sou · GNB361 · 2000-01-01 00:00:00 — Det visade sig också finnas en betydande samstämmighet i synen på problemen och på hur man ville arbeta med frågorna. Ett tjugotal kommuner hade bildat lokala brottsförebyggande råd. Ytterligare ett tiotal kommuner hade utvidgat det brottsförebyggande arbetet utanför de traditionella organisations- formerna dvs. SSP – samarbetet mellan skola, socialtjänst och polis. Det var förhållandevis ovanligt att andra förvalt ningar inom kommunen, som t.ex. kommunens tekniska kontor, medverkade i arbetet. Vanligtvis deltog heller inte viktiga aktörer som försäkringsbolag, bostadsföretag eller andra representanter för det lokala näringslivet i samarbetet. Kommunerna var i förhållandevis stor utsträckning intresserade av att bilda lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer för det brottsförebyggande arbetet. Kommunerna ville i första hand utveckla arbetet inom ramen för existerande samarbetsformer. 22 Det brottsförebyggande arbetet Kommunerna var främst inriktade på att minska alkohol- och drogmissbruk och därmed förknippad brottslighet bland ungdomar. Föräldrautbildning i olika former och särskilda insatser inom barnom- sorgen och skolan sågs som viktiga. Många lyfte fram behovet av utvecklad närpolisverksamhet och utökad grannsamverkan. De kommunala företrädarna gav uttryck för ett stort behov av externt stöd för det lokala arbetet. Man ville ha information om brotts- förebyggande arbete i och utomlands samt kontinuerlig statistisk information om brott och brottsutvecklingen i kommunerna. Man behövde också hjälp med kartläggningar samt med uppföljning och utvärdering av verksamheten. Många ville ha utökade möjligheter till erfarenhetsutbyte och många efterlyste utbildning på området. Opinionsundersökningen visade att allmänheten såg brottsligheten som ett stort samhällsproblem och att många kunde tänka sig att delta i någon form av brottsförebyggande arbete. När det gällde den egna närmiljön betraktades våldsbrott och bostadsinbrott som det största problemet. Även cykelstölder, källar- och vindsinbrott samt stölder från bilar upplevdes som ett stort problem. 3 Det nuvarande läget I detta kapitel lämnas en redogörelse för det lokala brottsförebyggande arbetets utveckling till . Beskriv - ningen tar i första hand sikte på det arbete som bedrivs i kommunerna för att samordna de olika aktörernas brottsförebyggande insatser inom ramen för en kommunövergripande brottsförebyggande strategi. Det lokala brottsförebyggande arbetet har utvecklats i positiv riktning. Det finns nu lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer i mer än 120 kommuner. till bildandet av lokala brottsförebyggande råd går utvecklingen snabbast i län där det pågår regionala satsningar som syftar till att stödja det lokala arbetet. Närmare 30 kommuner har utarbetat brottsförebyggande program eller trygghetsplaner. Lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer finns nu i mer än 120 kommuner. fanns det ett 30-tal organisationer av detta slag. Flera kommuner har dessutom förklarat att de skall inrätta sådana organisationer. var det bara några enstaka kommuner som antagit brottsförebyggande program. finns sådana i ett 30-tal kommuner. Det är framför allt i län där man satsat regionalt på att stödja det lokala arbetet som det skett en stor ökning av antalet lokala brottsförebyggan- de råd. I de sex län där regionala projekt pågått har tre av fyra kommuner inrättat lokala råd eller motsvarande organisationer. I ett par av dessa län finns sådana organisationer i samtliga länens kom - muner. Det finns också län där det ännu inte märkts någon utveckling på området. 