sou · GNB394 · 2000-01-01 00:00:00 — När det gäller beskattning av förmåner skall utredaren överväga om det behöver tydliggöras i lagstiftningen vad som avses med skattepliktig förmån och i det sammanhanget undersöka om det finns ett behov av att återinföra ett särskilt undantag för förmåner av mindre värde. skall också närmare undersöka om det behövs särskilda regler för utbildning under pågående anställning. Utredaren skall vidare söka finna lösningar som medför att förmåner som kan antas motsvara en avdragsgill kostnad för mottagaren inte läggs till grund för beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter, vilket främst torde bli aktuellt vid förmåner i samband med tillfälliga anställningar eller uppdrag. Konsekvenserna av att den s.k. tysta kvittningen slopats är en fråga som bör belysas i det samman- hanget. Den tysta kvittningen innebar att en förmån inte skulle tas upp som intäkt om motsvarande kostnad hade utgjort en avdragsgill kostnad för mottagaren, om hon eller han själv hade stått för den. En konsekvent förmånsbeskattning är emellertid viktig för att undvika samhälls- ekonomiska snedvridningar. Det skall t.ex. inte vara möjligt att undgå beskattning av arbetsinkomster genom att arbetsgivaren i stället för kontant lön utger naturaförmåner. Även från kontrollsynpunkt är det viktigt att olika förmåner blir synliga genom att vara skattepliktiga, även om förmånen kan motsvara en avdragsgill kostnad för mot-tagaren. En förändring av beskattningen av förmåner måste således avspegla en lämplig avvägning mellan dessa i viss mån motstående intressen. I de frågor som gäller beskattning av förmåner skall utredaren ägna särskild uppmärksamhet åt förmåner som utgår i samband med arbete i ideella föreningar som är frikallade från skattskyldighet enligt 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Utredaren är oförhindrad att ta upp också andra frågor som rör inkomstslaget tjänst och som har nära anknytning till de frågor som anges i uppdraget. Skattereformens grundprinciper om en likformig och neutral beskattning skall vara vägledande för utredningen. Det har emellertid visat sig att principerna inte alltid tar tillräcklig hänsyn till faktiska förhållanden och vad som i praktiken är lämpligt, vilket kan påverka effektiviteten i samhällsekonomin negativt. Skattereformens efter- strävade enkelhet i beskattningen har därför varit svår att uppnå. Ett flertal olika detaljregleringar har varit nödvändiga att införa. Utredaren skall därför vid utformningen av sina förslag söka lösningar som bidrar till att göra reglerna enklare och lättare att förstå och tillämpa i det praktiska arbetet för såväl enskilda personer och arbets- och uppdrags- givare som för skattemyndigheten. I de delar där det har betydelse skall utredaren redovisa sambandet mellan inkomstskattereglerna och reglerna om beräkning av skatte- avdrag och sociala avgifter och föreslå de ändringar som kan anses nödvändiga i det avseendet. Utredaren skall hålla sig underrättad om den fortsatta beredningen av betänkanden Inkomstskattelag (SOU 1997:2) och Uppföljning av inkomstskattelagen (SOU 1997:77) samt i den utsträckning som det är relevant bevaka arbetet i utredningen om regleringen av distansarbete (dir. 1997:83). Utredaren skall redovisa ekonomiska konsekvenser av de förslag som läggs fram. Om förslagen medför minskade inkomster skall utredaren ange finansieringsförslag. Utredaren skall beakta regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), redovisa jämställdhetsaspekter (dir. 1994:124), redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49) och tilläggsdirektiven till vissa kommittéer och särskilda utredare om företagens uppgiftslämnande (dir. 1994:73). Uppdraget skall, när det gäller avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete på annan ort än bostadsorten, redovisas och i övrigt . 