sou · GNB32 · 2000-01-01 00:00:00 — stånd till ingreppet må lämnas, förefinnes, eller med andra ord pröv- ning av STERILISERINGSINDIKATIONERNA. I lagtexten angives som första ste- riliseringsgrund den omständigheten, då det med skäl kan antagas, att personen i fråga på grund av sin rubbade själsverksamhet är för framti- den oförmögen att handhava vårdnaden om sina barn, d. v. s. den soci- ala indikationen. Den andra steriliseringsindikationen är den eugeniska, eller med lagtextens ord: sterilisering må företagas, då det med skäl kan antagas, att personen i fråga kommer att genom arvsanlag på avkom- lingar överföra sinnessjukdom eller sinnesslöhet. Några andra indikationer än sociala och eugeniska innefattas, som synes, icke i lagen. En tredje grupp indikationer, nämligen de medi- cinska beröres emellertid i första paragrafens sista stycke, där det heter: »Å sterilisering på grund av medicinska skäl äger lagen icke tillämp- ning.» Angående skälen till att denna steriliseringsgrund icke blivit i lag reglerad lämnas följande förklaring i motiven till lagen: »Frågan om den utsträckning i vilken sterilisering av medicinska skäl av en person, som är inkapabel att lämna giltigt samtycke är tillåtlig utgör ett special- fall av den mera omfattande frågan i vad mån en kirurgisk operation i terapeutiskt syfte å en inkapabel person är rättsenlig. Då det senare spörsmålet - liksom överhuvud taget frågan om samtyckets betydelse för tillåtligheten av ett kirurgiskt ingrepp i gällande lag lämnats oregle- rat, utan att någon olägenhet därav försports, synes någon reglering av det nu ifrågavarande spörsmålet ej heller erforderligt En viktig fråga varom lagen icke lämnar något direkt besked är den, huruvida en person, beträffande vilken tillstånd till ingreppet författ- ningsenligt inhämtats, är skyldig att underkasta sig detsamma. Vid la- gens tillblivelse framhölls emellertid uttryckligen, att även den i lag reglerade steriliseringen i princip är frivillig och att ett eventuellt mot- stånd endast får övervinnas genom övertalning och dylik påverkan. Detta bekräftas för övrigt i ett Regeringsrättens utslag , vari en besvär över länsstyrelses beslut att vägra handräck- ning lämnats utan avseende. Lagens 2:a och 3:e paragrafer innehålla stadganden angående vilka som äga meddela tillstånd till ingreppet. Denna befogenhet tillkommer i första hand medicinalstyrelsen, vilken äger rätt meddela sådant till- stånd beträffande samtliga ifrågavarande kategorier, d. v. s. såväl sin- nessjuka som sinnesslöa och dem som lida av annan rubbning av själs- verksamheten. Beträffande sinnesslöa får sterilisering utföras även utan medicinalstyrelsens tillstånd, därest två legitimerade läkare efter sam- råd funnit skäl därtill föreligga. Förutsättningen för att ingreppet må ut- föras efter samråd av tvenne läkare är emellertid, att de personer, som skola haft tillfälle att yttra sig, innan medicinalstyrelsen avgör ett steri- liseringsärende, hava lämnat skriftligt samtycke. enligt stadgandet i lagens 2:a paragraf: 1) beträffande gift person andra maken, 2) beträffande underårig den, som har vårdnaden om honom, 3) beträffande omyndig förmyndaren och 4) beträffande den, som är inta- gen å allmän anstalt, dennas läkare och föreståndare. Beträffande ansökningsförfarandet stadgas i en särskild kungörelse (vilken jämte lagen i transumerade delar är intagen i de fastställda an- sökningsblanketterna) innehåller