sou · GNB383 · 2000-01-01 00:00:00 — Jag har gått igenom samtliga interpellatio- ner och skriftliga frågor –1998. Ut- gångspunkten har varit att interpellationer och frågor som innehåller en explicit hänvisning till EU har klassificerats som EU-inter- pellationer/EU-frågor. Frågor som har handlat om regeringens syn på händelseutvecklingen i t.ex. och där frågeställaren har avslu- tat med att fråga vad regeringen avser att göra inom EU med anled- ning av händelseutvecklingen har således klassificerats som EU- frågor. Totalt har 1 100 interpellationer och nära 3 400 skriftliga frågor gåtts igenom. I följande tabell visas hur många interpellatio- ner under riksmötena /95–1997/98 som har handlat om EU. Antal och andel interpellationer om EU under riksmö- tena 1994/95–1997/98 EU % av totala Totalt 1994–1998 Källa: Genomgång av samtliga interpellationer. Exempel: Av totalt 261 interpella- tioner under /96 handlade 40 stycken, eller , om EU. Av tabellen framgår att av samtliga interpellationer under de tre sista riksmötena rörde EU. Under det första , 1994/95, tog nära var tredje interpellation upp EU-frågor. Av dessa ställdes elva stycken av ledamöter från i vad som uppenbarligen var en inom planerad aktivitet inför folkomröstningen om svenskt EU-med- lemskap.35 Även bortsett från dessa elva interpellationer togs EU- frågor upp i var fjärde interpellation under det då folk- omröstning hölls och blev medlem i EU. Det ökade antalet interpellationer totalt sett kan förklaras av att reglerna för frågeinsti- tutet ändrades , bland annat i syfte att öka intresset för interpellationerna.36 I följande tabell visas i hur många skriftliga frågor som EU tas upp. Antal och andel skriftliga frågor om EU under riks- mötena /95–1997/98. Skriftliga frågor för både muntliga och skriftliga svar ingår EU % av totala Totalt 1994–1998 Källa: Genomgång av samtliga skriftliga frågor. Exempel: Av totalt 718 frågor /96 handlade 94 stycken, eller , om EU. Som framgår av tabellen varierar andelen frågor som tar upp någon EU-aspekt mellan och . Vid varje har omkring 100 EU-frågor ställts. En redovisning av till vilka statsråd frågorna har ställts ger en bild av vad frågorna handlar om. I följande tabell visas vilka statsråd som har mottagit frågorna.37 Antal mottagna EU-frågor per statsråd under mandat- perioden /95–1997/98 Handelsministern (bitr. Biståndsministern (bitr. Källa: Genomgång av frågor samt sökningar i Rixlex. Till exempel har finansminis- tern mottagit 33 stycken EU-relaterade frågor, vilket är av alla EU-frågor. Finansministern har mottagit av samtliga frågor och av de frågor som ställts till finansministern har rört EU. För översiktlighetens skull redovisas inte här de statsråd som mottagit mindre än 10 EU-frågor. De 12 statsråd som redovisas i tabellen har mottagit av alla EU-relaterade frågor . Jordbruksministern har mottagit nästan var fjärde fråga med EU-anknytning. Handels- ministern har haft hand om vissa övergripande EU-frågor. Av de frågor som ställts till handelsministern har rört EU. Utrikesministern mottar av alla EU-relaterade frågor, vilket innebär att utrikesministern är det statsråd som efter jordbruks- ministern mottar flest EU-frågor. Efter att ha gått igenom samtliga frågor är min slutsats att detta inte beror på att EU-frågor i all- mänhet betraktas som utrikespolitiska frågor. Snarare är förkla- ringen den omvända, dvs. utrikespolitiken innehåller ofta en EU- aspekt. deltar i den gemensamma utrikes- och säkerhetspo- litiken (GUSP) och åtskilliga viktiga utrikespolitiska ärenden blir föremål för diskussion inom EU. frågor om hur agerar mot länder utanför EU innehåller en delfråga om hur agerar i EU i det aktuella ärendet. Det före- kommer också att utrikesministern i sitt svar hänvisar till agerande i EU i utrikespolitiska frågor, utan att frågeställaren har tagit upp EU-aspekten. Det kan konstateras att EU i alla fall inte är frånvarande när le- damöterna ställer frågor och interpellationer. I ungefär 50 interpel- lationer