12 kap. inkomstskattelagen – lydelse enligt lagrådsremiss Regeringen har beslutat att inhämta lagrådets yttrande i förslag till inkomstskattelag (dnr Fi 97/79). Vi har utgått från att inkomstskattelagens lydelse i lagrådsremissen utgör gällande rätt. Med hänsyn härtill och mot bakgrund av att vårt förslag innebär att stora delar av 12 kap. inkomstskattelagen omarbetats, redovisar vi hur det kapitlet utformats i lagrådsremissen. Vad som skall dras av i tjänst Utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster skall dras av som kostnad om inte något annat anges i detta kapitel eller i 9 eller 59 kap. I detta kapitel finns bestämmelser om att också vissa andra utgifter som har samband med tjänsten skall dras av. I inkomstslaget tjänst tillämpas bestämmelserna i inkomstslaget näringsverksamhet om –avdrag för utgifter för representation i 16 kap. 2 §, –mervärdesskatt i 16 kap. 17 §, och –avdrag för utländsk skatt i 16 kap. 19 och 20 §§. Utgifter som avses i följande paragrafer skall dras av utan någon beloppsmässig begränsning, nämligen utgifter –vid tjänsteresor enligt 5–17 §§, –vid tillfälligt arbete på annan ort eller vid dubbel bosättning enligt 18–22 och 30 §§, –för hemresor enligt 24 och 30 §§, –för egenavgifter enligt 35 §, och –i hobbyverksamhet enligt 36 §. Utgifter för inställelseresor enligt 25 § och för resor mellan bostaden och arbets- samt utbildningsplatsen enligt 26–30 §§ skall dras av bara till den del kostnaderna under ett beskattningsår sammanlagt överstiger . Övriga utgifter skall dras av bara till den del kostnaderna under beskattningsåret sammanlagt överstiger . Kostnader som motsvarar vissa skattefria ersättningar Om den skattskyldige får sådan kostnadsersättning som enligt 11 kap. 21 eller 28 § inte skall tas upp, skall de kostnader som ersättningen är avsedd att täcka inte dras av. Utgifter som täcks av sådana ersättningar till utländska forskare som enligt 11 kap. 22 och 23 §§ inte skall tas upp skall inte heller dras av. Skattskyldiga som har sjöinkomst har inte rätt till avdrag som avses i 6–24 §§ vid tjänstgöring ombord. Sådana skattskyldiga anses ha sitt tjänsteställe på det fartyg där de arbetar. Tjänsteresor med egen bil eller förmånsbil Utgifter för tjänsteresor med egen bil skall dras av med och för varje kilometer. Om en skattskyldig använder sin förmånsbil för tjänsteresor och betalar samtliga utgifter för drivmedel som är förenade med resorna, skall utgifter för dieselolja dras av med för varje kilometer och utgifter för annat drivmedel med för varje kilometer. Ökade levnadskostnader vid tjänsteresor Ökade levnadskostnader som den skattskyldige har på grund av att han i tjänsten vistas utanför sin vanliga verksamhetsort, skall dras av i den utsträckning som följer av 7–17 §§. Avdrag skall göras bara vid resor som är förenade med övernattning utanför den vanliga verksamhetsorten. Som ökade levnadskostnader räknas utgifter för logi, kostnadsökning för måltider samt diverse småutgifter. När arbetet utanför den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till samma ort i en följd, skall de ökade levnadskostnaderna i stället dras av enligt bestämmelserna i 17–21 §§. En löpande tjänsteresa anses bruten bara av uppehåll som beror på att arbetet förläggs till en annan ort . Med arbetsgivare likställs annan som betalar ut traktamente, om den huvudsakliga delen av arbetet utförs för honom. Vanlig verksamhetsort och tjänsteställe Med vanlig verksamhetsort avses ett område inom från den skattskyldiges tjänsteställe. Som vanlig verksamhetsort behandlas också ett område inom från den skattskyldiges bostad. Tjänstestället är den plats där den skattskyldige utför huvuddelen av sitt arbete. Utförs detta under förflyttning eller på arbetsplatser som växlar, anses i regel den plats där den skattskyldige hämtar och lämnar arbetsmaterial eller förbereder och avslutar sina arbetsuppgifter som tjänsteställe. Om arbetet pågår en begränsad tid på varje plats enligt vad som gäller för vissa arbeten inom byggnads- och anläggningsbranschen och liknande branscher, anses bostaden som tjänsteställe. För