sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Förutom registerkorten finns en kopia av ett reversal , som utvisar vilka ärenden som fanns kvar vid och som överlämnades till via polisintendent , för fortsatt utredning i enlighet med de nya direktiv som givits omkring huvudmannaskap för bedrivandet av utredning omkring polismän. Till detta kommer diverse andra handlingar, som förvaras av undertecknad under dom år som gått, men som önskas tillförda omkring Palme-mordet. Något senare kommer undertecknads samling av tidningsurklipp omkring Palme-mordet och dess påstådda polisinblandning, för tiden – , att sammanställas och tillföras . De nämnda registerkorten jämte ett stort antal tidningsurklipp finns mycket riktigt arkiverade hos säkerhetspolisen. De innehåller hand- skrivna, kortfattade anteckningar med i princip det innehåll som beskrivs i promemorian; vad saken gällt framgår dock inte alltid för en utomstående. En person kan förekomma på flera kort, det rör sig så- ledes inte om 94 personer. Alla kort avser inte polismän och en del kan inte knytas till någon identifierad person. I sak ger registerkorten ingen för den utomstående substantiell information, vilket inte heller synes ha varit meningen, eftersom syftet alltså endast var att upprätthålla en viss ordning i materialet, i frånvaro av gängse diarieföring. Sedan förundersökningsledningen även i denna del övergått till åklagare synes förundersökningsledningen ha förhållit sig tämligen passiv till såväl polisspåret som polisärendena. Det är delvis naturligt, med tanke på hur arbetet med förundersökningsledningen varit upplagt. Inget polisärende har nått någon grad av misstanke i mordutredningen och de har därför stannat inom polisen, även om de varit föremål för något slags granskning av åklagare. Kommissionen har upplysts att Riksåklagaren låtit gå igenom polisärendena och att promemorior upprättats över dessa genomgångar. Kommissionen har sedermera också fått del av dessa promemorior. De är emellertid extremt kortfattade och innehåller ingen annan information, än upplysningen att en uppföljning av tips mot polismän skett och att ingenting i materialet givit anledning till skälig misstanke mot någon enskild polisman eller grupp av polismän. Den senaste promemorian är daterad har i sin helhet föl- jande lydelse: Denna dag har uppföljning skett av ifrågavarande tips. genomgångar har gjorts dels dels ock . Ingenting i det tillkommande materialet ger anledning till skälig misstanke mot någon enskild polisman eller grupp av polismän. Den andra promemorian, också den undertecknad av , är daterad och har en snarlik lydelse. Förundersökningsledningens arbete med polisärendena synes alltså ha bestått i en genomgång i efterhand av företagna utredningsåtgärder samt bedömning av om dessa varit tillfyllest, vilket de bedömts vara. När man skall granska hur polisärendena hanterats är det viktigt att hålla den distinktion pekade på i minnet. 26 Det har inte varit fråga om att utreda brottsmisstankar i juridisk mening utan om att följa upp och kontrollera spaningstips. De regler som finns om utredning av brottsmisstankar mot poliser är alltså inte direkt tillämpliga. Den egentliga brottsutredningen avseende statsministermordet kan inte heller utan vidare delas upp, så att olika enheter självständigt ut- reder olika uppslag. Arbetsuppgifterna kan delas, men själva utred- ningen är odelbar. Det problem utredningen ställdes inför när uppslag angående poliser aktualiserades var alltså inte alldeles lätt att ta ställning till. 26 De tips som kommer in vid ett spaningsmord har en delvis annan karaktär än en anmälan om brott. Det rör sig som regel om uppgifter om iakttagelser vilkas samband med brottet kan vara ganska oklara. Sådana tips ger som regel inte grund för någon egentlig misstanke. Inom ramen för förundersökningen bearbetas de olika tipsen. De läggs till handlingarna när utred- ningen i den delen inte kan föras längre. Även om ett tips anses som färdig- bearbetat kan det tas upp