sou · GNB349 · 2000-01-01 00:00:00 — Ur ett individperspektiv är det alltid önskvärt att presumtiva och verk- samma företagare förbättrar sina kunskaper. Även om företagare med utländsk bakgrund möter vissa speciella svårigheter, kan de förbättra sina möjligheter att bemästra strukturella hinder genom att delta i det allmänna utbudet av företagsrådgivning, starta-eget-kurser, kortare kur- ser i exempelvis bokföring, marknadsföring och skatteregler samt informationskvällar om aktuella företagarfrågor. Staten, kommunerna och andra aktörer kan medverka till att skapa gynnsamma förutsätt- ningar för sådana utbildningsinsatser samt verka för att informationen om dessa möjligheter får större spridning. Ett gott resultat av en sådan strategi uppvisade projektet och företagande i (bl.a. initierat av och i , 1989- 1992). Rådgivningen och kursutbudet förankrades genom en uppsökande verksamhet bland kommunens invandrade entreprenörer. Kurserna riktade sig till företagare i allmänhet och extra resurser fanns till hands i form av ekonomer och jurister som talade de vanligaste hemspråken. Dessa medhjälpare fungerade som rörliga resurser vid undervisningstillfällena och gav deltagare stöd, om de så önskade, med att översätta, förstå och träna in de olika kursmomenten. Det medförde att kurserna fick ett mycket större inslag av blivande och verksamma företagare med immigrantbakgrund, vilket uppskattades av samtliga deltagare. Inom rådgivningsdelen av projektet kunde rådgivaren gemensamt med varje företagare lösa problem med hyresvärdar, myn- digheter, organisationer och redovisning, ett slags kompetenshöjande case-metodik. Det är önskvärt att stat, kommuner och andra aktörer understödjer en spridning av kunskapen om social och ekonomisk marginalisering av vissa kategorier av företagare. Det kan ske i samband med extern fortbildning för berörda inom privat och offentlig sektor, inom kredit- institutens egna internutbildningar samt genom att ämnet ges större uppmärksamhet inom relevanta gymnasie- och högskoleutbildningar. Människor som bäst kan förmedla kunskaper om detta är de som utöver sin formella kompetens har egna erfarenheter av sådan strukturell underordning (i likhet med att kvinnor är representerade när det gäller jämställdhetsfrågor). Staten kan också verka för att banker och andra kreditgivare bygger in en särskild uppmärksamhet på detta problem i sina ordinarie rutiner i samband med kreditbedömningar. Det är ofta svårt att i efterhand påvisa att människor inte behandlats likvärdigt. Kommentarer eller synpunkter rörande insatser för att åstadkomma lika behandling av rörelseidkare oavsett etnisk och kulturell bakgrund , docent i ekonomisk historia vid Först några allmänna synpunkter. Vad menar vi med etniskt eller invandrarföretagande. Ett svar är att det handlar om småföretagande. Men småföretagsamhet är inte något enhetligt. Småföretag kan i vara allt från självverksamhet eller enmansföretag till företag med högst 200 anställda. De verkligt små företagen, enmans- och familjeföretagen eller som de ibland kallas mikroföretagen, har emellertid helt andra förutsättningar än de större småföretagen. Samma variationer i storlek och därmed förutsättningar som vi finner bland vanliga svenska småföretag finner vi också bland invandrarföretag eller företag som drivs av nysvenskar (svenskar med utländsk bakgrund). Invandrarföretagare eller nysvenska småföretagare är lika lite som s.k. vanliga svenska småföretagare en homogen grupp. Här finns mikroföretag, lite större småföretag och vad man kanske kan kalla större småföretag. Hur de exakta proportionerna dem emellan ser ut är inte känt. Skall man t.ex. tro vissa moderna amerikanska och brittiska undersökningar är självverksamhetens eller mikroföretagens omfattning mycket lite känd. Detta gäller såväl inhemskfödda som utlandsfödda. Det finns praktiskt taget ingen statistik om självverksam- het . Den kända delen är att likna vid toppen på ett isberg.1 Vad vi emellertid vet är att invandrar- och