sou · GNB310 · 2000-01-01 00:00:00 — Successivt föll historien i hop som ett korthus och det mesta av bevismaterialet visade sig vara förfalskat eller på annat sätt utan värde, t.ex. visade sig att endast hälften av de beslagtagna vapnen över huvud taget gick att använda, bandinspelningarna visade sig vara redigerade och ihopklippta av flera olika samtal. Efter att domen mot fallit, – han dömdes till i böter för olaga vapeninnehav 27 kom affären åter att diskuteras i . Där konstaterades att polisens utredning visat att affären var en tidningsanka, vilket kostat samhället stora summor pengar. En riksdagsman undrade över hur mycket pengar tjänat på affären trots att de fått betala ut en stor summa pengar i skadestånd. Han hyste nu farhågor att national- socialismen inte skulle tas på allvar efter det här. Den dåvarande Statsministern å sin sina påpekade att det psyko- logiska försvaret kunnat dra nyttiga lärdomar av det inträffade men att anseende tagit skada främst i och . 25Carlsson 1993, s. 15-16. 26DN 10/6 1965. 27Det började med svarta rubriker, SvD 1/12 1966. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ Dessa skador skulle, enligt , bli svåra att reparera.28 Efter och dess efterspel, stämde framgångsrikt en rad tidningar för att de pekat ut honom som en farlig terrorist, skulle det dröja länge innan några stora avslöjande reportageserier publicerades i tidningarna, man skulle kunna säga att luften gick ur rapporteringen. NRP har alltid haft förmågan att skapa tidningsrubriker, kanske beroende på att partiet var det enda riktiga nazistpartiet att tillgå i landet. De flesta reportageserier om nationalsocialismen i , vilka sedan slut, med jämna mellanrum återkommit i pressen, har därför kommit att handla om NRP. En annan bidragande orsak till uppmärksamheten har sannolikt varit partiledningens förmåga till drastiska uttalanden. 1969 återfanns t.ex. ett reportage om partiledaren i GT under rubriken ta makten. Jag blir , kunde man läsa ett dramatiskt reportage om att det skulle finnas 2000 organiserade nynazister i länet.30 En siffra som faller på sin egen orimlighet. Och så här beskrevs ett möte på i – partiet bildades: Att man valt just som startplats beror antagligen på att rörelsen här har en egen förkämpe i från . Han öppnad också mötet som faktiskt hade en del åhörare, eftersom vädret blivit vackert och man kunde sitta på stugtrapporna och runt det och lyssna på förkunnelsen. började med att blanda in fruktimport, , och i sitt anförande innan han överlämnade ordet till partiets ledare f.d. furiren och trägårdseleven , som intog nazistisk enskild 28Carlsson, 1993, s. 27. 29 Vi skall ta makten. Jag blir Führer, GT 19/10 1969. 30 2000 nynazister i , , 9/10 1969. ställning och började läsa innantill från ett papper med sydsvensk dialekt som kom de garvade Orust-fiskarna undra om de utsatts för en tungomålstalare.31 I artikeln blir nationalsocialisterna till ett kuriöst inslag i det svenska folkhemmet. Media har dock alltid haft ett ambivalent för- hållande till . Reportagen har pendlat mellan demonifiering och förlöjligande. Ett exempel på detta är en artikel i tidningen , i vilken ett partimöte i beskrevs i raljerande ordalag, partiledaren beskrevs som varande av raggarsnitt och mötet som ganska oförargligt i sin rörande barns- lighet.32 Och så här dramatiskt beskrevs ett möte i av reporter: Anhängarna uppgick till ett femtiotal unga, snygga i vanliga fall förmodligen trevliga Stockholmsgrabbar, vilseledda av rashatare och samhällshatare av det slag som drev ut i , av det slag som såg till att sju miljoner judar dödades i gasugnar... Stockholmsföräldrar – var er grabb med på mötet? Ni lär inte kunna se det på bilder i tidningarna. Så fort en pressfotograf gjorde ett försök att ta en gruppbild duckade de ner bakom nazipamfletterna i bänk- raderna. Men ni kan ju fråga grabben – och blir svaret ja kan ni ju berätta vad ni vet om trettiotalets nazism och dess följder. Har ni gjort det tidigare – och lagt in hela er övertygelse i berättelsen – så fanns säkert inte chansen att just er grabb skulle vara dagens nynazist. Inte en av dem som satt och skrek ; Heil Oredsson.33 Beskrivningarna av NRP-ledningen var högst varierande. Så här beskrevs partiledaren i en artikel i : Det är mycket möjligt att skulle ha gjort sig alldeles utmärkt som ungdoms idol, exempelvis i Rock´n roll – branschen om hans håg och begåvning hade legat åt det hållet. 