sou · GNB390 · 2000-01-01 00:00:00 — I BRÅ:s uppgifter om rättsstatistiken ingår att inte bara samman- ställa uppgifter från olika m yndigheter inom rättsväsendet utan också att analysera dem, tolka dem och sätta dem i relation till utvecklingen inom de områden som har studerats. Genomgången ovan av uppgifts- sammanställningen inom de enskilda myndigheterna visar att uppgifter av delvis olika karaktär lämnas från myndigheterna, varför behovet är stort av ett övergripande och samlande perspektiv. BRÅ ingår tillsammans med andra myndigheter inom rättsväsendet i en arbetsgrupp för att utveckla redovisningen inom Rättsväsendets Informationssystem. I detta arbete ingår en översyn av hur brott kodas vid bearbetning och redovisning. Av annat pågående utvecklingsarbete kan nämnas studier med syfte att förbättra möjligheterna till internatio- nella jämförelser av kriminalstatistik. BRÅ redovisar statistik i olika skrifter och i databaser. En särskild skrift om BRÅ:s narkotikastatistik har publicerats (Narkotikastatistik. Personer lagförda för narkotikabrott 1996 och 1997. BRÅ 1999:2). Dessutom ger BRÅ ut rapporter från sina projekt och olika specialstudier. 2.3.2Myndigheter med vård- och behandlingsansvar Under denna rubrik behandlas information och statistik från de myndigheter för vilka har statistikansvaret. Det gäller bland andra kommunernas socialtjänst, samt hälso- och sjukvården. har det övergripande ansvaret för insatserna för miss- brukare. I 11 § SoL stadgas bl.a.: skall aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. Även för vård enligt LVM som ges efter beslut av länsrätt har social- tjänsten ett övergripande ansvar och har också kostnads- ansvaret för den avgift som (SiS) tar ut. De stöd- och vårdmöjligheter som kommunerna kan erbjuda missbrukare varierar kraftigt mellan olika kommuner. I vissa kommuner finns Datakällor och uppgiftslämnare 33 specialiserade rådgivningsbyråer eller grupper av socialsekreterare som särskilt arbetar med missbruksfrågor dit en klient med missbruksprob- lem kan hänvisas. Samverkan förekommer också med rådgivningsbyråer organiserade av primärvården eller sjukvården. I några kommuner finns rådgivningsbyråer och/eller ungdomsmottagningar med möjlighet till anonym rådgivning och stöd. Flertalet kommuner kan hänvisa till familjerådgivning. Annan öppenvård kan vara stödsamtal hos social- sekreterare, eller speciella öppenvårdsenheter, dagcentraler etc. skall sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende (22 § SoL). Detta kan innebära ett behandlingshem för missbrukarvård eller annan vård i slutna former, såsom vård i famil- jehem. Strukturerad öppenvård med särskilda program kompletterar och ersätter ibland institutionsvård. En ökande andel av institutionsvården och den strukturerade öppenvården är fristående enheter, vilket innebär att tjänsterna upphandlas av kommunerna eller de enskilda socialdistrikten (stadsdelsnämnderna). När en person tar kontakt med eller om på eget initiativ tar kontakt med en invånare i kommunen skall detta dokumenteras, om det inte enbart gäller ren rådgivning. En social akt upprättas. I denna förs löpande in uppgifter om planerade och vidtagna åtgärder, socialbidrag m.m. I socialregistret, dvs. sådant personregister som innebär samman- ställning av uppgifter, får sådana uppgifter som innebär m yndighets- utövning, vissa ekonomiska uppgifter och liknande. Uppgifterna i socialregistret utgör till stor del grund för verk- samhetsberättelser vad avser verksamhetens volym och kostnader. En hel del av uppgifterna går också vidare till för den officiella statistiken om individinriktade insatser. Av den del av statistiken som är baserad på uppgifterna från socialregistret kan man dock endast i mycket begränsad omfattning utläsa information om missbruksrelaterade insatser. Lokalt och regionalt gör vissa kommuner – själva eller i samverkan med andra kommuner och polis, landsting m.fl. – lokala och regionala kartläggningar av missbrukssituationen. I lokala eller regionala hand- lingsplaner rörande narkotika eller missbruksfrågor kan också omfatt- ningen av vård och behandlingsinsatserna belysas. Sådana studier och kartläggningar görs i allmänhet inte med så standardiserade och kont- rollerade metoder att de utan vidare kan användas för jämförelser med andra områden eller för sammanställning av nationell statistik. 