på nytt så snart det finns anled- ning till det, t.ex. därför att det har kommit fram nya uppgifter. Att ett tips läggs åt sidan kan inte jämföras med t.ex. att en förundersökning som baserar sig på en brottsanmälan läggs ned. (SOU 1987:72 s. 160) synes säkerhetspolisen under ha kommit att fungera som en förhörsgrupp, med uppgift att kontrollera utpekade personer och de uppgifter som fanns i respektive uppslag. Det innebar inte – trots att det allmänt uppfattades så – att ärenden skildes ut och be- dömdes självständigt av säkerhetspolisen. Att säkerhetspolisens själv- ständiga ansvar för dessa utredningsuppgifter inte gick längre än vad det gjorde kan emellertid knappast föranleda någon kritik, eftersom det från effektivitetssynpunkt hade varit fel att förfara på något annat sätt än man nu gjorde. I detta fall har det inte funnits något realiserbart alternativ till att polisen fick utreda också eventuella misstankar mot poliser, eftersom det alternativet skulle ha inneburit att polisen fråntogs hela mordutredningen. har det i detta ärende, precis som i andra fall då misstankar kan riktas mot poliser, funnits ett starkt behov av extern kontroll över utredningen. Det hade av det skälet – precis som Jurist- kommissionen funnit – varit naturligt och riktigt att låta åklagare ta ställning till alla polisärenden. Det var en brist att så inte skedde då förundersökningen leddes av . Efter det att inträtt som förundersökningsledare föredrogs samtliga polisärenden för honom . Formellt sett hade man därmed åstadkommit en acceptabel ordning. Den kritik som inför den tidigare Palme- kommissionen riktat mot utredningsordningen, dvs. att man riskerade att förlora kunskap genom att lägga utredningen på en från den övriga utredningen avskuren avdelning synes inte fullt ut beakta att den slutliga bedömningen ändå gjordes av spaningschefen. I teorin åter- fördes ju kunskapen på det sättet till utredningens centrum. Att detta inte fungerat särskilt väl, med tanke på hur själva utredningen centrali- serats till just spaningschefen m.m. är en annan sak, som redan utförligt belysts och kritiserats av tidigare kommissioner. Att utredningen av polisärenden lades på säkerhetspolisen har också uppfattats som en garanti för att eventuell extremism bland de förekommande poliserna skulle fångas upp och beaktas. Något syfte av det slaget hade organisationsformen som framgått inte och säkerhets- polisen användes heller inte på det sättet vid utredandet av de enskilda uppslagen. Några försök att allmänt inventera vilken information som fanns om polismän gjordes inte, t.ex. synes inte ärendet SK 8-82 med bl.a. uppgifterna om de s.k. herrmiddagarna ha kommit till användning. Säkerhetspolisens handläggning av polisärendena framstår i det ljuset enbart som en organisatorisk fråga – det var avdelningens avskildhet man ville använda, inte dess kunskaper. Som framgått ansåg att det hade varit en fördel om uppslag avseende poliser hade särbehandlats, på så sätt att åklaga- ren hade tagit direkt ledning av utredningsarbetet i dessa delar. Med tanke på den bedömningen hade det varit naturligt om förundersök- ningsledningen fortsättningsvis, efter omorganisationen, skulle ha tagit mer aktiv del i polisärendenas hantering än vad som kom att bli fallet. Förundersökningsledningens roll i detta hänseende har emellertid varit passiv. Delvis har detta varit en följd av den allmänna arbets- fördelningen mellan åklagare och polis i detta utredningsarbete. Förundersökningsledningen kan också sägas ha tagit en större del i utredningen av polisärendena än i övrigt genom de genomgångar av tips mot polismän som synes ha förekommit med viss regelmässighet. Hur grundliga dessa genomgångar varit kan inte bedömas, eftersom den dokumentation de efterlämnat är intetsägande. Dokumentationen i form av de ovan relaterade promemoriorna tyder, liksom de samtal vi haft med förundersökningsledningen om polisspåret, dock på att detta varit en oprioriterad del av utredningsarbetet. Under den