sou · GNB351d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Njurskadan kan ge blodtrycksstegring. Ingen specifik behandling finns och prognosen brukar vara god med tillfrisknande utan bestående men. Sällsynt förekommer svårare blöd- ningskomplikationer. Huvudsakligen i norra . Reservoaren är gnagare framför allt skogssorkar. anses vara inhalation av torkad urin från gnagare t.ex. vid hantering av hö etc. Förekomsten av nephropathia epidemica är starkt knuten till gnagarnas cykliska uppträdande med toppar . Person–till–person-smitta förekommer ej. Som framhålls i avsnittet Strikta zoonoser är kontroll avhängig av eko- logiska faktorer. Speciellt vaccin finns ej. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Ornithos (papegojsjuka) En bakterie som endast förekommer inuti värdens celler. Inkubationstiden anges till 1–. Symtomen är influensaliknande, ofta med kraftig huvudvärk och ibland omtöckning som tecken på påverkan av centrala nervsystemet. Detta följs av torrhosta som tecken på lunginflammation med ett segdraget förlopp. Komplikationer förekommer i form av hjärninflammation (encephalit) och hjärtinflammation (myocardit). Prognosen är trots detta ganska god med en mortalitet på ett fåtal procent. Behandling sker med antibiotika, ej penicillinpreparat. Serologi är viktigast varvid diagnosen fås i efterhand. Hos tam- och viltfåglar världen över. Papegojsjuka är således en zoo- nos. I rapporteras cirka ett 50-tal humana fall . Framför allt har dock serologiska korsreaktioner lett till en överdiag- nostik då många fall i själva verket har varit andra klamydiainfektioner som ej har haft att göra med fågelsjuka. Från fågelreservoaren sker sporadiska utbrott till människa medan person–till–person-spridning sannolikt ej förekommer. Kontroll riktas mot reservoaren, framför allt importe- rade burfåglar. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.2). Salmonella paratyphii som finns i undergrupperna A, B och C. Paratyfoid intar en mellanställning mellan tyfoidfeber och övriga sal- monelloser och kan därför gå antingen som en sepsis (allmän blodför- giftning) eller en diarrésjukdom respektive blandbild. Se därför mot- svarande avsnitt. Som vid tyfoidfeber: Bakteriologisk odling från blod och avföring. Cirka 30–40 fall rapporteras . Smittsamheten är därmed lägre än för typhoid. Livsmedelshygienisk kontroll och spårning av smittbärare som beskrivs i avsnittet (SLGHPLVN GLDUUp och 0DWI|UJLIWQLQJ. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). Penicillinresistenta pneumokocker, infektion och bärarskap Pneumokocker (pneumoniae) med nedsatt känslighet för penicillin och ofta andra antibiotika. Pneumokocken upptäcktes redan av bakteriologins fader, , som orsak till lunginflammation (pneumoni). Obehandlad pneumo- kockpneumoni har fortfarande hög dödlighet även hos yngre tidigare friska. Därtill kommer att pneumoni är en dominerande dödsorsak hos äldre, framför allt under influensaepidemier. Särskilt känsliga för pneu- mokockinfektioner är bl.a. alkoholister och patienter som saknar mjälte. De är särskilt utsatta för de allvarligaste pneumokock- infektionerna i form av allmän blodförgiftning (sepsis) eller hjärn- hinneinflammation (meningit). Sådana invasiva infektioner kan dock ibland nyckfullt även drabba yngre, tidigare friska individer. Utöver allvarliga infektioner svarar också pneumokocker för de vanligaste bakteriella komplikationerna till triviala förkylningar. Hos vuxna yttrar sig dessa i form av bihåleinflammation eller luftrörskatarr, hos barn öroninflammation. Trots sin vanlighet och ofta farlighet betraktades pneumokocken till som ett problem under kontroll eftersom bakterierna alltid var känsliga för vanligt penicillin. Penicillinnedsatta pneumokocker vi- sade sig först i två olika områden med svåra socioekonomiska förhål- landen: gruvor och . De förutsättningar som beskrivs i avsnittet PXOWLUHVLVWHQWD EDNWHULHU uppfylldes i dessa områden och därefter har penicillinresistenta pneumokocker spridit