sou · GNB383 · 2000-01-01 00:00:00 — I avsnittet De svenska institutionerna behandlar vi dessa frågeställningar mera specifikt för . En viktig förutsättning för att uppnå ekonomisk jämlikhet mellan individer är en norm att jämlikhet är något gott i sig. I de flesta sam- hällen bistår de ekonomiskt starka de ekonomiskt svaga i någon form; friska människor ger upp en del av sin inkomst till de sjuka, unga arbetande människor tar hand om de äldre, rika människor ger pengar åt fattiga. Att bistå mindre bemedlade anses i själva verket vara moraliskt riktigt. Styrkan i denna informella institution kan antas ha ett avgörande inflytande på hur inkomstfördelningen i ett samhälle ser ut. Ett av de klaraste empiriska sambanden inom denna del av till- växtlitteraturen är det positiva samband som kan konstateras mellan en jämlik inkomstfördelning och tillväxt (och , 1994; Alesina och , 1994; Alesina och Perotti, 1996). Framför allt två orsaker har förts fram för att förklara detta mönster: (i) Ojämlik inkomstfördelning skapar krav på omfördelande skatter som skadar ekonomin och leder till lägre tillväxt. (ii) Ojämlik in- komstfördelning leder till politisk instablilitet, vilket minskar inves- teringsviljan och tillväxten. Den första förklaringen är möjligen mindre uppenbar än den andra. och (1994) menar att höga omfördelande skatter påverkar investeringsviljan negativt eftersom en del av de möjliga avkastningen försvinner i skatt. Denna försämrade investe- ringsvilja minskar tillväxten. I sin empiriska undersökning av 56 län- der finner och emellertid att detta samband enbart är signifikant i demokratier. För detta finns det också en rimlig för- ; det är i demokratier som man kan förvänta sig att den majo- ritet av människor som har inkomster under medelinkomsten, skall lyckas få till stånd en skattepolitik som jämnar ut inkomstklyftorna. Det intuitiva sambandet mellan politisk stabilitet och ekonomisk utveckling uppmärksammades redan av Kuznets (1966). Politisk och social instabilitet orsakar osäkerhet som hämmar investeringsviljan. Bland de tidiga empiriska studierna inom detta område märks (1973). Alesina och Perotti (1996) utvecklar en teori om att ojämlik inkomstfördelning leder till social instabilitet i form av politiska mord, upplopp och kuppförsök. I sin empiriska studie skapar författarna ett index över graden av politisk stabilitet baserat på så- dana händelser och finner, som väntat, att politisk instabilitet påver- kar investeringsviljan negativt. Även andra mått på social stabilitet har visat sig ha ett nära samband med tillväxt. Barro (1997) visar att den allmänna laglydnaden i ett land har en positiv inverkan på län- ders tillväxt. Välfärdsstaten som tillämpad idé utvecklades i de västerländska de- mokratierna efter . Dess grundläggande element kan sägas vara en stor skattefinansierad offentlig sektor som för- utom vård, skola, och omsorg om gamla och unga, även tillhanda- håller ett socialt skyddsnät av socialförsäkringar. Många forskare har studerat frågan varför välfärdsstaten växte som den gjorde . (1978) prövade ett antal olika förklaringsfaktorer på empiriska data från perioden – 75 och fann att öppenhet för utrikeshandel och graden av socialdemokratisk dominans hade ett positivt samband med statens storlek. förklaringsmodell går ut på att en hög grad av öppenhet och exportberoende tenderar att leda till en koncentration av stora företag. I sådana företag har fackföreningar stor benägenhet att bildas, vilket leder till en stark fackförenings- och arbetarrörelse. En stark socialdemokrati i regeringsställning inför så en politik som , . , JR gynnar sina väljare, dvs. arbetarna, vilket betyder en stor, omförde- lande välfärdsstat. (1998) finner samma empiriska samband mellan statens storlek och landets öppenhet men ger en annan tänkbar förklaring; i länder med stort utrikeshandelsberoende tjänar välfärdsstaten som en stötdämpare mot internationella ekonomiska chocker. Öppna länder är exponerade