sou · GNB3126 · 2000-01-01 00:00:00 — Samma sak gller medborgarskapet som en identitetsfrÂga: det r inte enbart en frÂga om en individs egna uppfattningar, utan det handlar ocksÂ om kulturella definitioner som kan innesluta och utesluta grupper och individer. Att det har kommit sÂ mycket litteratur de senare Âren om demokrati, medborgare och det multikulturella samhllet (Kymlicka 1995; Spinner 1994) r ett tecken pÂ de svÂra situationer mÂnga lnder befinner sig i. Medierna mot en EU-medborgarkultur Jag har betonat hur framvxten av medborgaridentitet har varit starkt knuten till nationalstaten och hur fˆrsˆk att utveckla mer ˆvergripande europeiska identiteter ñ srskilt via medier ñ inte har rˆnt stˆrre framgÂng. Medborgarskap r fortfarande i hˆg grad sammanfltat med nationalism. Tanken att vi îska bli europÈerî pÂ ett stt som r sÂ djupgÂende att det kan tjna som plattform fˆr medborgerlig i EU-sammanhang ñ att vi pÂ nÂgot stt ska îbyta utî svenskheten med nÂgot allmnt europeiskt ñ r inte srskilt realis- tisk. har jag hvdat att vÂra identiteter blir alltmer plura- listiska samt att det svenska samhllet och dess kulturella mˆnster har blivit alltmer heterogena. Det r just denna senare utvecklings- trend som erbjuder nÂgra ˆppningar mot medborgarkulturens iden- titetsdimension: pluraliseringen av identiteter och fragmentisering av det svenska socio-kulturella landskapet kan utgˆra viktiga fˆrut- sttningar i detta avseende. Grundtanken hr r att en EU- medborgarkultur och srskilt identitetsdimensionen bˆr minimera betoningen pÂ nationell kontra europeisk tillhˆrighet. EU-medborgarskap mÂste betraktas som nÂ- got bortom denna identitetsmotsttning. Det r inte frÂga om att ta EU, MEDBORGARKULTUR OCH MEDIERNAS DEMOKRATISKA UPPGIFT bort eller byta ut nÂgot; frÂgan om EU-identitet mÂste i grunden îavetniciterasî. I stllet mÂste det handla om att lgga till en identi- tetskomponent hos medborgarna som vilar pÂ en lojalitet till demo- kratiska vrderingar och som bottnar i ett instrumentellt ñ inte ett affektivt, emotionellt ñ fˆrhÂllande till den politiska konstruktio- nen. VÂra svenska identiteter inbegriper till stor del vÂra medbor- gerliga identiteter ñ att îvara svenskî innefattar fˆr det mesta att vara svensk medborgare. Den nationella identiteten r dock mycket mer n detta, och mobiliserar en mngd olika knslor och uppfatt- ningar om hur vi r som ett folk, som en kultur, som ett samhlle. îSvenskhetenî r mÂngbottnad och anspelar pÂ vÂr syn pÂ vÂr histo- ria, vÂrt kulturarv, vÂr specifika geografiska tillhˆrighet inom m.m. Som svenskar r vi alltsÂ medborgare i den formella juridiska bemrkelse, men vi r mycket mera ocksÂ. Dessa element kan i princip lmnas orˆrda, de behˆver inte st- tas i nÂgon konkurrenssituation med vÂrt EU-medborgarskap. Att vara EU-medborgare kan betraktas som nÂgot kulturellt ganska obestmt och personligt sett relativt ytligt. Man behˆver inte se sig sjlv som îeuropÈî i det abstrakta. Det rcker med att man dels r svensk eftersom tillhˆr EU, dels att man har ett fˆrtroende fˆr demokratiska ideal och fˆrlitar sig pÂ demokratiska tillvga- gÂngsstt, i klassisk republikansk anda. EU fˆrblir ett multinatio- nellt, multietniskt och multilingvistiskt projekt. Med andra ord medborgaridentitet i relation till EU blir nÂgonting vi utvecklar utˆver vÂr identitet som svensk just med avsikt att ta hand om politiska frÂgor som uppstÂr inom ramen