sig över världen. Antibiotika får ges efter resistensprövning från fall till fall. Det säkraste preparatet har varit vancomycin som endast kan ges på sjukhus i injektionsform. Immunitet efter genomgången pneumokockinfektion kan ej påräk- nas, bl.a. på grund av att bakterien föreligger i ett stort antal olika sero- typer. Bakteriologisk odling och resistensbestämning. Penicillinnedsatta pneumokocker har fått en global spridning. Särs- kilt höga andelar hittar man i , framför allt och i där drygt en tredjedel av stammarna kan vara penicillin- nedsatta. Från anmäldes 1996 362 fall. Även hos oss ser man en korrelation till antibiotikaförskrivningen, högst andel har haft. Pneumokocker i allmänhet sprids i hela samhället men vanligast hos förskolebarn där också de penicillinnedsatta pneumokockerna i första hand fått fäste. Jämför avsnittet 6PLWWD Sn EDUQGDJKHP. Vaccin finns vars effektivitet diskuteras. Det finns anvisningar från So- cialstyrelsen om vissa målgrupper för vaccinet inklusive äldre männis- kor. Primärprevention i form av ökad restriktivitet med antibiotika- behandling samt sekundärprevention med spårning som beskrivs i 6PLW WD Sn EDUQGDJKHP där det också framgår att vaccinet har ännu mer begränsat värde i den mest angelägna gruppen, små barn. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Pestbacillen (Yersinia pestis). Pest står som själva symbolen för allmänfarlig smittsam sjukdom. Pes- ten har direkt påverkat världshistorien, man beräknar att en femtedel av befolkning föll offer för digerdöden med djup- gående sociala och ekonomiskt-historiska konsekvenser. Det är därför inte konstigt att fruktan för pest lever kvar i det allmänna medvetandet vilket senast manifesterade sig i de panikreaktioner som rykten om pestutbrott i medförde 1996. Pest förekommer i två kliniska uttrycksformer. Den vanligaste har varit böldpest. Efter en inkubationstid på 1–insjuknar man i influensaliknande symtom följt av svullna lymfkörtlar som senare smälter till varbölder, därav namnet. Allmän blodförgiftning leder till döden. Den totala mortaliteten vid obehandlad böldpest är 50–. Den andra kliniska huvudformen, lungpest, sprids som droppsmitta och ger en hastigt förlöpande lunginflammation som obehandlad har en mortalitet på . Sjukdomen behandlas med antibiotika. Vid tidig behandling är prognosen god. Klinisk i epidemiska sammanhang. I övrigt bakteriologisk odling. Pesten är en endemisk zoonos bunden till vissa lokala gnagarstam- mar bl.a. i västra (jordekorrar), samt , och . Inga fall har rapporterats i den senaste . Böldpest via gnagare med eller utan hjälp av loppor. Reservoaren är gnagare. Lungpest sprids luftburet vid direktkontakt mellan människor. Övrig kontroll ekologisk inkluderande vid behov be- kämpning av loppor och råttor (I nämnd ordning! Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). Pest är en s.k. Karantänssjukdom. Ett s.k. enterovirus med undergrupperna 1, 2 och 3. Efter en inkubationstid uppträder eventuellt helt okarak- täristiska primärsymtom med feber och illabefinnande. I av fallen läker sjukdomen ut efter detta stadium som således i praktiken går spårlöst förbi. Hos någon procent av individerna utvecklas dock ef- ter asymmetriska slappa förlamningar, vanligast i nedre extremiteterna. Mer uttalade förlamningar blir i regel bestående. Om andningsmuskulaturen drabbas leder polio till döden såvida inte respi- ratorvård sätts in. Någon specifik behandling finns ej. Förlamningar är vanligare när man insjuknar i vuxen ålder. Sjukdomens betydelse ligger således i bestående motoriska handi- kapp. Man har därtill observerat en tendens till återfall i motorisk svag- het decennier efter insjuknandet, ett fenomen som benämnts post-polio syndrom. Smittämnet påvisas genom virusodling från framför allt avföring. Polio, eller på svenska barnförlamning, har varit en välkänd sjukdom i hela världen fram till dess att allmän vaccinering fått genomslag. Kli- niska sjukdomsfall har blivit sällsynta i utvecklade länder och