sou · GNB337 · 2000-01-01 00:00:00 — Utskottet behandlar förberedelsevis viktiga ärenden som gäller utrikes- och sä- kerhetspolitiken samt andra ärenden som gäller utrikesrela- 134 Underrättelsetjänsten - en bakgrund Utskottet sammanträder vid behov på kallelse av statsminis- tern. Vid sammanträdet har republikens president rätt att vara närva- rande. Sekreterare är statssekreterare. Någon parlamentarisk underrättelsenämnd finns inte. Den franska underrättelsetjänsten består dels av ett rent militärt organ, la Direction du Renseignement Militaire (DRM), dels av ett allmänt underrättelse- och säkerhetsorgan, la Direction Générale de la Sécu- rité Extérieure (DGSE). DRM fick sin organisatoriska utformning . DRM ingår i det franska högkvarteret, Etatmajor des armées (). Den självständiga underrättelseverksamhet, som tidigare be- drevs inom de olika försvarsgrenarna, är samlad inom DRM. Chefen för är underställd den franske överbefälhavaren, men har att direkt bistå och ge råd till försvarsministern. Syftet med omorganisation var att, mot bakgrund av en mer komplex och diffus hotbild efter slut, ändra DRM:s tidigare försvarsgrensinriktade underrättelseverksamhet mot en mer globalt och politiskt inriktad sådan. Det strategiska underrättelsebe- hovet betonas allt mer framför taktisk och teknisk underrättelsein- hämtning. Betydande resurser satsas emellertid på militär satellitspa- ning, som är knuten till DRM. Det allmänna franska underrättelse- och säkerhetsorganet DGSE fick sin nuvarande utformning . DGSE är underställt för- svarsministern, men chefen för har direkt access till såväl pre- sidenten som till premiärministern. DGSE:s uppgift är att samla in och bearbeta uppgifter som rör yttre säkerhetshot samt att motverka spionageverksamhet utanför landets gränser mot franska intressen. DGSE:s verksamhet är således inte att jämföra med , vars verksamhet i motsvaras dels av la Direction de la Surveil- lance du Territoire (DST), dels av les Renseignements Généraux (RG). Både DST och RG är enheter inom den nationella polisen och hör under inrikesministeriet. DST svarar för terroristbekämpning och kontraspionage inom landet och RG:s uppgifter är att ta sig an andra interna säkerhetshot. Vidare har DGSE att samla in sådan information, som avser poli- tiska, ekonomiska och militära förhållanden, som kan läggas till grund för säkerhetspolitiska bedömningar på högsta nivå. DGSE har även att genomföra bl.a. sådan informationsinhämtning, som måste ske med särskilda metoder. Huvudansvaret för de samlade franska signal- spaningsresurserna åvilar DGSE och den fasta signalspaningen finns Underrättelsetjänsten - en bakgrund 135 inom detta organ. Därutöver har DGSE samordningsansvar för den luft- och sjöburna signalspaning, som bedrivs inom försvarsmakten. Även DGSE har således i viss mån uppgifter såsom militärt under- rättelseorgan och en underrättelsemässig gemenskap finns mellan DRM och DGSE. Efter det slut har emellertid DGSE:s militärt inriktade underrättelseverksamhet minskat och informa- tionsinhämtningen avser i högre grad ekonomiska uppgifter. Vidare ägnas DGSE:s uppmärksamhet allt mer mot spridning av massförstö- relseteknologi och nukleärt material. Internationella kriser är ett ge- mensamt underrättelseintresse för DRM och DGSE. Därvid koncent- rerar sig DRM på kriser av omedelbar militär relevans för , medan DGSE lägger vikt vid de mer allmänna risker, som en kris kan innebära. Mot bakgrund av att viss intressegemenskap råder mellan DRM och DGSE föreligger samarbetsavtal mellan de båda organisationer- na. Ett fast samarbete förekommer även på olika områden liksom fasta regler för informationsutbyte mellan organen. Det sistnämnda gäller inte minst i fråga om satellitinformation och signalspaningsma- terial. Någon samlad avrapportering från de båda underrättelseorganen DRM och DGSE till regeringen förekommer inte och styrningen av verksamheterna på politisk nivå från regeringens sida är mindre utta- lad. Visserligen finns en