31 Sverigenazister till offensiv, 2/9 1956. Tänk om är sovjetspion, Se nr 46, 1960. 33 är vår läromästare säger ordförande, 6/10 1960. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ har utseendet för sig och han älskar att agera. Och drömmer om den stora karriären... hans ambitioner kan knappast kallas blygsamma. Han har själv utnämnt sig till Svenska folkets räddare.34 är tonläget ett annat, i en artikel i beskrivs partiets Riksaktionsgrupper – – som bestående fysiskt vältrimmade blonda och blåögda unga män, som behärskar kampsporter och vapen och bland vilka det finns personer som är ytterst farliga.35 Partiets förhållande till media har även det varit dubbelt. Å ena sidan har varit beroende av medierna för att nå ut med sitt budskap. Å andra sidan har uppmärksamheten i samband med rättegångar mot medlemmar och sympatisörer inne- burit stora problem. Att framträda i olika sammanhang har själv- klart varit nödvändigt för partiledningen. Och varje framträdande noterades i partipressen. 1965 i samband med att partihögkvarteret flyttade till , var det mycket skriverier i pressen om partiet, vilket föranledde partiledningen att ge ut ett extra nummer av Nordisk Kamp innehållande i stort sett enbart tidningsartiklar om NRP:36 omnämndes även ofta i partiets tidningar vilka dagstidningar etc. som hade haft infört artiklar om NRP och intresserade uppmanades att införskaffa dessa från respektive tidning. Det förekom även att artiklarna trycktes av i faxemil.37 har partiledningen, dock känt sig 34 Nynazistisk värvningskampanj bland ungdom, Fabriksarbetaren 6/6 1960. 35Ledaren en säkerhetsrisk redan i lumpen, Arbetet 14/4 1985. 37Se t.ex. OBS, Nordisk Kamp , s. 3f, Nordisk Kamp nr 6-8 1969, s. 26-32f, Nordisk Kamp nr 3-4 1970, s. 22-24, 30, Valextra, Nordisk Kamp nr 5 1970, Nordisk kamp nr 4-5 1970, s. 79, Verk- samhetsrapporter, Nordisk Kamp nr 3 1972, s. 11-13 Verksamhets- rapporter , Nordisk Kamp nr 4 1972, s. 15-18, i verksamhet över hela landet, Nordisk Kamp nr 3 1973, s. 3-4, vad hände, Nordisk Kamp nr 4 1973, s. 21, Verksamhet, Nordiska Riks- partiet nr 3-4 1978, s. 17, Nordisk Kamp nr 2 1970, s. 18-20. tvingad att gå i svaromål, inte minst internt, – då genmälen inte alltid medgavs NRP av dagspressen, – för att undvika att med- lemmar/sympatisörer lämnat partiet p.g.a. media. 1967 ägnade t.ex. partiledningen stor möda åt att bemöta en artikel i – med rubriken stramar upp sig värvar folk till . Det som särskilt upprörde , var att Nordisk Kamp beskrevs som Det stencilerade rashatarbladet och Det sällsynt illa skrivna hatbladet; Att uppgavs vara trädgårdsarbetare, när denne hade en trädgårdsmästarexamen38 1972 deltog paret i TV programmet Sommarkväll, och i Nordisk Kamp rapporterades efteråt att TV framträdandet inneburit ett genombrott för partiet och att mängder av intresse- rade människor hört av sig till NRP för att få information.39 Om så verkligen var fallet går dock inte att säga. Programmet blev mycket omdebatterat och på tidningarnas debattsidor gick debatten högt om huruvida det var rätt eller fel att släppa fram Oredssons.40 Det är också från detta program som NRP:s långvariga konflikt med härstammar. Denne var programledare för . 38Göran , Östgöten, Nordisk Kamp nr 8-9 1967, s. 26-29. 