föreskrifter angående vilka personer, som äro behöriga att göra ansökan om tillstånd till sterilisering, vilka handlingar, som skola bifogas ansökan m. m. Behöriga att göra ansökan äro: 1)den som avses med ansökningen, 2)beträffande underårig den, som har vårdnaden om honom, 3)beträffande omyndigförklarad förmyndaren, 4)beträffande den, som är intagen å allmän anstalt, dennas läkare eller föreståndare, 5)beträffande den, som åtnjuter fattigvård eller vars make eller minderåriga barn åtnjuta sådan vård, fattigvårdsstyrelsen och 6)beträffande den, som är föremål för åtgärd enligt barnavårdsla- gen, och den, vars minderåriga barn äro föremål för sådan åtgärd, bar- navårdsnämnden. Det kan måhända förefalla anmärkningsvärt, att en rättsinkapabel person medgives rätt att själv göra ansökan. Som synes är det likväl tillåtet, och därtill är detta alternativ upptaget i första rummet bland de olika behörighetskategorierna. Det har nämligen en icke ringa psykolo- gisk betydelse, att personen i fråga själv får underteckna ansökan. Detta förfaringssätt bör i första hand komma till användning även av den an- ledningen, att det aldrig kan uppstå någon tvekan om behörigheten. Anmärkas må i detta sammanhang, att make icke i egenskap av sådan är behörig att göra ansökan om sterilisering av andra maken, såvitt han icke är lagligen förordnad förmyndare. Ej heller är någondera av för- äldrarna till ett barn, som uppnått myndig ålder, behörig att göra ansö- kan, såvitt vederbörande icke är laglig förmyndare. I detta sammanhang må framhållas önskvärdheten av att yttranden från de personer, som skola beredas tillfälle att yttra sig innan medici- nalstyrelsen avgör ett steriliseringsärende, insändas med de föreskrivna ansökningshandlingarna. Detta till undvikande av onödigt dröjsmål med ärendets avgörande. Mest praktiskt är, att de personer, som här kunna komma ifråga, avgiva intyg I eller göra ansökan, för det fall att de härtill äro behöriga. Hava vederbörande sålunda avgivit intyg I eller gjort ansökan, anses de därmed också hava författningsenligt ytt- rat sig i ärendet. Väljes icke detta förfaringssätt, bör yttrandet eller ytt- randena ingivas som särskild bilaga. Beträffande verkställigheten av operationen stadgas följande i la- gens 4:e paragraf: »Sterilisering skall verkställas av legitimerad läkare och må endast ske genom ingrepp av sådant slag att i allmänhet skada till hälsan ej är därmed förenad. Sterilisering å sinnesslö, som företagas utan att därtill inhämtats tillstånd av medicinalstyrelsen, skall verkställas å lasarett eller sjukstuga eller ock å annan anstalt, beträffande vilken medicinal- styrelsen medgivit att sterilisering må där företagas.» Bestämmelsen att sterilisering endast må ske genom ingrepp av så- dant slag, att i allmänhet skada till hälsan ej är därmed förenad, innebär framför allt att kastrering är utesluten som steriliseringsoperation. En viktig bestämmelse, som återfinnes i den ovannämnda kungörel- sen, är den, att tillstånd till sterilisering är förfallet, där åtgärden ej verkställts efter det beslutet vunnit laga kraft. Enahanda är stadgat beträffande sterilisering, som får verkställas efter samråd av tvenne läkare. I senare fallet räknas förfallotiden från den dag, då de båda läkarnas lagenliga förklaring i ärendet dagtecknats. På grund av misstag, som förelupit, må erinras om att berättelse om verkställd sterilisering av person, som