och 100 frågor per tas EU-aspekter upp. Det går knappast att hävda att antalet skulle vara påfallande lågt. En jämfö- relse med kan göras. I en analys av det brittiska över- husets arbete under sessionen 1990/91 visas att ungefär en fråga av tio direkt tog upp EG-frågor, och ungefär i ytterligare lika många fall gjordes någon hänvisning till EG under replikskiftet.38 För riks- dagens del har jag inte gjort någon systematisk analys av statsrådens svar, men som just nämnts kan EU tas upp i svaret av t.ex. utrikes- ministern utan att frågeställaren har berört EU. () skall enligt regeringsformen 12 kap. 1 § granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Regeringens hantering av olika frågor med EU-an- knytning har granskats av KU i 18 fall –1998. har totalt cirka 140 ärenden granskats, vilket innebär att 13procent har haft EU-anknytning.39 Bland de ärenden som granskats finns organi- sation för hantering av EU-frågor och regeringens tillämpning av utrikessekretessen när det gäller EU-handlingar.40 En granskning av justitieministerns samråd med föranleddes av en an- mälan där underlaget från påstods ha varit så bristfälligt att samrådet svårligen kunnat fullgöras. Samrådet med avsåg inrikes och rättsliga frågor i tredje pe- laren. KU anförde i ärendet att skillnaderna mellan samarbetet inom å ena sidan första pelaren och å andra sidan andra och tredje pelaren bör inte hindra att informationen till och samrådet med i så stor utsträckning som möjligt sker i likvärdiga former på hela EU-området.41 Det kan påpekas att efter KU:s uttalande är det tydligt att informationen och pappersflödet till inför samråd rörande inrikes och rättsliga frågor har ökat. KU kom också in på utskottens roll och anförde att de synpunkter som utskotten framför till regeringen under ett tidigare skede i processen natur- ligtvis bör vara ett stöd vid utarbetandet av regeringens förslag till förhandlingspositioner. Vidare har KU granskat regeringens hantering av samarbetet i tu- rismfrågor. Granskningen föranleddes av att majori- tet hade uttalat skepsis mot ett turismprogram i EU:s regi. Rege- ringen hade inför samrådet, och under frågans tidigare behandling i EU, intagit en mer positiv hållning och ville åtminstone inte som ensamt land rösta mot programmet (enhällighet krävdes i rådet för denna fråga). Nämndens sammanfattande åsikt är inte helt lätt att utläsa av de stenografiska uppteckningarna; ordföranden talade om ett svängrum för regeringen. Av regeringens återrapportering kan man dra slutsatsen att regeringen intagit en mer positiv hållning vid rådsmötet än vad nämnden, om än inte helt entydigt, gett uttryck för. KU anförde att det måste föreligga mycket goda skäl för att re- geringen skall få avvika från vad nämnden uttalat. Några sådana skäl har dock inte förelegat i det aktuella fallet, löd KU:s omdöme.42 En del av KU:s granskning rör administrativa frågor, bland dem regeringen utfärdar författningar i Svensk för- fattningssamling (SFS). Utskottet har aviserat en närmare analys av författningsutgivningen och då framhållit att granskningen även kommer att omfatta EG:s förordningar vilka träder i kraft uteslu- tande genom att publiceras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT).43 Det är inte den som är ansvarig för publiceringen av EGT. Om KU finner anledning att kritisera publiceringen av EGT får man anta att utskottet kommer att uttala att regeringen bör utnyttja sina möjligheter till inflytande i EU för att EU:s institutioner i sin tur skall åtgärda problemen. Detta inne- bär att kontroll bara är indirekt, och pekar på kärnan i det demokratiska underskottet. har delegerat makt till EU men har svårt att hålla EU ansvarigt. revisorer, som enligt regeringsformen 12 kap. 7 § granskar den statliga verksamheten, har tagit upp EU-frågor i ett antal granskningar. Bland annat har revisorerna gjort en förstudie över arbete med EU-frågor. Vidare har reviso- rerna granskat det regionalpolitiska stödet efter EU-medlemskapet