reservofficerare anses bostaden som tjänsteställe. Detsamma gäller för nämndemän, jurymän och andra liknande uppdragstagare i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, hyresnämnd, skattenämnd eller arrendenämnd. En skattskyldig som arbetar vid någon av Europeiska unionens institutioner eller organ eller vid Europaskolorna men som får den huvudsakliga lönen för arbetet från en annan arbetsgivare anses – om han begär det – under längst ha sitt tjänsteställe hos sistnämnda arbetsgivare. För en sådan skattskyldig tillämpas inte 7 § andra stycket för en bostad på arbetsorten om –denna bostad är tillfällig och beror enbart på tjänsteutövningen, och –den skattskyldige har en annan permanentbostad. Vid beräkningen av avdraget används för tjänsteresa i ett maximibelopp och för tjänsteresa utomlands ett normalbelopp. Avdraget beräknas för hel eller halv dag Som hel dag behandlas också avresedagen om resan påbörjas och hemresedagen om resan avslutas efter . Som halv dag behandlas avresedagen om resan påbörjas eller senare och hemkomstdagen om resan avslutas eller tidigare. Maximibeloppet är av prisbasbeloppet, avrundat till närmaste tiotal kronor. Normalbeloppet för varje land motsvarar den normala ökningen av levnadskostnaderna under en hel dag för frukost, lunch och middag som består av en rätt på restaurang av normal standard samt för småutgifter. Om det finns särskilda skäl, får normalbeloppet avse kostnadsökning för måltider på en restaurang av bättre standard. Vistelse i mer än ett land Om den anställde under en tjänsteresa uppehåller sig i mer än ett land bestäms avdraget efter vad som gäller för vistelse i det land där han uppehållit sig den längsta (06.00–24.00). Utgift för logi skall dras av. Kan den skattskyldige inte visa utgiften, skall ett belopp som motsvarar ersättning från arbetsgivaren (nattraktamente) dras av. I sådant fall skall dock inte mer än ett halvt maximibelopp per natt dras av vid tjänsteresa i och ett halvt normalbelopp vid tjänsteresa utomlands. Kostnadsökningen för måltider och småutgifter Om den skattskyldige fått ersättning för kostnadsökning för måltider och småutgifter (dagtraktamente) för en tjänsteresa i , skall ett belopp som motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag som tagits i anspråk för resan skall avdraget dock uppgå till högst ett maximi- belopp och för varje halv dag till högst ett halvt maximibelopp. Visar den skattskyldige att den sammanlagda kostnadsökningen under samtliga tjänsteresor under beskattningsåret i en och samma tjänst varit större än det sammanlagda avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska kostnadsökningen dras av. Om den skattskyldige fått dagtraktamente för tjänsteresa utomlands, skall ett belopp som motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag som tagits i anspråk för resan skall avdraget dock uppgå till högst ett normalbelopp och för varje halv dag till högst ett halvt normalbelopp. Visar den skattskyldige att kostnadsökningen under en tjänsteresa varit större än avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska kostnadsökningen dras av. Om den skattskyldige inte fått dagtraktamente men gör sannolikt att han haft ökade kostnader för måltider och småutgifter, skall avdrag göras för varje hel dag med ett halvt maximibelopp vid tjänsteresa i och med ett halvt normalbelopp vid tjänsteresa utomlands. Minskat avdrag på grund av kostförmåner Avdrag för ökade levnadskostnader enligt 6–16 §§ skall minskas med värdet av kostförmåner som den skattskyldige fått. Detta gäller dock inte sådana kostförmåner på allmänna transportmedel som enligt 11 kap. 2 § inte skall tas upp. Ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete på annan ort eller vid dubbel bosättning m.m. Tillfälligt arbete på annan ort Ökade levnadskostnader på grund av att den skattskyldige har sitt arbete på en annan ort än där han har sin bostad skall dras av bara om 2.arbetet inte är kortvarigt men ändå är tidsbegränsat till sin natur eller sådant att det kräver en fast anknytning till den tidigare bostads- orten, 3.arbetet skall bedrivas på flera olika platser, eller 4.det av någon annan anledning inte skäligen kan ifrågasättas att den skattskyldige bör flytta till arbetsorten. Ökade levnadskostnader skall även dras av om den skattskyldige på grund av sitt arbete flyttat till en ny bostadsort, om en bostad för den skattskyldige, dennes make, sambo eller familj behållits på den tidigare bostadsorten och sådan dubbel bosättning är skälig på grund av 1.makens eller sambons förvärvsverksamhet, 2.svårigheter att skaffa en fast bostad på arbetsorten, eller 3.någon annan särskild omständighet. Ytterligare förutsättningar för avdrag Ökade levnadskostnader enligt 18 och 19 §§ skall dras av bara om den skattskyldige övernattar på arbetsorten och avståndet mellan bostadsorten och arbetsorten är längre än . Ökade levnadskostnader enligt 18 § skall dras av under längst och enligt 19 § under längst för gifta och sambor och längst för övriga skattskyldiga. I den angivna tiden skall sådan tid räknas in under vilken ökade levnadskostnader dragits av enligt bestämmelserna i 6–17 §§. Ökade levnadskostnader skall dock dras av om anställningens natur eller andra särskilda skäl talar för det. Ökade utgifter för logi skall dras av med ett belopp som motsvarar den faktiska utgiften. För tjänsteresor som har pågått gäller dock bestämmelserna i 13 §, om logiutgiften inte kan visas. Kostnadsökning för måltider och småutgifter på arbetsorten skall dras av antingen med den faktiska kostnadsökningen eller beräknad enligt schablon. Den schablonmässiga kostnadsökningen beräknas för 1. skattskyldiga som av vistelsen gjort avdrag enligt 6–17 §§ och som fortfarande får kostnadsersättning från arbetsgivaren, till ett belopp som motsvarar denna ersättning, dock högst av maximibeloppet per hel dag om arbetsorten ligger i och av normalbeloppet per hel dag om arbetsorten ligger utomlands, 2.skattskyldiga med arbetsorten i som gör avdrag enligt 18 §, till av maximibeloppet per hel dag av vistelsen och till av maximibeloppet per hel dag därefter, 3.skattskyldiga med arbetsorten utomlands som gör avdrag enligt 18 §, till av normalbeloppet per hel dag av vistelsen och till av normalbeloppet per hel dag för tiden därefter, och 4.skattskyldiga som gör avdrag enligt 19 §, till per hel dag av maximibeloppet om arbetsorten ligger i och till per hel dag av normalbeloppet om arbetsorten ligger utomlands. Minskning på grund av kostförmåner Avdrag för ökade levnadskostnader enligt 18–21 §§ skall minskas med värdet av kostförmåner som tillhandahållits den skattskyldige. Detta gäller dock inte sådana kostförmåner på allmänna transportmedel som enligt 11 kap. 2 § inte skall tas upp. Utgifter för barns skolgång Om en skattskyldig vid vistelse utomlands har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt 6–17 §§, skall utgifter för medföljande barns grundläggande skolgång dras av. När en skattskyldig på grund av sitt arbete vistas på en annan ort än den där han eller hans familj bor, skall utgifter för hemresor dras av, om avståndet mellan hemorten och arbetsorten är längre än . Avdrag skall göras för högst en hemresa och bara för utgifter för resor inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna. Avdraget skall beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet. Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa skall dock alltid dras av. Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer, skall utgifter för resa med egen bil eller med den skattskyldiges förmånsbil dras av med det belopp som gäller för resor mellan bostaden och arbetsplatsen enligt 27 och 29 §§. Detta gäller också den som använt en förmånsbil som hans sambo eller en närstående till honom men inte han själv är skattskyldig för. Utgifter för särskilda resor inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna i samband med att den skattskyldige börjar eller slutar en tjänst skall dras. Bestämmelserna i 24 § andra och tredje styckena tillämpas också för sådana avdrag. Skäliga utgifter för resor mellan bostaden och arbetsplatsen (arbetsresor) skall dras av, om arbetsplatsen ligger på ett sådant avstånd från den skattskyldiges bostad att han behöver använda och även har använt något transportmedel. Utgifter för arbetsresor med egen bil skall dras av om avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen är och det klart framgår att den skattskyldige genom att använda egen bil i stället för allmänna transportmedel regelmässigt gör en tidsvinst på sammanlagt minst . Utgifter för arbetsresor med egen bil skall dras av också om bilen används i tjänsten minst . Om den används i tjänsten minst , skall kostnaderna dras av för alla de dagar som bilen använts i tjänsten. Att bilen används i tjänsten beaktas dock bara om körsträckan är . Avdrag skall göras med och för varje kilometer. Utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter skall också dras av. Bestämmelserna i 27 § första stycket tillämpas inte om allmänna transportmedel saknas. Bestämmelserna i 27 § första–tredje styckena tillämpas inte för skattskyldiga som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp tvingas använda egen bil. De tillämpas inte heller för skattskyldiga som tvingas använda en större bil på grund av skrymmande last. För skattskyldiga som gör arbetsresor med sin förmånsbil skall utgifter för arbetsresor dras av enligt bestämmelserna i 27 § första, andra och fjärde styckena. Utgifter för dieselolja dras av med per kilometer och utgifter för annat drivmedel med per kilometer. Detta gäller också den som gör resorna med en förmånsbil som hans sambo eller en närstående till honom men inte han själv är skattskyldig för. Utgifter för utbildning vid omstrukturering m.m. Skattskyldiga som har skattefri förmån av utbildning eller annan åtgärd enligt 11 kap. 17 § har rätt till avdrag enligt 2 § och 26–29 §§ för utgifter för resor mellan bostaden och platsen för utbildningen eller åtgärden. Om den skattskyldige har utgifter för både sådana resor och arbetsresor, skall begränsningen i 2 § andra stycket avse de samman- lagda utgifterna. Om skattskyldiga som avses i första stycket får ersättning för ökade levnadskostnader och för utgifter för hemresor, skall avdrag göras för ökade levnadskostnader enligt de regler som gäller för skattskyldiga som avses i 18 § och för utgifter för hemresor enligt 24 §. Avdraget för ökade levnadskostnader får dock inte överstiga vare sig uppburen ersättning eller de schablonbelopp som anges i 21 §. Avdrag skall inte göras för tid efter uppsägningstidens utgång. Utgifter för skyddsutrustning och skyddskläder som behövs för tjänsten skall dras av. Med skyddsutrustning avses bland annat hjälmar, skyddsglasögon, hörselskydd och skor med stålhätta. Med skyddskläder avses sådana kläder som har särskilda skyddsegenskaper mot frätande ämnen, mekaniska skador eller mot väta, värme eller kyla som huvud- sakligen beror på annat än klimatförhållanden. Förluster på grund av redovisningsskyldighet Förluster på grund av ersättnings- eller återbetalningsskyldighet för medel som den skattskyldige är redovisningsskyldig för i sin tjänst skall dras av. Detta gäller dock inte om ersättnings- eller återbetalnings- skyldigheten beror på att den skattskyldige har förskingrat medel eller begått något annat brott. Avgifter som den skattskyldige betalar i samband med tjänsten för sin egen eller efterlevandes pensionering på annat sätt än genom försäkring, skall dras av bara om pensioneringen är utformad så att den överens- stämmer med villkoren i 57 kap. 4–16 §§ för en pensionsförsäkring. Avgifter till arbetslöshetskassa m.m. Avgifter till svensk arbetslöshetskassa skall dras av. Om avdrag kan komma i fråga i flera inkomstslag, skall de dras av i det inkomstslag där intäkterna är störst. Avdrag skall göras även för avgifter till en utländsk arbetslöshets- kassa eller motsvarande avgifter enligt