34 Datakällor och uppgiftslämnare (SiS) bedriver vård och behandling som beslutats enligt LVM ellerLVU. I viss utsträckning kan även frivillig vård enligt 6 § SoL erbjudas. Klientadministrativa uppgifter samlas dels i journaler men också i det ADB-baserade klientadministrativa systemet , vilket är under uppbyggnad. Från och journalerna redovisas uppgifter om belägg- ning m.m., vilka bland annat ingår i SIS verksamhetsberättelse. Den officiella statistiken om LVM-vården framställs av Socialsty- relsen. SiS ansvarar för att uppgifter om utskrivningar och antalet inskrivna vid respektive behandlingshem lämnas. I statistiken ingår bland annat uppgift om missbruksmedel och vissa personuppgifter. En viktig uppgift för SiS är att dokumentera och följa upp klienter som vårdats på LVM-institutioner. ungdoms- och missbrukarvården (IKM) vars stockholmsavdelning utgör en självständig del av SiS organisation, arbetar med per- sonalutbildning och kompetensutveckling. SiS och IKM samarbetar kring utveckling av DOK-systemet för kvalitetssäkring och utvärdering av vården. Genom DOK insamlas omfattande information om klienterna, vilken bland annat innefattar uppgifter om alkohol- och narko- tikaanvändning, sociala förhållanden, uppväxtv illkor och behandlings- historia. Systemet används också av en del behandlingsenheter inom den frivilliga vården. Den inskrivna måste ge sitt medgivande för att uppgifterna skall få bevaras och användas för uppföljning och forskning. Genom att använda DOK-systemet erhålls hjälpmedel till vårdplanering, uppföljning och utvärdering. I skriften Årsrapport 97 ges utförliga beskrivningar och analyser av de inskrivnas situation och drogmissbruk. Uppföljningsstudier genomförs eller planeras för dem som finns med i DOK-systemet, dvs. personer som blivit inskrivna eller senare och givit sitt medgivande till att medverka. För personer som inte deltar i DOK-systemet finns det inte mö jlighet att använda uppgifter från det klientadministrativa registret för forskningsändamål. 2.3.2.4Insatser inom hälso- och sjukvård Sjukvårdens specialiserade narkomanvård ges huvudsakligen på sär- skilda narkomanvårdsavdelningar eller på psykiatriska kliniker. Avgift- ningar i samband med inledning av planerad vård eller på grund av omhändertagande enligt LVM och vård av psykiatriska komplikationer är de vanligaste insatserna. Narkotikamissbrukare kan också komma i kontakt med sjukvården i många andra situationer. Datakällor och uppgiftslämnare 35 kan gälla akutvård på grund av en skada som endast har indirekt sam- band med missbruket, akutvård på grund av förgiftning (s.k. överdos), vård på grund av infektioner, t.ex. hepatit eller hiv. Primärvården, miss- brukskliniker, mödravården och annan öppenvård och rådgivning har också kontakter med narkotikamissbrukare. Underhållsbehandling med metadon drivs av sjukvården vid särskilt utsedda enheter i samverkan med berörda kommuner. Slutligen kan sjukvården också bli berörd då en missbrukare avlider. Dödsbevis och dödsorsaksintyg skall upprättas av ansvarig läkare. I de fall då en missbrukare påträffas död eller dödsfallet beror på förgiftning eller annan skada skall dock en rättsmedicinsk undersökning genomföras och dödsorsaksintyget utfärdas av rättsläkare (se avsnitt 3.4.2.2–3.4.2.3) De journaler som skall upprättas inom sjukvården vid varje behand- lingskontakt får inte användas som källa för reguljär statistik. Däremot finns det inom slutenvården fasta rutiner för rapportering till det regio- nala och (slutenvårdsregistret). Genom att en klassificering