för större risker (valuta-, ränte- och prisför- ändringar) vilket skapar en efterfrågan på en stor offentlig sektor – där sysselsättning och produktion är relativt isolerade från interna- fluktuationer – liksom accentuerade krav på en skatte- och omfördelningspolitik som ger större inkomstsäkerhet. Välfärdsstatens institutioner påverkar ländernas möjligheter till tillväxt. Barro (1997) visar att när kostnaderna för utbildning och försvar dras ifrån de offentliga utgifterna så verkar det finnas ett negativt samband mellan offentlig konsumtion och ekonomisk till- växt. Barro spekulerar inte i orsakerna till detta förhållande. En uppenbar och ofta förekommande förklaring skulle kunna vara att stor offentlig konsumtion kräver höga skatter som innebär negativa incitament för investeringar och arbete (och , 1994, m.fl.). Å andra sidan, även efter att utbildning och försvar räknats bort från den offentliga konsumtionen finns fortfarande utgifter för rättsväsendet och ordningsmakten kvar, vilkas kvalitet, även enligt Barro, har en viktig positiv effekt på tillväxten. Välfärdsstatens sociala skyddsnät har möjligen också andra lång- siktiga konsekvenser för människors beteende. Enligt (1995, 1997a) kan välfärdsstatens försvagade incitament för exem- pelvis sparande och arbete leda till att människor förändrar sina so- ciala normer. att ett hederligt arbete har ett egenvärde kan gradvis luckras upp om skillnaden mellan arbetsinkomst och in- komst av att inte arbeta krymper. När blivit tillräckligt för- svagad kan många välja att inte arbeta, med uppenbara kon- sekvenser för den ekonomiska tillväxten. Särskilt allvarlig kan situa- tionen bli när normernas försvagning sammanfaller med makroeko- nomiska chocker som gör att stora mängder människor slungas ut i det sociala skyddsnätet. Generösa välfärdssystem kan på detta sätt leda till onda cirklar; höga bidrag och skatter leder till försämrade normer för arbete och sparande, vilket leder till försvagad ekonomi och försvagade statsfinanser, vilket möjligen möts med ännu högre skatter, osv. Vi övergår nu till att diskutera institutionernas samhällsekonomiska betydelse för utvecklingen i . Den svenska ekonomiska his- torien kan anses vara särskilt intressant då under en tidspe- riod av mindre än gått från att vara ett av fatti- gaste länder till ett av de rikaste. Vilken roll har institutionerna spe- lat i denna utveckling och hur ser framtidsmöjligheterna ut i ljuset av den internationella forskning som presenterats ovan? Analysen blir nödvändigtvis kvalitativ och med betoning på de institutioner som kan anses vara karaktäristiska för . har en lång och väldokumenterad demokratisk tradition.20 Folkrepresentation vid sidan av monarken har varit ett stående in- slag i den svenska statsstyrelsen ända sedan medeltiden. Även om kungen under vissa tider varit suverän har sådana perioder alltid följts av perioder med större inflytande för folkets representanter. regeringsform, som kom att gälla , tillerkändes riks- dagen makten över skatter och anslag medan lagstiftningen delades mellan riksdag och kung. Den exekutiva makten förbehölls emeller- tid kronan. Ståndsriksdagen, som varit den förhärsk- ande representationsformen och som fortfarande var så under 1800- talets första decennier, avskaffades 1866 till förmån för tvåkammar- . Allmän och lika rösträtt för män och kvinnor i propor- val infördes så stegvis –21. Parlamen- tarismen som princip kan sägas ha blivit fullständigt accepterad från och med ministären . Trots att någon konsti- tutionell förändring inte gjordes utövades den styrande makten i landet framöver av statsråden i regeringen. nya regeringsform och riksdagsordning var i väsentliga stycken en an- passning till den praxis som utvecklats . I vilken mån har denna gradvisa utveckling av demokratiska in- stitutioner påverkat ekonomiska utveckling? Frågan är na- turligtvis omöjlig att besvara på ett helt tillfredsställande sätt. Enligt resonemanget ovan