24 Det nuvarande läget I bedrivs på central nivå ett organiserat brottsförebyggande arbete genom , kommunens samordningskansli för brottsförebyggande arbete. I planeras ett centralt brottsförebyggande råd för kommunen. Det har inte antagits några brottsförebyggande program i de tre storstadskommunerna. Det gäller såväl för kommunerna som helhet som för stadsdelsförvaltningarna. Däremot har flera angränsade kommuner bildat lokala brottsförebyggande råd och tagit fram brotts- förebyggande program. De flesta större tätortskommuner utanför storstadsregionerna har lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer för det lokala arbetet. Lokala brottsförebyggande råd finns i , , , , , , , , och . inrättade som första kommun i landet ett lokalt brottsförebyggande råd . och inrättade sina råd , 1996. , , och har inrättat sina råd . I planeras ett övergripande trygghetsråd och fyra lokala brottsförebyggande råd i närpolisområdena. I finns den fristående samverkansgruppen BIG (Brottsförebyggarna i ), som bildades . Brottsförebyggande program eller trygghetsplaner har tagits fram i bl.a. , , och . Medelstora och mindre kommuner Av landets 289 kommuner har 271 färre än 75 000 invånare. Nästan hälften av de kommuner som har mellan 25 000–75 000 invånare har inrättat lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer. Det stora flertalet av dem är nystartade. och hör till de medelstora kommuner som har längst erfarenhet av ett utvidgat organiserat brottsförebyggande arbete. Drygt en tredjedel av de kommuner som har färre än 25 000 invånare har inrättat lokala organisationer för sitt brottsförebyggande arbete. Det nuvarande läget 25 Utvecklingen i förhållande till brottsligheten och dess fördelning över landet Utvecklingsmönstret och utvecklingstakten i det lokala brottsföre- byggande arbetet kan jämföras med brottslighetens fördelning över landet. I anmäldes ungefär dubbelt så många brott per invånare som i t.ex. , eller . Risken att utsättas för bostadsinbrott är generellt sett sex gånger högre i storstadslänen än i de län som har lägst antal inbrott. Storstadsområdena svarade för av anmälda bilstölder och stölder ur eller från motorfordon (Källa:BRÅ). Enligt undersökningar som hänvisar till i sitt slutbetänkande, TRE STÄDER – en storstadsproblematik för hela landet (SOU 1998:25), avstår en tredjedel av befolkningen i de utsatta stadsdelarna från att gå ut i sitt bostadsområde på grund av oro för att bli överfallna, rånade eller på annat sätt ofredade. Det är i synnerhet kvinnor som upplever bostadsområdena som otrygga. av kvinnorna i de utsatta stadsdelarna avstår enligt dessa undersökning- ar från att gå ut medan motsvarande siffror för män är . Med hänsyn till att brottsligheten i stor utsträckning är ett storstadsproblem är det angeläget att storstäderna utvecklar sitt brotts- förebyggande arbete. har dock utvecklingen, sett till bildandet av lokala brottsförebyggande råd och till vilka kommuner som antagit brottsförebyggande program, gått snabbare på andra håll i landet. Det finns mot denna bakgrund således all anledning att ägna det brottsföre- byggande arbetet i storstäderna särskild uppmärksamhet. Kommittén återkommer till detta i kapitel 4. 3.2Den lokala uppbyggnaden av det brottsförebyggande arbetet Kommunerna, polisen och en mängd andra lokala aktörer bygger nu upp ett mer utvecklat lokalt brottsförebyggande arbete. De lokala brottsförebyggande råden ges en bred sammansättning med företrädare från många olika samhällssektorer. Ofta utses en samordnare för verksamheten. Arbetet inriktas på både social och situationell brottsprevention. 26 Det nuvarande läget Baserat på erfarenheterna från projekten lämnas i detta avsnitt en beskrivning av det lokala uppbyggnadsarbetet. Det övergripande målet för detta arbete är att få till stånd en bättre samordning av de lokala krafterna för att öka tryggheten och minska brottsligheten. Arbetet utvecklas ur en lång tradition av samverkan. Ofta handlar det om en utvidgning av SSP-samarbetet mellan socialtjänst, skola och polis. Flera kommuner har lämnat in rapporter från projekten som visar att de har kommit en god bit på väg mot ett strukturerat och åtgärdsinriktat arbete. Det är dock för tidigt att göra några bedömningar av hur arbetet kan komma att falla ut . Den kommunala berednings- och besluts- processen medför att arbetet med att inrätta lokala råd och att anta brottsförebyggande program tar . Dessutom har majoriteten av projekten startat sent under kommitténs verksam hetstid. 