och genomförandet av EG-rätten i Sverige.44 Revisorerna inbjuder utskotten och att komma med förslag till granskningsärenden men har än så länge inte kommit med något granskningsförslag till revisorerna. De parlamentariska kontrollinstrumenten har använts när det gäller EU-frågor. Omkring 50 interpellationer och 100 skriftliga frågor vid varje tar upp EU. Med undantag för det då blev medlem i EU – då nära var tredje interpellation berörde EU – har 10–av interpellationerna och frågorna rört EU. I granskning har av granskningsären- dena rört regeringens hantering av olika EU-relaterade frågor. kontroll och utkrävande av ansvar av regeringen har inte explicit berörts ovan. I och med att frågorna ofta återkom- mer på rådsmöte efter rådsmöte kan nämndens ledamöter ställa frågor om huruvida regeringen har agerat i enlighet med vad som har framförts i samrådet. Efter varje rådsmöte skickar regeringen en återrapport till nämnden med uppgifter om hur frågorna har be- handlats. En genomgång av återrapporterna visar dock att redogö- relsen för hur regeringen har agerat ofta får anses vara knapphändig. En mer fullständig bedömning av återrapporternas kvalitet skulle kräva information om vad som verkligen har skett på rådssamman- trädet, men det är uppenbart att om återrapporterna skall kunna användas som ett medel i kontrollen av regeringen bör de bli mer utförliga än vad som har varit fallet så här långt. har varit medlem i Europeiska unionen . Även om mer djuplodande studier krävs för att man skall våga avge något slutligt omdöme om arbete med EU-frågor kan några preliminära slutsatser dras. fungerar förhållandevis väl medan utskotten inte har funnit någon bra kanal för att utöva in- flytande på EU-frågorna. har kunnat bidra till att mer öppenhet har skapats kring EU-frågorna än kring traditionellt utrikespolitiska frågor. Kring de frågor som avgörs i EU i stället för i är det dock rimligen mindre öppenhet . De parlamentariska kontrollinstrumenten har använts också för EU- frågor. Det finns dock konkreta exempel på det demokratiska un- derskottet där har förmått regeringen att agera på ett visst sätt, men där regeringen har fått återrapportera till att den inte vunnit gehör för ståndpunkt i EU. I en analys av vad EU-medlemskapet har inneburit för bör man fråga sig vad alternativet är. Troligen skulle det vara ett EES-medlemskap. skulle i så fall bli bundet av lagstiftning som man, i jämförelse med rådande förhållanden, skulle ha mindre möjlighet att påverka. Vidare skulle informationsflödet bli mindre och ansvarsutkrävandet troligen bli ännu svårare eftersom regering- ens röst inte skulle vara lika mycket värd i EU. Innan olika åtgärder för att stärka roll diskuteras skall frågan om vilka politikområden som är mest berörda av EU-med- lemskapet besvaras. Enligt tidigare forskning är internationalise- ringen mest påtaglig inom områdena jordbruk, energi och miljö.45 Utrikespolitiken får närmast definitionsmässigt anses vara interna- tionaliserad. har troligen fått ökad insyn i den traditio- nella utrikespolitiken som en följd av EU-medlemskapet. De flesta utrikespolitiska frågor av vikt tas upp på allmänna rådet (när utri- kesministrarna möts) och blir därmed föremål för samråd i . Inför allmänna rådets möten sker också oftast föredrag- ningar i utrikesutskottet; eftersom det inte görs några uppteckning- ar av diskussionerna där, till skillnad från vad som gäller i , kan det vara så mer information ges från regeringens sida vid utrikesutskottets föredragningar än vid samrådet i . Detta pekar på att öppenhet och inflytande inte alltid går hand i hand. Allt för mycket öppenhet kan göra att inte får den information den behöver för att kunna utöva inflytande. Tillsammans med utrikesutskottet är miljö- och jordbruksut- skottet det utskott som har att hantera flest ärenden med EU-an- knytning. Den gemensamma jordbrukspolitiken och olika EU- aspekter på miljöpolitiken gör att det mesta miljö- och jordbruksut- skottet företar sig har