tyder det mesta på att demokratin inte haft nå- gon avgörande inverkan på den ekonomiska tillväxten men att in- komstnivån däremot har påverkat demokratin (Lipset-hypotesen). Möjligen ger den svenska historien ett visst stöd åt denna hypotes. Landet fick ekonomisk frihet innan det fick politisk frihet.21 Det ökande materiella välståndet bland först och främst borgare och , . , JR kapitalägare ledde till krav från liberalt håll på ökat inflytande över rikets affärer, ett krav som sedan arbetarklassens och fackförenings- rörelsens företrädare upprepade. En viktig indirekt kanal genom vilken demokratin kan ha påver- kat den ekonomiska utvecklingen är den politiska stabiliteten. hade samma regeringsform, vilken när den upphävdes var den äldsta skrivna författningen i (och , 1993). ägde inga revolu- tioner, kuppförsök, väpnade folkliga uppror, eller vågor av politiska mord rum. regeringsform överlevde de kontinentala revo- lutionsvågorna , klasskampens häftiga samman- drabbningar , borggårdskrisen , det kommu- nistiska maktövertagandet i vårt stora östra grannland, samt två världskrig. Visserligen genomfördes stora reformer längs vägen, exempelvis ståndsriksdagens avskaffande och införandet av parla- mentarism. Men regeringsformen visade sig ändå tillräck- ligt flexibel för att kunna klara en relativt smärtfri övergång till de- mokrati i då det långt ifrån var självklart att länder skulle gå mot politisk och ekonomisk frihet. Kampen mellan klasserna fortsatte sedan på fredlig väg via de politiska konstellationer som tog plats i . Den politiska stabilitet som därmed kunde bevaras var sannolikt av utomordentlig betydelse för landets ekonomiska utveckling. Den gav långsiktiga spelregler för marknadsaktörerna, den gav investerare den säkerhet och tillit som krävdes och den bidrog till att lösa sociala konflikter till relativt låga kostnader. Demokratin kan emellertid inte anses vara den enda orsaken till denna politiska och sociala stabilitet. Att inte har varit direkt involverat i något krig beror naturligtvis i hög grad på det faktum att landet formellt sett varit neutralt.22 Den stora utvandringen minskade sannolikt de sociala spänningarna i överbefolkade områden. En annan viktig fak- tor i sammanhanget är den stora kulturella homogeniteten. Som visats av bl.a. (1973) har etno-lingvistisk fraktionalisering stor betydelse för den sociala stabiliteten. Den överväldigande ma- joriteten av invånarna i är etniska svenskar och har svenska som modersmål.23 Även vad gäller religion, konflikten mellan stad- landsbygd och mellan män och kvinnor är spänningarna mycket små. Den enda politiska skiljelinjen av betydelse i svensk politik är i själva verket konflikten mellan arbete och kapital. Äganderätt och korruption, som inte har många gemensamma näm- nare, har ändå det gemensamt att de för inte har varit häm- mande faktorer för den ekonomiska utvecklingen. Privat äganderätt har varit lagfäst i sedan landskapslagarna . Samtliga tre kategorier av äganderätt som behandlats ovan, nyttjan- derätt, rätt att uppbära inkomst, och rätt av överlåta en vara – har långtgående skydd i . Liksom i de flesta andra länder finns det emellertid begränsningar. Kulturminnesmärkta byggnader får inte nyttjas hur som helst, man får inte lov att upp- bära inkomst från försäljning av narkotika eller hembränd sprit, man får inte överlåta eller sälja sin röst i demokratiska val till någon annan, etc. Staten har i vissa fall rätt att expropriera egendom, men den förfördelade individen har då grundlagsfäst rätt till ersättning för sådan expropriation (RF 2:18). Lagens stadganden om privat äganderätt har i ofta kunnat garanteras av ett relativt effek- tivt rättsväsende.24 Den ekonomiskt sett viktigaste formen av äganderätt inför fram- tiden är förmodligen immaterialrätten. Här inräknas upphovsrätten (rätten till konstnärliga och litterära verk), patenträtten (rätten till tekniska uppfinningar), och rätten till kännetecken (firmanamn, varumärken). Upphovsmans