görs av patientens problem enligt ICD-koder (International Classification of Diseases) kan man ur registren ta fram antal personer som vårdats med narkotikarelaterade diagnoser. När det gäller hälso- och sjukvårdens öppenvård och andra kontakter med missbrukare föreligger ingen samlad nationell statistik. I varierande grad redovisar dock olika sjukvårdsenheter, sjukvårdsdistrikt och landsting sin verksamhet, där också mer eller mindre detaljerade upp- gifter om den missbruksrelaterade verksamheten kan ingå. Vid konstaterad smittsam sjukdom såsom hiv eller hepatit skall anmälan göras till den smittskyddsläkare som finns i varje län samt till . Institutet framställer löpande statistik om antalet smit- tade, trolig smittväg m.m. Uppgifter om spridning av hiv och hepatit är av särskilt intresse när det gäller att kartlägga narkotikamissbrukets konsekvenser. för noggrann statistik över tillstånd och handel med narkotikaklassade läkemedel och prekursorer (ämnen som kan om- vandlas till narkotika eller som används vid illegal framställning av narkotika). Rapport sker nationellt och till FN (Internationella narko- tikakontrollstyrelsen, INCB). 36 Datakällor och uppgiftslämnare har inte bara ansvaret för den officiella statistiken rörande sjukvården och , utan har också ansvar för tillsyn, analys och uppföljning av sjukvården och . Två centra av särskild betydelse för produktion av statistik och annan kunskaps- utveckling är knutna till , nämligen (EpC) och socialt arbete (CUS). Båda centra har egna styrelser och egna kanslier. EpC skall följa, analysera och rapportera om utbredning och utveck- ling av befolkningens hälsa, sjukdomar, sociala förhållanden, vårdut- nyttjande och riskfaktorer för sjukdomar och sociala problem. EpC sva- rar dels för huvuddelen av den statistik som publicerar, dels genomför och publicerar EpC olika typer av specialstudier. CUS har till uppgift att på vetenskaplig grund sammanställa kunskap och erfarenheter om det sociala arbetets värde för klienterna och i ett bredare samhällsperspektiv. CUS arbetsfält omfattar i första hand den verksamhet som bedrivs inom individ- och familjeomsorg. CUS har ett särskilt program för studier kring missbrukarvård. I detta ingår bland annat studier av metoder och underlag för lokal uppföljning. Statistik om missbrukarvård inom framställer inom ramen för statistik om individinriktade insatser statistik om vård enligt LVM och om vård i hem för vård eller boende (HVB). Den statistik som rör vård enligt LVM sammanställs genom att upp- gifter inhämtas från länsrätterna om beslut om omhänder- tagande fattade av polismyndighet, länsrätt eller socialnämnd och läns- rättsbeslut vid ansökan om vård enligt LVM. Via Statens institutions- styrelse (SiS) rapporterar de behandlingshem som drivs av SiS om sina inskrivningar respektive utskrivningar . När det gäller övriga HVB-hem rapporterar varje behandlingsenhet antalet inskrivna en viss dag och antalet utskrivningar . Uppgifterna om LVM-vården torde vara relativt tillförlitliga och är också mer detaljerade än uppgifterna om den friv illiga vården. Det sker stora förändringar inom vårdstrukturen och har inte alltid data om alla behandlingsenheter aktuella. Vidare är uppgiftslämnandet frivilligt och ett visst bortfall förekommer (Insatser för vuxna miss- brukare i hem för vård eller boende/HVB 1997. har en ny statistikstruktur utarbetats. I denna ingår öppenvårdsinsatser och familjehemsvård. I ett relativt omfattande SOU 1999:90 Datakällor och uppgiftslämnare 37 enkätformulär får besvara uppgifter om antal personer i olika vårdformer, antal vårddagar m.m. Till viss del kan kommunerna utläsa dessa uppgifter ur sina socialregister men dessa be höver komp- letteras med relativt omfattande insatser i varje kommun/ socialdistrikt. Undersökningen ger upplysningar om kommunernas totala insatser för vuxna missbrukare men kan inte ge någon information om typen av missbruk. Varje kommun redovisar