interministeriell samordnings- kommitté för underrättelsefrågor under premiärministerns ordföran- deskap. Kommittén skall i princip upprätta en nationell underrättelse- plan. En sådan har emellertid inte spelat någon nämnvärd roll, utan underrättelseorganen har att i stor utsträckning själva ta ansvar för verksamheterna. Parlamentarisk insyn saknas helt. Den kanadensiska militära underrättelsetjänsten ingår som en enhet, the Intelligence Division (J2), i det kanadensiska försvarshögkvarte- ret. Verksamheten regleras i lag inom ramen för the National Defence Act. J2 har en all-source funktion i fråga om militära underrättelser och svarar för militär underrättelseanalys med i huvudsak strategisk in- riktning. J2 har även ansvar för militära säkerhetsfrågor. Inom J2 sammanställs de militära underrättelsebehoven och samordnas under- rättelseinhämtningen. Underrättelsesamarbetet med andra länder or- ganiseras genom J2. De olika försvarsgrenarna bedriver egen från J2 fristående under- rättelseverksamhet med inriktning på operativ och taktisk underrättel- 136 Underrättelsetjänsten - en bakgrund J2 bistår i övrigt försvarsgrenarna med underrättelser, eljest finns ingen koppling mellan J2 och den av respektive försvarsgren- schef ledda underrättelsetjänsten. En viss styrning av verksamheten sker dock centralt från högkvarteret genom ett särskilt planeringsdo- kument. Som ett led i försvarsmaktens planering görs inom hög- kvarteret upp en s.k. Business plan, som innebär en övergripande prioritering för underrättelseinhämtningen och styrning av underrät- telseresurserna. J2 planerar härigenom sin egen verksamhet. Doku- mentet ges en viss politisk förankring och arbetas in i anvisningar för det kommande budgetåret. Signalspaning utövas genom ett särskilt civilt organ, the Commu- nications Security (CSE), som lyder under försvarsmi- nisteriet. Personalen vid CSE är civil medan anläggningar och utrust- ning är delvis militär. Signalspaningen utförs i samverkan med bl.a. J2. Efter det slut domineras J2:s inriktning, som tidigare i huvudsak avsåg f.d. och dess allierade, av frågor som rör kanadensiskt deltagande i fredsbevarande operationer. Till J2:s uppgifter hör även att utgöra stöd åt kanadensisk utrikespolitik. Utöver den militära underrättelsetjänsten och den kanadensiska ci- vila säkerhetstjänsten, the (), finns underrättelse- och säkerhetsfunktioner inom olika delar av den kanadensiska federala statsapparaten. En samordning av samt- liga dessa funktioner utövas på högsta nivå av regeringen. Det sker i form av en kommitté, (), under premiärministerns ledning. CCSI sammanträder för att ge direktiv och ange prioriteringar för samtliga underrättelse- och säkerhetsfunktioner. Den faktiska samordningen och konkreta ledningen av underrättel- se- och säkerhetsfunktionerna sker genom en interdepartemental kommitté, gence (ICSI). ICSI består av statssekreterarna (deputy ministers) i respektive berörda ministerier under ledning av motsvarigheten till statssekreteraren i den svenska Statsrådsberedningen. I ICSI ingår också en tjänsteman på statssekreterarnivå med uppgift som koordi- nator för underrättelse- och säkerhetstjänsterna, the Coordinator of Security and Intelligence. Koordinatorns uppgift är att informera premiärministern och ge denne råd och rekommendationer i underrättelse- och säkerhetsfrågor. Koordinatorn har vidare ansvaret för samordningen av alla underrät- telse- och säkerhetsfunktioner i och hos olika myn- digheter. Han har också ansvaret för att det sker en samordnad värde- Underrättelsetjänsten - en bakgrund 137 ring av det underrättelsematerial, som läggs till grund för beslut av regeringen. Vidare är koordinatorn tillsammans med statssekreteraren i försvarsdepartementet ansvariga inför försvarsministern för verk- samheten vid CSE. För att fullgöra sina uppgifter har koordinatorn två sekretariat till sitt förfogande. Vidare leder han en särskild utvärderingskommitté, (), som bl.a. består av före- trädare för olika ministerier och