rätt omnämnes i i samband med tryckfrihetsförordning och nuva- rande lag är ifrån 1960 (och , 1994). Den svenska och den internationella immaterialrätten står inför minst sagt stora utmaningar; hur skall effektiva äganderätter kunna skapas för exempelvis lättkopierade dataprogram eller CD-skivor? Hur skall upphovsrätten kunna tillämpas på böcker, artiklar, bilder, och andra verk som läggs ut på Internet? Skall man kunna ta patent på genetiska kombinationer för förädlade växter och djur? Frågor som dessa kommer sannolikt att vara av mycket stor bety- delse för nästa sekels ekonomiska utveckling. Var står på detta område är svårt att bedöma. I är korruption ett i det närmaste okänt begrepp. Inter- nationella undersökningar har visat att och de nordiska län- derna är bland de minst korrupta i världen. Likaså tillhör vi gruppen av länder med störst byråkratisk effektivitet i statsförvaltningen (, 1995). Detta tas ofta som något av en självklarhet. Det för- tjänar ändå att påpekas att denna avsaknad av korruption sannolikt har haft en mycket positiv inverkan på svensk ekonomi. Myndig- hetsbeslut om skatter, bidrag, tillstånd, etc. har fattats på opartisk , . , JR och rättvis grund och har kunnat genomföras utan kostsamma mut- bidrag och hemliga förhandlingsprocesser. Kunskapsbildning som formell institution utvecklades relativt sent i . Vårt första universitet i såg inte dagens ljus förrän och det andra i grundades först under se- nare . Även utan ett formellt skolväsende var emellertid läskunnigheten väl utbredd i som ett resultat av kyrkans krav på att folket skulle kunna tillgodogöra sig kyrkliga texter. I och med skolstadga och småskolans införande 1858 kom läs- och skrivkunnigheten i slutet av att omfatta praktiskt taget hela den svenska befolk- ningen. Denna grundläggande form av humankapital kom att spela en avgörande roll för omvandling och effektivisering av det svenska jordbruks- och industrisamhället. Information spreds lättare, kun- skap inhämtades snabbare och industrialiseringen av kunde ske under en förhållandevis (och , 1993). Nästa stora utbildningsreform inleddes med utökad obligatorisk skolgång och utbyggd gymnasieskola. Dessutom expanderade den högre utbildningen med nya universitet och hög- skolor och ökade forskningsresurser. Liksom följ- des förändringar i utbildning och ekonomi åt. Det krävdes inte bara välutbildad arbetskraft i industrin utan även i den växande tjänste- sektorn. Näringslivet kunde dra konkurrensmässiga fördelar av den höga utbildningsnivån i , inte minst genom tillgången till tek- niker och ingenjörer. har dock försprånget knappats in av andra länder, vilket, enligt och (1993), kan vara en förklaring till den ekonomiska stagnation vi sett . I en studie av baskompetensen hos den vuxna befolkningen i tolv hamnar på första plats.25 visar både den högsta genomsnittliga baskompetensen och den högsta bas- kompetensen oavsett utbildningsnivå. En förklaring till den höga baskompetensen i kan vara den utbyggda vuxenutbildningen, både i regi som i studieförbunden och i företagen. En slutsats som (1999) drar är att det i , tack vare den höga baskompetensen, finns en god potential att kunna tillgodogöra sig högre utbildning och att avkastningen på sådana utbildnings- satsningar skulle kunna vara relativt hög. I arbetslivet utnyttjas dock den höga baskompentensen i mindre utsträckning i än ge- nomsnittet för de sju länder i studien som fokuserar på.26 I stället är det den formella utbildningsnivån som spelar roll för hur krävande arbetsuppgifter den anställde har. När det gäller högre utbildning har en lägre andel av be- folkningen med längre universitetsutbildning än genomsnittet i , men en relativt hög andel av befolkningen har någon form av universitetsutbildning (, 1999). menar att det saknas incitament för de anställda att utveckla och använda sin bas- kompetens i , liksom för att skaffa sig en längre universitets- utbildning. Lönemässigt ger både