerar. Inom detta insatsområde kan partnerskapet även bidra med en extra viktig uppgift, nämligen att verka för ökad kunskap som ett led i att långsiktigt påverka attityder om andra kulturer och utländska utbildningars kvalitet. Den andra utgångspunkten för mål 3- programmet, koncentrationen på kompetensutvecklingsinsatser, innebär en strävan att, i vid mening, öka arbetskraftens kompetens och överbrygga den växande klyftan mellan arbetslivets krav och arbetskraftens kompetens i olika avseenden. Detta är en synnerligen angelägen del i arbetet för att underlätta för att underlätta invandrares insteg på den svenska arbetsmarknaden. Utredningen vill här också erinra om möjligheten att knyta integrations- arbetet till de regionala tillväxtavtalen, vilket också föreslagits av Utred- ningen Invandrare som företagare - för lika möjligheter och ökad tillväxt (SOU 1999:49). Detta insatsområde syftar i första hand till att förstärka möjligheterna för utomnordiska medborgare och personer bland dessa som fått svenskt medborgarskap att ta del i övriga mål 3-programmet. Målet är att personer med utomnordisk bakgrund får ökade förutsättningar att ta del av kompetensutvecklingsinsatser. På detta område är det varken rimligt eller önskvärt att lämna detaljerade förslag för hur dessa förstärkningar skulle kunna utformas, eftersom regionala och lokala behov och förutsättningar här bör väga extra tungt. Det är därför inte utredningens avsikt att ge ett detaljerat förslag till hur dessa förstärkningar skulle kunna utformas. Även om planeringen måste ske regionalt, föreslår utredningen att ett utvecklingsarbete initieras med syfte att konkretisera de insatser som bör göras inom detta insatsområde och vara ett stöd vid utarbetandet av de regionala programmen. I utvecklingsarbetet bör , , Rådet för mångfald1 samt struktursekretarietet för mål 3 delta. Arbetet bör ske i nära samverkan med Projektet för produktiv mångfald i näringslivet och på arbetsmarknaden, som finns inom . Det är angeläget att i detta arbete lägga stor vikt vid de regionala och lokala förutsättningarna och behoven. Det är också angeläget att i detta sammanhang beakta de utomnordiska kvinnornas särskilt utsatta situation på arbetsmarknaden. Det är utredningens åsikt att följande områden bör ligga till grund för utvecklingsarbetet. Extra stöd för att delta i jobbrotation Det är angeläget att utomnordiska medborgare som har utbildning men saknar yrkeserfarenhet och som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden får del av systemet med jobbrotation. Genom insatser i form av extra stöd till introduktionsutbildning kan möjligheterna för dessa personer att gå in som ersättare öka (se även kap 4.3). 1Rådet för mångfald består av representanter för SAF, , , , , TCO samt . Rådet har till uppgift att stödja, följa upp och vidareut- veckla mångfaldens utveckling på arbetsmarknaden. Som ett led i att öka möjligheterna för utomnordiska medborgare och personer som fått svenskt medborgarskap att snabbt komma in på arbetsmarknaden, bör olika former för praktik på arbetsplatser utvecklas. Vid den närmare utformningen av denna insats bör stor vikt läggas vid kopplingen såväl till undervisningen i svenska som till arbetsmarknadsutbildningen. Många utomnordiska medborgare söker arbete som de har utbildning för och erfarenheter av från sina hemländer. I många fall gäller det arbeten inom sektorer där det råder brist på arbetskraft. Eftersom de arbetssökande i allmänhet saknar svensk behörighet har de inga möjligheter att få dessa jobb. Det är därför angeläget att få till stånd ett system för validering av utländska yrkeserfarenheter. Utredningen anser att det är angeläget att ett system för validering av utländsk yrkeskompetens kommer till stånd och vill därför hänvisa till det beredningsarbete som pågår inom utifrån betänkandet Validering av utländsk yrkeskompetens (SOU 1998:165). Mål 3-program- mets roll i detta sammanhang är beroende av det ställningstagande som görs inom . En möjlig roll kan vara att ge stöd till utvecklandet av branchvis validering. Nätverk för invandrarföretagare och personer som vill starta eget Enligt utredningens direktiv skall insatser som är riktas mot småföretag och som stöder företagaranda särskilt understödjas. Insatserna skall också utgå från principen om mångfald i arbetslivet. Många utomnordiska medborgare har erfarenheter av egen affärsverksamhet från sina hemländer. För en stor grupp är en egen verksamhet också den enda möjligheten att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Dessa stöter dock på problem när de skall starta