etnisk företagsamhet ofta handlar om familjeföretagsamhet, företag med ett begränsat antal anställda och i mycket hög grad om självverksamhet eller ensam- företagande. Internationella studier visar att småföretagens storlek har 1 Se t.ex. , C., employment in : recent trends and current issues. Work, 1988:2. betydelse för deras tillväxt, överlevnads- och konkurrensvillkor.2 Det är möjligt, ja till och med troligt, att företagarnas ambitionsnivå och målsättning med rörelseidkningen kan vara mycket olika beroende på om det gäller s.k. mikroföretag eller lite större småföretag. Jag tror därför att det är viktigt att man är uppmärksam på existensen av dessa skillnader eftersom de innebär att såväl behov som åtgärder kan vara mycket olika beroende på vilken typ av småföretagare/småföretag det gäller. Inte minst tror jag att medvetenhet om dessa skillnader mellan företagen/företagarna är betydelsefulla när det gäller frågor som har att göra med åtgärder för att främja ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Det kan finnas en risk att en del av de svårigheter som personer med företagsambitioner och utländsk bakgrund hamnar i har att göra med olika ekonomiska synsätt hos de institutioner, (stat, kommun, banker) som de söker hjälp hos eller som säger sig vilja stödja dem. Stat och myndigheter kan antas ha mer nationalekonomiska utgångspunkter, dvs. att det är nödvändigt att stimulera mikroföretagande därför att det leder till minskad arbetslöshet. De banker däremot som, skall bevilja lånen till de som vill starta företag, utgår från mer företagsekonomiska bedömningar och kan följaktligen antas vara mindre benägna att satsa på självverksamhet eller mikroföretag. De kan i stället antas se mer gynnsamt på de låntagare vars företagsprojekt baseras på en intressant produkt som förefaller äga långsiktiga utvecklingsmöjligheter. I det första fallet ser man lån till mikroföretag som en väg dels till självhjälp, dels ur arbetslöshet. Därmed skapas förutsättningar för mer konsumtion och också ökad samhällelig ekonomisk tillväxt. I det andra fallet med bankerna är det rörelseidkarnas potentiella expansions- möjligheter som påverkar utlåningsviljan. Det förefaller därför som om framgången för de förslag eller insatser som kommittén kommer att lägga fram till en del kommer att hänga på deras implementering. Viktigt förefaller därför vara hur man samordnar, balanserar och tillgodoser såväl makro- och mikroekonomiska avväganden som behoven hos personerna med utländsk bakgrund. Jag har här valt att svara på följande frågor då jag tycker att de hänger intimt samman, nämligen: Vilka svårigheter möter personer med utländsk bakgrund vid start och utveckling av eget företag? Det är omvittnat att invandrare har svårigheter att få låna i bank. Vad behöver invandraren respektive banken göra för att åstadkomma förbättring? 2 Waldinger, R & Aldrich, H & , W., ed. Immigrant business in , 1990; , R & , R., ed. Ethnic communities in business. Strategies for economic survival. Ingen skulle komma på tanken att ifrågasätta att företagande är en ekonomisk verksamhet. Detta gäller också företagande bland personer med utländsk bakgrund. Men här har vi en paradox. Det är inte den ekonomiska verksamheten som gör att vi betraktar företagande bland utlänningar/nysvenskar som en självständig kategori. Det är detta före- tagande i dess egenskap av socialt och kulturellt fenomen som är det avgörande. Det som konstituerar detta företagande som en självständig kategori och som skapar svårigheter är att rörelseidkarna i likhet med alla personer med utländsk bakgrund i någon mening uppfattas och uppfattar sig själva som annorlunda eller främlingar. Utöver de svårigheter, t.ex. språkproblem, särbehandling m.m. som kommittén anger i sin argumentering i direktiven skulle jag vilja peka på några aspekter. Många personer med utländsk bakgrund har bristfälliga kontakter med infödda svenskar varför de också saknar koppling till inhemska nätverk. När utlänningen eller svensken med