underrättelsefunktioner, däribland J2 och CSE, samt CSIS. IAC, som har samma funktion som det brittiska JIC, sammanträder regelbundet och avger rapporter i olika ämnen grundade på ett sammanvägt underrättelsematerial. Den parlamentariska insynen i underrättelsetjänstens verksamhet är begränsad, bortsett från viss skriftlig rapportering till parlamentet från regeringens och myndigheternas sida. För CSIS, som har sin motsvarighet i svenska , finns ett särskilt kontrollorgan. Den nederländska militära underrättelsetjänsten och den civila säker- hetstjänstens uppgifter är fastställda i en gemensam lag om underrät- telse- och säkerhetstjänsterna . Båda tjänsterna styrs och kontrolleras på ett samordnat sätt och skall enligt lagen samarbeta med varandra. En större omorganisation av den militära underrättelsetjänsten har ägt rum . Ett förslag till ny och väsentligt utvid- gad lag om underrättelse- och säkerhetstjänsterna föreligger bl.a. mot bakgrund av tjänsternas praxis beträffande utlämnande av personupp- gifter. Vidare innehåller lagförslaget en utförlig beskrivning av under- rättelsetjänstens uppgifter samt preciseringar av vilka metoder tjäns- ten får använda i sin verksamhet. Slutligen föreslås att det inrättas ett nytt tillsynsorgan för att förstärka kontrollen av verksamheten och behandlingen av klagomål mot denna. Den militära underrättelsetjänstens uppgifter Den militära underrättelsetjänsten var uppdelad med en tjänst för varje försvarsgren och utan någon överordnad central under- rättelsefunktion. Därefter har en centralisering skett till en enda insti- tution, den militära underrättelsetjänsten (Militaire Inlichtingdienst, MID). Den nationella, civila, säkerhetstjänsten utövas av Binnenland- se Veiligheidsdienst (BVD). 138 Underrättelsetjänsten - en bakgrund MID:s uppgifter är enligt lag följande: -att samla in information om främmande länders potentiella och väpnade styrkor, -att leda undersökningar rörande säkerhet, främst genom personal- kontroll, enligt den nederländska lagen om säkerhetsundersökning, -att samla in information, som är nödvändig för att a/ förhindra aktiviteter riktade mot försvarsmaktens säkerhet och de väpnade styrkornas beredskap, b/ skydda militär information, som måste hållas hemlig, c/ stödja en mobilisering av försvarsmakten. Enligt det nyssnämnda lagförslaget kommer underrättelse- och säker- hetstjänsterna att byta till namn, som tydliggör att båda tjänsterna äg- nar sig åt såväl underrättelse- som säkerhetstjänst. BVD byter namn till allmänna underrättelse- och säkerhetstjänsten (Algemene Inlich- tingen- en Veiligheidsdienst, AIVD) och MID till militära underrät- telse- och säkerhetstjänsten (Militaire Inlichtingen- en Veiligheidsdi- enst, MIVD). Som den viktigaste och en ny uppgift för MIVD enligt lagförslaget betraktas att samla information om faktorer som har eller kan ha in- flytande på hantering och främjande av den internationella rättsord- ningen i den mån krigsmakten är berörd eller kan förväntas bli be- rörd. Detta tar sikte på deltagande i fredsfrämjande och humanitära operationer. I praktiken är denna s.k. nya verksam- hetsinriktning redan dominerande. MID ingår i försvarsministeriet och ministern fastställer närmare reg- ler för och verksamhet. Administrativt hör chefen för under försvarsministeriets generalsekreterare, som är den högste tjänstemannnen i ministeriet. MID består av olika avdelningar av vilka avdelningen för allmänna underrättelser (AI) är den dominerande. En annan avdelning ansvarar för kontraunderrättelser och säkerhet. De tre försvarsgrenarna har egna underrättelseavdelningar inom MID. AI ansvarar för underrättelseuppgifter på det politiska, militär- strategiska, ekonomiska, vetenskapliga och teknologiska området, medan försvarsgrenarnas egna avdelningar utför uppgifter av taktisk, operativ och teknisk art. Signalspaningen ingår som en särskild del i AI:s verksamhet. MID har också en liaison-cell inom ramen för ett särskilt kris- hanteringscentrum (Crisis