beröring med EU. Jordbruksministern och miljöministern har tillsammans mottagit nära var tredje EU-relate- rad fråga, vilket också är ett tecken på hur viktigt EU är inom dessa politikområden. Miljö- och jordbruksutskottet får också ofta infor- mation från regeringen om utvecklingen inom EU på det egna om- rådet. Efter utrikesutskottet och miljö- och jordbruksutskottet är det näringsutskottet och trafikutskottet som är mest berörda av EU. bereder många frågor som rör den inre marknaden och ansvarar också för energi- och handelsfrågor. val har näringsutskottet från arbetsmarknadsutskottet övertagit bered- ningsansvaret för regionalpolitiken, ett annat område där EU spelar en stor roll. Minst berörda av EU-samarbetet är bostadsutskottet och försvarsutskottet. En slutsats är att utrikespolitiken berörs mycket av EU,46 men EU berör också flera andra viktiga politikområden. För demokratin innebär detta att EU-dimensionen måste finnas med i många frågor. Det handlar inte bara om hur påverkas av EU, utan också om hur kan påverka EU. Avslutningsvis skall mot bakgrund av den givna beskrivningen några olika möjligheter att stärka roll diskuteras. hantering av EU-frågorna är i sina huvuddrag en kopia av den danska modellen. Uppgiftsfördelningen mellan EU-nämn- den/Europaudvalget och de ordinarie fackutskotten är i stort sett identisk. /Europaudvalget svarar för samrådet inför den kommande veckans möten i ministerrådet, medan utskotten skall komma in tidigare i processen. För båda parlamenten kan man dra samma slutsats: /Europaudvalget fungerar i stort sett väl, men utskotten har inte funnit de rätta formerna för hante- ringen av EU-frågor. Det är påfallande att det danska har sagt att de måste få in fackutskotten mer i EU-arbetet. Trots alla reformförsök kvarstår i huvudsak problemen med att ut- skotten inte finner sig tillrätta med EU-frågorna.47 har lyck- ats bättre med att engagera utskotten. Medan man i inte ut- nyttjade erfarenheterna från andra länder än , studerade man i närmare också den brittiska modellen, där förslag från ligger till grund för utskottsbehandling. Den finländska erfarenhet av att behandla regeringens skrivel- ser om kommissionens förslag är god.48 En motsvarande behandling av den faktapromemorior skulle skapa en na- turlig kanal för utskotten att ge sin syn på kommissionsförslagen och hur regeringen bör agera. Utskotten skulle kunna yttra sig till eller föreslå ett tillkännagivande, men som vi har sett har inte möjligheten att föreslå tillkännagivanden utnyttjats i särskilt stor utsträckning. Det borde gå att tänka sig att utskotten yttrar sig direkt till regeringen, även om detta vore en innovation i svenskt statsskick. I jämförelse med den stora förändring det innebär att EU fattar beslut som tidigare fattades av bör en förändring där utskotten yttrar sig direkt till regeringen anses vara av mindre omfattning. Mot bakgrund av att fungerar i stort sett som tänkt finns det däremot ingen anledning att flytta samrå- det inför ministerrådsmötena till utskotten. Det är en fördel att har överblick över frågorna i de olika ministerråden. Eftersom inte har sista ordet när det gäller EG-lagstift- ning finns det goda skäl att har mer insyn i regeringens beredningsarbete rörande dessa frågor jämfört med frågor som avgörs i den nationella lagstiftningsprocessen. Trots att EU-samar- betet i en formell mening är utrikespolitik – där det är regeringen som företräder – bör alltså ha mer insyn i rege- ringsarbetet, inte bara mer än i traditionella utrikespolitiska frågor utan också mer än i nationella lagstiftningsfrågor. En sådan insyn för i regeringens beredningsarbete torde gå längre än vad gällande regeringsform medger. Det skulle alltså krävas en ändring av den konstitutionella doktrinen i denna del. regleras rege- ringens informationsskyldighet gentemot i riksdags- ordningen. Ett lämpligt tillvägagångssätt vore att i regeringsformen ange (i t.ex. ett nytt andra stycke till RF 10 kap. 5 §) att om riksda- gen har