summerad statistik, varför några andra fortsatta bearbetningar än summeringar och geografisk uppdelning inte blir mö jliga. Avsikten är att undersökningen skall kompletteras genom utvidgade enkäter med ett urval av cirka 70 kommuner i en kommunpanel. skall uppgifter om antal personer som får vård och vilken typ av missbruksmedel som dessa använder samlas in via panelen. För att nå ut även till enheter med annan huvudman än har genom en enkät tillfrågat cirka 1 000 behandlings- enheter som driver specialiserad behandling av vuxna alkohol- och drogmissbrukare om förhållandena per . Avsikten är dubbel – enkäten skall dels ge underlag för ett aktuellt register av behandlingsenheter, dels skall den ge en bild av vilken struktur behand- lingen har och hur många som nås av den. Uppskattningar skall också lämnas om klienternas missbruksförhållanden (alkohol-, narkotika- eller blandmissbruk). Endast mängduppgifter och vissa data om enhetens inriktning skall uppges. Uppgifterna i enkäten kan inte besvaras med hjälp av utdrag ur register utan svar måste lämnas av personer som både känner verksamheten väl och har detaljerad kunskap om klienterna. genomför och publicerar fortlöpande olika studier om missbrukarvården som dels är baserade på den officiella statistiken, dels på särskilda undersökningar. Två rapporter som delvis baseras på uppgifter från individdata ur socialakter är Kursändring inom missbru- karvården och Balans i missbrukarvården? Statistik om missbrukarvård inom sjukvården har genomfört inventeringar i den slutna psykiatriska vården vilket gör att man kan följa utvecklingen dels av den slutna psykiatriska vårdens omfattning, dels av andelen inneliggande patienter med narkomanidiagnoser. ansvarar för det s.k. slutenvårdsregistret. Vidare sam- manställer rapporter om antal utskrivningar från slutenvården med diagnosen narkomani (ICD 304) eller drogpsykos (ICD 292) samt deras andel av det totala antalet inneliggande patienter . 38 Datakällor och uppgiftslämnare Vid förs ett särskilt register över de som får behandling med metadon (f.n. begränsat till maximalt 600 patienter). Avsikten är i första hand att skall kunna kontrollera att de bestäm- melser som gäller för metadonbehandling följs. I denna statistik finns uppgifter bland annat om ålder, kön, hemort och dos för de patienter som är i behandling. Enligt kommissionens bedömning kan registret endast ge begränsad information om heroinmissbrukets omfattning eftersom in- tagningen till metadonprogrammen är begränsad. Vid dödsfall skall alltid ett dödsbevis och dödsorsaksintyg med trolig dödsorsak upprättas av ansvarig läkare. Vid oklarheter, misstanke om brott eller om man kan anta att dödsfallet haft samband med drog- missbruk skall en rättsmedicinsk undersökning i regel genomföras. Uppgifterna från eventuell rättsmedicinsk undersökning förs in på dödsorsaksintyget, som sänds till (). SCB ansvarar för kodning och kontroll av intygen samt produktion av döds- orsaksregistret på uppdrag av som är statistikansvarig myndighet. Dödsfall registreras och dödsorsaker kodas efter ett gemen- samt internationellt kodsystem – International Classification of Diseases (ICD). Detta system medger möjligheter att följa utvecklingen av olika dödsorsaker och göra internationella jämförelser av utbred- ningen av olika sjukdomar. Medicinsk utveckling och epidemiologiska intressen medför att klassifikationssystemet måste revideras med vissa mellanrum. tillämpade den 9:e revisionen men har övergått till den 10:e revisionen. Varje ny revision medger möjligheter till mer detaljerade klassifikationer än tidigare men medför också att jämförbarheten kan bli begränsad. Omläggningen till ICD 10 innebär för del att sammanställningen av uppgifter har försenats, varför de senast tillgängliga uppgifterna är då alltså ICD 9 fortfarande tillämpades (Dödsorsaker 1996.). Publicering av dödsorsaksstatistiken för väntas ske (se även avsnitt 3.4.2.2). Datakällor och