39Göran , Återblick på , Nordisk Kamp nr 6 1972, s. 4. Det positiva gensvar som partiledningen uppfattade att TV programmet hade haft bidrog till att NRP beslutade sig för att ställa upp val., Apropå, Nordisk Kamp nr 4 1972. s. 10-11. Beklämmande att de får göra reklam, GT 28/7 1972, Tank- löst släppa fram , GT 27/7 1972, Fortsätt !, GT 27/7 1972, Ruggig sommarkväll med Strängnäsnazist, 27/7 1972, Ta inte upp nazismen utan analys och bakgrund, GT 26/7 1972, Herrskapet som Sommarkväll-underhållare, 26/7 1972, Borde TV ha stoppat nazistledaren från , Folket 27/ 7 1972 TV-tittarna tackade efter utskällningen i Sommarkväll, GT 26/7 1972, , nynazisterna draghjälp av TV?, GP 5/8 1972 Per –Tanner, Stackars lille , 10/8 1972, , Den kvällen hängde sig , Se nr 321972, GT fick ett brev, GT 8/8 1972. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ All press är inte bra press Ett ständigt återkommande problem för ledning har varit skriverier kring rättegångar mot medlemmar och sympatisörer. 1977 skickade någon eller några runt tidningsartiklar rörande rättegångar mot NRP-medlemmar till medlemmar i partiet. I ett internt cirkulär bemötte innehållet i tidningsartiklar: NRP-medlemmar skulle under spritfest börjat kasta ut möbler. En ny medlem hade anslutit sig till . Ortsgruppsledaren och en NRP-kamrat uppsökte den nye. Denne nye är medlem i FBU och har en broder som är bergsprängare möjligen för att imponera på ortsgruppschefen och kamraten visar den nye att han har dynamit och kastar en sådan laddning rakt i knäet på NRP- kamraten, som i förskräckelse far upp ur stolen som i sin tur brakar genom fönstret (stolen blev möbler i pressreportaget)... Under en tjänsteresa skulle NRP kamraterna ha förstört en hel SJ-kupé. För det första var det ingen tjänsteresa. Det var en privatresa så lite med NRP att göra, att endast två av sällskapet var NRP- med- lemmar!! En av ressällskapet, icke medlem i har sönder kupéfönstret i samband med fåfänga försök att öppna det.41 Den här typen av artiklar har dock varit frekventa , liksom bemötanden av samma typ som ovan. I Nordisk Kamp 1991, beskriver , en av de många konsekvenser som de braskande tidningsrubrikerna fått för partiet: Av press och annan massmedia utmålas nationella rörelser och bland dem föra en verksamhet, som föga stämmer med verkligheten, men får eller har fått folk att söka sig till oss i tron att uppgifterna i massmedia stämmer. Det rör sig naturligtvis inte om några massanslutningar och den typen av medlemmar försvinna , när de finna att bilden från massmedia inte stämde.42 41Ärade Läsekrets, Odat , (i författarens ägo). 42 Till Läsekretsen, Nordisk Kamp nr 4 1991, s. 2. Den massmediala uppmärksamheten 1979, i samband med att TV visade serien Förintelsen upplevdes av partiledningen som särskilt besvärlig. I NRP-Bulletinen 1990 stod följande om partiets syn på bevakningen: Ideligen får allmänheten veta att vi är ett litet parti till och med ett ytterst litet part med högst hundra medlemmar. Av dessa hundra medlemmar har tydligen minst tusen avhoppat, ty det finns ingen gräns för hur många avhoppade NRP-medlemmar man har som källa. Av dessa endast och på sin höjd hundra medlemmar är det bara ett tio tal som är aktiva. Men ack va dessa tio tycks klara allt om man skall tro massmedia: De spränger varuhus i , de slänger brandbomber i , ... De sticker ner bögar i ... De skickar brevbomber och terroriserar hela samhällen... Dessutom sover dessa tio aldrig. De är verksamma dygnet runt tydligen och förflyttar sig på nolltid för att vara på plats samtidigt.43 Citatet är en grov karikatyr av mediabevakningen, vid den här tidpunkten, men det ligger en viss sanning i det som sägs. Bevak- ningen pendlar ofta mellan ett nedtonande av antalet medlemmar, som olika organisationer i detta fall NRP görs ansvariga för mängder av olika fall av brottslighet. är dock inte antalet medlemmar i en grupp i sig något kriterium på en grupps farlighet. Det är inte antalet individer som är avgörande utan vad dessa gör. Men i rapporteringen kopplas ofta farlighet till antalet individer, dvs. ju större en grupp anses vara desto farligare är den. Medias intresse för NRP tas som ett bevis på hur mycket makthavarna och samhället fruktar partiet. 