överlåtit beslutanderätt till Europeiska gemenskaperna enligt 10 kap. 5 § första stycket regeringsformen skall regeringen fortlöpande informera om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen. Ett sådant stycke i regeringsfor- men skulle tydligare än markera vikten av att regeringen in- formerar om EU-frågor. EU-upplysningen och övriga skulle kunna samarbeta närmare än . De danska erfarenheterna av ett nära samarbete mellan EU-oplysningen och Europaudvalget är positiva och ett så- dant samarbete skulle gynna inte minst utskotten och . EU-upplysningen skulle för sin del då kunna sprida mer information till allmänheten om EU-arbete. En annan erfarenhet från det danska som den svenska kan dra lärdom av är nyttan av att ha en person placerad i . Det danska utsände i bevakar frågor och skickar in- formation till Europaudvalget och övriga . Den svenska har kontakt med utsände, och det förekommer att information och dokument som utsän- de har tagit fram distribueras till ledamöter och tjänar som en del av underlaget för samrådet med regeringen. En tjänsteman från med placering i skulle kunna ge och utskotten tillgång till viktig information och hjälp med kontakter i EU:s beslutsprocess. En sådan funktion skulle na- turligtvis inte ersätta partigruppernas kontakter med Europaparla- mentet.49 Inte heller skulle syftet vara att öppna en kanal för infly- tande från till . Avsikten skulle vara att utskotten och skulle få information om vad som sker inom olika områden. Anser utskotten och att bör agera på ett visst sätt, skall fortfarande de inflytandevägar som går genom regeringen utnyttjas. skulle kunna ställa ökade krav på regeringen att den mer utförligt än återrapporterar sitt agerande vid rådsmöten och i olika EU-sammanhang. Regeringens årliga skrivelse om verksam- heten i EU skulle också kunnas användas i större utsträckning av och utskotten för att följa upp regeringens handlande i olika frågor. Detta ställer också krav på att har varit tyd- lig i sina ställningstaganden. 1De nationella parlamentens roll i EU behandlas i (1997a), och (1996), (1997), Fitzmaurice (1996), Judge (1995), och Pappas (1995), (1996a, 1996b) och (1996). De nor- diska parlamenten behandlas i bidragen i (1997). Den svenska och EU behandlas i (1997b), (1998a, 1998b), (1996), Hegeland (1999), Hegeland och (1995, 1996, 1997, 1998) samt (1996). Detta kapitel grundar sig på mitt avhandlingsarbete om arbete med EU-frågor. Tack till för synpunkter på tidigare utkast. 1994/95:19:33–35, bet. 1993/94:KU21. 3Jfr (1996:113), Hilf och (1996:75–76), och (1997:180 et passim). 4Se t.ex. (1998), Boyce (1993), (1996, 1998), Laffan (1996), (1996:kap. 7) och m.fl. (1995). 5Hur mycket makt har förlorat är förstås svårt att exakt mäta, men i noggrann genomgång finner (1999) att av lagarna och av förordningarna är kopplade till EU. 1994/95:KU22, 1996/97:KU2, 1997/98:KU25:40. 1998/99:KU10:25. 8För en jämförelse mellan hanteringen av EU-frågor i de danska och svenska parlamenten, se Hegeland och (1995, 1996). 9Jfr Sidenius m. fl. (1997:13): is nearly always ruled by minority governments. This is one of the facts behind the strong role of . 10Bergman (1997b). 11Raunio (1998:9–11). 12Holmberg och Stjernquist (1980:171, 669), och (1995:250), (1990:73). 13Före jordbruksutskottet (JoU). 14Jääskinen och Kivisaari (1997), Raunio och (1997). 15Jfr Sannerstedt (1992), (1993). 1994/95:KU30:42, 1995/96:KU30:20. 17Källa: Sökningar i Rixlex. 18Sannerstedt (1992:130–131). 1995/96:LU26:24–26, 1995/96:JoU11:14, 1994/95:UU5:55, 71, 79, 99. 1994/95:UU5:79–81. 1994/95:JoU7:27. 1995/96:JoU16, citat s. 2. 23Redogörelsen bygger på en genomgång av regeringens skrivelser 1994/95:15, 1995/96:15, 1996/97:15 och 1997/98:75, samtliga med namnet Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen. 1996/97:15:100. 1995/9:30, bet. 1995/96:UU13. 