3.2.2Det lokala arbetets organisation Majoriteten av de som bildar lokala brottsförebyggande organisa- tioner inrättar lokala brottsförebyggande råd. Många väljer dock andra samverkansformer. Särskilda samordningsgrupper s.k. SAMO-grupper är en vanlig samarbetsform. En del bedriver det organiserade brotts- förebyggande arbetet i arbetsgrupper under de lokala folkhälsoråden. En annan lösning är att ha folkhälsorådet och det lokala brottsförebyggande rådet samlat under den gemensamma beteckningen Trygg hetsråd. Det finns också fristående organisationer som BIG i eller Think Twice i . På många håll finns närpolisråd för samarbete mellan polisen och andra myndigheter eller allmänheten. Skillnaden mellan närpolisråd och lokala brottsförebyggande råd är framför allt att de förra är polisiära organ medan råden i regel är kommunala organ. I de lokala organisationerna ingår vid sidan av polisen och kommunen vanligtvis företrädare för bostadsföretag, försäkringsbolag, köpmanna- föreningar och företagare. Brottsofferjouren, hälso- och sjukvården finns ofta med liksom kyrkan. Allt fler tar med räddningstjänsten. Listan kan göras lång. Någon räknar upp över 100 lokala aktörer. Det verkar vara mindre vanligt att någon från eller andra företrädare för den fysiska planeringen inom kommunen finns med. Vikten av att få med allmän heten i arbetet betonas olika. I de lokala råden ingår vanligtvis företrädare för den politiska ledningen och ledningen inom polisen. Projektledarna framhåller vikten av att den politiska ledningen tar ett aktivt ansvar för att driva arbetet framåt. Några betonar att de som väljs ut för uppgiften också bör ha ett genuint intresse för frågorna och specialkunskaper. Det nuvarande läget 27 Några bygger systematiskt upp organisationen med utgångspunkt från verksamhetsinriktningen. Särskilda arbetsgrupper ges i uppgift att verka för situationella åtgärder av visst angivet slag t.ex. i ett boende - område eller i ett affärscentrum. Gruppen ges en samman sättning som skall passa för uppgiften. På motsvarande sätt görs med grupper som skall arbeta med social brottsprevention t.ex. föräldrastöd eller särskilda insatser för riskgrupper bland ungdomarna på orten. I större kommuner bildas ofta lokala råd även i stadsdelarna. Inom stadsdelsförvaltning i har också diskuterats att inrätta lokala brottsförebyggande råd för olika områden i stadsdelen. Ofta utses en person som skall svara för samordningen av det brottsförebyggande arbetet i kommunen. Projektledarna framhåller att det är nödvändigt med en samordnare för arbetet och att denna tjänst bör ligga på kommunledningsnivå. Det senare anses viktigt eftersom det markerar att arbetet är prioriterat och ger samordnaren möjlighet att arbeta självständigt i förhållande till de olika förvaltningarna inom kommunen. Det är främst för de lokala brottsförebyggande råden som det – vid sidan av den allmänna målsättningen att öka tryggheten och minska brottsligheten – anges mer principiella uppgifter för verksamheten. De lokala råden ansluter sig i regel till de uppgifter som beskrivs i det nationella brottsförebyggande programmet dvs. ·Anta ett brottsförebyggande program med såväl långsiktiga som kortsiktiga mål och åtgärder. ·Upprätta konkreta handlingsplaner i syfte att minska nyrekryte ringen till kriminella livsstilar, att minska tillfällesbrottsligheten och att minska brottsligheten hos återfallsbrottslingarna. ·Ansvara för samordningen av olika åtgärder och snabbt förmedla information om behovet av insatser mellan olika förvaltningar och organ. ·Följa upp och utvärdera de åtgärder som vidtas i det brottsföre- byggande arbetet. Det verkar finnas en medvetenhet om vikten av att göra ett grundligt kartläggningsarbete innan man beslutar om och vidtar åtgärder. En del tillsätter särskilda arbetsgrupper som skall göra problemanalyser. I de fall polisen tagit aktiv del i arbetet är problembeskrivningarna tydliga vad 28 Det nuvarande läget gäller brottsligheten och brottsutvecklingen i kommunerna. Att genomföra en problem- och resursinventering på ett bra sätt kan vara svårt och bland projektledarna finns önskemål om en pedagogisk, konkret och innehållsrik bok om hur man gör en problembeskrivning och tar fram en problembild. 