fˆr EU. Konflikter mellan intressen och EU:s uppstÂr givetvis, men sÂdana konflikter uppstÂr ven inom det nationella, det regio- nala, det kommunala, det privata och det offentliga. Vi slits ofta mellan intressekonflikter vi br inom oss sjlva. Som pluralistiska îmodulmnniskorî mÂste vi ibland vara kluvna; detta r oundvikligt. HuvudfrÂgan blir i stllet vilka identiteter som fˆr oss r personligen centrala och vilka som r perifera. Bland vÂra olika medborgar- identiteter sitter EU-modulen en bra bit frÂn centrat. Dremot mÂste den vara betydelsefull fˆr oss av praktiska politiska skl: EU- beslut inverkar pÂ vÂra liv och vi mÂste pÂ nÂgot stt kunna pÂverka dessa beslut om EU ska kunna fungera nÂgorlunda demokratiskt och anspela pÂ nÂgon legitimitet. Detta r naturligtvis en idealbild som jag skissar upp. Den pekar pÂ en riktning att strva efter, men vi mÂste inse att det krver ett lÂngtidsperspektiv. Det handlar om att utveckla en ny politisk kul- tur och vi r definitivt inte dr n; och som jag sa inledningsvis finns det inga garantier att vi nÂr dit. Men det r viktigt att vi strvar mot detta; demokratin och den nˆdvndiga EU-medborgarkulturen r inte fˆrhandsbestmda. Hur ska vi dÂ se pÂ mediernas roll i denna utveckling? Min egen ˆnskelista ˆver de svenska mediernas agerande vis vis EU utgÂr frÂn det kretslopp som utgˆr dimensionerna i medborgarkulturen. Vi kan alltsÂ sga att en EU-medborgarkultur sjlvfallet fˆrutstter relevanta kunskaper och kompetenser. Men det handlar inte enbart om sedvanlig journalistisk bevakning, utan sammanhÂllna bildnings- program. PÂ olika hÂll i medierna ser vi redan tecken pÂ satsningar i denna riktning, men det behˆvs mera, inte minst i landsortspressen. Medborgarna behˆver ett kunskapsfˆrrÂd och mˆjlighet till att upp- datera referensramar fˆr att begripa innebˆrden av de fortlˆpande nyheterna. Gissningsvis vet t.ex. inte de flesta svenskar vilka beslut som tas i och vilka som fattas av EU. Vi mÂste fˆrstÂ hur EU fungerar och hur EU bˆr fungera, vad gller demokratiska procedurer och medborgarnas relation till dem. Medierna mÂste ocksÂ bidra till att bemyndiga medborgarnas egna kommunikativa kompetenser i den bemrkelsen att de visar var man kan hmta information, hur olika handlingsmˆjligheter ser ut och hur de olika nivÂerna av politisk kommunikation inom EU ter sig. Detta stller stora krav pÂ journalister och redaktioner; i grunden handlar det om ett fortlˆpande bildningsprogram fˆr journalister ocksÂ. MÂnga behˆver fˆrdjupa sina kunskaper om EU och uppdatera dem. Lojalitet till demokratiska vrden och procedurer r en viktig stolpe fˆr EU-medborgarkulturen. Det r detta som i bsta fall kan îfˆrenaî svenskar och alla de andra nationaliteterna inom EU-pro- jektet och driva EU:s utveckling i en demokratisk rikt- ning. Frmjandet av sÂdana lojaliteter r nÂgot de svenska medierna redan r i frd med att gˆra genom sina ofta kritiska anmrkningar pÂ hur EU fungerar. Visst fÂr det bli medieskandal nr det r befogat (t.ex. nr fick avgÂ under vÂren 1999), men det r ocksÂ viktigt att medierna tar fram de demokratiska landvin- ningarna nr de ger rum och engagerar svenska medborgare i de principiella diskussionerna om partirepresentation och offentlighet kontra hemlighet vad gller beslutsfattande och tillgÂng till doku- ment. Att Â ena sida insistera pÂ demokratiska principer i EU-sam- manhang, och Â andra sidan ˆppna upp frÂgor fˆr