26Som jämförelse kan nämnas att /95–1997/98 förekom i utskottbetänkandena 48 reservationer vilka skulle ha vunnit i kam- maren med mandatfördelningen val. Av dessa reservationer stod m, c, fp, kd, och mp bakom 23, och m, fp, kd, v och mp bakom 25. Ingen av dessa reservationer rörde dock EU-frågor. De knappt 50 gemensamma reser- vationerna kan jämföras med att reservationer fogats till cirka 7 000 moment i utskottens hemställan. Källa: sökningar i Rixlex och genomgång av betänkan- dena. 27Isberg och (1996). 28SOU 1995:127, bet. 1994/95:KU36. 29När kammaren inte är samlad, t.ex. efter mitten av juni, sker redogörelsen för Europeiska rådets möten i . 30SOU 1994:10:106, bet. 1994/95:KU22:15. 31Följande historia ger en bild av frågeinstitutet i det brittiska parlamentet: A story attributed to , a former British Prime Minister, relates how that gentleman, while motoring in the mountains of North , lost his way and inquired of a passer-by where he was. The passer-by replied: You are in a motor car. subsequently commented that this was the per- fect answer to a parliamentary question, since it was true, it was brief, and it told him absolutely nothing he did not know before. och (1994:19), som citerar Laundy (1989) Parliaments in the Modern World. 32 (1994:349). 33Wiberg (1994). 34Rasch (1994), jfr (1994:344, 348). 35Interpellationer 1994/95 nr 7–17. 1995/96:KU18. 37Här redovisas alltså till vilka statsråd frågorna har ställts. Det förekommer att ett annat statsråd än det till vilket frågan/interpellationen har ställts besvarar den; /92 och 1992/93 besvarades av alla frågor och interpella- tioner av annat statsråd än det statsråd som mottagit frågan/interpellationen. fördes mellan olika statsråd inom samma departement medan fördes mellan olika departement (1994:337). 38Shell (1996:160). 39Källa: genomgång av KU:s granskningsbetänkanden . 1995/96:KU30, 1998/99:KU10. 1996/97:KU25. En liknande konflikt om relationerna mellan riksdag och regering i frågor i tredje pelaren har ägt rum i . Konflikten löstes även i till fördel. Jääskinen och Kivisaari (1997:35f, not 11). 1997/98:KU25. 1995/96:KU30. 44Förstudie /98:4, förslag 1997/98:RR8, förslag 1997/98:RR11. 45Jerneck (1990:153–157, 1996:153–156). 46Jfr följande omdöme i (1998:57) om reaktion på EU-medlemskapet: Contrary to what might have been expected it was within the Ministry for Foreign Affairs, and not in the domestic ministries, that one found the greatest surprise over the scope and scale of the changes required by the [EU] membership. 47Se t.ex. beskrivningen i Sidenius m.fl. (1997). 48Jääskinen och Kivisaari (1997), Raunio och (1997). 49Jfr (1998a). , Hans (1998) Demokrati på europeisk nivå. I Demokrati på europeisk nivå? SOU 1998:124, s. , (1997a) National Parliaments and EU Affairs Committees: notes on empirical variation and competing expla- nations. I , vol. 28, s. , (1997b) Utrikes inrikespolitik: och i EU. I och , (red.) på nära håll. : , s. , och (1996) Den demokratiska legitimiteten – de folkvalda parlamentens roll i EU. I Demokrati och öppenhet. Om folkvalda parlament och offentlighet i EU. SOU 1996:42, s. Boyce, (1993) The Democratic Deficit of Community. I Parliamentary Affairs, vol. 46, nr 4, s. , (1998a) Parlamentariker emellan. Om kontakter mellan svenska riksdagsledamöter och EU-parlamentariker. Uppsats presenterad på seminarium för de statsvetenskapliga institutionernas nätverk för Europaforskning, 24– , (1998b) och Europeiska unionen. En artikelserie från NBV , (1997) Europautvala i , , og Noreg: Sandpåströningorgan eller politiska muldvarpar?. Nordisk Administrativt , nr 2, s. , (1998) Time and European Governance. The Empirical Value of Three Reflective Approaches. Fitzmaurice, (1996) National Parliamentary Control of EU Policy in the Three New Member States. I West European Poli- tics vol.19, nr. 1, s. , (1996) Preserve or Abolish the Democratic Deficit?. I (red.) (1996) National Parliaments as Cornerstones of European Integration. The Hague: Kluwer, s. , (1998) Sökandet efter en tredje möjlighet. I m.fl. EU . En lärobok om Europeiska unionen. : SNS, s. Hegeland, Hans (1999) Den svenska och EU. I (red.)