3.2.4Brottsförebyggande program, verksamhetsinriktning och exempel på åtgärder Ett 30-tal kommuner har utarbetat brottsförebyggande program. Många har dessutom påbörjat ett sådant arbete. Programmen kan beskrivas som övergripande styrdokument för det brottsförebyggande arbetet inom kommunen och sträcker sig ofta över ett eller . Det finns ingen principiell skillnad mellan brotts - förebyggande program och trygghetsplaner. Det verkar mest vara en fråga om vad man vill kalla programmet. I programmen beskrivs bl.a. pågående och planerade brottsföre- byggande insatser inom kommunen. Genom programmen inordnas och samordnas de olika aktörernas verksamhet i en gemensam brottsföre - byggande strategi. Programmen struktureras på olika sätt. En modell är att områdesvis ange problem, mål och förslag till åtgärder samt vem som skall svara för åtgärderna. Så har t.ex. gjorts i kommuns förslag till trygg- hetsplan. Denna är indelad i områdena Trygg i hemmet, Trygg i bostadsområdet, Trygg i skolan och Trygg på gator och torg. Kom- munen, polisen, näringslivet, bostadsbolagen eller allmänheten tilldelas uppgifter under de olika områdena. Kommunen ges flest ansvars- områden tätt följd av polisen. Kommunen och polisen är de enda som ges egna ansvarsområden. Programmen är ofta ganska allmänt hållna och innehåller i regel inga uppgifter om vilka resurser som avsätts för programmens genomförande eller vilken prioritet i övrigt arbetet skall ges i den kommunala och polisiära verksamheten. Det hör också till de rena undantagen att tidsgränser anges för när olika åtgärder skall vara genomförda. Om programmen är otydliga i dessa delar kan uppstå osäkerhet om vilka garantier som finns för att åtgärderna kommer att genomföras. I en del program syns dock en tydlig ambition att säkerställa att de planerade åtgärderna genomförs, följs upp och utvärderas. Man anger bl.a. att konkreta handlingsplaner skall upprättas samt definierar noga rådets ansvar för uppföljningen av verksamheten. De program som tagits fram Det nuvarande läget 29 är av sent datum och av allt att döma är det få kommuner som hunnit utarbeta handlingsplaner av detta slag. De allra flesta har valt att inrikta verksamheten på både sociala och situationella åtgärder. Huvuddelen av de åtgärder som beskrivs i programmen och projektbeskrivningarna är dock av social karaktär. Familjens brottsförebyggande betydelse lyfts fram av många. Föräldrar skall ges möjlighet till stöd genom bl.a. föräldrautbildning och nätverks- byggande. Behovet av tidiga insatser inom mödravård, barnomsorg, förskola, skola och socialtjänst framhålls liksom behovet av tidiga insatser riktade till unga lagöverträdare. Genom att samordna olika aktörers insatser och få till stånd ett gemensamt förhållningssätt räknar man med att det brottsförebyggande arbete som riktar sig till barn och ungdomar kommer att bli effektivare. Det situationellt inriktade arbetet har under kommitténs verksam - hetsperiod fått ökad uppmärksamhet, vilket framgår av ansökningar, projektrapporter och de brottsförebyggande programmen. Att arbetet vidgas till mer situationsinriktade åtgärder kan också utläsas av vilka som medverkar i arbetet och hur organisationerna byggs upp. Polisen ges ofta en huvudroll inom området. I detta arbete är samarbetet med företrädare för handeln, nöjeslivet och bostadsföretagen särskilt viktigt. Åtgärder som vidtas i brottsförebyggande syfte kan sammanfalla med åtgärder som vidtas t.ex. ur ett folkhälsoperspektiv eller ur