och driva sina företag i . Ett sådant problem kan vara svårigheten att få fram riskkapital, vilket i ofta fall beror på bristande bankkontakter. Andra problem kan vara löpande ekonomiadministrativa rutiner, såsom momsredovisning m.m. har stöd från mål 3 och gemenskapsinitiativet Employment använts bl.a. för satsningar på företagsskolor och företagshus. Som exempel kan nämnas Företagshuset i . Där har de nyblivna företagarna fått stöd genom t.ex. utbildning, affärsplanering, marknadsföring, finansiering, lokaler samt service från växel och reception. Två företagskonsulter har konkret hjälpt till och funnits till hands medan företagsidéerna utvecklats, tagit form och sedan förverkligats. Varvat med utbildning, har detta skapat grunden för företa- garnas långsiktiga överlevnad. Genom att företagarna har delat lokal, har de kunnat stötta varandra och skapa nätverk. Det är utredningens uppfattning att mål 3-programmet genom sin inriktning på kompetensutveckling och sin närhet till aktiva partnerskap bör kunna bli ett betydelsefullt stöd i arbetet med att öka förutsättningarna för personer med utländsk bakgrund att driva företag, bl.a. genom stöd till olika former av nätverk. Stödjande nätverk, liknande dem som beskrivits ovan, skulle också kunna utvecklas för arbetslösa personer med utomnordisk bakgrund. I dessa nätverk skulle de kunna få stöd och hjälp av varandra och av utomstående med att finna sin roll på arbetsmarknaden. Dessa nätverk kan med fördel byggas upp i samråd med lokala fackliga organisationer och intresseföreningar för personer med utländsk bakgrund. En uppgift för dessa nätverk bör vara att skapa möjligheter för individen att komma in i företaget och andra verksamheter för att visa sina kunskaper och färdigheter för eventuell anställning. Utredningen föreslår att det till knyts en bered- ningsgrupp med uppgift att aktivt följa de frågor som berör integration och mångfald i mål 3-programmet (se även kap. 8), samt att mångfalds- perspektivet tillämpas i de regionala partnerskapen och programmen. Mot bakgrund av de stora förändringarna på arbetsmarknaden under 1990- talet, genomförde () en omfattande undersökning1 vars främsta syfte var att få en uppfattning om storleken på den grupp som arbetsförmedlarna inte ansåg sig inte kunna få 1 AMS Ura 1998:11 Svaga grupper bland arbetsförmedlingens sökande - omfattning och hinder ut på arbetsmarknaden inom ramen för de möjligheter som står arbetsför- medlingen och arbetsmarknadsinstituten till buds. Ett andra syfte var att kartlägga hur gruppen såg ut och vilka deras svårigheter var. Det tredje syftet, slutligen, var att få en uppfattning om vilka insatser som skulle kunna bidra till att lösa upp svårigheterna. Av undersökningen framgår att ca 36 000 personer eller av de arbetssökande utan arbete eller i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd bedöms ha små eller inga möjligheter att komma ut på arbetsmarknaden med förmedlingens eller arbetsmarknadsinstitutens hjälp. De allvarligaste hindren för de arbetslösa att komma ut på arbetsmarknaden uppgavs vara icke gångbara yrkeskvalifikationer och otillräcklig skolutbildning. Andra hinder uppgavs vara hög ålder, invandrarskap och fysiska eller psykiska handikapp. Ytterligare ett antal faktorer som sannolikt betingas av de nämnda, såsom dåligt självförtroende, otillräcklig social kompetens, svårighet att göra sig gällande vid anställningsintervju och låg motivation kännetecknar också dessa sökande. Att stärka de svaga gruppernas ställning på arbetsmarknaden har länge varit ett prioriterat område inom den svenska arbetsmarknadspolitiken. Insatser inom detta område knyter också väl an till den europeiska syssel- sättningsstrategin samt till den svenska handlingsplanen för sysselsättning. Långtidsarbetslösa och personer som riskerar att uteslutas från arbets- marknaden har varit prioriterade grupper i det nuvarande mål 3-arbetet. Den övervägande delen av arbetet har skett i projektform. Flertalet projekt är nu avslutade och det bör finnas en mängd erfarenheter att ta del av. Andra erfarenheter som är lämpliga att ta del av, finns i gemenskaps- initiativet Employment, främst då i delprogrammen Horizon och Integra. Enligt direktiven för denna utredning skall utredaren lämna förslag på stöd till insatser för personer som står långt från arbetsmarknaden och som behöver särskilt stöd för att motiveras att delta i reguljär utbildning eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Målet är att genom kompetensutveckling i vid mening bidra till att öka anställbarheten för personer som står långt från