demokratisk de- batt r en central publicistisk uppgift fˆr medierna. Med tanke pÂ de olika lndernas varierande politiska kulturer kunde ven diskussio- ner och debatt kring olika uppfattningar om demokrati ibland bidra EU, MEDBORGARKULTUR OCH MEDIERNAS DEMOKRATISKA UPPGIFT till reflektion ˆver detta nÂgot slitna begrepp. En lojalitet till demo- kratin mÂste innefatta en tolerans fˆr skilda Âsikter om hur den ska fˆrkroppsligas samt en acceptans av de etablerade spelreglerna. Vad gller praktik, rutin och tradition ñsom fˆrutstter kunska- per, kompetenser och lojaliteter ñ r syftet att integrera EU med det svenska politiska livet och det svenska vardagstnkandet. Hr har televisionen en speciell roll att spela. TV-journalistiken i sina olika former har en unik fˆrmÂga att upplevelsemssigt fˆrmedla vrlden in i vÂr vardag genom sina bilder pÂ ett stt som pressens tryckta ord inte kan jmfˆras med. TV-mediet kan i sina bsta stunder pÂtagligt bidra ñ bortom informationsfˆrmedlingen ñ till vÂra gemensamma referensramar (1995). ƒn sÂ lnge upplevs EU som fjrran och pÂ sikt r detta fˆrˆdande fˆr demokratin. Praktik bestÂr av Âterkommande handlingar; TV:n och de andra medierna kan visa dels vilka som r de viktiga praktikerna inom EU, dels vilka som r de praktiker som vi medborgare kan och bˆr utˆva (1997). Hur fÂr vi som medborgare i politisk kontakt med EU? Vilka steg kan vi ta? Medier kan hjlpa till att gˆra sÂdan praktik tillgnglig och sjlvklar, som ett rutininslag i vÂra liv. PÂ lÂng sikt fÂr vi traditioner som vi kan betrakta som vÂra egna. Dessa traditioner, med sin praktik, tillsammans med kunskaperna, kompetenserna och lojaliteten utgˆr i sin tur fundamentet till den EU-medborgaridentiteten jag har diskuterat ovan. Kretsloppet ñ i bsta fall ñ fortstter och fˆrstrks. En sÂdan vision r ohmmat ambitiˆs, men jag ser ingen annan vg. Jag tror att mÂnga inom medievrlden i princip skulle godknna denna framtidsbild som ett ideal, men de skulle med all rtt pÂpeka att en del problematiska villkor stÂr i vgen. Vi behˆver bara kon- statera att det ven inom finns fˆrhÂllanden som motarbetar en medborgarkultur. En del av dessa har att gˆra med de samhlle- liga svÂrigheter som alla vstlnder kmpar med, som jag nmnde alldeles i bˆrjan. Och vad gller medierna r det onekligen sÂ att aspekter av deras utveckling de senaste Âren kan ven motarbeta en svensk medborgarkultur. T.ex. kan det hÂrdnande kommersiella klimatet gˆra att en del av mediernas bevakning av samhllsfrÂgor och politik har blivit tunnare och/eller mer populistisk pÂ senare Âr (se t.ex. HultÈn 1999). PÂ senare tid har medierna alltmer bˆrjat tilltala oss som konsumenter snarare n som medborgare. sga att en nationell medborgarkultur blir mer och mer ofˆrenlig med den kommersiella medieindustrin och detta r illavarslande fˆr en EU-medborgarkultur. Detta r en viktig och knd diskussion och jag ska inte fˆrdjupa mig i den hr. Jag vill bara pongtera att denna utveckling r problematisk sett frÂn ett demokratiperspektiv och det kommer att krva all vÂr kreativitet att fÂ en bttre balans mellan de ekonomiska vilkoren och det publicistiska uppdraget. I dagens medievrld utgˆr digitaliseringen den mest genomgri- pande utvecklingen och srskilt introduktionen av Internet har gjort att vi fÂtt ett medielandskap som r markant annorlunda n det vi hade fˆr tio Âr sedan. Vi har kommit fˆrbi den fasen av Internets utveckling