Beheersings-Centrum) som har upprättats Underrättelsetjänsten - en bakgrund 139 Arbetet där är koncentrerat på f.d. . MID har utarbetat en stor mängd rapporter om krisen där och om Daytonprocessens utveckling. En ministerkommitté för underrättelse- och säkerhetstjänst, Ministeri- ele Commissie voor de Inlichtingen- en Veiligheidsdiensten, (MICIV) ger politiska riktlinjer och råd till såväl BVD som MID. MICIV be- står av premiärministern, cheferna för utrikes-, inrikes-. försvars-, justitie-, ekonomi- och finansministerierna, den s.k. samordnaren för underrättelse- och säkerhetstjänsterna, som är den högste tjänsteman- nen (generalsekreteraren) i premiärministerns ministerium för all- männa frågor, samt cheferna för och . MICIV sammanträ- der vanligtvis . Samordnaren har rätt till full insyn i BVD:s och MIS:s verksamhet och skall hålla ministrarna löpande in- formerade i viktiga frågor som berör tjänsterna. En underrättelsekommitté, Comité Verenigde Inlichtingendiensten Nederland (CVIN) förbereder bl.a. MICIV:s möten och har ett eget ansvar för samordning av BVD:s och MID:s aktiviteter. I CVIN ingår samordnaren för säkerhets- och underrättelsetjänsterna, tjänstemän från hans särskilda sekretariat, BVD:s och MID:s chefer, samt tjäns- temän från samma ministerier som är representerade i MICIV. CVIN sammanträder ungefär en gång . deltar de högsta tjänstemännen (generalsekreterarna) i alla berörda ministerier i s.k. CVIN-plus-möten. Den parlamentariska kontrollen över BVD och MID utövas genom en särskild kommitté för underrättelse- och säkerhetstjänsterna (Commissie voor de Inlicthingen- en Veiligheidsdiensten) i vilken endast gruppledarna för de fyra största partierna ingår (de socialde- mokratiska , liberalkonservativa, kristdemokratiska samt vänsterlibe- rala). Kommittén, som arbetar under sekretess, kan även behandla klagomål från allmänheten. Vissa frågor, som rör MID:s verksamhet kan också diskuteras i parlamentets försvarsutskott. Enligt det berörda lagförslaget skall ett helt nytt övervak- ningsorgan inrättas, en s.k. tillsynskommitté (). Dess uppgift blir att övervaka att underrättelse- och säkerhet- stjänsternas verksamheter bedrivs på ett lagligt och korrekt sätt. skall även hålla berörda ministrar underrättade samt utreda och bedöma inkommande klagomål. Kommittén skall utses av regeringen och bestå av tre personer, varav minst två med gedigen juridisk utbildning. Medlemmarna skall utses och kunna omväljas högst en gång. Kommittén får ett eget sekretariat. 140 Underrättelsetjänsten - en bakgrund tén skall ha tillgång till all information och alla lokaler, som den behö- ver granska resp. besöka för att utföra sina uppgifter. Den skall kunna höra vittnen under ed. Allmänhetens insyn skall också förbättras genom ökad öppenhet. Ett steg i den riktningen har tagits när MID har publicerat en årsrapport över sin verksamhet för . I årsrap- porten redovisas att MID totalt har ca 800 medarbetare, varav drygt 350 militärer, och att budgeten omslöt ca 115 milj NLG (ca ). Under var MID större, med drygt 1000 anställda. I och med den kraftigt ökande öppna informationsströmmen, inte minst genom Internet, använder MID enligt vad som framgår av års- rapporten alltmer öppna källor i sitt arbete. Fördelningen av resurser mellan olika typer av informationsinhämtning sker i samband med en årlig planering men framgår inte av MID:s årsrapport. I fråga om ope- rativ och strategisk underrättelseinhämtning genom signalspaning konstateras i rapporten att samarbetet med utländska systertjänster intensifieras. MID eller dess efterföljare MIVD får, om den föreslagna lagen godkänns av parlamentet, befogenhet att under vissa villkor utnyttja ett antal nya arbetsmetoder. Det gäller bl.a. skuggning, husundersök- ning, brev- och paketöppning, inträngande i och manipulering med datorer och vissa metoder för avlyssning av telefoner och annan tele- kommunikation. Inte minst på grund av deltagande i Nato-, FN- och VEU-operationer har behovet av MID:s internationella