därtill lämnat giltigt samtycke, avser rättskapabel. Därjämte må också erinras om att, då berättelse om verkställd sterilisering enligt lag ingives, samtliga handlingar i ärendet skola bifogas, då steriliseringen företagits utan medicinalstyrelsens till- stånd. Råd och anvisningar rörande tillämpning av abortlagen. (Lagen om avbrytande av havandeskap.) Den väsentligaste anledningen till att avbrytande av havandeskap (abortframkallning) ansetts böra bli föremål för särskild lagstiftning synes ha varit den under de senare decennierna allt kraftigare stegringen av de kriminella aborterna. Man utgick därvid uppenbarligen ifrån det antagan- det, att den åsyftade minskningen åtminstone delvis skulle kunna uppnås, om läkare medgåves rätt att i större omfattning än tidigare avbryta havan- deskap.- Det har emellertid framhållits såsom en ofrånkomlig nödvändig- het, att vid lagstiftning på detta ömtåliga område gränsen mellan det tillåt- na och det otillåtna droges så fast och tydlig, att den vid den praktiska till- lämpningen icke till oberäknelig skada helt eller delvis utplånades under inverkan av de krafter, som här vore verksamma för en allt större obun- denhet. Den 1934 tillsatta abortkommitténs förslag, som innebar ganska vittgå- ende medgivanden i fråga om rätten att avbryta havandeskap, blev under den fortsatta utredningen och bearbetningen rätt avsevärt beskuret just i detta hänseende. Det sålunda bearbetade förslaget framlades sedan i pro- position till riksdag, som med vissa ändringar antog detsamma. Lagen trädde i kraft . I dess första § angivas de särskilda förutsättningar, under vilka avbry- tande av havandeskap är lagligen tillåtet. Dessa förutsättningar (indikationer) äro av principiellt tre olika slag, nämligen: MEDICINSKA HU MANIT¤RA (eller etiska) och EUGENISKA (rasförbättrande). Om de medicinska indikationerna heter det i lagen, att havandeskap må avbrytas, N¤R P¥ KROPPSFEL ELLER SVAGHET HOS KVINNAN BARNETS TILLKOMST SKULLE MEDF¶RA ALLVARLIG LIV ELLER H¤LSA Som synes omfattar bestämmelsen icke blott rent medicinska indikationer (sjukdom och kroppsfel) utan även blandat medicinskt-sociala (svaghet hos kvinnan), varmed avses »utsläpade mödrar» och liknande fall. lagförslagets framläggande har uttryckligen framhållits, att INDIKATIONER (ekonomisk nöd, »social vanära» och dylikt) utgöra lagliga skäl till abortframkallning. Humanitära indikationer föreligga, N¤R KVINNAN H¤VDATS UNDER F¶RH¥L LANDE VAROM F¶RM¤LES I KAP ELLER A g ELLER KAP A ELLER g S¥ OCK D¥ H¤VDANDET ¤GT RUM UNDER OMST¤NDIGHETER SOM OMF¶RM¤LAS I KAP g STRAFFLAGEN SAMT INNEBURIT ETT GROVT ¥SIDOS¤TTAN DE AV KVINNANS HANDLINGSFRIHET De här avsedda brottsliga handlingarna äro dels våldtäkt eller annat rättsstridigt tvång dels vissa slag av sedlig- Härvid är emellertid att märka, att enligt 2 § första stycket vissa av de angivna brotten skola, där så kunnat ske, hava åtalats eller angivits till åtal för att kunna utgöra grund till avbrytande av havandeskap. Hit höra sålunda brott mot samtliga de ur 15 kap. strafflagen anförda §§ samt brott mot §§ 6 och 8 a i 18 kap. strafflagen. Därjämte stadgas i 2 § andra stycket, att avbrytande av havandeskap på grund av att kvinna vid hävdan- det ej fyllt , må, där den som har vårdnaden om henne ej samtyckt till åtgärden, icke äga rum utan att särskilda omständigheter tala därför. Eugeniska indikationer för avbrytande av havandeskap föreligga, N¤R MED