dr debatterna till stor del bestÂr av utopiska och dysto- piska visioner. gller det konkreta analyser av nulget och fˆrsiktiga prognoser om framtiden, inte minst vad gller Internets betydelse fˆr demokrati (1999). Forskningen tyder pÂ att Internet kan tjna till att bredda offentligheten genom att flera grupper deltar i politiska diskussioner. Internet r en utmrkt resurs fˆr alla aktˆrer ñ partier, organisationer, rˆrelser, grupper och individer ñ som vill delta i det offentliga samtalet, bilda opinion och samordna aktiviteter och ven aktioner. PÂ det sttet kan Internet bidra till att vidareutveckla en medborgarkultur. Fˆr individer blir det ett smidigt stt att ta kontakt med myndigheter, politiska partier och ven enskilda politiker. Vad som blir srskilt relevant i EU- sammanhang r just hur ltt det r att kommunicera ˆver nationella grnser: man kan bli politisk aktˆr i europeiskt sammanhang. Internet anvnds i mÂnga syften, men det r bara en liten brÂkdel av ntanvndarna som brukar mediet i nÂgot politiskt sammanhang; ser vi inga tecken pÂ att det r pÂ vg att revolutionera det politiska livet (och 1998). Interaktiv, horisontell kom- munikation fˆr politiska ndamÂl kommer fˆrmodligen att fˆrbli en sfr fˆr en liten minoritet av aktivister och mycket engagerade medborgare. Internet har blivit ett starkt kommersialiserat medium pÂ , och det anvnds mycket som ett medium fˆr handel; de allra flesta nya hemsidor som etableras numera r kom- mersiella. Det finns dremot ytterligare en trend att notera hr: tidningar, nyhetsbyrÂer och pÂ sistone ven och radio- kanaler hÂller pÂ att flytta in pÂ Ntet. Internet r allstÂ pÂ vg att i betydande utstrckning bli ett massmedium (Roscoe 1999). Med detta menas en modell dr ett litet antal begrnsade produktions- centra distribuerar innehÂll till ett stort antal mottagare. Detta be- tyder bl.a. att journalistik r nÂgot som kommer att finnas ñ och vi- dare utvecklas ñ pÂ ntet, och detta gller inte bara globala medie- EU, MEDBORGARKULTUR OCH MEDIERNAS DEMOKRATISKA UPPGIFT aktˆrer utan ven de svenska. ƒven om man kan îkringgÂî journa- lister och sˆka sin egen information om vissa hndelser kommer detta mˆnster att fˆrbli ett undantag. Snarare blir det att fler och fler mnniskor kommer att anvnda Internets journalistiska utbud, med de mˆjligheter som finns fˆr lnkar, arkiv och ven diskussion. Mediernas uppgift att frmja en medborgarkultur pÂ EU-nivÂ mins- kas inte av Internet; i stllet utgˆr Internet en ny vxande terrng fˆr den journalistiska verksamheten. Slutligen vill jag fsta uppmrksamheten pÂ nÂgra politiska as- pekter som r relevanta fˆr mediernas framtida utveckling. Fˆr det fˆrsta stÂr det helt klart att EU-medlemskap ndrar pÂ den svenska nationalstatens suvernitet. agerande numera mÂste sam- ordnas med EU och med andra medlemsstater inom mÂnga omrÂ- den; de geografiska grnserna fˆrsvinner inte, men de fÂr en annan innebˆrd. Detta betyder att det politiska livet mÂste anpassa sig till dessa omstndigheter och vi ser redan hur denna omstrukturerings- process r pÂbˆrjad, men den r lÂngt ifrÂn avslutad. Dessa fˆrnd- ringar i det politiska livet tvingar i sin tur fram omdaningar i medi- ernas stt att arbeta. De svenska medierna blir tvungna att mer och mer inbegripa ett EU-perspektiv. Det journalistiska arbetet r pÂ vg att fÂ en starkare fokusering pÂ , men nya rutiner, nya stt att dela upp bevakningsomrÂden, nya kllor