utländsk bakgrund förhandlar med t.ex. en bank om att få låna kapital för att starta ett företag så är det inte alltid säkert att utgången av dessa samtal främst avgörs av ekonomiska bedömningar. Det handlar, som t.ex. påpekar, om kommunikations- problem som uppstår i mötet mellan olika kulturer och synsätt då invandrare/nysvenskar, näringsliv och myndigheter konfronteras med varandra. Att problem av denna karaktär dyker upp i t.ex. överläggningar med banker eller myndigheter kan ha att göra med att invandrare och svenskar med utländsk bakgrund ofta vill utnyttja egna nätverk. Dessa nätverk är ofta identiska med släkt och relationer till den egna etniska gruppen såväl i som i utlandet. Dessa omständigheter leder ofta till kulturkollisionsproblem. En annan omständighet som i vissa lägen kan ge upphov till kommunikationsproblem är att invandrar- na/nysvenskarna i sin egenskap av främlingar äger en social distans som ger dem möjligheter att bedöma risker, göra försakelser (syn på levnadsstandard, arbetstid, lön, vinst och sparande) och se möjligheter på ett annat sätt än inhemska företagare och institutioner gör. En del av dem, långt ifrån alla, ser möjligheter där inga andra gör det dvs. uppträder som entreprenörer i en slags schumpeteriansk mening. Det finns en risk att deras okonventionella idéer och tillväga- gångssätt i kombination med deras språksvårigheter och avsaknad av traditionella nätverk i förhållande till etablerade institutioner mera ses som problem och riskprojekt än tillväxt- och utvecklingsprojekt. Om det skapades institutionella ramar för kontinuerliga kontakter och samverkan mellan invandrare/nysvenskar och banker, myndigheter och näringsliv skulle man säkert kunna eliminera en hel del av de problem som finns. På samma sätt som banker och andra ekonomiska institutioner har intima förbindelser med regionala handelskammare och olika före- tagarorganisationer borde man kunna etablera och upprätthålla konti- nuerliga kontakter med existerande företagarföreningar eller andra ekonomiska sammanslutningar som, lokalt eller nationellt, företräder rörelseidkande personer med utländsk bakgrund. Invandrarnas orga- nisationer och de etniska företagarföreningarna bör uppmuntras och stödjas när det gäller utbildning och information om hur man bär sig åt, vem man vänder sig till och vilka villkor som gäller för att få banklån. Ett strategi för att minska såväl upplevelsen av risker, otrygghet och främlingsskap som vissa kommunikationssvårigheter mellan låntagare och långivare skulle kunna vara att förändra bankernas personal- rekrytering. Båda parter skulle ha mycket att vinna på att bankerna i större utsträckning än vad som varit fallet gick in för att utnyttja fler invandrare/nysvenskar som anställda. Det är betydelsefullt att bankerna i sin inre verksamhet satsar på såväl generella som mer riktade kompetenshöjande åtgärder. I det förstnämnda fallet förefaller det rimligt att all personal inom bankerna som handlägger utlåningsfrågor till företagen får någon form av grund- läggande kunskap om invandrares eller utlandsfödda (naturaliserade) svenskars villkor i dagens . När det gäller den mer riktade verk- samheten skulle man kunna tänka sig att det på varje bank finns någon expert när det gäller lånefrågor till denna kategori av företagare. har vissa av storbankerna inrättat speciella konton i syfte att hjälpa vissa invandrar- och flykting- grupper i samband med bl.a. frågor som gällt lån till etablering eller drivande av företag. Detta gällde t.ex. de estniska flyktingarna . Det är möjligt att sådana arrangemang i vissa sammanhang skulle kunna underlätta start och utveckling av rörelse bland personer med utländsk bakgrund. Finns det områden eller branscher där invandrare har särskilt goda möjligheter att starta och driva företag? Många invandrare och svenskar med utländsk bakgrund äger kunskaper som dåligt utnyttjas. Detta gäller inte minst den ofta väl utbildade gruppen av flyktingar eller f.d. flyktingar. De äger nätverk