tidigare arbete gjordes en dokumen- terad inventering av de ärenden i brottsutredningen som kan hänföras till polisspåret. Ca 130 uppslag redovisades. De hade framtagits med hjälp av PU:s dataregister, där samtliga ärenden vari polismän utpekas enligt vad som sägs i redovisningen försetts med ett prefix. Dessa upp- slag har varit föremål för förnyad genomgång i Granskningskommis- sionens arbete. Majoriteten av dem utgår från mycket tunna ingångstips och nästan inget har fått ökad substans i och med företagna utred- ningsåtgärder. Återkommande delar i ingångstipsen är vapenintresse, likhet med fantombilden eller skuggan, påstående om aversion mot socialdemokratin, palmehat eller uttalad politisk extremism. Tydliga kopplingar till mordet – tidsmässigt, geografiskt eller annat orsakssamband – är sällsynta. Materialet utgör inte heller en samling av brottsmisstankar mot polismän utan snarare en samling av uppgifter som kunnat bedömas som värda att kontrollera, eftersom ärendet och utredningsläget varit och är sådant att inga stenar bör lämnas ovända. Det betyder att många av de förekommande tipsen tagits på allvar trots att en del av anmälningarna närmast verkar ha gjorts på måfå. kan man därvid skönja en förhoppning från anmälarens sida att erhålla del i den utlysta belöningen; andra gånger rör det sig relativt tydligt om anmälare som kan misstänkas ha en gås oplockad med den som utpekas. Åtskilliga är anonyma. Som redan påpekade måste polisens utredande av tips m.m. vid ett spaningsmord skiljas från utredande av egentliga brottsmisstankar.27 Utredningsläget kan vara sådant – och det har det varit i detta ärende – att även långsökta och till synes chansartade efter- forskningsåtgärder trots allt ter sig värda att genomföra. Beträffande polisärendena tillkommer den omständigheten att det för polisen kan upplevas som särskilt angeläget att undanröja grogrund för den misstänksamhet, som kan väckas hos allmänheten, om inte uppslag an- gående den egna yrkeskåren utreds noga. De polisärenden vi gått igenom präglas av just detta: en vilja att visa att enskilda polismän närmast utreds mer noggrant än andra utpekade. Inom PU finns en upprättad förteckning över polis- ärenden (Identifierade poliser som tipsats i utredningen). Förteck- ningen upptar 67 uppslag.28 I förteckningen anges bl.a. orsak, definierat som huvudorsaken till att vederbörande polis blivit tipsad. En sådan orsak är åsikter, varvid det heter att då åsikter angivits kan det innefatta bl.a. extrema åsikter, Palme-fientliga uttalanden, uppträtt mystiskt etc, dvs. det är fråga om en vid definition. I 24 fall har endast åsikter angetts som orsak till tipset. I ytterligare 9 fall har åsikter angetts tillsammans med någon annan omständighet, vanligtvis vapen. I 12 fall anges fantombilden ensam som orsak, i ytterligare ett fall finns den med tillsammans med annan omständighet. I 6 fall anges vapen som orsak, i ytterligare 8 fall tillsammans med annan omständighet. Det är svårt att sammanfatta anledningen till förekommande tips så grovt. Helhetsbilden är dock tydlig och den bekräftas av vår genom- gång av materialet. Åsikter, likhet med fantombilden samt vapeninne- hav eller vapenintresse är de dominerande misstankarna bakom tipsen. (Åsikter skall då alltså förstås i vid mening, det kan t.ex. inne- fatta att en berusad polisman i ett privat sammanhang uppges ha gjort aggressiva uttalanden om eller socialdemokratin.) Det betyder att ingångstipsen i stort sett genomgående har ett mycket begränsat samband med själva brottet. Detta innebär i sin tur att polisärendena sammantaget inte framstår som en central och viktig del i den egentliga brottsutredningen. Det rör sig från den utgångspunkten snarare om utredningens periferi. Det betyder inte att det saknats skäl 27SOU 1987:72 s. 160 (citerat ovan s. 61). 