SK¤L KAN antagas att kvinnan eller det väntade barnets fader genom arvsanlag kommer ALT P¥ AVKOMLINGAR ¶VERF¶RA SINNESSJUKDOM SINNESSL¶ HET ELLER SV¥R KROPPSLIG SJUKDOM Till denna bestämmelse har emellertid i 2 § tredje stycket fogats det viktiga villkoret, att havandeskap ej må av- brytas på grund av nyssnämnda ARVSANLAG HOS KVINNAN med mindre jämväl sterilisering å henne företagas, utan så är" att sådan åtgärd till följd av att kvinnan saknar förmåga att därtill lämna giltigt samtycke ej kan äga rum eller den av särskilda skäl finnes olämplig. Innebörden av denna bestäm- melse är icke utan vidare klar. Enligt ordalagen, bokstavligt tolkade, skulle sterilisering sålunda icke kunna föreskrivas som villkor för abortframkall- ning hos någon rättsinkapabel kvinna (d. v. s. kvinna som saknar förmåga att lämna giltigt samtycke till åtgärden). Detta är emellertid icke meningen vilket tydligt framgår av motiven till lagen, där det heter, att sterilisering uppställts som villkor under förutsättning att den Lagligen kan äga rum. Är det sålunda fråga om varaktigt rättsinkapabel kvinna, kan sterilisering uppställas som villkor. Tillståndet till detta ingrepp måste emellertid med- delas under de former, som steriliseringslagen föreskriver. Är det fråga om sinnessjuk eller av annan rubbning av själsverksamheten lidande kvinna, skall tillståndet meddelas av medicinalstyrelsen (§ 2 steriliseringslagen). Är det däremot fråga om sinnesslö kvinna, kan tillståndet meddelas an- tingen av medicinalstyrelsen eller, efter samråd, av två legitimerade läkare (§ 3 steriliseringslagen). Föreligger sålunda beträffande varaktigt rättsin- kapabel kvinna anledning antaga, att sterilisering skall föreskrivas som villkor för abortframkallningen, är det lämpligast för undvikande av onö- dig omgång att till medicinalstyrelsen (se nedan!) insända ve- derbörliga ansökningshandlingar om tillstånd till sterilisering. De som undantagas från regeln om sterilisering som villkor för abortframkallning - det gäller alltjämt abortframkallning på grund av arvsanlag hos kvinnan - äro sålunda dels de fall, där kvinnan allenast är tillfälligt rättsinkapabel, dels de fall, där kvinnans hälsotillstånd är sådant att skäl tala mot abort- operationens utökning med en sterilisering, dels ock de fall, där en sterili- sering är onödig (t.ex. därför att kvinnan befinner sig nära klimakteriet eller därför att hon kommer att interneras.). Har tillstånd meddelats till abortframkallning hos rättskapabel kvinna under villkor av sterilisering, SOU 1999:2 "ILAGA 217 har hon att välja mellan antingen abortframkallning jämte sterilisering eller att avstå från aborten, såvitt sterilisering av skäl som sagts icke befinnes olämplig. Första paragrafen sista stycket innehåller den viktiga bestämmelsen, att AVBRYTANDE AV HAVANDESKAP P¥ ANNAN ¤N SJUKDOM ELLER KROPPSFEL KOS KVINNAN EJ M¥ F¶RETAGAS EFTER HAVANDESKAPETS TJUGONDE VECKA Detta gäller alltså såväl vid de blandat medicinskt-sociala (svaghet hos kvinnan) som vid de humanitära och eugeniska indikationerna. Det är därför av vikt att i de ifrågakommande fallen tillstånd till ingreppet inhämtas i så god tid, att operationen hinner utföras inom den i lagen föreskrivna tiden. Då det icke låter sig göra att exakt bestämma dagen för befruktningens inträde, räknar man i praktiken med att ett normalt havandeskap varar (= ) räknat från den sista regleringens första dag. För beräkning