WHO har satt upp polio på sitt utrotningsprogram. Bland annat genom import förekommer dock poliovirus även hos oss och kan ibland påvisas i avloppsvatten. Klinisk polio i och andra industriländer förekommer numera nästan uteslutande bland grupper som vägrar vaccination av ideologiska skäl. Det senaste rapporterade fallet i var 1992. Människan är reservoar och spridningen är s.k. faeko–oral varvid viru- set avsöndras via avföring. Kontakt- och livsmedelsburen smitta före- kommer. är spridning helt avhängig av RYDFFLQHUDGH LQGLYLGHU. Fortsatt allmän vaccination är helt avgörande fram till dess sjukdomen möjligen och förhoppningsvis kan utrotas från jordens yta liksom tidi- gare smittkoppor. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.1). Påssjuka (parotitis epidemica) en av våra mest välkända barnsjukdomar vars namn kommer sig av svullna spottkörtlar där i första hand öronspottkörteln (parotis) brukar drabbas av svullnad. Inkubationstiden är 2–. Sjukdomen är mest känd för sina talrika men i regel ganska lindriga komplikationer. En lindrig retning på hjärnhinnan är mycket vanlig me- dan en mera allvarlig hjärninflammation (encephalit) uppträder i en frekvens på 1–2 per 10 000. En godartad retning på bukspottkörteln (pancreatit) förekommer. Mest uppmärksammad är RUNLW (testikel- inflammation) som kan drabba 20–av pojkar efter puberteten och i händelse av dubbelsidig infektion i oturliga fall kan leda till sterilitet. Klinisk, kan bekräftas serologiskt. )|UHNRPVW VSULGQLQJ RFK NRQWUROO 6 fall rapporterade i . Påssjuka sprids vid person–till– person-kontakt men är betydligt mindre smittsam än mässling och den naturliga immuniteten efter genomgången infektion inte lika pålitlig. Vaccin ges i kombination med mässling och röda hund. Vaccin och ev. specifikt immunglobulin kan ges (tidigt) ef- ter smitta för att förhindra sjukdom. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Efter en inkubationstid som vanligen ligger mellan un- der vilken infektionen sprider sig via nervvävnad insjuknar man med symtom från centrala nervsystemet, bl.a. förlamningar och krampten- dens vid sväljning, därav namnet vattuskräck. Sjukdomens slutstadium är delirium och kramper följt av döden som är 100 %-ig vid symtomgi- vande rabies! Då viruset sprider sig via nervvävnad mot hjärnan har ingångsporten betydelse för inkubationstiden och därmed de motåtgär- der man kan vidtaga. Ansiktsskador är farligast då avståndet till hjärnan är kortast. Specifik behandling mot symtomgivande rabies saknas men före- byggande behandling finns även vid infekterat bett, se nedan. Virologisk med bl.a. odling och mikroskopisk undersökning av hjärn- vävnad. Man strävar efter att fånga in husdjur som bitit och observera i karantän . Om djuret då fortfarande lever är det inte rabiessmittat. Rabies är en zoonos med spridning över stora delar av världen, vissa länder är dock rabiesfria såsom . Rabies har 1997 rapporterats från 'DQPDUN hos fladdermöss. Reservoaren är framför allt hunddjur, räv och fladdermöss även om rabies kan förekomma hos andra såväl vilda som tama djur. Människan kan smittas genom bett, möjligen slickning på skadad hud. Spridning från människa till människa har endast påvisats vid (horn- hinne) transplantation av smittad vävnad. Vaccin finns tillgängligt för riskgrupper. Speciellt för rabies är att vac- cin kan utnyttjas som s.k. post expositionsprofylax för att förhindra sjukdomsutbrott hos människa. Detta innebär att man vid befarad rabiessmitta kan genomföra en snabbvaccination som förhindrar sjuk- domsutbrott. Vaccinering kan också vid behov utföras på sällskapsdjur och t.o.m. delar av vildfaunan (räv) genom vaccinbetade åtlar (Används inte i ). Kontrollen är i övrigt beroende av ekologiska förhållande som på- verkar sjukdomsreservoaren. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). Röda hund (rubella) en av våra klassiska och mest kända barnsjukdomar. Efter en inkubationstid på cirka 2–uppträder eventuellt lindrig feber och allmänsymtom följt av ett utslag som kan ha mycket skiftande ut- seende. Utslaget kan också helt saknas varför sjukhistorien är betydligt mer osäker beträffande genomgången röda hund jämfört med t.ex. Röda hund är i första hand av betydelse för den IRVWHUVNDGDQGH effekten på kvinnor som drabbas under tidig graviditet. Fostret smittas i av fallen om modern insjuknar under graviditetens tre första månader. Frekvensen fosterskador är då också mycket hög vilket kan yttra sig bl.a. i form av hjärnskador och hjärtmissbildningar. Risken för fosterinfektion och skada avtar därefter successivt för att inte vara helt borta förrän 20:e graviditetsveckan. Utöver klinisk misstanke är denna framför allt serologisk. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Röda hund sprids som en barnsjukdom och är mycket smittsam. ges allmän vaccinering mot sjukdomen till- sammans med mässling och påssjuka. Endast 10 fall rapporte- rades enligt den virologiska laboratorierapporteringen . Syftet med rubellakontrollen är i första hand att förebygga den foster- skadande effekten och serologi ingår i P|GUDYnUGVNRQWUROOHQ. icke immun gravid kvinna utsätts för rubella tillämpas ett noggrant regelverk för att fastställa eventuell indikation för abort. Effektiv kontroll är i övrigt helt beroende av ett fungerande vaccina- tionsprogram. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Salmonellabakterier, gramnegativ stavbakterie. Finns i över 2 000 olika serotyper som bär olika namn, ofta geografiska namn efter första fynd- orten. Inkubationstiden är vanligen 1–. Patienten insjuknar i regel med feber åtföljt av diarré och buksmärtor. I det febrila skedet kan bakterien cirkulera i blod såsom vid tyfoidfeber men när det gäller vanliga salmo- nelloser har detta inte samma allvarliga innebörd för patienten. Gene- rellt ger salmonella mer långvariga och intensiva symtom än andra magtarm-sjukdomar. Hos individer med vävnadstyp HLAB27 (upptäckt i spåren av organtransplantation) kan salmonella och även andra bakteriella tarmsmittor ge långvariga ledbesvär. Dödlighet respektive allvarliga komplikationer i övrigt är sällsynta hos immunfriska indi- Symtomen åtföljs av ett ElUDUVNDS där man brukar ange att av patienterna blivit kvitt sina salmonellabakterier . Samma förhållande gäller för övrigt andra bakteriella tarmsjukdomar i . En del salmonellabärare blir kroniska vilket innebär att de bär bakterierna i månader . Detta är ett psykosocialt handikapp. Behandling är i första hand symptomatisk. Antibiotikabehandling riskerar att förlänga bärarskapet vid okritisk användning. Odling från avföring. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Salmonelloser har stor spridning i djurvärlden och är således en zoo- nos, människan kan emellertid också vara bärare. De viktiga sprid- ningsmekanismerna sammanfattas i avsnittet (SLGHPLVN GLDUUp och 0DWI|UJLIWQLQJ. Genom sin förmåga att tillväxa i livsmedel är salmo- nella den bakterie som har störst kapacitet att ge livsmedelsburna ut- brott. Ett exempel är den i största epidemin, 1953, med över 8 000 anmälda fall, se stapeldiagram. Smittan utgick från ett slakteri och exemplet illustrerar att epidemisk spridning av salmonella kräver en existerande infrastruktur med bl.a. livsmedelsindustrier, storkök etc. Det innebär att salmonellainfektioner är mindre betydande i de fattigaste länderna där istället shigellos är vik- tigare. Klassiska födoämnessmittor har varit mjölkprodukter, äggpulver och kokt skinka. Mer udda smittkällor som rapporterats har bl.a. innefattat böngroddar och svartpeppar. Utöver livsmedelssmitta förekommer också spridning från sälls- kapsdjur, framför allt reptiler som ofta är salmonellabärare. Det är ett ökande problem, som f.n. svarar för av inhemsk salmonellos. Kontaktsmitta mellan människor anses ovanlig. Varianten Salmonella enteritidis (fagtyp 4) har varit på stark tillväxt i . Man har kunnat konstatera att denna variant infekterat ägg via hönans äggstockar i sin tur via kontaminerat foder. Innebörden