arbetsmarknaden. Det är angeläget att redan här framhålla att de insatser som utredningen föreslår, bara kan bli ett komplement till de insatser som görs inom den ordinarie arbetsmarknadspolitiken för de grupper som står långt från arbetsmarknaden. De insatser som görs inom mål 3-programmet bör ligga i linje med programmets betoning på kompetensutvecklings- och kom- petensförsörjningsfrågor. Det är inte utredningens avsikt att här föreslå detaljerade insatser för personer som står långt från arbetsmarknaden. Utredningen föreslår istället att det inom de regionala programmen utarbetas särskilda insatser för dessa personer. Mål 3-programmets roll bör härvidlag vara att stödja insatser som bygger på kompetensutveckling och arbetsplatspraktik i samverkan med parterna på arbetsmarknaden. Det regionala arbetet bör göras i nära samverkan med de lokala arbetsförmedlingarna, varvid de individuella handlingsplanerna bör vara utgångspunkten. Utredningen vill i det sammanhanget understryka betydelsen av att handlingsplanerna är aktuella och håller hög kvalitet. Utredningen vill också lyfta fram ett antal områden som skulle kunna ligga till grund för det regionala utvecklingsarbetet. Extra stöd för att delta i jobbrotation Det är angeläget att även personer som har står långt från arbetsmarknaden får del av systemet med jobbrotation. Genom insatser i form av extra stöd till introduktionsutbildning kan möjligheterna för dessa personer att gå in som ersättare öka. (Se även kap 4.3.) Långsiktiga utbildnings- och praktikprogram På flera håll i har en metod utvecklats som bygger på att i mycket nära samverkan med arbetsgivare planera och bedriva utbildning för arbetssökanden som står långt från arbetsmarknaden. Utbildningen varvas med praktik på en eller flera arbetsplatser. Att involvera arbetsgivarna under hela utbildningsprocessen och inte bara under behovsanalysen och vid utbildningens slut leder till att flera olika framgångsfaktorer säkras. Genom att lokala arbetsgivare påverkar utbild- ningens mål, innehåll, omfattning och pedagogiska former utifrån sina specifika behov, kommer en marknadsanpassning och en hög kvalitet automatiskt till stånd som ledtiderna kan bli relativt korta. Utbildningarna varvas med praktikperioder på ett eller flera företag eller arbetsställen. I modellen kan också ingå att fadderföretag utses bland de involverade företagen – vilket innebär att de känner ansvar för kursdeltagarna, lär känna dem och lättare kan anställa dem. Arbetslösa får möjlighet att utvecklas på den lokala arbetsmarknaden samt knyta personliga kontakter med flera arbetsgivare. Inom nuvarande mål 3 och mål 4 har en rad olika lärlingsprogram utveck- lats. Det är angeläget att erfarenheterna från dessa tas tillvara. Det kan också finnas skäl till att på det regionala planet ge fortsatt stöd till sådana program, under förutsättning att resultaten bedöms som tillfredsställande. Vidareutveckling av särskilt introduktions- och uppföljningsstöd () Särskilt introduktions- och uppföljningsstöd () är ett individuellt stöd som används till en arbetssökande med funktionshinder inför en anställning. Det särskilda stödet ges såväl till den arbetssökande som till arbetsplatsen av en s.k. -konsulent som har särskild kompetens i introduk- tionsmetodik. Stödet trappas ned successivt för att helt upphöra när den arbetssökande kan utföra planerade arbetsuppgifter självständigt. Stöd genom en SIUS-konsulent förutsätts inte pågå . Om behov finns kan ett visst uppföljningsstöd lämnas från anställningens början. föreligger inget anställningsförhållande men i likhet med arbetspraktik likställs den arbetssökande med arbetstagare vad gäller vissa bestämmelser i arbetsmiljölagen. Det innebär bl.a. att arbets- givaren ansvarar för att arbetet utförs på ett säkert sätt och att personlig skyddsutrustning tillhandahålls när så erfordras. medför i övrigt ingen kostnad för arbetsgivaren. SIUS-modellen, som bygger på en speciell introduktionsmetodik som utvecklats i , bör kunna utvecklas ytterligare inom ramen för mål 3- programmet. har ett långsiktigt arbete för ökad jäm- ställdhet mellan könen bedrivits i . Den konsekventa utbyggnaden av barnomsorg och föräldraförsäkring har bl.a. inneburit att förvärvsfrekvensen bland kvinnor i är , en av de högsta i . Bland män är motsvarande siffra . Arbetslösheten för kvinnorna uppgick under av den kvinnliga arbetskraften, att jämföra för männen. Andelen deltidsarbetslösa kvinnor är högre än andelen deltidsarbetslösa män. finns dock allvarliga snedfördelningar på den svenska arbets- marknaden och även stora regionala