av den tid, inom vilken abortframkallning i nu avsedda fall får äga rum, utgår man alltså på samma sätt från sista regleringens första dag och räk- nar (= ) framåt. Av lätt insedda skäl är det emellertid ofta icke möjligt att erhålla en exakt utgångspunkt för denna beräkning. Det blir då i tveksamma fall operatören, som på grund av sin undersökning av kvinnan har att avgöra, huruvida ingreppet kan äga rum inom den i lag föreskrivna tiden. Med hänsyn till det allmännas intresse av att särskilt sinnesslöa kvinnor icke få tillfälle att fortplanta sig synes det lämpligt, att de på ålderdomshem och andra inrättningar, där de på grund av blandning av könen och relativt stor rörelsefrihet riskera att bli i rådda med barn, bleve föremål för särskild tillsyn i detta avseende. Lämpligen kunde detta ske genom förandet av särskilda menstruationslistor. Härigenom skulle man kunna föreb ygga, att ett hos en sinnesslö kvinna inträtt havandeskap kunna komma att överskrida den för abortframkallning lagstadgade grän- Enligt M¥ UTAN KVINNANS BEG¤RAN HAVANDESKAPET AVBRYTAS ALLENAST D¤R KVINNAN P¥ SJ¤LSVERKSAMHET SAKNAR F¶RM¥GA ATT L¤M NA GILTIGT SAMTYCKE TILL ¥TG¤RDEN Detta innebär enligt vad som uttryckligen stadgas i 1 § tillämpningskungörelsen att i fråga om R¤TTSKAPABEL kvinna är behörig att göra framställning hos läkare samt ansökan hos Medicinalstyrelsen om tillstånd till avbrytan- de av havandeskapet. I fråga om R¤TTSINKAPABEL kvinna stadgas i 2 § av nämnda tillämpningskungörelse, att utom KVINNAN SJ¤LV även vissa andra personer under särskilda förhållanden äro behöriga att göra ansökan om tillstånd till ingreppet. Dessa personer äro: för underårig kvinna den som har vårdnaden om henne, för omyndigförklarad kvinna förmyndaren och för kvinna, som är intagen å allmän anstalt, anstaltens läkare eller före- ståndare. Att märka är sålunda, att kvinnan själv, vare sig hon är rättska- pabel eller rättsinkapabel, alltid är behörig att göra ansökan. Att märka är också, att varken eller fattigvårdsstyrelse äga befogen- 218 "ILAGA SOU 1999:2 het att göra ansökan om avbrytande av havandeskap hos rättsinkapabel kvinna. Detta i motsats till vad som är förhållandet i fråga om ansökan om tillstånd till sterilisering. Beträffande rätten att meddela tillstånd till avbrytande av havandeskap stadgas i 4 §, att sådan rätt tillkommer dels den läkare som utför ingreppet jämte annan läkare i den tjänsteställning Konungen föreskrivet dels medi- cinalstyrelsen. Under de nämnda läkarnas prövning falla såväl de medi- cinska som de humanitära indikationerna, såvitt det är fråga om rättskapa- bel kvinna. Till medicinalstyrelsens prövning skola, bortsett från vilken indikation det är fråga om, hänskjutas alla de fall, där kvinnan är rättsin- kapabel, samt alla fall av eugenisk indikation. I fråga om rättsinkapacite- ten må framhållas, att abortlagen icke (såsom steriliseringslagen) avser allenast de varaktigt rättsinkapabla utan även de tillfälligt rättsinkapabla. Beträffande rättsinkapaciteten äga naturligtvis i huvudsak samma reso- nemang tillämpning här som i fråga om steriliseringslagen. Det må, emel- lertid även här framhållas, att det vid bedömningen är fråga om att taxera den mentala rubbningens eventuella inflytande på den givna rättshandling- en, d. v. s. samtycke till den ifrågasatta åtgärden. Utan ett närmare ingåen- de på detaljer för övrigt må här framhållas betydelsen av den psykiska