ett allmänt socialpreventivt perspektiv. Exempel på detta är åtgärder för att sänka alkoholkonsumtionen bland ungdomar eller åtgärder som vidtas för att öka människors livskvalitet genom att minska upplevd otrygghet och rädsla. Grannsamverkan är en av de brottsförebyggande åtgärder som åter - kommer i programmen. Grannsamverkan innebär bl.a. goda möjligheter att tillvarata allmänhetens engagemang i det brottsföre byggande arbetet. Kommittén har beviljat ekonomiskt stöd till grannsamverkan i några fall. Inriktningen har då varit grannsamverkan i hyreshus områden, vilket ännu så länge förekommer i begränsad omfattning. 30 Det nuvarande läget Brottsförebyggande arbete i samhällsplaneringen Många kommuner anger i sina program att de brottsförebyggande frågorna skall beaktas i samhällsplaneringen. Boendet och bostadsföre- tagen ges ofta en framträdande roll och många åtgärder som syftar till att engagera de boende och förbättra den fysiska miljön omnämns. Det förekommer också att man som programpunkt tar med att kommun- invånarna skall ges möjlighet att påverka samhälls planeringen för att skapa ökad trygghet. Det är dock som tidigare påpekats mindre vanligt att samhällsplanerare finns med som aktörer i de lokala organisa - tionerna. riskhantering handlar om att genom förebyggande insatser minska risken för att skador inträffar samt att minimera konsekven serna av de skador som trots allt uppstår. Riskhantering innebär också att försäkringsskyddet utformas utifrån strategiska avvägningar mellan skade-, skydds- och premiekostnader. Ytterst är syftet att skapa säker- het och trygghet för människor, verksamhet, miljö, egendom och ekonomi. Den kommunala riskhanteringen har många kopplingar till det brottsförebyggande arbetet. Möjligheten att minska kostnaderna för försäkringar och skador bör utgöra ett intressant incitament för att utveckla brottsförebyggande åtgärder som tar sikte på att minska antalet inbrott i och skador på kommunala fastigheter. I har det kommunala försäkringsbolaget i samarbete med andra förvaltningar genom ett aktivt riskhanteringsarbete sparat stora summor . Många lyfter fram stöd till föräldrar som mycket betydelsefullt ur ett brottsförebyggande perspektiv. Flera av de projekt som fått ekonomiskt stöd arbetar med stöd till föräldrar i någon form. Fyra projekt handlar om renodlad föräldrautbildning. Utbildningarna i de projekt som pågått , har skräddarsytts utifrån deltagarnas önskemål. De har bl.a. handlat om att ge ökade kunskaper om barns och ungdomars utveckling och villkor samt om mobbning och droger. Mycket viktiga inslag i utbildningen har varit att ge föräldrarna tillfälle att diskutera och utbyta erfarenheter med varandra. Det nuvarande läget 31 Skolan finns representerad i nästan två tredjedelar av projekten. Dess betydelse framgår också av att skolan tas med som ett särskilt programområde i de brottsförebyggande programmen. Företrädarna för projekten anser att insatser i skolan är centrala i det brottsförebyggande arbetet. Det rör sig om åtgärder av olika slag t.ex. drogförebyggande arbete, motverkande av mobbning och främlingsfientlighet eller norm- och värdeskapande arbete. Det kan också handla om skolan som en bra ingång för ökade och bättre kontakter med föräldrarna. tillhör i regel aktörerna i de lokala brottsförebyggande råden. Många av de förebyggande åtgärder som kommunerna arbetar med ryms till stora delar inom verksamhet. Det kan t.ex. handla om att förebygga alkohol- och drogmissbruk, att ge stöd till föräldrar och att genomföra olika insatser för barn och ungdomar i riskzon. har ett uttalat ansvar för arbetet med unga lagöverträdare. Intresset för metoden är stort och medling införs nu också i kommuner som inte ingår i försöksverksamheten. De flesta projekt som ingår i försöksverksamheten har kommunalt huvudmannaskap och drivs inom verksamhet. Ett fåtal projekt har andra huvudmän som polisen eller ideella föreningar. Medlingsarbetet organiseras på olika