1981 hette det t.ex.: Varför vädrar massmedia genast korn på bara en neger råkar halka på ett bananskal någonstans i vårt land? Varför ges skulden för raskravaller m.m? Varför in- tresserar sig för NRP och undrar över våra utlandskontakter? VARFÖR, VARFÖR OCH VARFÖR OCH ÅTER VARFÖR? skribenter vad ni gör er löjliga alla era krumbukter och visade 43 , Hetsjakt, NRP-Bulletin nr 4 1990, s. 3. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ förmåga att snubbla över egna påståenden. Och förmår ni inte störa, inte det minsta, ty vi vet att PARTIET ÄR STARKT OCH BLIR STARKARE! har aldrig förklarat krig mot samhället, utan det är det demokratiska samhället som förklarar krig mot NRP.44 NRP:s ledning uppger i detta sammanhang, vilket åter vittnar om den ambivalenta inställningen till media, att de haft nytta av demonifieringen av partiet. I en artikel författad av en sympati- sör stod t.ex.; Skrivandet blir för oss en tillgång, ty så kommer folk till oss och till och finner man ljuger ju och så kommer följdtanken; När motståndarna till NRP och G.A kan ljuga så fantastiskt i det lilla hur mycket ljuger man då inte om deras ideologi. Media och bevakningen av rättegångarna mot medlemmar och sympatisörer till 1986/87 /86 greps en rad av NRP:s medlemmar och sympatisörer i . Detta kom att bli inledningen på den s.k. NRP-hävan som kom att pågå i olika omgångar . Rättegångar mot aktivister kom även att hållas på andra håll i landet bl.a. i . Aktivisterna var åtalade för mord, mord- bränder, skadegörelse, olaga hot m.m.46 De första gripandena skedde mot två skinheads som mördade en äldre judisk homosexuell man. De hade träffat mannen på ett kafé i , som var ett populärt tillhåll för skinheads och följt med honom hem för att äta och dricka. De uppgav sedermera att mannen börjat att tafsa på den ene av dem och att de därför dödade honom. För att dölja sitt brott satte de bägge eld på lägenheten. Den ene av aktivisterna kom att dömas till 44Göran , Hat våg, nr 2 1981, s. 4. 45 Men..., Nordisk Kamp nr 3 1981, s. 3. 46I ställdes fyra aktivister inför rätta, Lööw, 1995, s. sluten psykiatrisk vård och den andre till fängelse.47 Detta fall kom i den massmediala bevakningen av NRP-rättegångarna i stort sett att frikopplas från de övriga fallen, trots att det i realite- ten var inledningen på den långa rättsprocessen. Fallet fanns inled- ningsvis med i reportagen men försvinner efter hand. Det utbredda våld mot homosexuella som NRP-gruppen gjort sig skyldiga till överhuvudtaget48, får en nedtonad roll i mediarapporteringen som kommer att koncentreras kring mordhot mot kända personer.49 Oförmågan att hantera den utpräglade homofobi som är en del av den nationalsocialistiska och rasideologiska ideologin, präglar rapporteringen, på samma sätt som , vilket tidigare berörts, visar att den utmärkte rapporteringen kring mordet på en homosexuell ishockeyspelare i . Den starka kon- centrationen kring mordhoten mot kända personer, har också medfört att den bild som lever kvar av rättegångarna är just detta. Mordet, misshandelsfallen och mordbränderna har i stora stycken försvunnit ur medvetandet. Hot mot kända personer har varit ett säkert sätt att hamna på löpsedlarna, medan det mindre glamourösa vardagsvåldet och konfrontationerna för det mesta hamnar i skymundan.50 Hot mot kända personer, bedöms i många fall ha ett större nyhetsvärde än vardagskonfrontationer. 47Dom DB nr 317 B 705307/95 . 48Lööw 1995 s. 143. 49Heléne Lööw, Nazismen i 1980-1997: den rasideologiska undergroundrörelsen i 1980-1997, 1998, s. 39. (Cit Lööw 1998.) 50Se t.ex. kändisar på hemlig dödslista, 9/8 1992, Vam-terror mot politiker, GP 12/10 1992, 100 lever i ständig sträck, Arbetet 12/10 1992, Tio kända svenskar på Vams dödslista, 11/7 1992, De hotas av VAM;s terror, 4/5 1993, Nynazister hotar rikspolis- chefen, 24/5 1992, Dödslista hittad hos känd nazist, 21/9 1991. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ Media och Vitt Ariskt Motstånd Beteckningen Vitt Ariskt Motstånd (VAM) dök – tillsammans med Unga Nationalsocialister i (UNS) och och SA51 – första gången upp på ett flygblad, som producerats av Göteborgsgruppen nätverket blivit offentligt känt. I massmediarapporteringen förvandlades gruppen till VAM. UNS tolkades av vissa journalister som underrättelse och säker- hetstjänst, och försvann helt ur rapporte- ringen. Efter att beteckningen VAM, blivit lanserad i pressen antog delar av den rasideologiska undergroundkulturen, av olika skäl, detta namn.52 En svensk TV-dokumentär om den växande ny- nazismen i – Wahrheit macht frei – vilken visades ökade markant det massmediala intresset för det rasideologiska nätverket.53 De rättegångar mot framträdande akti- vister – som ägde rum efter att filmen visats – fick mycket stort utrymme i media.54 VAM blev , tillsammans med den s.k. lasermannen – vilken dödade en och skadade tio in- vandrare – förstasidestoff. , kom även en våg av bombhot och attentat som tillskrevs VAM. De flesta av hoten var falska och den bomb som exploderade på i visade sig vara ditlagd av en bankrånarliga som gick 51UNS och och är /Borås-baserade grupp- er och flygbladet var en samproduktion mellan dessa och den Stockholms- baserade VAM-gruppen, för flygbladet se, Flygblad Flyktingar har vi råd med men inte de äldre. trycktes även upp som affisch. 52Lööw 1998, kap. 3. 53Mette Krabbe, , Nynazism i kvällspressen: En studie av hur nynazism framställts i och . B-uppsats i media – och kommunikations vetenskap, , . 54Se t.ex. Nazistledaren, Jag är skyldig, 9/11 1991, Vågar de peka ut nazistledaren, 22/11 1991, Jag skulle kunna mörda min familj, 9/1 1992, Rasismens nya finniga ansikte, 1071 1992, Vi skjuter fler om inte släpps, 28/1 1992, Jag är beredd att offra livet i kampen, 9/1 1992, Största pådraget i staden någonsin, 8/1 1992, Lugn inledning på nazisträtte- gången, 9/1 1992. under namnet militärligan. Enligt , bidrog dessa händelser till att VAM-gruppen och andra rasideologiska revolutionärer, visade att de kunde skaka ZOG, praktiskt taget utan att lyfta ett finger på egen hand!55 Den massiva exponeringen av gruppen hjälpte till att skapa bilden av gruppen som en beväpnad, hemlig terroristorganisation. I en stor del av nyhets- reportagen framställdes gruppen just så56, men det fanns motbilder. I tidningen publicerades t.ex. en ironisk artikel om VAM-arna och deras bankrån under ; Att vilja men inte kunna – svenska nazister gör parodi på sig själva.57 Uppmärksamheten påskyndade i viss utsträckning skapandet av nätverket. Media gjorde symbolerna, uniformerna, kontakt- adresserna och budskapet känt för en större allmänhet. Detta skedde bl.a. genom en tämligen omfattande exponering av box- adresser och telefonnummer till olika grupper. Detta kom, i viss utsträckning att innebära, att till viss del kriminella ungdomsgäng och andra, vilka tidigare haft rasistiska åsikter, plötsligt hittade en uttrycksform för sina tankar och en motivation till en viss del av sin kriminalitet. Dessa grupper, återfanns dock i utkanten av det egentliga nätverket och var i bland fullkomligt okända för det samma. Dessa rasistiska frilansare utgjorde/utgör även till viss del ett problem för nätverkets kärnaktivister därför att de inte kan eller kunde kontrollera dem. Ett antal ledande aktivister, har exempelvis klagat över de problem de hade att bli av med vissa galningar, och en aktivist hävdade att de omfattande skriverierna hade varit som att annonsera efter psykopater och tillade att 55Bjorgo 1997, s. 121. 56Se t.ex. 2Hemlig svensk nazist-grupp jagas, 24/5 1991, De var rustade för ett raskrig, 16/11 1991, 2Nazist-ligans göm- ställe, 9/8 1991, En av de häktade i nyckelperson i terrorgruppen , TT 18/8 1992, Våld och terrorism är VAM:s kampmetoder, 17/8 1992, De var rustade för krig, 8/8 1992. Vi har rätt att avrätta, 21/12 1992. Per vill kämpa för vita rasen, 1/10 1991. 57Sven , Jönssonligan på riktigt; Att vilja men inte kunna – svenska nazister gör parodi på sig själva, Z, nr 3 1993. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ responsen varit överväldigande.58 En annan aktivist kommenterade det på följande sätt; VAM har väll mer vart ett namn, det var väll så att det drog till sig en djävla massa skumma typer, Hollywood- nazister.59 Det förekom även, att personer med rasistiska/främ- lingsfientliga åsikter, bildade egna smågrupper, för att sedan för- söka ansluta dessa till VAM. Det som i media gick under beteck- ningen VAM var således i verkligheten en rad – rivali- serande – smågrupper med en flytande medlemskader. Det är viktigt att framhålla att rapporteringen i media inte gjorde någon till rasist, de som startade olika smågrupper eller försökte ansluta sig till redan existerade, hade med visshet gränsande sannolikhet redan rasistiska åsikter. Vad rapporteringen och framför allt det faktum att adresser och telefonnummer till olika organisationer flitigt exponerades, bidrog till var att personer med rasistiska åsikter fick kännedom om likasinnade. 1992 väckte också en händelse, där flickvännen till en av de som utpekats som ledande medlemmar av VAM sköts i ansiktet, stor uppmärksamhet. Intresset ökade särskilt då aktivisterna till en början uppgav att det rörde sig om ett attentat från invandrare eller anti-rasister. Men visade det sig att det var en av aktivisterna som av misstag skjutit kvinnan.60 Händelsen ägde rum mitt under den mest intensiva perioden av den s.k. lasermannen- affären och attentaten mot flyktingförläggningar och asylsökande och bidrog till att ytterligare höja temperaturen på debatten. återfinns mer eller mindre organiserade grupper av militanta rasideologer på en lång rad orter i landet, vilket vittnar om att den expansiva fasen , kombinerat med den omfattande massmediala uppmärksamheten gav resultat. 59Band Intervju med MS 4/7 1994, (Cit M.S 4/7 1994). Vi borde lagt korten på bordet, 22/2 1992, Det var rasisterna som sköt, 21/2 1992, Skjutna flickans fästman berättar, 16/2 1992, Nynazisterna har gått under jorden, 16/2 1992, Rasist skulle skjutas, 15/2 1992, Någon ville hämnas, 16/2 1992. De nationalsocialistiska och rasideologiska gruppernas syn på media De nationalsocialistiska och rasideologiska gruppernas förhållande till media är, som antytts i avsnittet om , kom- plicerat. Å ena sidan är de i vissa situationer beroende av media för att nå ut med sitt budskap. Å andra sidan betraktar de medierna som en del av den judiska världskonspiration aktivisterna tror styr världen. En stor del av de artiklar som publiceras i olika som berör denna eller Zionist Ockupational Government (ZOG) som den kallas, behandlar media, som uppfattas som ZOG:s främsta medel för att pacificera och indoktrinera befolkningen.61 En aktivist fällde t.ex. följande omdöme om media: dom får akta sig journalisterna på en del tidningar och i en del sammanhang, så att det inte händer någonting, det finns en massa människor ute i landet som inte gillar det här, och saker kan ju som sagt hända, ja jag skulle inte göra något men det finns andra som har en annan uppfattning62 Om aktivisternas förhållande till media och om vilka som fram- träder respektive inte framträder i media, replikerade en aktivist; de har bara fått korn på några av oss och dom kör dem , vi andra är doldisar för dom och det är så det ska vara.63 Parallellt med kritiken av pressens bevakning av bl.a. NRP64 finns åtskilliga artiklar i NRP-pressen om hur pressen försöker att tiga ihjäl partiet,65 vilket vittnar om en i grunden ambivalent 61Lööw 1998 kap. 9. 62Intervju med aktivist som önskar vara anonym . 63Intervju med aktivist som önskar vara anonym . 64Se t.ex. NRP upprop inför valkampen 1991 (stora delar av denna pam- flett behandlar pressens bevakning av NRP i samband med den s.k. VAM- vågen 1991). Men NRP-Bulletinen kan berätta, NRP, Bulletinen nr 1 1996, s. 2, , När det passar nämner man . men mestadels passar det inte alls..., Nordisk Kamp nr 1-2 1988, s. 2. MEDIA OCH RASISTISKA ORGANISATIONER – EN HISTORISK EXPOSÉ