och samarbetspart- ner. De svenska medierna befinner sig alltsÂ redan i begynnelsen av en Sverigeanpassad EU-offentlighet. Inom EU vxer det fram trans- nationella regioner som vcker speciella politiska frÂgor och krver i sin tur en utvecklad hˆrna av den offentliga sfren; ÷resund r en av de frmsta av dessa regioner inom EU och kommer ocksÂ att fÂ ˆkad betydelse fˆr det politiska livet och det journalistiska arbetet. Medan EU-politiken bottnar i medlemslndernas deltagande visar utvecklingen redan att det kan bli svÂrt att betrakta varje en- skilt land i alla sammanhang som en sammanhÂllen aktˆr. I vissa EU-frÂgor kan man sga att en specifik lˆsning r bra eller dÂligt fˆr , men mer och mer fˆrstÂr vi att ett beslut kan skapa bÂde vinnare och fˆrlorare inom . att det inte r sÂ att alla vi svenskar kommer att dela samma intressen visavi EU: vi kommer att fÂ alltmer intressekonflikter sinsemellan. Detta ˆppnar dˆrren till mer tillspetsad EU-politik inom och drmed ñ kan man spekulera ñ nya upplggningar av det journalistiska arbetet. ƒn sÂ lnge r det i stort sett den svenska politiska (och ekonomiska) eli- ten som bestmmer den politiska dagordningen inom medierna vad gller EU. PÂ sikt kan man emellertid fˆrvnta sig en fˆrndring dr medierna tar mer initiativ. I ett lge dr bestmmandemakten fˆr- skjuts frÂn till kommer en del journalister inte lngre sÂ rutinmssigt fˆlja dessa signaler; de kommer att mer sjlv- stndigt ta intryck av dagordningar inom och och fˆrmedla dessa tillbaka till . Inledningsvis kan man fˆrestlla sig en maktkamp mellan den svenska politiska eliten och dessa svenska journalister, men pÂ sikt kan vi nog fˆr- vnta oss framvxten av svenska journalister med en annan yrkes- identitet: de blir eurojournalister med svensk fˆrankring, i stllet fˆr svenska journalister som bevakar EU. EU behˆver en demokratisk medborgarkultur och medierna i har en central roll i dess utveckling. Det finns tendenser i samhllet i stort och inte minst i medierna som fˆrsvÂrar denna uppgift. finns det fˆrndringsbanor inom medierna som kan erbjuda nya mˆjligheter att lnka mnniskor till EU och fˆr- strka medborgarkulturen. Det gller att ta tag i dessa mˆjligheter. EU, MEDBORGARKULTUR OCH MEDIERNAS DEMOKRATISKA UPPGIFT , (1993) Hermeneutics, Citizenship and the Public Sphere. AmnÂ, , red. (1999a) Bˆr demokratin avnationaliseras?. Demo- kratiutredningen, skrift nr 21. AmnÂ, , red. (1999b) Globaliseringen och demokratin. Demo- kratiutredningen, skrift nr 22. AmnÂ, , red (1999c) Civilsamhllet. , forskarvolym VIII. , (1993) Den fˆrestllda gemenskapen. , (1999) îSvensken ingen europÈî. , den 4/12, s. A12 Benhabib, Seyla, red. (1996) Democracy and Difference. Billig, (1995) Banal Nationalism. , och , , red. (1997) Medialise- ringen av . Castells, (1999) InformationsÂldern. Bd 1: Ntverkssamhl- lets framvxt. , (1996) Deep Citizenship. , (1995) Televison and the Public Sphere. , (1997) îEnhancing the civic ideal in TV journalismî i K. Brants m.fl., red. The Media in Question. , och (1997) Medier, oro och medbor- garskap. : Styrelsen fˆr psykologiskt fˆrsvar , (1993) Western Political Theory in the Face of the Future. , , , , (1993) Fˆrsvensk- ningen av : det nationellas fˆrvandlingar. Fallows, (1997) Breaking the News. Forns, (1995) Cultural Theory and . Forstorp, och , Per, red. (1998) Samtal pÂgÂr. Franklin, (1997) Newzak and News Media. Gellner, (1994) Conditions of . , . och (1998) Cyberpolitics: Citizen Activism in the of the Internet. Lanham, MD: Rowman & Littlefied (1999) Orden och pengarna. Om kamp och kapitula- tion inom journalistiken. , och , red. (1999) Den svala demo- kratin. Isin, och . (1999) Citizenship and Identity. , (1996) Nation Formation: Towards a Theory of Abstract Community. , (1999) En ganska dÂlig nyhet. EU-bevakningen i svenska medier infˆr valet . : , Rapport nr 12 Kymlicka, (1995) Multicultural Citizenship. , (1999) îMÂngtydig EU-opinionî i S. och L. , red. SOM rapport nr 22. Lˆfgren, (1990) îMedierna i nationsbyggetî i , red., Medier och kulturer. , (1998) Consumerism as a of Life. : , , (1995) Spaces of Identity: Global Media, Electronic Landscapes and Cultural Boundaries. Mouffe, , red. (1992) Dimensions of Radical Democracy. Mouffe, (1993) The Return of the Political. (1999) Elektronisk demokrati. Demokratiutred- ningen skrift nr 16: SOU 1999:12 , m.fl. (1998) DemokratirÂdets rapport . Demo- krati och medborgarskap. EU, MEDBORGARKULTUR OCH MEDIERNAS DEMOKRATISKA UPPGIFT , P. W. (1997) Political/Cultural Identity: Citizens and Nations in a Global Era. (1996) Television, the Public Sphere and National Identity. , och , (1999) Worlds in Common? Television Discourse in a Changing Europe. Roscoe, (1999) îThe construction of the World audienceî. Media, 21 (5) september. Schlesinger, (1995) Europeanisation and the Media: National Identity and the Public Sphere (Working Paper No.7). Schlesinger, (1997) îFrom cultural defence to political cul- ture: media, politics and collective identity in Unionî. Media, 19 (3) , (1997) Consumer Culture and Modernity. Spinner, (1994) The Boundaries of Citizenship. (1995) The Media and Modernity. TrgÂrdh, red (1995) Civilt samhlle kontra offentlig sektor. Att titta pÂ TV r en av de mest utbredda, vardagliga och sjlvklara aktiviteterna i det samtida samhllet. I tittar vi pÂ TV i ge- nomsnitt ungefr tvÂ timmar (Mediebarometern 1997). Siffrorna r ungefr desamma i andra nordiska lnder men betydligt hˆgre i t.ex. . Vi organiserar vÂra vardagsliv kring TV-apparater och TV-tablÂer. Inga andra hndelser samlar sÂ stora delar av befolkningen som de hndelser som utspelas i TV (Castells 1998, s. 339). Som (1995) pÂpekar r televisionen en av de domine- rande institutionerna i det moderna samhllets offentliga sfr. Inom televisionens (och de ˆvriga massmediernas) ramar produceras inte bara ett omfattande flˆde av nyheter och information. Hr utspelas ocksÂ offentliga debatter och allehanda politiska hndelser. Tele- visionen kan ha en avgˆrande betydelse fˆr att hndelser ˆver huvud taget blir stora politiska hndelser. Det r i stor utstrckning som TV-tittare vi tar del av, och engageras i, politik och samhllsdebatt. Som TV-publiker r vi en del av det som kallats en medialiserad politik; en politik som anpassas till mediernas stt att fungera, och som iscenstts i medierna infˆr en tnkt publik. En demokratis vitalitet r i stor utstrckning en frÂga om hur kunskaper och Âsikter formas, fˆrmedlas och kommuniceras. De in- stitutionaliserade formerna fˆr kommunikation tillhˆr det demo- kratiska samhllets grundlggande villkor. Detta r ett viktigt argu- ment i denna uppsats. Kommunikationsformerna erbjuder medborgarna olika roller, de skapar mˆjligheter men stter ocksÂ grnser fˆr deltagande i politis- ka demokratiska processer. Televisionens utveckling, och etable- ringen av