och kun- skaper om den internationella marknaden som svenskt näringsliv, stat och kommuner i mångt och mycket saknar och som de borde utnyttja på ett helt annat sätt än vad som görs. Därmed skulle ett stort utrymme för t.ex. serviceföretag såsom konsultföretag, export- och importföretag skapas. Det talas mycket om internationalisering . Mycket sällan talas det om den internationalisering som invandringen tillfört som därigenom fått ett rikt resurskapital som kan och bör exploateras inte minst inom företagssektorn. För att det skall bli verklighet måste myndigheter, kommuner och näringsliv övertygas om detta. Utbildningsinsatser är i detta sammanhang viktiga men väl så viktigt är att invandrare och de nya svenskarna finns representerade i de organ och institutioner som sysslar med företagsfrågor. Det är i den vardagliga praktiken tillsammans som människor blir medvetna om varandras kvaliteter. Vilka statliga och kommunala insatser - och insatser från andra delar av samhället - behöver göras för att underlätta möjligheterna för invandrare som vill starta och driva eget företag? Även om invandrare och svenskar med utländsk bakgrund ägnat sig åt företagande var det först som fenomenet upptäcktes av stat, näringsliv och kom- muner. Till en inte oväsentlig del gällde detta även småföretagsamheten i stort. Så sent som hade tillsammans med den högsta koncentrationsgraden av näringslivet eller annorlunda uttryckt en av de minsta småföretagssektorerna i och i den kapitalistiska delen av världen.3 I många kommuner fanns t.ex. mycket lite av, om överhuvudtaget någon, planering, inriktning eller samverkan när det gällde det traditionella småföretagandet. Dessutom har i många kommuner invandringen och invandringsfrågorna inte främst rört frågor om invandrarnas sysselsättning och verksamhet utan mer rört ekonomiska aspekter av flyktingmottagning och boendefrågor. Att kunskapen och handlings- beredskapen inför 1990-talets explosion av invandrarföretagande därför på sina håll varit och är mindre utvecklat är kanske mot denna bakgrund inte så förvånande. På frågan om vilka frågor som behöver göras av statliga och lokala myndigheter för att underlätta möjligheterna för invandrare att starta och driva företag förefaller ungefär samma insatser som föreslagits under svaret på föregående fråga även äga giltighet i detta sammanhang. En större rekrytering av invandrare/nysvenskar inom den statliga och kommunala byråkratin skulle sannolikt vara till nytta för såväl hela samhället som för personer av utländsk härkomst vare sig de är före- 3 se Braunerhjelm, P & , B.,Entreprenörskap, småföretag och industriell förnyelse 1968-1991. Ekonomisk Debatt 1993:4; , R & , R.a.a. tagare eller ej. En satsning på såväl generell som speciell utbildning inom kommunerna för att bygga upp och erhålla lyssnarkompetens såväl bland kommunalpolitiker som kommuntjänstemän förefaller mycket viktig. Det är vidare centralt att invandrarföretagare finns representerade i såväl kommunala organ som organisationer som företräder företagande och småföretagsfrågor. Inte minst viktigt i detta sammanhang är att hos kommunpolitiker och tjänstemän skapa en bild av invandrarföretagande som något som kan vara positivt för kommunens utveckling. En speciell grupp av företagande bland invandrare och naturaliserade svenskar som kräver speciell uppmärksamhet såväl från informations-, utbildning- som stödsynpunkt är företagandet bland kvinnor. Här får utbildnings- och stödinsatser inte bara bli en fråga om statliga och kommunala åtgärder. Det är viktigt att insatserna även inkluderar invandrarna själva och deras organisationer med tanke på de kulturella fördomar som hos vissa etniska grupper finns mot kvinnlig ekonomisk självständighet, t.ex. i form av företagande. har vissa invandrargrupper som ester, fin- ländare, greker och tyskar haft egna lokala och nationella företagar- föreningar. Det är möjligt att institutioner av detta slag kan vara ett bra sätt att stimulera och stödja företagandet. För