av detta är att äggburen salmonellasmitta kan förekomma även vid korrekt hygienisk hantering. Flertalet svenska fall är importfall, orsakas av inhemsk spridning. uppträdde en topp i klinis- ka anmälningar 1990 med 5 700 fall. Antalet smittade fall beror bl.a. på resestatistiken då flertalet fall importeras av resenärer. En minskning har skett då antalet anmälda fall understiger 4 000. Bättre kontroll av äggburen salmonella i har haft betydelse. Något statistiskt belägg för ökning av salmonellainfektioner efter EU-inträdet föreligger inte, trots den uppmärksammade importen av smittat kött. Se diagram, sid 275. Primär- och sekundärprevention som beskrivs i avsnitt (SLGHPLVN GLDU Up och 0DWI|UJLIWQLQJ. Det innefattar livsmedelshygienisk kontroll, smittspårning och restriktioner avseende smittbärare som arbetar inom vård och livsmedelsyrken. Vaccin finns ej. Antibiotikabehandling används ibland vid långva- rigt bärarskap. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). Shigellos (dysenteri) Dysenteribacillen, shigella, som finns av fyra serotyper: dysenteriae (sällsynt men mest elakartad), boydei, flexneri och sonnei (vanligast och mest godartad). Inkubationstiden är vanligen 1–. Därefter följer feber, buk- smärtor och diarréer som utvecklas till blodiga varav namnet dysenteri eller på svenska rödsot. Shigella hör till de mer ilskna diarrésjuk- domarna och kan vara farlig för barn och åldringar. Värst är formen Shigella dystenteriae (Shigas bacill) som via toxin kan ge upphov till s.k. haemolytiskt uremiskt syndrom (HUS). HUS innebär blodkropps- sönderfall och njurskada. Samma mekanism opererar för den anmäl- ningspliktiga sjukdomen EHEC O157. Mortalitet på har rapporterats vid utbrott av Shigas bacill. Sjukdomen svarar bättre på antibiotikabehandling än t.ex. salmonella och antibiotika används i också för att be- gränsa spridning. Odling från avföring. Sjukdomen är associerad till dåliga hygieniska förhållanden, krig och katastrofer varför den spelar en viktig roll i fattiga . I nåddes toppar under depressionsåren och under . har mellan 500 och 1 000 fall rapporterats , lägst 1995 och 1996 med drygt 560 fall varav är inhemska. Människan är enda reservoar. 6PLWWGRVHQ är extremt låg för shigella vilket innebär att ner till 10 bakterier kan orsaka smitta. domen extremt smittsam vilket innebär att den kan överföras genom NRQWDNW, t.ex på barndaghem som sekundärfall. Detta är bakgrunden till den epidemiologiska skillnaden gentemot salmonella som i regel kräver tillväxt i livsmedel för att överföras och därmed är bunden till hygieniska brister inom storkök och industrier. Venerisk smittspridning förekommer mellan homosexuella män. Smittspårning och isolering, eventuellt antibiotika- behandling av smittbärare. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.2). En spiroket (spiralformad bakterie). Efter en inkubationstid på vanligen 2–uppträder vid ingångs- porten ett fast, vätskande och oömt sår, s.k. hård schanker. Såret kan vara dolt i t.ex. ändtarmen hos homosexuella män eller livmoderhalsen Obehandlad sjukdom läker efter 6–varefter 1/3- del av fallen går vidare till ett VHNXQGlUVWDGLXP med allmänsymtom Även detta läker i obehandlade fall men i 1/3-del av sekundärstadiefallen går syfilisinfektionen vidare till sin tredje fas som betecknas som VHQ V\ILOLV (fr.o.m. efter smittotill- fället). Sen syfilis kan drabba samtliga inre organ i kroppen inkl. centrala nervsystemet med förlamningar och demens, hjärta, blodkärl osv. Dessa former kan vara svåra att upptäcka och kan leda till en för tidig död. I samband med infektion hos gravid kvinna kan barnet drabbas av PHGI|GG syfilis. Smittan kan överföras såväl under graviditeten som i samband med förlossningen med olika svårighetsgrad som följd. Behandling med penicillin under 2–är effektiv. Prognosen är helt avhängig av när infektionen upptäcks. Utöver klinisk diagnostik är framför allt serologisk diagnostik viktig och massundersökningar med s.k. screeningtester t.ex. på