utbildning och baskompetens låg avkastning i jämfört med andra länder, medan arbetslivser- farenhet ger högre lönemässig avkastning. Sedan den ekonomiska utvecklingen tog fart under den andra hälf- ten av har , som nämnts ovan, kännetecknats av stabilitet. Vi har inte medverkat i krig eller genomgått några häftiga politiska eller sociala omvälvningar. Enligt Olsons hypotes om in- tressegruppernas framväxt torde alltså de svenska erfarenheterna vara en grogrund för starka intressegrupper som genom trögt be- slutsfattande och förmånssökande aktiviteter hämmar den ekono- miska tillväxten i landet. Enligt Chois (1983) index över institutio- nell skleros, baserat på antal år sedan staten grundades, hamnar på en relativt hög nivå och förmodas alltså ha en relativt stor andel intressegrupper. (1990) beskriver utförligt de svenska intresse- gruppernas struktur och inflytandeformer. Vid så gott som samtliga moment i det svenska offentliga beslutsfattandet har intressegrup- perna ett stort inflytande. I initiativfasen påverkar de genom opini- onsbildning och uppvaktningar av riksdagsmän. Intressegrupperna är ofta representerade i offentliga utredningar och är remissinstanser för statliga betänkanden och förslag. Även under ut- skottsarbete kan intressegrupperna lämna synpunkter på olika frå- gor. I vissa fall har de till och med rena förvaltningsuppgifter och detta med stöd av Regeringsformen. Kontakter direkt med berörda departement är också vanliga, så vanliga att kallar fackdepartementen för särintressenas ambassader (Maktutred- ningen, 1990, s. 182). En avgörande fråga är förstås om dessa intressegrupper i sina kontakter med det offentliga ägnar sig åt ekonomiskt skadlig rent , . , JR I en analys av (1990) förs ett ingående resonemang om just intressegrupper och deras betydelse för den ekono- miska utvecklingen. menar att intressegrupper som vill skaffa sig fördelar i allmänhet inte är intresserade av explicita omfördel- ningar som syns i den offentliga budgeten. Sådana omfördelningar är transparanta och uppmärksammas lätt av andra. Dessutom är det svårt att argumentera för subventioner och bidrag till grupper som är relativt framgångsrika. I stället söker dessa grupper efter implicita omfördelningar, det vill säga indirekta stöd som inte syns i budge- ten, i form av exempelvis regleringar och tullar. En intressegrupp kan föra fram argument så att det framstår som om hela samhället kommer att tjäna på en föreslagen reform, fastän resurser i själva verket överförs från konsumenter och konkurrerande näringar till den gynnade gruppen i fråga. De implicita omfördelningarna får snedvridande effekter på ekonomin och ekonomisk tillväxt försvå- ras. hävdar dock att har en relativt låg andel implicita omfördelningar, vilket indikeras av det historiskt stora motståndet mot handelshinder samt förekomsten av allomomfattande organisa- tioner. Om en intressegrupp är tillräckligt stor måste den ta hänsyn till hela samhällsekonomins utveckling för att medlemmarnas intres- sen ska kunna tillvaratas – det gäller inte bara att få en stor del av kakan, den måste dessutom växa. Den svenska arbetsmarknaden har historiskt kännetecknats av all- omfattande organisationer. Fram till sammanbrottet under 1980- talet var ett av den svenska modellens kännetecken centraliserade löneförhandlingar där LO och SAF var de dominerande aktörerna. specificerade ramavtalen den relativa löne- strukturen för arbetarna inom den privata sektorn.27 Ett av LO:s huvudmål med de centraliserade löneförhandlingarna var liten löne- spridning och mellan och 1983, då de centra- liserade löneförhandlingarna bröt samman, minskade variansen i löner hos arbetare med (se och , 1996, 1999). Tjänstemännens löner visade liknande tendenser. genomgick en förändring i lönebildningen, från det traditionella centrala förhandlingssystemet till det nuvarande syste- met som domineras av branschavtal och, alltmer förekommande, företagsavtal. Förändringen av avtalsinstitutionerna