att de skall fungera på detta sätt är det emellertid nödvändigt att de integreras i företagandet och näringslivet i sin helhet som medlemmar i handelskammare, företagar- och branschorganisationer och att de är indragna i dessa organisationers beslutsprocesser. Vilka egenskaper behövs för att lyckas som företagare med utländsk bakgrund? Det förefaller mycket svårt att ge något tillfredsställande svar på denna fråga. Om vi antar att många invandrar/nysvenska företagare har en hög grad av uthållighet, envishet och förmåga att försaka (lägre löner, längre arbetstider) skulle dessa egenskaper kunna ses som en fördel. Å andra sidan kan just dessa egenskaper vara en belastning. På grund av sämre förutsättningar hänger de längre kvar i ett mindre ekonomiskt framgångsrikt företagande än infödda företagare. Att komma hit som arbetskraftsinvandrare eller politisk flykting kan spela en roll för om man ser företagande som ett alternativ en möjlighet eller ej. Vare sig man kommit som arbetskraftsinvandrare eller flykting har människor med utländsk bakgrund som lever i ett annorlunda kulturellt och socialt kapital än den inhemska befolkningen. Internationell forskning visar att etniskt- och invandrarföretagande mycket ofta hänger ihop med olika individers och etniska gruppers sociala och kulturella kapital.4 Det är därför troligt att synen på ett framgångsrikt eller lyckat företagande kan skilja sig markant mellan dels företagare med utländsk bakgrund, dels mellan dessa och infödda svenska småföretagare. Det är säkert så att många startar företag för att det är en av de få möjligheter som finns att försörja sig på. Men detta utesluter inte andra betydelsefulla drivkrafter, såväl ekonomiska, kulturella som sociala. För politiska flyktingar med t.ex. högre utbildning och som i hemländerna haft bättre sociala och ekonomiska positioner kan företagande vara den plattform med vilken de ser en möjlighet att långsiktigt återvinna sina förlorade sociala positioner.5 Inte för dem själva utan på så sätt att de med hjälp av företagandet ser möjligheter att finansiera sina barns utbildning så att dessa i kan återerövra de i hemländerna förlorade sociala positionerna. Även bland arbetskraftsinvandrare har sociala drivkrafter historiskt spelat en framträdande roll. Ambitionen har här gällt att med hjälp av företagandet dels skapa större personligt oberoende, dels långsiktigt skapa resurser och möjligheter för en förbättring av familjens sociala position.6 För att tackla de svårigheter som invandrare/nysvenskar möter när de startar och utvecklar företag kan man inte bara se företagandet och dess villkor som ett ekonomiskt problem. Vägen till ett framgångsrikt företagande, såväl ur samhällsekonomisk som ur invandrar/nysvenskt perspektiv måste i görligaste mån ta hänsyn till företagandets varia- tioner, gruppers och individers olika drivkrafter och förutsättningar. finns här en konflikt. Det är oundvikligt att man, dessa om- ständigheter till trots, i många sammanhang måste använda sig av gene- rella lösningar och insatser. Det är därför viktigt att dessa lösningar och åtgärder har sin grund i ett medvetande om att invandrares/nysvenskars företagande inte är en homogen företeelse. Betydelsen av invandrarnas och nysvenskarnas annorlunda sociala och kulturella kapital måste uppmärksammas. Med denna vetskap blir 4Waldinger, R., Through the eye of the needle: Immigrants and enterprise in New York´s garment trades N ew UP 1986; Cobas, ., Paths to self- employment among immigrants. An analysis of four interpretations. Sociological Perspectives 1986:1. 5Cherry, R., American Jewry and Bonacich`s Middleman Minority Theory. Review of Radical Political Economics 1990: Waldinger, R & Aldrich, H & , W., ed.a.a. 6Light, I & Bonacich, E.,Immigrant entrepreneurs. 