informations- utbyte ökat. MID levererar regelbundet rapporter till Nato- och VEU- organ. har MID deltagit aktivt i de interna Nato- be- dömningarna av de militära och säkerhetspolitiska följderna av om- välvningarna inom det förutvarande . MID bidrar också med personellt stöd till Nato-organens underrättelseverksamhet och samarbetar med olika systertjänster i Nato i fråga om kontraunder- rättelseverksamhet. MID utvecklar relationer med underrättelsetjäns- ter i . Med systertjänsterna i de tre blivande Nato-medlemmarna , och har ingåtts särskilda samarbetsavtal när det gäller underrättelsetjänst. Underrättelsetjänsten - en bakgrund 141 Underrättelseverksamheten var tidigare till största delen inriktad på krigsmaktens klassiska försvarsuppgifter. Enligt årsrapporten inriktas MID:s verksamhet alltmer på strategisk underrättelsetjänst med ana- lyser av den politiska, ekonomiska, militära och teknologiska utveck- lingen i olika regioner i världen, som kan ha betydelse för krigsmak- tens planering inte bara utan också på . har underrättelsetjänstens uppgifter starkt förändrats från traditionella militära underrättelseuppgifter mot att främja nederländskt deltagande i operationer för krishantering och fredsfrämjande insatser. Bakgrunden till detta är enligt officiella utta- landen att det inte längre finns något hot inom överskådlig tid om an- fall från med konventionella stridsmedel. Däremot finns den nukleära potentialen kvar hos och risken betraktas som stor framför allt för spridning av sådana vapen om den ryska regimen för- svagas så att kontrollen över dessa går förlorad. ägnas en fortsatt noggrann uppmärksamhet med hänsyn till betydelsen av ut- vecklingen där för stabilitet och säkerhet i . Ett huvudtema i bevakningen av är därvid den militära reformprocessen och dess förutsättningar att lyckas, med särskild hänsyn till risken för att militärt missnöje kan leda till politisk oro och instabilitet. En huvuduppgift för MID är således numera att samla in informa- tion, som kan användas för planeringen rörande del- tagande i fredsfrämjande och liknande operationer. Politiska, ekono- miska, sociala m.fl. förhållanden ingår därvid i analysbilden, liksom logistik, vägar, flygfält, tillgång på vatten och drivmedel etc. I detta syfte har MID, enligt sin årsrapport, såväl intensifierat relationerna med utländska systertjänster som förbättrat informa- tionsinhämtningen från öppna källor. Ett annat allt viktigare ämnesområde för MID är uppföljningen av spridningen av nukleära, biologiska och kemiska vapen, liksom sprid- ningen av kunskap, råvaror och apparatur för att producera sådana vapen. MID följer tillsammans med systertjänster i Nato-kretsen noga utvecklingen i , inte minst och , med hänsyn till risken för spridning av massförstörelsevapen. Den norska underrättelsetjänsten, Etterretningstjenesten (E-tjenesten), ingår tillsammans med den militära säkerhetstjänsten, Sikkerhetstje- nesten, i Forsvarets overkommando. Till skillnad mot vad som är för- hållandet i är tjänsterna fristående från varandra i s.k. stab- 142 Underrättelsetjänsten - en bakgrund Den civila säkerhetstjänsten, Overvåkningstjenesten, är poli- siär och är inordnad under . Dessa tre s.k. hemli- ga tjänsterna benämns tillsammans EOS-tjenestene. E-tjenestens verksamhet är reglerad i en särskild lag, Lov om Et- terretningstjenesten (E-loven). I lagen, som ger föreskrifter om under- rättelseverksamheten på strategisk nivå, anges att den syftar till att E- tjenesten på ett effektivt sätt skall bidra till att klarlägga och motverka hot mot landets självständighet och säkerhet och andra viktiga natio- nella intressen. Lagen är även avsedd att stärka tilliten till och säkra en kontroll av verksamheten. Vissa närmare föreskrifter om bl.a. E- tjenestens organisation, uppgifter och verksamhet ges i en särskild instruktion. I E-loven anges att E-tjenesten utgör en integrerad del av försva- rets organisation och verksamhet. Försvarschefen, överbefälhavaren, är ansvarig för