har lett till att löneskillnaderna stadigt ökat, sannolikt –93 (och , 1999). Denna historiska utveckling ger oss möjlighet att studera vilka effekter lönesättnings- institutionerna haft på inflation, arbetskraftkostnad och produkti- vitet, samt hur sysselsättning och produktion utvecklats såväl inom olika sektorer som i ekonomin som helhet. är det få som ifrågasätter att LO:s löneledarskap under de centraliserade löneförhandlingarna ledde till en jämnare lönefördel- ning än vad som hade varit fallet i avsaknad av en stark fackför- eningsrörelse med jämlikhet som mål. Eran av centrala löneför- handlingar kan delas in i två perioder, baserat på LO:s förändrade jämlikhetssyn. , , var målet lika lön for lika arbete, det vill säga en utjämning av lö- ner mellan arbetare med jämförbar kompetens inom samma företag och samma industri. Den andra perioden, under 1970- och 1980- talen, var målet mer radikalt och kan beskrivas som lika lön för olika arbete, alltså en löneutjämning mellan alla grupper. Föga överraskande var de makroekonomiska konsekvenserna av dessa perioder tämligen olika. ledde bl.a. den komprimerade lönestrukturen till att arbetsgivare och många kvali- ficerade arbetare övergav stödet för centraliserade löneförhandlingar för löneförhandlingar på en mer decentraliserad branchbaserad nivå som vi ser (och , 1993 och de , 1992). Studier av och (1995, 1999) och och (1997) indikerar att löneutvecklingen under de centrala löneför- handlingarnas första period hade den avsedda Rehn-Meidnereffek- ten. Ökad sysselsättning, produktivitet och produktion inom indu- strin skulle komma till stånd genom att tränga ut ineffektiva och improduktiva låglönesektorer. Arbetskraft och kapital skulle därmed överföras till mer dynamiska och produktiva företag och industrier. I linje med Teulings och Hartogs (1998) analys kan den svenska utvecklingen () illustrera hur korporatistiska, centraliserade löneförhandlingar kan förbättra den ekonomiska utvecklingen genom att eliminera överföringen av lönemedel till icke-konkurrenskraftiga företag (se Lönebildning i tredjeavsnittet). De makroekonomiska konsekvenserna av de centraliserade löne- förhandlingarnas andra period () skiljer sig be- tydligt från den första periodens erfarenheter.28 Generellt under de centrala löneförhandlingarna kom nästan hälften av de slutliga löne- förändringarna att bestå av löneglidning; lönen ökade mer än vad som specificerades i ramavtalet. och (1996) visar , . , JR dock att i de centrala förhandlingarna var löneglidningen enkel att prognostisera och mer eller mindre inkorporerad i de centrala av- talen. Den totala löneinflationen bestämdes därmed av de löneför- ändringar som specificerades i de centrala löneavtalen tills dess att centraliseringen bröt samman . Ett allvarligare problem med de centrala förhandlingarna var de ekonomiska följ- derna av den önskade reduktionen i lönespridningen. Det var svårt att uppnå en väsentligt minskad lönespridning genom nominella lönesänkningar för de högre avlönade arbetarna, varför en hög no- minell löneinflation var lösningen. Löneinflationen gav upphov till löneökningar som ofta var högre än vad inhemsk produktivitets- tillväxt och höjda världsmarknadspriser kunde ge utrymme för. av centrala förhandlingar verkar arbetslös- heten ha kunnat hållas nere snarare av de återkommande devalve- ringarna av kronan och en stadig expansion av sysselsättningen i den offentliga sektorn än av den centrala fackföreningens lönerestrik- tioner. (Se anmärkningar av , 1997b.) och Lockings forskning (och , 1995, 1999) visar att under de centrala avtalens andra period var efterfrågan på arbetskraft, arbetskraftens produktivitet och industrins bruttopro- duktion låg, vilket hade sina orsaker i minskningen av löneskillna- derna såväl inom företagen som inom industrin (främst kompetens- baserade löneskillnader). ledde korporatismen på arbetsmarknaden i till att genomföra jämlik lönesättning med improduktiva konsekvenser.