skillnader. Av den totala andelen yrkesverksamma kvinnor arbetar inom statlig eller sektor. Motsvarande siffra för män är . Bland männen arbetar i den privata sektorn, att jämföra bland kvinnorna. Kvinnorna återfinns t.ex. inom vård, omsorg och utbildning medan männen återfinns inom tekniska sektorer. Andelen kvinnor på ledande poster (styrelseledamot, eller vice VD) inom börsnoterade företag uppgår endast till . Närmare 900.000 personer arbetar deltid i . Av dessa är kvinnor. De flesta har högst tvåårig praktiskt inriktad gymnasieut- bildning och arbetar inom vård-, omsorg- och utbildningssektorerna i kommuner och landsting, men också i privata verksamheter såsom handel, hotell och restaurang. Under nuvarande programperiod har jämställdhet varit ett s.k. horisontellt mål i arbetet med socialfondsprogrammen. Några särskilda insatsområden med jämställdhet som explicita mål har således inte funnits. Inom mål 3 har man som en del av jämställdhetsstrategin för hela integrerat jämställdhetsperspektivet i alla planer och förordningstexter. I den handledning som tagits fram för dem som ansöker om medel för projekt finns jämställdhetsaspekten med liksom i anvisningarna för projektuppföljning. Kvinnors och mäns deltagande i programmen visar på tillfredsställande resultat. Inom mål 3 utgör kvinnorna i samtliga åtgärder och inom mål 4 . En närmare analys ger dock en något annorlunda bild. I utvärderingen av mål 3 konstateras att den underlig- gande prioriteringen för jämställdhetsmålet enligt SPD:n endast gett ett begränsat avtryck i projekten både när det gäller inriktning och utförande och av utvärderingen av mål 4 framgår att jämställdhetsambitionen kommit långt ner på dagordningen och dessutom successivt tunnats ut. Inom mål 4 kommer t.ex. kvinnorna till stor del från offentlig sektor. Ser man enbart till deltagande privata företag blir andelen kvinnor betydligt lägre. Inom mål 3 har visserligen ett antal projekt riktats enbart till män eller enbart till kvinnor men det finns få exempel på projekt som syftar till att förändra attityder eller bryta könsbarriärer på arbetsmarknaden. Integrerade jämställdhetsinsatser är ett prioriterat område i strukturfonderna och i Europeiska scialfonden. Jämställdhetsinsatserna skall bygga på principen om mainstreaming, dvs. löpa som en röd tråd genom alla insatser som finansieras av socialfonden. Detta innebär bl.a. att jämställd- hetsperpektivet skall finnas med i hela processen från programarbete via genomförande till utvärdering. Utredningen föreslår att jämställdhetsperspektivet skall genomsyra samtliga insatsområden i det svenska mål 3-programmet och att samtliga insatsområden skall syfta till ökad jämställdhet mellan män och kvinnor på arbetsmarknaden. Det är angeläget att detta perspektiv ges större tyngd i det nya mål 3-programmet än i de föregående mål 3- och 4-programmen. Eftersom jämställdhetssträvandena skall vara en integrerad del av de konkreta insatserna skall finansieringen ske inom respektive område. Målet är att inom samtliga insatsområden medverka till att bryta tradi- könsmönster på arbetsmarknaden och bidra till lika utvecklings- möjligheter för män och kvinnor. Som redovisats inledningsvis föreslås den övergripande inriktningen för mål 3-programmet vara att utifrån målet om en utveckling av de mänskliga resurserna i arbetslivet prioritera insatser som ligger i gränslandet mellan utbildning och arbete och som riktar sig till både anställda och arbetslösa. erfarenheter visar att kvinnor i större utsträckning än män tar till sig erbjudanden om utbildning och kompetensutveckling, i synnerhet sådan med en generell inriktning. Däremot är kvinnorna mindre benägna att söka sig till utbildning och kompetensutveckling i de expanderande tekniska sektorerna där det råder arbetskraftsbrist. Mot bakgrund av detta och av den segregerade arbetsmarknaden i , bör projekt som bryter dessa mönster särskilt stimuleras, uppmärksammas och spridas. Genom insatser för att förbättra vägledningsmaterial och utbildning av parter, konsulter och företagsrådgivare bör förutsättningarna finnas för ett integrerat jämställdhetsarbete utan att de personella resurserna behöver utökas. Den konkreta utformningen av jämställdhetsinsatserna inom de olika insatsområdena bör göras regionalt, bl.a. eftersom situationen för män och kvinnor skiljer sig åt avsevärt mellan olika regionala och lokala arbets- marknader. Den konkreta utformningen, som således skall utgå från grundliga analyser av regionala och lokala förutsättningar och behov, skall tydligt framgå i de regionala programplaneringsdokumenten.