underrättelseverksamheten och chefen för är direkt underordnad denne. Konstitutionellt är försvarsministern ansvarig för verksamheten. Det är således ministern och inte rege- ringen, som formellt fattar alla beslut som berör E-tjenesten. Det in- nebär att försvarsdepartementet har genom försvarschefen ett lin- jeansvar för tjänsten. E-tjenestens uppgifter är enligt E-loven bl.a. att hämta in, bearbeta och analysera information om utländska förhållanden, som rör norska intressen. E-tjenesten har enligt lagen att mot denna bakgrund göra hotbildsanalyser och omvärldsbedömningar, som kan läggas till grund för bl.a. utformningen av norsk säkerhetspolitik och försvarsplane- ring. E-tjenesten skall vidare enligt E-loven ge stöd vid norskt delta- gande i internationella operationer samt hämta in information, som kan läggas till grund för norskt deltagande i och uppföljning av inter- nationella avtal om nedrustnings- och rustningskontroll. I lagen anges vidare att det hör till E-tjenestens uppgifter att hämta in information om bl.a. internationell terrorism, globala miljöproblem och spridning av massförstörelsevapen. I förarbetena till lagen anges att en av E- tjenestens huvuduppgifter är att etablera och upprätthålla underrättel- sesamarbete med andra länders underrättelsetjänster (se Ot prp nr 50, 1996-97, s.15). I E-loven föreskrivs mot denna bakgrund att Etterretningstjenesten kan etablere og opprettholde etterretnings- samarbeid med andre land. I E-loven ges vidare vissa regler om underrättelsetjänstens förhåll- ningssätt mot norska fysiska och juridiska personer. Reglerna syftar till att understryka norska medborgares integritetsskydd och att klar- göra att E-tjenestens verksamhet skall riktas mot förhållanden, som ligger utanför norskt territorium. Slutligen innehåller lagen förutom vissa arkiveringsregler en bestämmelse om att E-tjenesten är under- Underrättelsetjänsten - en bakgrund 143 kastad tillsyn och kontroll av ett parlamentariskt kontrollorgan, Stor- tingets kontrollutvalg for EOS-tjenestene, enligt en särskild lag. E-tjenesten svarar såsom framgår av E-loven för såväl inhämtning som för bearbetning och rapportering av militära underrättelser. I den interna organisationen är E-tjenesten uppdelad i olika avdelningar. Avdelningar finns dels för administration och stöd till övriga avdel- ningar, dels för teknisk insamling - främst signalspaning - och viss analys, för speciell insamling och samarbete med utländska under- rättelsetjänster (liaison) samt för analys eller värdering av underrättel- sematerial och rapportering. I motsats till vad som gäller i vissa andra länder ingår signalspa- ningen, som en integrerad del i den övriga militära underrättelseverk- samheten. Detta ses i som en avgörande fördel. Härigenom kan olika insamlingsmetoder styras och användas för bästa möjliga sammanhållna resultat. Det anses också ge möjlighet till ett optimalt utnyttjande av personella, materiella och ekonomiska resurser. Det slut och det ändrade säkerhetspolitiska världslä- get har medfört stora förändringar, när det gäller inriktningen av den norska underrättelsetjänsten. Sålunda har den rent militära delen av tjänsten skurits ner betydligt sedan några direkta anfallshot mot landet inte längre anses föreligga. Alltjämt är emellertid den traditionella militära förvarningsfunktionen med inriktning mot beredskap och främmande stridskrafters förmåga den högst prioriterade funktionen hos E-tjenesten. En annan högt prioriterad fråga är skyddet för norsk personal som deltar i internationella fredsbevarande operationer. Det ändrade säkerhetspolitiska läget och en bredare säkerhetssyn med ett vidgat säkerhetsbegrepp har påverkat underrättelseverksam- hetens inriktning mot en vidare säkerhetspolitisk omvärldsbedömning och mot nya typer av hot mot landet, bl.a. ekonomiska och miljömäs- siga. Begreppet förvarning har utvidgats och större vikt fästs vid ci- vilmilitära förhållanden och den säkerhetspolitiska utvecklingen i ett längre perspektiv.