mödravårds- centraler är och har varit vanliga. Positiva utslag i screeningtester mås- te dock alltid bekräftas med mer sofistikerad teknik. Människan är reservoar. Sjukdomen är bunden till fattiga socioeko- nomiska förhållanden globalt. I förekom 6 000 fall under . förekom en epidemi hos homo- sexuella män med cirka 400 fall/år. är syfilis en importsjukdom. anmäldes 11 fall av medfödd syfilis och mellan 50 och 120 fall av förvärvad syfilis. I första hand venerisk. Smittrisken är påtaglig vid förekomst av syfili- tiska sår och oskyddade samlag. Mor–barn-smitta förekommer således. Vaccin finns ej. Serologisk övervakning av riskgrupper. Information om säker sex. Spårning och behandling av smittbärare. Sjukdomen klassas som: Samhällsfarlig sjukdom (1.3). Tetanus (stelkramp) En anaerob (kräver syrefri miljö) sporbildande grampositiv stavbakterie. Verkar via sitt gift, stelkrampstoxinet. Sjukdomen finns i två former, stelkramp i nyföddhetsperioden (neo- natal) och vanlig stelkramp. Sjukdomen utvecklas endast hos ovac- cinerade individer. Den vanliga stelkrampsinfektionen har en inkubationstid på 3–. I typiska fall har infektionen introducerats genom en stickskada med liten ingångsport som ger den syrefria miljö som krävs. Patienten insjuknar i kramper som i tur och ordning drabbar framför allt ansikte, hals och senare bålmuskulatur. Kramperna är smärtsamma och utlöses gärna vid ljud- och ljusstimulering. Det leder till svårighet att äta, dricka och i värsta fall utslagning av andningsfunktionen. Mortaliteten i anges till 20–, den högre siffran hos åldringar. Behandling består i sårrengöring, penicillin, specifikt immunglo- bulin mot stelkramp och intensivvård med beredskap till respiratorvård. Den QHRQDWDOD formen drabbar således nyfödda vars mödrar saknar immunitet och där navelsträngen delas under osterila betingelser eller t.o.m. av sedvana behandlas med dyng-omslag. Efter en inkubationstid på 3–tillstöter andningssvårigheter. En massiv infektion ger en inkubationstid på och där är dödligheten närmast 100 %-ig. )|UHNRPVW RFK VSULGQLQJ Den naturliga reservoaren är tarminnehåll hos bl.a. husdjur och människan. Därifrån kan jord förorenas och introduceras enligt ovan. Sprids således ej mellan människor. Då sjukdomen endast drabbar ovaccinerade individer är den sällsynt i med cirka 1 fall . Ofta drabbas äldre kvinnor (som ej blivit vaccinerade i militärtjänst). Vaccinet är riktat mot bakterietoxinet och brukar kombineras med difteri- och eventuellt kikhostevaccin. Sjukdomen klassas som: Andra anmälningspliktiga sjukdomar (A.1). Toxoplasma gondii, en protozoo (urdjur). Inkubationstiden anges till vanligen 1–. Flertalet infektioner förlöper XWDQ V\PWRP. Vid symtomgivande infektion hos immunfriska vuxna uppträder långvarig feber och lymfkörtelförstoring men bilden är alltid godartad. Efter genomgången primärinfektion kvarstannar orga- nismen i kroppen och kan bryta ut vid nedsatt immunförsvar. Det vanli- gaste exemplet på detta är toxoplasmos hos AIDS-patienter som vanli- gen ger symtom från centrala nervsystemet med en klinisk bild som lik- nar hjärntumör. Sådan cerebral toxoplasmos kan kräva ständig antibio- tikabehandling. Den andra allvarliga sjukdomsmanifestationen drabbar vid primärinfektion hos den gravida kvinnan. Som alltid vid fosterinfektio- ner är skadorna mer uttalade ju tidigare i graviditeten som infektionen uppträder. Exempel på fosterskador är hjärnskador och ögonskador som kan ge blindhet. Primärinfektion av toxoplasmos under tidig gravi- ditet är därför anledning till abort. Toxoplasmos kan behandlas med kombination av bredspektrumanti- biotika vilket framför allt är aktuellt hos AIDS-patienter. Försök med behandling av gravida kvinnor som inte vill genomgå abort förekom- mer ibland men resultatet av en sådan behandling kan aldrig garanteras. Framför allt serologisk. Cirka 1/3-del av den vuxna befolkningen i västvärlden har serologiska tecken på genomgången infektion. Infektionen förekommer i hela värl- den.