TV-tittandet som vardaglig aktivitet, har i grunden pÂver- kat villkoren fˆr informationsspridning, opinionsbildning, medbor- garnas deltagande och deras relationer till det politiska livet (Corner 1995). TV- TITTARNA OCH DEMOKRATIN Det r mot bakgrund av detta som jag i denna uppsats stller fˆljande frÂgor: Vilken demokratisk potential har de kommunika- tionsformer som televisionen skapar? Vad knnetecknar TV-tittan- det som en srskild relation till politik och samhllsdebatt? PÂ vilka stt kan TV-tittandet utgˆra ett hot respektive en resurs i en demo- krati? Det r just TV-tittandet som en srskild roll och relation till den offentliga sfren som utgˆr uppsatsens fokus. Detta innebr att mÂnga andra frÂgor av stor betydelse fˆr diskussionen om television och demokrati utelmnas. Det gller frÂgor om mediernas institu- relationer till stat och marknad; konsekvenserna av televi- sionens kommersialisering och globalisering; de olika mekanismer som styr TV-produktionen; utbudets karaktr i termer av mÂngfald, fragmentarisering och fˆrekomst av kritisk granskning; skillnader i mediekonsumtion mellan olika grupper; vilka effekter televisionen har pÂ mnniskors fˆrestllningar; hur televisionen fungerar i opini- onsbildning och îagenda-settingî (se t.ex. Hjarvard 1995, McCombs 1998, Kellner 1990). MÂnga kritiska rˆster har under senare Âr hˆjts gllande televi- sionens negativa konsekvenser. Det har sagts att televisionen fˆr- dummar, trivialiserar och reducerar allt till ytlig underhÂllning; att televisionen reproducerar ideologier, ojmlikhet och etablerade maktfˆrhÂllanden. Det har t.o.m. hvdats att televisionen undermi- nerar demokratin. Andra har tvrtom argumenterat fˆr att televisio- nen bidragit till en ˆkad offentlighet och till att skapa inte bara vl- informerade utan ocksÂ engagerade och kritiskt resonerande med- borgare (jfr 1998, Corner 1995, Fallows 1996, Scanell 1989). Denna uppsats kommer inte att leverera nÂgra enkla slutsatser vare sig i den ena eller den andra riktningen. Forskningen om televi- sionens publiker har visat att det inte gÂr att dra sÂdana enkla gene- raliserande slutsatser, vare sig positiva eller negativa. TV-tittande r en fˆrnderlig och mÂngfacetterad social praktik som mÂste fˆrstÂs ur mÂnga olika aspekter. Olika tendenser pÂverkar TV-tittandet i delvis motsatta riktningar. Jag skall i uppsatsen lyfta fram ett antal tendenser som jag uppfattar som vsentliga fˆr diskussionen om te- levisionens mˆjligheter och begrnsningar i ett demokratiskt sam- hlle. De senaste decenniernas vetenskapliga analyser av medier, de- mokrati och den offentliga sfren har varit mycket starkt pÂverkade av J¸rgen Habermas teorier (Habermas 1984a, 1984b). En offentlig sfr r fˆr Habermas nr mnniskor mˆts pÂ olika sociala arenor (som inte styrs av vare sig staten eller kommersiella intressen) fˆr att debattera, utbyta information och Âsikter. Ur dessa samtal kan allmnna opinioner skapas. Idealt har alla grupper i samhllet i prin- cip samma mˆjligheter att delta, pÂ lika villkor, i diskussioner som inte prglas av dominans och maktutˆvning. Idealt vgleds ocksÂ samtalen av ett kritiskt resonerande dr olika uppfattningar prˆvas mot varandra och dr deltagarna r ˆppna infˆr andras uppfattningar och beredda att omprˆva sina egna. Enligt Habermas har den offentliga sfren underminerats inte minst genom utvecklingen av massmedier som styrs av en kommersiell logik.