28Skillnaden i förhållande till den tidigare av oss upp- följda genomgång, som alltså omfattar fler uppslag (132), består bl.a. i att den senare innehåller flera uppslag angående samma polisman och uppslag där en utpekad polis inte kunnat återfinnas eller som inte nödvändigtvis behöver avse poliser över huvud taget. att utreda dem, men utredningsåtgärdernas angelägenhetsgrad måste beaktas vid bedömningen av hur de prioriterats och utförts. Mot den angivna bakgrunden finns det ingen anledning att redogöra för samtliga polisärenden. Redovisningen här inriktas i stället på de utredningsåtgärder som är relevanta för bedömandet av hur polisspåret utretts. Därvidlag har det också sitt intresse att mer stickprovsvis redovisa en del uppslag som inte har med diskussionen kring polis- spåret att göra. 4.3.2Uppslag inriktade på enskilda personer I detta avsnitt redovisas utredning som förekommit mot personer som kan sägas ha beröring med diskussionen kring polisspåret. Redo- visningen och därmed urvalet styrs av den utredning som faktiskt före- kommit inom PU rörande polisärenden. Som framgår är det ibland ganska slumpmässigt mot vilka och med vilken inriktning utrednings- åtgärder kommit att vidtas. Polisman var en vapenintresserad och vapenkunnig polis som vid tiden för mordet tjänstgjorde vid , där han arbetade i Norrmalmspolisens piketstyrka. Kort efter mordet lämnade han sin tjänst för att driva egen verksamhet med vapenhandel, något han påbörjat redan tidigare. Verksamheten bedrevs tillsammans med en f.d. militär. I den rollen levererade polisman vapen och skyddsutrustning till polisen, bl.a. till mordutredningen under . En tid efter mordet anställdes han vid Radio, en anställning han dock inte innehade särskilt . Hans namn aktualiserades tidigt i utredningen genom ett tips angående vapeninnehav och intresse för nazismen. Intresset för polisman återuppväcktes och kulminerade i samband med uppdagandet av hans inblandning i den insmuggling av buggningsutrustning, som förekom i den s.k. . Stora mängder vapen och ammunition togs då i beslag hos A, liksom diverse föremål som tydde på att A sympatiserade med nazismen. Polisman har varit aktuell i utredningen i ett antal omgångar. Den första påbörjades efter ett anonymt tips från en per- son som uppgav sig vara tidigare kamrat med A. Enligt tipsaren innehade polisman en magnumrevolver, var motståndare till det socialdemokratiska partiet samt hade varit intresserad av kriget och nazismen. Det är troligt att utredningen då initierades även utifrån allmänna kunskaper inom polisen om polisman A:s person. Utredningen avslutades rätt snart med ett beslut om att uppslaget skulle läggas ad acta; beslutet är icke daterat. kom ett tips från en uppgiftslämnare, som hade besökt polisman A:s hem och då iakttagit bl.a. en hel del vapen. Efter nya ut- redningsåtgärder lades även detta uppslag ad acta, . , , hördes dock polisman tämligen in- gående av säkerhetspolisen. Detta är det första dokumenterade förhöret med polisman . En tredje omgång synes ha inletts , då ett anonymt, ospecificerat tips angående polisman och dennes affärskollega den f.d. militären inkom. I det skedet handlades uppgifterna om A inte längre vid säkerhetspolisen. Några egentliga utredningsåtgärder synes emellertid inte ha vidtagits i detta sammanhang, av dokumentationen att döma. Den fjärde utredningsomgången utlöstes av den s.k. 1988. Ett flertal tips kom då in, som ett resultat av upp- märksamheten kring bl.a. polisman . A hördes särskilt om ett vykort med en gåtfull text, vykortet hade beslagtagits hos polisman tillsammans med vapen, ammunition och bilder av polisman där han utförde nazistiska symbolgester. Ett av hans vapen provsköts. PU övertog flera av de beslag tullen gjort hos polisman . I denna veva hölls även ett förhör med A. I protokollet uppges att förhöret är en komplettering till ett förhör som hade hållits ; PU intresserade sig åter för polisman A:s alibi. 