sätt. Polis och åklagare är självklara och betydelsefulla samverkans - parter. Viktiga samarbetsparter är också brottsofferjourer och kyrkan. Verksamheterna riktar sig främst till ungdomar i åldern 15–Många projekt riktar sig även till ungdomar . Vardagsbrott som snatteri, skadegörelse, stöld och misshandel dominerar. En del projekt har pågått medan andra är nystartade. Omkring 200 medlingar har genomförts inom ramen för försöksverksamheten. Försöksverksamheten inleddes och skall pågå . Familjerådslag är en metod för att hjälpa ungdomar och deras familjer att engagera sig i och ta ansvar för vad som skall hända när ung - 32 Det nuvarande läget domarna begått brott. Ungdomarnas egna nätverk dvs. familjen och andra närstående aktiveras för att hjälpa de unga att komma vidare i sina liv. Den som utsatts för brottet kan, om han eller hon så vill, delta i familjerådslaget och ge sin bild av hur det var att utsättas för brottet samt lämna förslag på gottgörelse. Målsättningen med ett familje rådslag är att den unge skall ta ansvar för sin gärning och gottgöra brottsoffret samt att familjen tillsammans med den unge skall upprätta en handlingsplan för framtiden har 23 familjerådslag genomförts inom försöksverksamheten. Det har i samtliga fall rört sig om pojkar i åldern 14–. Brotten har varit skadegörelse, stöld, biltillgrepp, olaga hot, misshandel, rån och ringa narkotikabrott. I nio av rådslagen har brottsoffret deltagit. Fyra av rådslagen genomfördes innan åklagaren fattade beslut i åtalsfrågan. Två genomfördes efter beslut om åtal men innan tingsrättsförhandlingen. I de övriga fallen hölls rådslagen efter beslut om åtalsunderlåtelse eller efter tingsrätts förhandlingen. I de fyra fall där rådslaget genomfördes innan åklagaren fattat beslut åtalsfrågan fick åklagaren ta del av utredning och familjens handlingsplan. I samtliga fall beslutade åklagaren därefter om åtalsunderlåtelse. I de fall där rådslaget genomfördes innan tingsrättsförhandlingen dömdes den unge till vård inom med familjens handlingsplan som vårdplan. I de kommuner där det har funnits ett upparbetat samarbete mellan polis och socialtjänst har det varit lättare att komma igång med verksamheten. Poliserna är positiva till att medverka som informatörer i familjerådslagen. De åklagare och domare som tagit del av familjernas handlingsplaner har också varit positiva. Det finns ett stort intresse för familjerådslag som metod både från kommuner, politiker, journalister och enskilda. Det finns också ett intresse hos våra skandinaviska grannar som uttryckt önskemål om att få följa arbetet. 3.3Kunskap och kompetens i det lokala arbetet En grundläggande förutsättning för att det lokala brottsförebyggande arbetet skall ha möjlighet att bli framgångsrikt är att kunskapen om brottsprevention och därmed sammanhängande frågor ökar. De kommunala företrädarna angav i enkätundersökningen att det fanns ett stort behov av att öka kunskapen inom detta område. Kommittén har på olika sätt arbetat för att möta detta behov. Det nuvarande läget 33 Stora satsningar har gjorts när det gäller utbildning och information om brottsförebyggande frågor. Framför allt har det skett genom lokala utbildningsinsatser som kommittén finan- sierat. Utbildningarna har oftast handlat om att ge grundläggande kunskaper i brottsprevention. Syftet har varit att skapa en gemensam kunskapsplattform för de lokala aktörerna. Man har också genomfört riktade utbildningsinsatser till t.ex. föräldrar, grupper av ungdomar, föreningsaktiva, fastighetsägare m.fl. En del projekt har dessutom arbetat med informations- och upptaktsmöten riktade till allmänheten. Ett stort antal människor har genom dessa utbildningsinsatser fått ökade kunskaper om brottsförebyggande arbete. Behovet av grundläggande utbildning är dock långt ifrån täckt. Allt fler människor involveras i det brottsförebyggande arbetet vilket ökar behovet av utbildning. Kommunerna eftersträvar i första hand att anordna utbildning på hemmaplan.