en utländsk stats system för förmåner vid arbetslöshet, om inkomst av arbete i det landet skall tas upp i inkomstslaget tjänst under beskattningsåret och utgiften inte skall dras av enligt 61 kap. 6 §. Avdrag skall göras bara av dem som är obegränsat skattskyldiga under beskattningsåret. Om de är obegränsat skattskyldiga bara under en del av beskattningsåret skall avdrag göras för avgifter som avser . Debiterade egenavgifter skall dras av till den del de avser inkomster i inkomstslaget tjänst. Om avgifterna sätts ned skall motsvarande belopp tas upp i inkomstslaget det beskattningsår då debiteringen ändras. Vidare skall ett avdrag göras för egenavgifterna för beskattningsåret med högst av ett underlag som beräknas enligt tredje stycket. Avdraget skall dock vara högst om den skattskyldige antingen vid beskattningsårets ingång fyllt eller då inte fyllt men fått hel ålderspension eller dött . Avdraget skall återföras till beskattning det följande beskattningsåret. Underlaget utgörs av sådana intäkter som enligt 2 kap. 6 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension är inkomst av annat förvärvsarbete minskade med andra kostnader som skall dras av från dessa intäkter än sådant avdrag som avses i andra stycket och med sjuk- och rehabiliteringspenning och liknande ersättningar som avses i 2 kap. 6 § första stycket 4 i den nämnda lagen. För varje verksamhet som bedrivs självständigt men som inte skall räknas till inkomstslaget näringsverksamhet får avdrag för kostnaderna under beskattningsåret inte göras med större belopp än som motsvarar årets intäkter. I sådan verksamhet skall avdrag göras även för kostnaderna under de föregående fem beskattningsåren till den del dessa överstigit det årets intäkter och inte kunnat dras av tidigare. Avdrag får dock inte göras med högre belopp än vad som återstår av intäkterna efter avdrag för årets kostnader. 12 kap. inkomstskattelagen – föreslagen lydelse Detta är den lydelse 12 kap. inkomstskattelagen får med anledning av de i denna utredning föreslagna ändringarna. Vad som skall dras av i tjänst Utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster skall dras av som kostnad om inte något annat anges i detta kapitel eller i 9 eller 59 kap. I detta kapitel finns bestämmelser om att också vissa andra utgifter som har samband med tjänsten skall dras av. I inkomstslaget tjänst tillämpas bestämmelserna i inkomstslaget näringsverksamhet om –avdrag för utgifter för representation i 16 kap. 2 §, –mervärdesskatt i 16 kap. 17 §, och –avdrag för utländsk skatt i 16 kap. 19 och 20 §§. Utgifter som avses i följande paragrafer skall dras av utan någon beloppsmässig begränsning, nämligen utgifter –med anledning av tjänsteresa enligt 5 §, –vid tillfälligt arbete på annan ort enligt 15–18 och 30 §§, –vid dubbel bosättning enligt 19–22 §§, –för hemresor enligt 24 och 30 §§, –för inställelseresor enligt 25 §, –för egenavgifter enligt 35 §, och –i hobbyverksamhet enligt 36 §. Utgifter för resor mellan bostaden och arbets- samt utbildnings- platsen enligt 26–30 §§ skall dras av bara till den del kostnaderna under ett beskattningsår sammanlagt överstiger . Övriga utgifter skall dras av bara till den del kostnaderna under beskattningsåret sammanlagt överstiger . Kostnader som motsvarar vissa skattefria ersättningar Om den skattskyldige får sådan kostnadsersättning som enligt 11 kap. 21 eller 28 § inte skall tas upp, skall de kostnader som ersättningen är avsedd att täcka inte dras av. Utgifter som täcks av sådana ersättningar till utländska forskare som enligt 11 kap. 22 och 23 §§ inte skall tas upp skall inte heller dras av. Skattskyldiga som har sjöinkomst har inte rätt till avdrag som avses i 10–24 §§ vid tjänstgöring ombord. Sådana skattskyldiga anses ha sitt tjänsteställe på det fartyg där de arbetar. Med tjänsteresa avses att den skattskyldige i tjänsten befinner sig på någon annan plats än tjänstestället. En tjänsteresa kan pågå eller vara tidsbegränsad till sin natur.