29 Här återges de åtgärder som återspeglas i PU:s material. Det finns även en akt över polisman hos säkerhetspolisen. Den innehåller en del senare hand- lingar angående A:s vapenhandel och uppgifter om förhållandena vid Tele- verket Radio, där polisman var säkerhetschef (det synes ha förekommit misstankar om att A tog egna provisioner i samband med upphandling och andra liknande oegentligheter, men inget i handlingarna bestyrker misstankarna). I akten finns även handlingar som berör PU:s intresse för A. När innehållet i dessa handlingar tillför informationen i PU-materialet något av intresse har detta anmärkts. En femte utredningsvända förekom 1989-90 i anledning av ett tips om ett vapen, som skulle ha ägts av polisman . I uppslaget finns ett läkarintyg angående polisman . Det utfärdades av en läkare vid och gäller A:s tillstånd när han skrevs ut . Intyget synes medge slutsatsen att utredningen angående polisman A:s alibi inte bedömdes som avslutad . 1993 hölls så de mer ingående alibiförhören med personer som träffat polisman under morddagen och mordkvällen. De får betraktas som en uppföljning av ursprungstipsen. Alibiutred- ningen beträffande A hade således pågått , dvs. Sammanfattningsvis har följande förhållanden kring polisman , såvitt framgår av PU:s dokumentation, varit föremål för mer eller mindre grundlig utredning: àhälsotillstånd och förehavanden på morddagen àvapeninnehav, inklusive provskjutning àinnebörd och bakgrund till det vykort som ingick i tullbeslaget àpåstående om att polisman efter mordet sålt en revolver Beträffande hälsotillstånd och alibi finns en daterad promemoria från säkerhetspolisen, med följande innehåll: Enligt en säker och tillförlitlig källa, vilken önskar vara anonym, har föl- jande inhämtats rörande polisman . Polisman lades in med sprucken blindtarm den 21 eller . besöktes polisman , och han var då ej i kondition att ens klä på sig själv. Även besöktes polisman och iakttogs att han knappt var kapabel att gå själv. 30 skrevs han ut på egen begäran, då han inte trivdes. Polisman var placerad i en sal med 3 äldre män. Polisman är sjukskriven till . Från finns även en kort promemoria om polisman A:s vapen och vapenhandel. Det torde emellertid vara utredningen kring 30Troligen rör det sig om felskrivningar, när besöken dateras till , inte minst med tanke på att promemorian är daterad . Antag- ligen avses . 31Denna promemoria finns inte i säkerhetspolisens akt om polisman , se vidare nedan under Övrigt. hälsotillståndet som föranledde det odaterade avskrivningsbeslut, som antecknats på ursprungstipset från och undertecknats av : Då verkställd utredning visat att polisman --28 varit intagen på sjukhus för bukoperation och vid utskrivningen ej varit återställd skall vidare åtgärder i saken ej vidtagas, då misstanke om brott ej föreligger. hölls förhör med polisman vid säkerhetspolisen. Det odaterade beslutet får antas ha fattats före detta förhör, eftersom det finns ett nytt, inte närmare motiverat, beslut om ad acta-läggning från . Detta beslut, liksom förhöret, synes ha föranletts av de uppgifter som inkommit från den nedan omtalade uppgiftslämnaren. I förhöret tillfrågades polisman om sina förhållan- den morddagen och kvällen. Han uppgav att han skrevs ut och åkte hem till sin bostad på i taxi. fick han besök av en tjänsteman från , , vars namn han inte ville uppge. fick han besök av två kollegor, varav en var ; den andre kunde han inte komma ihåg namnet på. , blev han uppringd av en piket-kollega, som berättade om mordet. I förhör , ett förhör som enligt förhörs- protokollet utgör en komplettering till augustiförhöret , upp- gav polisman att han besöktes av kollegan , omkring samt att det var som ringde . På fråga sade polisman vidare att FMV-tjänste- mannen var Per A. Polisman fick även frågor om lokalen på . Den hyrdes och var smygkontoriserad. Inga vapen förvarades där. Den var med till visshet gränsande sannolikhet inte uthyrd vid tillfället för statsminister- mordet. Endast polisman och hans kollega den f.d. militären hade nycklar. utfärdades ett läkarintyg angående polisman . Det begärdes in av PU i samband med uppgifter i massmedia om polisman . Intyget är undertecknat av chefsöverläkaren vid . I intyget sägs bl.a.: Enligt min