uppgiftslämnare 39 2.4Andra informationskällor än registerdata Registerdata och andra uppgifter från offentliga m yndigheter utgör den största delen av den egentliga statistiken om narkotika. Ytterligare information behövs dock för att få en klarare bild av situationen. Det handlar dels om uppgifter som myndigheter har men som inte rappor- teras i form av statistik, dels om uppgifter som inte är t illgängliga genom register eller via myndigheterna. Exempel på sådana uppgifter är svar från enkäter, paneler, speciella undersökningar, forskning m.m. Här lämnas några exempel på sådan informationsinsamling. I finns en lång tradition av att genomföra alkohol- och drog- vaneundersökningar, både på riksrepresentativa urval och på delgr upper av befolkningen. Skolundersökningar har således genomförts regelbundet , varför det är mö jligt att göra vissa jämförelser . Frågeundersökningar där man ställer frågor om drogvanor är förknippade med en mängd metodologiska problem men är ändå den viktigaste kunskapskällan när det gäller befolkningens erfarenhet av och inställning till droger. Ett av problemen är att man kan anta att den tillfrågade medvetet eller omedvetet försöker beskriva sina vanor, handlingar och åsikter på ett sådant sätt att han framstår som en "icke avvikande" person. När frågorna gäller känsliga områden såsom narkotikaanvändning antas risken vara särskilt stor att svaren blir "tillrättalagda". Gjorda kontroll- undersökningar visar också att svaren innebär en underskattning av den faktiska konsumtionen. Ett annat problem är att människor som lever i utkanten av samhället, vilket är vanligt för missbrukare, kanske inte alls svarar på frågorna, eftersom de inte har fast adress, inte svarar på tele- fon eller vägrar delta i undersökningen. FHI och CAN påpekar i sin Rapport 99 att man kan anta att enkät- data, trots metodens begränsningar, relativt väl speglar förändringar i svarsfördelningen från till ett annat när det gäller personer som använt cannabis en eller ett fåtal gånger. Ju mer frekvent missbruket är, desto större blir skillnaderna mellan undersökningsresultat och verklig- het. Vanligtvis brukar man därför utgå från att man inte fångar upp det tunga missbruket med hjälp av frågeundersökningar. De undersökningar som presenteras här genomförs alla av eller på uppdrag av FHI/CAN. 40 Datakällor och uppgiftslämnare Skolundersökningar genomförs regelbundet sedan enkät med frågor om elevernas drogvanor distribueras till riksrepresen- tativa urval av klasser. Storleken på urvalet har tidigare varierat något. har dock cirka 6 000 elever i årskurs 9 medverkat . Bortfallet har uppgått till . genomförs undersökningarna i årskurs 6, varvid knappt 4 000 elever deltar. Mönstringsundersökningarna är årliga undersökningar bland alla som infinner sig till mönstring vid regionkontor och merparten av dem är . Studien genomförs med a nonyma gruppenkäter, vilka besvaras enskilt och därefter läggs i svarslådor av respondenterna. mönstrar cirka 50 000 personer och har över en miljon besvarat enkäten. Ungdomsundersökningar har genomförts kontinuerligt . De två senaste unders ökningarna utför- des av på ett urval ungdomar i åldern 15–. På grund av byte av och vissa variationer i undersökningsdesignen har inte uppgifterna samma höga grad av jäm- förbarhet som skol- och mönstringsundersökningarna. Allmänhetens alkohol- och narkotikavanor Undersökningar av allmänhetens drogvanor har genomförts , först av och senare av . Personerna i urvalet intervjuas vid personliga besök i hemmen. Undersökningarna genomförs i regel som en s.k. omnibus, vilket innebär att frågeformuläret delas av Urvalet har varierat mellan 500 och 1 500 personer i åldrarna 18–70 eller 15–. Urvalets storlek gör att man kan dra vissa slutsatser om hela åldersintervallet, men att osäkerheten blir betydligt större om materialet skall delas upp i mindre ålders- grupper. Datakällor och uppgiftslämnare 41 Vid speciella tillfällen eller för särskilda projekt har enkätundersökningar genomförts. Nämnas kan t.ex. ESPAD-undersökningen som genom- fördes i 26 europeiska länder. Cirka 75 000 europeiska elever födda besvarade anonymt formuläret. CAN var initiativtagare till undersökningen och svarade för samordning och för den svenska delen. En ny studie kommer att genomföras . 