1988;se även Waldinger, R & Aldrich, H & , W., ed.a.a; , R & , R., ed. det tydligare att företagandet både handlar om ekonomiska möjligheter, överlevnad och en långsiktig social- och integrationsprocess. En aspekt av detta är att familjen som ekonomisk, kulturell och social drivkraft för företagandet spelar större roll bland invandrare och nysvenskar än generellt bland svenska småföretagare. Slutligen en, som jag tror, avgö- rande faktor för att satsningen på åtgärder för att underlätta företagandet bland invandrare och nysvenskar skall få positiva effekter måste vara att ett nytt klimat skapas i den meningen att man slutar att betrakta invandrarna/nysvenskarna inklusive deras företagande som ett problem utan i stället som en långsiktigt betydelsefull samhällelig resurs. Invandrarföretagande i - en historisk tillbakablick , docent i ekonomisk historia vid Det var inte förrän som efterkrigstidens svenskar på allvar upptäckte invandrarföretagarna och deras företagande. Hur var det möjligt? En förklaring kan vara att invandringen hade annorlunda karaktär och ekonomiska förutsättningar. Goda konjunkturer och stor efterfrågan på arbetskraft bidrog till att dölja invandrarföretagandet. Det faktum att småföretagsamheten generellt minskade i betydelse som en följd av näringslivets fortgående koncentration kan ha bidragit. En annan var att de fram till denna tidpunkt främst utgjordes av invandrare som var mer kulturellt och rasmässigt besläktade med svenskar varför de inte uppmärksammades på samma sätt. Det kan också ha att göra med hur man i allmänhet betraktade invandrare, deras liv och verksamhet. Främlingarna, invandrarna, fanns där men ändå inte. De var, för att citera den amerikanske sociologen , föremål för den taktfulla ouppmärksamheten. Man ignorerade deras existens. De för- bigicks med tystnad. Detta gällde även invandrarnas, främlingarnas företagande. Med ökande arbets- löshet, växande invandring från trädde såväl invandrarna, främlingarna, som deras företagande fram ur skuggorna. De blev dom. Vad som för många svenskar föreföll nytt hade i själva verket långa rötter i svensk historia. Det nya var det stora antalet invandrarföre- tagare. Det har aldrig funnits så många invandrarföretagare som i det sena . Detta gäller vare sig vi talar om företagare med utländskt medborgarskap eller svenska företagare med utländsk bakgrund. Bland de frågor som vi brottas med hör bl.a. varför och hur invandrare blir företagare, synen på invandrarföretagare och vilken roll de och deras verksamhet spelar och kan komma att spela i svensk ekonomisk och social utveckling. Det blir utifrån dessa perspektiv intressant att se vilka erfarenheter av invandrarföretagsamhet och invandrarföretagare som funnits tidigare och har vad de att säga oss ? Invandrarföretagare har , såväl i som inter- nationellt, intimt hört ihop med handelns och ekonomins internatio- nalisering. Synen på invandrarföretagande, dess förutsättningar, karaktär och konsekvenser har, beroende på tidpunkt, skiftat. har de uppträtt som den framväxande kapitalismens pionjärer eller setts som frälsare i tider av ekonomisk kris och stagnation. Vissa perioder har invandrarföretagande och invandrarföretagare motarbetats och betraktats som hot mot inhemsk kultur, sysselsättning och företagare. På gott och ont har de fungerat som bärare och vägröjare för nya idéer, varor, produktions- och distributionsformer och maktstrukturer. Med reservation för att all periodindelning är grannlaga kan man tala om tre perioder i det svenska invandrarföretagandets historia. Den första går från högmedeltiden . Den andra sträcker sig till . Den tredje, slutligen, omfattar efterkrigsperioden. Från medeltid - företagande i ett multietniskt Den första fasen präglades av det kapitalistiska systemets successiva framväxt under nordisk unionsmonarki, den svenska nationalstatens barndom, stormaktsväldets framväxt och fall och 1700-talets merkan- tilism. var och en fattig och agrar nation i utkant som ständigt led brist på kapital, kunskap, teknologi och yrkesskicklig arbetskraft. Ett sätt att tackla och eliminera dessa handikapp var att rekrytera och locka till sig driftiga, yrkesskickliga och kapitalstarka utländska entreprenörer.