depressionens inflytande på mänskligt handlande och tänkande. Det är sålunda uppenbart, att en kvinna i ett uttalat depressionstillstånd som regel är benägen att felbedöma sin situation och att hon av denna anledning icke kan anses rättskapabel. Frågan om abortframkallning hos en kvinna, som lider av ett uttalat psykiskt depressionstillstånd, skall alltså enligt lagen hänskjutas till medicinalstyrelsen. I 5 § första stycket föreskrives, att INNAN PR¶VNING SKER HURUVIDA HA VANDESKAP M¥ AVBRYTAS TILLF¤LLE TILL YTTRANDE N¤R SK¤L D¤RTILL ¤RO B¶R BE REDAS DET V¤NTADE BARNETS FADER SAMT OM KVINNAN ¤R UNDER TJUGOETT ¥R DEN SOM HAR V¥RDNADEN OM HENNE OM HON ¤R OMYNDIGF¶RKLARAD F¶RMYN ¤R GIFT HENNES MAN OCH OM HON ¤R INTAGEN ¥ ALLM¤N ANSTALT DENNAS L¤KARE OCH F¶REST¥NDARE Huruvida de nämnda personerna skola höras, är sålunda en omdömesfråga. I praktiken synes denna bestämmelse tillämpas så, att då intet av betydelse för frågans avgörande kan vara att vinna genom vederbörandes hörande detta underlåtes. I den sistnämnda paragrafens andra stycke stadgas därjämte, ATT I ¶VRIGT D¤R FR¥GA ¤R OM KVINNA SOM KAN L¤MNA GILTIGT SAMTYCKE TILL AVBRYTANDE AV HAVANDESKAPET YTTRANDE EJ M¥ INH¤MTAS UTAN KVINNANS MEDGIVANDE Denna bestämmelse har särskild betydelse vid utfärdandet av intyg enligt de av medicinalsty- relsen fastställda formulären A och B. Äro intygsgivarna andra personer än de som avses i 5 § första stycket, måste vederbörande förvissa sig om kvinnans samtycke, om de icke skola göra sig skyldiga till brott mot den sekretess, som lagen förutsätter. Enligt bestämmelserna i 6 § skall avbrytande av havandeskap utföras å lasarett, därmed jämförlig anstalt eller sjukstuga av där anställd läkare. Medicinalstyrelsen kan dock, där så prövas erforderligt, medgiva viss lä- kare att utföra ingreppet å sådan eller annan anstalt. Från bestämmelserna i 4 och 6 §§ göres i 7 § ett viktigt undantag. Det heter där: »Kan, då fråga är om avbrytande av havandeskap på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan, prövning av förutsättningarna för ingreppets företagande i den ordning 4 § angiver, eller utförande av ingreppet å an- stalt varom i 6 § sägs, icke utan våda äga rum med hänsyn till dröjsmål eller annan olägenhet som därigenom skulle uppstå, må havandeskapet av legitimerad läkare avbrytas utan iakttagande av nämnda stadganden.» En legitimerad läkare är alltså berättigad att i nödfall, vare sig det gäller rätt- skapabel eller rättsinkapabel kvinna, på rent medicinsk indikation verk- ställa avbrytande av havandeskap utan det prövningsförfarande, som stad- gas i 4 §, eller iakttagande av bestämmelserna i 6 §. Det lär emellertid vara uppenbart, att undantagsbestämmelsen icke får utgöra ett kryphål, genom vilket man anser sig kunna slingra sig ifrån det mera omständliga pröv- ningsförfarandet. De självklara fallen behöva här icke diskuteras. Gräns- fallen bli alltid en omdömesfråga. Ett uppenbart åsidosättande av stadgan- dets innebörd synes däremot medföra straffansvar enligt 12 § andra styck- et. Det kan icke förnekas, att abortlagen ställer ganska stora krav på den enskilde läkarens kunnighet, omdöme och lojalitet. På förutsättningen att läkarkåren fyller dessa krav är lagen emellertid först och främst baserad. Självfallet är, att, då det är fråga om så intima angelägenheter som ha- vandeskap och abortframkallning, sekretessen bör vara särskilt tillgodo- sedd. Härtill tar