2.4.3Paneler och annan kvalitativ information CAN har kontakt med ett antal regionala rapportörer som regelbundet rapporterar om förändringar i narkotikasituationen och missbruksläget. Erfarenheten är att man genom dessa snabbt får information om nya missbruksmedel eller om nya missbruksmönster har förekommit, men att det är svårt att värdera informationen. Till , , FHI och andra myndigheter som arbe- tar med narkotikafrågor kommer också olika former av kvalitativ infor- mation på konferenser och vid seminarier. Det tunga narkotikamissbruket kan inte speglas med hjälp av enkät- undersökningar utan får uppskattas med hjälp av de olika indikatorer på missbrukets omfattning och dess konsekvenser som går att avläsa i an- nan statistik. Ett par ambitiösa försök har dock gjorts att beräkna antalet missbrukare. Utredningen om narkotikamissbrukets omfattning () genomförde en totalunders ökning med hjälp av case-finding- teknik. Denna teknik innebar att man frågade ett stort antal informatörer om missbrukare de hade kännedom om. Varje individ fick ett kod- nummer, för att säkerställa att en individ endast räknades en gång. I undersökningen lämnades uppgifter från enheter huvudsakligen inom socialvård, sjukvård, kriminalvård och polis. Utredningen definierade tungt missbruk som alla personer med injektionsmissbruk eller nästan dagligt annat narkotikamissbruk i någon form. Utredningen uppskattade antalet tunga missbrukare till 10 000–14 000 i hela landet, varav 7 500– 10 000 var injektionsmissbrukare. Av dessa bedömdes 1 500–2 000 vara dagliga injektionsmissbrukare. genomfördes en ny case-findingunders ökning av det tunga narkotikamissbruket (et al. : Det tunga narkotikamissbrukets omfattning i ). Denna hade stora likheter med den under- 42 Datakällor och uppgiftslämnare SOU 1999:90 sökning som genomfördes , men var till skillnad från denna inte en totalundersökning utan omfattade ett urval av kommuner och polis- distrikt. Det är svårt att med säkerhet uttala sig om metodskillnadernas betydelse för resultaten och utredarnas slutsatser har varit föremål för diskussion. Totalt uppskattades det finnas mellan 14 000 och 20 000 personer med tungt narkotikamissbruk enligt samma definitioner som UNO-unders ökning. En viss, kontinuerlig ökning antogs ha skett av antalet missbrukare. hade, enligt undersökningarna, missbrukarnas medelålder ökat från 27 till . En tredje studie som delvis baseras på case-findingteknik genomförs f.n. av CAN. I detta projekt (Narkotikamissbruk bland sociala margi- nalgrupper – ) t illfrågas centrala rapportörer i ett antal nyckelorter om narkomaner man har kännedom om. Avsikten är att resultaten skall kunna jämföras med dem års unders ökningar. I den nya undersökningen tillkommer dessutom några perspektiv, bland annat önskar man belysa narkomanernas samlade livssituation sett ur ett marginaliseringsperspektiv. Publicering av resultaten beräknas ske . Case-findingundersökningar av denna typ kan ge relativt tillförlitliga resultat som i viss mån kan valideras genom jämförelser med andra indikatorer på missbruk. Undersökningarna är emellertid omfattande, tidsödande och dyrbara, varför de inte kan utföras annat än med relativt stora mellanrum. Lokala case-findingundersökningar med likartad metodik som i UNO-undersökningarna har genomförts i /88, i och 1987, i och 1988, och i Stoc kholm 1967, 1984, 1987, 1993 och 1996. har intagna vid Kr onobergshäktet i undersökts avseende förekomsten av stickmärken från intravenöst missbruk. har även intagna vid häktet i inkluderats. Sjuk- sköterskor undersöker de intagna och observationerna registreras på rapportkort.