sou · GNB336 · 2000-01-01 00:00:00 — Paragrafen motsvarar 13 kap. 2 § fjärde stycket tredje och fjärde meningen ABL. Ett beslut att fortsätta bolagets verksamhet behöver inte vara uttryckligt för att omfattas av paragrafen. Med beslut att fortsätta verksamheten får anses jämställt att stämman fattar beslut som förutsätter att bolagets verksamhet fortsättes. Paragrafen motsvarar 13 kap. 2 § fjärde stycket fjärde meningen ABL. Paragrafen anger den definitiva slutpunkten för det personliga betal- För förpliktelser som uppkommer sedan likvidations- frågan har hänskjutits till rättens prövning eller sedan en kontroll- balansräkning, som utvisar att bolagets eget kapital uppgår till det registrerade aktiekapitalet, blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma föreligger inte något personligt betalningsansvar. Genom andra meningen, som är ny, klargörs att motsvarande gäller förpliktelser som uppkommer sedan bolagsstämman eller PRV beslutat om likvidation. Det kan exempelvis handla om en bolagsstämma som hålls efter utgången av åttamånadersfristen eller om att PRV fattar ett likvidationsbeslut på grund av att bolaget saknar styrelse. Av paragrafen framgår motsatsvis att ett personligt betalnings- ansvar för förpliktelser som uppkommit kvarstår. Första stycket motsvarar 13 kap. 3 § första stycket första meningen ABL. Andra stycket är nytt. Det går tillbaka på ett förslag framlagt i den av publicerade rapporten – händelser och slutsatser. I rapporten påtalas de risker som det innebär att en aktieägare som missbrukat sitt inflytande i bolaget och föranlett en minoritetstalan om tvångslikvidation enligt gällande rätt kan behålla sitt inflytande i bolaget rätten prövar likvidationsfrågan. Med viss förebild i 15 kap. 3 § föreslås därför att rätten skall kunna förordna en syssloman med uppgift att förvalta bolaget till dess likvidationsfrågan har blivit slutligt avgjord. Sysslomannen träder i likhet med likvidator i styrelsens och verk- ställande direktörens ställe. En bestämmelse av liknande innebörd fanns i tvångslikvidationsreglerna ABL. I aktiebolagsförord- ningen bör upptas en bestämmelse om skyldighet för rätten att göra registreringsanmälan beträffande förordnande av syssloman. Paragrafen motsvarar 13 kap. 3 § första stycket andra och tredje meningen samt andra stycket ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 3 § tredje stycket ABL. Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 4 § ABL. I 21 och 22 §§ har upptagits samtliga grunder för tvångslikvidation som lagen känner. För fullständighetens skull har därför i förevarande paragraf första stycket punkten 1 upptagits en erinran om bestämmelserna i 14 § om likvidation på grund av bristande täckning av aktiekapitalet och i punkten 2 om bestämmelserna i 18 och 19 §§ om likvidation på grund av maktmissbruk. Punkterna har ingen motsvarighet i 13 kap. 4 § ABL. I 3 § föreskrivs att bolagsstämmans beslut om likvidation alltid har omedelbar verkan när grund för tvångslikvidation föreligger. I kon- sekvens med detta föreskrivs i förevarande paragraf att rättens beslut om likvidation alltid har omedelbar verkan, jfr NJA 1992 s. 578. Över- klagas rättens beslut kan högre rätt förordna att beslutet tills vidare inte får verkställas. Vid beslut om likvidation på grund av maktmissbruk torde den aktieägare som enligt vad rätten funnit missbrukat sin makt, regelmässigt komma att framställa yrkande om inhibition, om han över- klagar beslutet. Andra stycket första meningen motsvarar 13 kap. 4 § andra stycket ABL medan andra meningen har sin motsvarighet i 13 kap. 2 § andra stycket ABL. Tredje stycket första ledet motsvarar 13 kap. 4 § tredje stycket ABL medan andra ledet har sin motsvarighet i 13 kap. 2 § första stycket sista meningen ABL. Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 4 a § ABL. Till tvångslikvidationsfallen i första stycket punkten 1 har lagts det fallet att bolaget inte till PRV anmält sådan delgivningsbar person som enligt 8 kap. 33 § skall finnas för det fall bolagets samtliga styrelseledamöter och verkställande direktören är bosatta utomlands. På skäl som anförts i kommitténs allmänna överväganden föreslås i punkten 3 att PRV tar över handläggningen av tvångslikvidation på grund av bestämmelse i bolagsordningen. I konsekvens med 3 och 21 §§ föreskrivs att PRV:s beslut om likvi- dation alltid har omedelbar verkan. Beslutet kan överklagas till tings- rätten, som kan förordna om inhibition (jfr kommentaren till 21 §). Paragrafen motsvarar 13 kap. 5 § ABL. I linje med vad som föreslås i 24 § har kallelsefristen kortats till minst en månad före inställelsedagen. Delgivning med bolaget kan ske enligt bestämmelserna om särskild delgivning med aktiebolag, se 9 § tredje stycket delgivningslagen (1970:428). Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 5 a § ABL. Där föreskrivs att PRV skall förelägga inte bara bolaget utan också aktieägare och borgenärer som vill yttra sig i ärendet att komma in med skriftligt yttrande eller efterfrågade handlingar. Med hänsyn till att borgenärerna inte kan antas kunna tillföra något i de aktuella situationerna – av- saknad av styrelse, för sent inkommen årsredovisning eller likvidation på grund av bolagsordningsbestämmelse – föreslår kommittén att skyl- digheten att förelägga borgenärerna utmönstras. Inte heller framstår det som motiverat att föreskriva en sådan skyldighet i fråga om bolagets aktieägare. PRV saknar också uppgifter om aktieägarnas namn. Sam- manfattningsvis föreslås sålunda en skyldighet för PRV att förelägga uteslutande bolaget. Enligt gällande rätt skall föreläggandet kungöras minst två och högst före utgången av den utsatta dagen. Som ett led i strävan att komma till rätta med vissa problem med styrelselösa bolag har tiden i paragrafen kortats till en månad, se kommitténs allmänna överväganden avsnitt 4.1.3.1. Paragrafen motsvarar 13 kap. 5 b § ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 6 § ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 6 a § ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § första och andra styckena ABL. Att stämmobeslut om att bolaget skall gå i likvidation skall anmälas till registreringsmyndigheten föreskrivs i 9 §. Den numera gällande ordningen att likvidator alltid utses av PRV eller domstol skapar garantier för att den som utses är lämplig för uppdraget. I kravet på lämplighet torde vid tvångslikvidation normalt ligga att likvidatorn inte har ingått i styrelsen eller företagsledningen och inte heller tillhör den aktieägarkrets som har det bestämmande inflytandet över bolaget. Undantag från denna regel kan dock motiveras exempelvis för det fall likvidationen är ett led i ett samgående mellan två bolag (jfr prop. 1982/83:139 s. 14). Kommittén har inte funnit skäl att i lagen införa uttryckliga bestämmelser om detta. Det får sägas ligga i sakens natur att det bara är rätten respektive PRV som kan entlediga en likvidator som myndigheten har utsett. Någon lagbestämmelse om detta behövs inte. Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § tredje stycket ABL. Styrelse och verkställande direktör Paragrafens första stycke motsvarar 13 kap. 7 § första stycket tredje meningen och fjärde stycket ABL. Utan att det utryckligen sägs i lagtexten innebär det förhållandet att likvidator förordnats att en av stämman eller styrelsen utsedd särskild firmatecknare förlorar sin behörighet att företräda bolaget. Att likvida- tor kan utse särskild firmatecknare följer av 8 kap. 31 § första stycket. Andra stycket är nytt. Det har kommenterats i anslutning till 3 och 9 §§. Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § femte stycket ABL. I 11 kap. finns numera bestämmelser om lekmannarevisor och särskild granskare. De jämställs i förevarande paragraf med revisor som har att utföra revision enligt 10 kap. Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 8 § ABL. De allmänna reglerna i 9 kap. om bolagsstämma skall tillämpas även på bolagsstämma som hålls sedan bolaget gått i likvidation. Av bestämmelsens andra led, som är nytt, framgår att stämmans beslutskompetens efter likvidationstid- punkten begränsas av likvidationsändamålet. Det innebär bl.a. att bolagsstämman är förhindrad att fatta beslut om vinstutdelning, och att beslut om exempelvis ökning av aktiekapitalet får fattas endast som ett led i genomförandet av likvidationen. Det får överlämnas till rätts- tillämpningen att närmare avgöra vilka bolagsstämmobeslut som kan fattas, registreras och verkställas . Redovisning för tiden före likvidators förordnande Paragrafen motsvarar 13 kap. 9 § ABL. Genom den nya formuleringen av första stycket första meningen klargörs att den redovisning som styrelsen och verkställande direktören skall lämna för sin förvaltning av bolagets angelägenheter avser tiden från utgången av det sista räken- skapsår för vilket bolagsstämma har fastställt årsredovisningen till den dag likvidator har förordnats. Hänvisningen till bestämmelserna om årsredovisning innebär bl.a. att redovisningshandlingarna skall ges in till PRV. I andra stycket har beaktats att moderbolag inte längre generellt är skyldiga att upprätta koncernredovisning. Kallelse på okända borgenärer Paragrafen motsvarar 13 kap. 10 § ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 11 § ABL. Paragrafen motsvarar med vissa mindre ändringar 13 kap. 12 § ABL. Sista stycket är nytt. Det klargör att årsredovisning som upprättas av likvidatorerna skall ges in till PRV där den blir offentlig handling. Kommittén har inte funnit skäl att låta dessa årsredovisningar falla utanför ÅRL:s reglering. Det innebär bl.a. att bestämmelserna om för- seningsavgifter aktualiseras om likvidatorerna inte sänder in den godkända redovisningen . finns i 8 kap. 7 § ÅRL ett förbud mot att meddela beslut om förseningsavgift sedan beslut om att bolaget trätt i likvidation har registrerats. Kommittén föreslår att det förbudet tas bort. Paragrafen motsvarar 13 kap. 13 § första stycket ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 13 § andra stycket ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 14 § ABL. Sista styckets tredje mening är ny. Den klargör att slutredovisningen skall ges in till PRV där den blir offentlig handling. Paragrafen motsvarar 13 kap. 15 § första stycket ABL. Att ett upplöst bolag i vissa begränsade fall kan vara part i rättegång följer av bl.a. 42 och 44 §§. Förhållandena har behandlats i kommitténs allmänna överväganden. Paragrafen, som motsvarar 13 kap. 13 § tredje stycket ABL, uppställer en femårig preskriptionsfrist för anspråk på vad som utskiftats vid likvidationen. Aktieägare som inte från det slutredovis- ningen lades fram på bolagsstämma anmäler sig för att lyfta vad som enligt skiftet tillkommer honom förlorar sin rätt därtill. Som en följd av preskriptionen skall genom fortsatt likvidation kvarvarande tillgångar skiftas mellan bolagets övriga aktieägare. Är tillgångarna av obetydligt värde framgår av sista meningen, vars lydelse är ny, att rätten på an- mälan av likvidatorerna i stället kan förordna att medlen skall tillfalla allmänna arvsfonden. En förutsättning för att genomföra en fortsatt likvidation bör vara att tillgångarnas värde kan förväntas täcka likvida- tionskostnaderna och därutöver vara av sådan storlek att åtminstone någon aktieägare kan förväntas fästa avseende vid beloppet. Paragrafen motsvarar 13 kap. 15 § andra stycket ABL. Paragrafen motsvarar med smärre ändringar 13 kap. 15 § tredje stycket ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 16 § ABL. Tredje stycket är nytt. Det har sin förebild i 41 §. Om tillgångar som yppas för bolaget efter dess upp- lösning har ett så begränsat värde att de visserligen kan förväntas täcka kostnaderna för en fortsatt likvidation, men därutöver inte är av sådan storlek att någon aktieägare kan tänkas fästa avseende vid beloppet, bör rätten även i detta fall kunna förordna att tillgångarna i stället skall tillfalla allmänna arvsfonden. Paragrafen motsvarar med smärre ändringar 13 kap. 17 § första–tredje styckena ABL. Har bolaget försatts i likvidation på annan grund än som anges i paragrafen kan aktieägarna inte avbryta likvidationen genom beslut på bolagsstämma, se även kommentaren till 49 §. Paragrafen motsvarar 13 kap. 17 § fjärde stycket ABL. Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § femte stycket ABL. Paragrafen motsvarar med smärre ändringar 13 kap. 20 § ABL. Den innehåller bestämmelser om bl.a. de bolagsrättsliga verkningarna av att ett aktiebolag sätts i konkurs. Kommittén har funnit det lämpligt att placera dessa bestämmelser före bestämmelserna i nästa paragraf om vad som i bolagsrättsligt hänseende händer efter en konkurs. Detta stämmer överens med det sätt på vilket bestämmelserna var dispone- rade ABL. Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 19 § ABL. Den innehåller bestämmelser om vad som i bolagsrättsligt hänseende händer efter en konkurs. Första stycket behandlar s.k. underskottskonkurser, varmed avses att konkursen avslutats utan överskott. Av första meningen framgår att bolaget är upplöst när konkursen är avslutad. Av 11 kap. 18 § konkurslagen framgår att konkursen är avslutad när tingsrätten fastställt utdelning enligt 11 kap. 17 § samma lag. Andra meningen är ny. Den tar sikte på den situationen att tillgång som inte omfattas av konkursen yppas efter bolagets upplösning. Det kan t.ex. vara fallet om konkurs- boet inte utnyttjat sin rätt att överta aktiebolagets talan i en pågående process och aktiebolaget vinner processen. Ett annat exempel är att bolaget har egendom som är utmätningsfri och som därför inte ingått i konkursen. Bestämmelsen innebär att rätten i det fallet, på ansökan av den vars rätt berörs därav, skall förordna en eller flera likvidatorer. Beträffande frågan om det upplösta bolagets rättskapacitet i övrigt hänvisas till kommitténs allmänna överväganden. Andra stycket behandlar konkurs som avslutas med överskott. Enligt gällande rätt åligger det i denna, i praktiken ovanliga, situation bolags- stämman att inom en månad besluta att bolaget skall gå i likvidation. Fattar stämman inte något sådant beslut skall PRV förordna om tvångs- likvidation. Kommittén föreslår att denna ordning behålls och att mot- svarande skall gälla för det fall konkursen läggs ned efter frivillig uppgörelse eller om egendomen i konkursboet återställs till bolaget till följd av att ackord fastställts. På skäl som anförts i kommitténs all- männa överväganden har emellertid genom den föreslagna lydelsen av 45 § öppnats en möjlighet för bolagsstämman att besluta att likvida- tionen även i detta fall skall upphöra. Av 45 § framgår att ett sådant beslut förutsätter dels ett revisorsyttrande som intygar att bolagets eget kapital, beräknat enligt 11 §, uppgår till det registrerade aktiekapitalet, dels att utskiftning ännu inte ägt rum. Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) Angående motiven till lagen hänvisas till kommitténs allmänna över- väganden. Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) 13 kap. i sin nya lydelse föreslås träda i kraft och ersätter då de gamla bestämmelserna i 13 kap. ABL om annat inte föreskrivs. Kommittén anser att de nya bestämmelserna innebär förbättringar som bör tas till vara och i största utsträckning. De bör därför tillämpas så snart lagen trätt i kraft. Som exempel på vad ett sådant genomslag innebär vill kommittén peka på de nya bestämmelserna om kontrollbalansräkning. Om en kontrollbalansräkning har upprättats före utgången av enligt de gamla bestämmelserna men kontrollstämma 1 eller 2 hålls efter ikraftträdandet, skall den kontrollbalansräkning som behandlas på stämmorna upprättas enligt de nya bestämmelserna. Som ett annat exempel på vad ett genomslag innebär vill kommittén nämna kapitlets bestämmelser om konkurs. Om ett bolag har försatts i konkurs före ikraftträdandet och konkursen avslutas efter detta gäller de nya bestämmelserna. Det innebär att om konkursen av- slutas med överskott, skall bolagsstämman inom en månad besluta att bolaget skall gå i likvidation. Till skillnad från vad som gäller kan emellertid denna likvidation avbrytas