lagen också vederbörlig hänsyn. Utöver det ovannämnda stadgandet i 5 § finnes ett särskilt stadgande i 8 §, där det heter: »Ej må den som prövat förutsättningarna för avbrytande av havandeskap eller verkställt sådan åtgärd, eller den som biträtt vid utredningen eller verk- ställandet i oträngt mål yppa något av vad därvid förekommit.» Därjämte äro myndighets beslut i ärenden rörande tillämpning av abortlagen tillför- säkrade sekretess i enlighet med lagen om inskränkningar i rätten att utbe- komma allmänna handlingar. Frågan huruvida rättsinkapabel kvinna, hos vilken medicinalstyrelsen medgivit avbrytande av havandeskap, är skyldig att underkasta sig ingrep- pet avhandlas icke i lagen. Det framgår emellertid av motiven, att även här samma rättsregler anses böra gälla som i fråga om sterilisering, d. v. s. att ingreppet i princip är frivilligt. Eventuellt motstånd får alltså övervinnas endast genom övertalning och dylik påverkan. har där- jämte anfört: »Bedömandet av huru bör förfaras då den inkapabla kvinnan 220 "ILAGA SOU 1999:2 motsätter sig operationens utförande måste uppenbarligen ankomma på den verkställande läkaren.» Med anledning av misstag som förelupit må slutligen erinras om att det av medicinalstyrelsen fastställda formuläret till berättelse om verkställt avbrytande av havandeskap upphörde att gälla och att nu gällande formulär fastställdes . Upplysningsvis kan nämnas, att tryckta blanketter till de av medicinalsty- relsen fastställda formulären kunna erhållas genom allmänna bok- och pappershandeln. MEDDELANDEN FRÅN KUNGL. Nr 88 [1943] Råd och anvisningar rörande tillämpning av steriliseringslag och abortlagen. Råd och anvisningar rörande tillämpning av steriliseringslag. (Lagen om sterilisering.) Sedan lagen om sterilisering trädde i kraft, äro de råd och anvisningar rörande tillämpning av steriliseringslag, medicinalstyrelsen 1939 utgav, i stor utsträckning icke längre giltiga. Efter det en tids erfarenhet av tillämpningen av lag nu vunnits, har styrelsen ansett sig böra lämna råd och an- visningar rörande denna tillämpning. Med sterilisering i vidsträcktaste mening förstås varje medicinskt ingrepp, varigenom en person berövas förmågan att fortplanta sig. Detta kan som bekant ske genom KASTRERING, som innebär antingen ett operativt avlägsnande av könskörtlarna eller också förstöring av den könscellproducerande vävnaden genom röntgen eller radiumbestrålning och som utom upphävd fortplantningsförmåga medför även fysiska och psykiska rubbningar i organismen, vilka sammanhänga med bortfallet av könskörtlarnas utsöndringsfunktioner. Med STERILISERING menas emellertid numera allmänt icke kastrering utan ett annat ingrepp, som endast hindrar könscellerna att nå sin bestämmelseort (sterilisering i in- skränkt bemärkelse). I den svenska steriliseringslagen förklaras ut- tryckligen, att »med sterilisering förstås i denna lag icke kastrering». Ingreppet utföres vanligen genom att ett stycke av de könscellförande kanalerna operativa avlägsnas, varigenom könscellerna förhindras att nå sin bestämmelseort (Ej operativa metoder användas i ej för sterilisering i steriliseringslagens mening.) Sterilisering i denna in- skränkta bemärkelse medför i motsats till kastrering inga andra direkta bortfallssymtom än att fortplantningsförmågan upphäves. Såväl köns- driften som potensen och alla fysiska och psykiska förnimmelser i samband därmed bli sålunda bibehållna.