uppfattning är det osannolikt att polisman skulle kunnat företa några längre språngmarscher eller förflyttat sig snabbt i trappor efter sin utskrivning. Journalanteckningar finns bifogade. hade inte undersökt polisman eller själv haft honom som patient. Av intyget framgår att uttalar sig om hur det typiskt sett förhåller sig med en patient som haft åkommor av det slag polisman hade och undergått den behandling denne hade varit föremål för. 1993 hölls slutligen ett antal ingående förhör med personer som varit i kontakt med polisman under morddagen. Han kom i kontakt med polisman när denne var skjutinstruktör för livvaktsgruppen. Han hade haft en del flyktiga kontakter med polisman , bl.a. hade han besökt denne i hans bostad . De hade inget privat umgänge, men delade vapenintresset. Besöket morddagen var en artighets- visit; polisman var ganska svag och inte intresserad av något längre besök. Det var en vanlig lägenhet, tungt möblerad. Hans intryck var att den var till för polisman och den f.d. militärens gemensamma firma. hade inte medverkat med polisman på något möte på Söder. Han hade inte haft med polisman att göra. Han jobbade vid tiden för mordet på , i piketen. träffade polisman 1982-83 i samband med skjutövningar där polisman fungerade som skjutledare. Han hade sedan arbetat tillsammans med A som skjutinstruktör. Det var återkommande utbildning för framför allt piketpersonal. De hade inte annat än undantagsvis umgåtts privat. Besöket hos A på mordkvällen mindes han dåligt, men han hade talat med kollegan och kommit fram till att de jobbade civilt den kvällen och var hemma hos polisman . Även om minnena var väldigt diffusa kom han ihåg att A var dålig och bar morgonrock. På frågan kan du komma ihåg hur han rörde sig? svarade : Han gick som en 95-åring, små steg och framåtböjd på grund av smärta i magen. Det liksom det är den enda bild jag har av han. Såvitt kom ihåg var det ingen annan där . Han mindes inte varför man besökte polisman . – tjänstgjorde alltså mordkvällen och deltog i spaningarna på mordnatten. Han ringde till polisman och berättade om mordet. Skälet till att han ringde var bl.a. att de fick sitta och vänta en del. Han hade träffat A bara någon enstaka gång efter mordet (/september -86 flyttade från ). – fick frågor om han hade pratat politik med polisman . Det hade han inte. hade inget minne av att ha besökt . Per H uppgav följande. Han hade träffat polisman när denne fungerade som skjutinstruktör. De umgicks inte privat. De besökte polisman på mordkvällen, men Per H mindes inte exakt när. Han var för övrigt inte helt säker på att det var mordkvällen. De körde målad polisbil men var civila. Polisman gick i morgonrock och var skröplig, han hade varit inne och opererats, Per H kom inte ihåg för vad. trodde att anledningen till besöket var att , som i likhet med polisman var skjutinstruktör, skulle diskutera någon sådan ange- lägenhet med polisman . Besöket kanske varade . Det diskuterades inget politiskt. Per A, vid förhörstillfället avdelningsdirektör vid , uppgav följande. Han hade känt polisman eller 1983. De träf- fades vid vapentester i samarbete mellan försvaret och polisen. De var bägge intresserade av och vapen och träffades fortfarande. Polisman var numera agent för en vapenfirma från vilken FMV köpte vapen. hade han varit hemma hos polisman tre, fyra gånger, i samband med skjutövningar. (Per A nämnde i sammanhanget bl.a. namnet på den f.d. Av polisman A:s poliskollegor hade Per A träffat polisman . – Han hade fått höra att A låg på sjukhus med brusten blindtarm. Han kände en person vars far dött i den åkomman och visste att det var allvarligt samt beslöt därför att besöka polisman och överlämna en chokladask efter arbetets slut. När han kom – oanmäld – till sjukhuset fick han veta att A skrivits ut . Han ringde då A och frågade om han fick komma och hälsa på. Polisman , som normalt var framåt och hög- ljudd lät som ett litet barn egentligen. Per A kom dit och de satt och pratade . Polisman var ensam.