genom beslut av aktieägarna om aktiekapitalet har föreskriven täckning. Kommittén utgår således från att de nya bestämmelserna om genomförande av likvidation skall tillämpas också i bolag som trätt i likvidation före ikraftträdandet. Det är en inställning som skiljer sig från vad som har varit brukligt. I 19 § lagen (1975:1386) om införande av aktiebolagslagen (1975:1385) föreskrevs att likvidation skulle genomföras enligt aktiebolagslag, om likvidator utsetts före ikraftträdandet. I sammanhanget skall också nämnas att i punkten 2 i övergångsbestämmelserna till konkurslagen (1987:672) föreskrevs att äldre föreskrifter fortfarande skulle gälla i fråga om konkurs i vilken konkursbeslutet hade meddelats före ikraftträdandet. Kommittén menar emellertid att de föreslagna bestämmelserna i 13 kap. 28–47 §§ om genomförandet av likvidation i sak överensstämmer så nära med bestämmelserna i 13 kap. 7 § fjärde och femte styckena samt 8–18 §§ i sin äldre lydelse att det inte finns skäl att föreskriva att äldre bestämmelser skall tillämpas om likvidator har utsetts före ut- gången av . Kommittén har i betänkandet beskrivit olägenheterna det nuvarande systemet. Det förekommer konstaterade problem i bolag som saknar regist- rerad styrelse genom att möjlighet finns för oseriösa beteenden, särskilt när man lyckats dölja vilka personer som har haft inflytande i bolaget. Såvitt jag förstår uppstår problem ofta i bolag där man endast har haft en styrelseledamot och där denna hävdar att han/hon avgått tidigare. I finns en regel som innebär att om en styrelseledamot vid sin avgång har skäl att anta att bolaget inte längre har några andra styrelseledamöter, så är han skyldig att sammankalla en bolagsstämma för att välja en ny styrelse. Jag föreslår att en motsvarande regel införs i aktiebolagslagen. I lagstiftningen finns det numera regler som gör det enkelt att byta före- tagsform från enskild firma till handelsbolag och från de företags- formerna till aktiebolag. Har man däremot bedrivit verksamhet i aktie- bolagsform är reglerna för avveckling av bolaget krångliga och tids- krävande. Enligt min mening bör ett förenklat förfarande införas för att byta företagsform från aktiebolag till enskild firma eller handelsbolag i de fall aktieägarna är eniga. Sådana regler har funnits i samband med höj- ningen av aktiekapital. Dessa regler fungerar väl och fyller ett praktiskt behov även i andra fall. Nuvarande regler medför relativt stora kost- nader för att avveckla ett bolag vilket, dels medför att en del drar sig för att driva verksamhet i aktiebolagsform, dels att avveckling sker på annat sätt t.ex. genom att sälja bolagen som skalbolag. förslag ökar kostnaderna för avveckling ytterligare. Som beskrivs i be- tänkandet har förenklade regler om likvidation införts i . Förenklad likvidation kommer sannolikt att användas främst i de minsta företagen. Som exempel kan nämnas företag som avvecklar eller trappar ned verksamheten. Kapitalbehovet eller risknivån kan ha minskat så att det inte längre föreligger något behov av att driva verk- samheten i aktiebolag utan företagaren är beredd att driva den vidare med personligt ansvar. En del nyföretagare som i ett startskede har svårt att bedöma risknivån kan, om reglerna införs, oftare komma att välja aktiebolagsformen. Effekten av detta är, enligt min uppfattning, att många tragedier kan undvikas, med personliga konkurser som följd hos överoptimistiska nyföretagare, som kanske lockats in i egenföre- tagande på grund av arbetslöshet. Ett förenklat förfarande i kombina- tion med möjlighet till övertagande av skattemässiga värden av till- gångar m.m. skulle också innebära att många bolag som drivs vidare med personligt ansvar då aktiekapitalet är förbrukat under en följd av år skulle avvecklas. fortsätter många verksamheten i aktiebolags- form även när kapitalet är förbrukat på grund av kostnaderna för lik- vidation och skattekonsekvenserna vid avveckling av aktiebolaget. För privata aktiebolag bör införas regler om en förenklad avveckling av aktiebolag. Reglerna kan utformas på liknande sätt som de över- gångsregler som gällt vid ökning av aktiekapital. Det är naturligtvis lämpligt att bolaget skall ta fram ett bokslut som revideras och regist- reras i aktiebolagsregistret i samband med avvecklingen. Tvångslikvidation p.g.a. att aktiekapitalet är förbrukat I huvudsak kan jag ansluta mig till utredningens förslag vad gäller tvångslikvidation och skyldighet att upprätta kontrollbalansräkning. I några avseenden anser jag dock att reglerna borde fått en annorlunda utformning. Utgångspunkten vid upprättande av kontrollbalansräkning är ett periodbokslut som upprättats enligt god redovisningssed. Detta får sedan justeras enligt de särskilda värderingsreglerna om kontrollbalans- räkning. Enligt förslaget behöver statliga stöd med villkorad återbetal- ningsskyldighet inte tas upp som skuld. Jag anser att denna regel bör vidgas så att den även omfattar andra skulder som efterställs. Det före- kommer att leverantörer, kreditgivare och andra utomstående är be- redda att oåterkalleligt och definitiv efterger skulder som ett led i en rekonstruktion av ett företag. Avsikten är att förstärka det egna kapitalet, däremot vill man ha möjlighet till återbetalning ur framtida vinstmedel om rekonstruktionen lyckas. I rättspraxis finns stöd för detta synsätt (NJA 1988 s. 620). Enligt min uppfattning kan detta underlätta för företag att få stöd från leverantörer, kreditgivare och andra. I allmänmotiveringen framgår med stor tydlighet att avsikten är att alla tillåtna justeringar som innefattats under begreppet god redovis- ningssed kan genomföras i samband med upprättande av kontroll- balansräkningen, även om dessa uppskrivningar och omvärderingar inte görs i redovisningen. Detta framgår emellertid inte klart av lagtexten, tvärtom kan denna tolkas som att sådan justering får göras endast beträffande pensionsåtaganden. Lagtexten bör därför justeras. Personligt betalningsansvar kvarstår, enligt kommentaren till 13 kap. 17 § för förpliktelser som uppkommit i ett läge när bolagets kapital var förbrukat och man t.ex. inte upprättade kontrollbalansräkning i rätt tid trots att bristen i kapitalet därefter täcks. För en sådan förpliktelse har styrelsen i all framtid ett personligt ansvar. Enligt min uppfattning är inte detta rimligt. I ett startskede av en verksamhet har ett bolag kostnader och gör investeringar som medför att bolagets kapital kan bli till mer än hälften förbrukat eftersom intäkterna kommer . tecknas också många långsiktiga avtal varför frågan om personligt ansvar är särskilt viktig. Jag föreslår att en lagreglering införs som innebär att det personliga ansvaret bortfaller om det egna kapitalet därefter är intakt enligt en reviderad årsredovisning som fastställts av bolagsstämma. Kommittén föreslår att kontrollbalansräkningen skall skrivas under av samtliga styrelseledamöter och verkställande direktör. Eftersom den skall upprättas genast innebär detta att i det fall någon styrelseleda- mot är oanträffbar så blir effekten att en kontroll- balansräkning inte är upprättad enligt lag. Yttersta konsekvens kan då innebära att en styrelseledamot som skrivit under en kontrollbalans- räkning råkar ut för personligt ansvar eftersom en lagligt upprättad kontrollbalansräkning är upprättad . Denna konsekvens är orimlig. Jag anser att det är tillräckligt att de beslutsregler som gäller för styrelse iakttas, möjligen kan man kräva att de styrelseledamöter som deltagit i beslutet skall skriva under. Som jämförelse kan nämnas att det är tillräckligt att en styrelseledamot undertecknar ansökan om att försätta bolaget i likvidation, vilket visar på orimligheten i kravet. Chefen för , statsrådet , anför efter samråd med chefen för industridepartementet statsrådet och statsrådet . En kommitté tillkallas för att göra en översyn av aktiebolagslagen. Kommittén, som skall utföra arbetet i samarbete med motsvarande kommittéer i och , skall bl.a. föreslå de lagändringar som erfordras med hänsyn till den pågående europeiska integrationen.