sou · GNB316d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Bemyndigandet i 2 kap. 1 § andra stycket UtlL är begränsat till före- skrifter såvitt avser tiden för vistelsen i . Det kan dock tänkas att behov uppstår att ge även andra föreskrifter om visering. Det kan exempelvis vara fråga om att ge närmare föreskrifter rörande förutsätt- ningarna för visering för medborgare i ett visst land. Bemyndigandet i 2 § har därför fått en mer allmän utformning än motsvarande tidigare bestämmelse. 3 § Uppehållstillstånd innebär tillstånd att resa in i och vistas i (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehållstillstånd). Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § UtlL. Av bestämmelsen framgår att uppehållstillstånd kan beviljas antingen som tidsbegränsat uppehållstillstånd eller som permanent uppehålls- tillstånd. I 10–15 §§ anges några fall där tidsbegränsat uppehållstillstånd får beviljas. Av EU-reglerna framgår vidare att EES-medborgare i regel skall beviljas tidsbegränsat uppehållstillstånd (3 kap. 5 a och 5 b §§ UtlF). Riktlinjer för när tidsbegränsat uppehållstillstånd resp. permanent uppehållstillstånd i övrigt bör meddelas drogs upp (prop. 1983/84:144, bet. 1983/84:SfU30). Dessa riktlinjer bör alltjämt vara vägledande. Det innebär i huvudsak att permanent uppehållstillstånd i regel bör beviljas redan från början när någon får tillstånd för bosätt ning i . Tidsbegränsat uppehållstillstånd skall ges när det är fråga om tidsbegränsad vistelse och bör vidare ges i de fall som avses i 10–15 §§. Den tillståndsgivande myndigheten har dock alltid möjlighet att välja mellan att ge ett permanent eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. 4 § Uppehållstillstånd i skall enligt bestämmelserna i 5 kap. 4 § i vissa fall ges till flyktingar och till skyddsbehövande utlänningar i övrigt. Uppehållstillstånd får utöver vad som följer av 5 kap. 4 § ges till utlän- ningar som tas emot i inom ramen för ett beslut som regeringen har meddelat om överföring av skyddsbehövande till (flyktingkvot). Paragrafens första stycke motsvarar 2 kap. 3 § UtlL. Här erinras om att flyktingar och skyddsbehövande i övrigt som avses i 5 kap. 2 och 3 §§ har rätt att få uppehållstillstånd under de förutsättningar som anges i 5 kap. 4 §. Andra stycket är nytt. Här erinras om att uppehållstillstånd får ges till utlänningar som tas emot i inom ramen för den s.k. flyk- tingkvoten, dvs. ett av regeringen meddelat beslut om överföring till av skyddsbehövande. har tagit emot flyktingar och andra skyddsbehövande inom ramen för en av regeringen fastställd flyktingkvot. Av lagstiftningen har det dock aldrig klart framgått att denna speciella kategori självklart också måste beviljas uppehållstillstånd. De som tas emot inom ramen för flyktingkvoten har därför tagits upp i den nya bestämmelsen i 4 § andra stycket. Uppe- hållstillstånd beviljas enligt de grunder som anges i 5 kap. 2 och 3 §§. 5 § Uppehållstillstånd får också ges till 1.utlänningar som är make, maka eller sambo till någon som är bosatt iSverige eller har fått uppehållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, 2.barn som är ogifta samt är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, 3.utlänningar som på något annat sätt än som avses under 1 och 2 är nära anhöriga till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om de har ingått i samma hushåll som den personen, 4.utlänningar som annars har särskild anknytning till , 5.utlänningar som av humanitära skäl bör få bosätta sig i , 6.utlänningar som har fått arbetstillstånd eller som har sin försörjning ordnad på något annat sätt, och 7.utlänningar som önskar vistas här i landet för studier eller besök. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 4 § första stycket UtlL. Upp- räkningen av de fall där uppehållstillstånd får beviljas har dock kom- pletterats med ytterligare en punkt (punkt 7). Punkten 1 har utformats i enlighet med förslag av Anknytnings- utredningen i betänkandet (SOU 1997:152) Uppehållstillstånd på grund av anknytning. För att systemet med uppskjuten invandringsprövning klart skall framgå av lagen, bör den kategori som skall beviljas tids- begränsat uppehållstillstånd på grund av anknytning också klart defini- eras. Genom den nu föreslagna ändringen görs en tydlig uppdelning mellan de fall där sökanden enligt punkten 1 bör ges uppehållstillstånd på grund av familjeåterförening och de fall där en etablerad anknytning till make, maka, sambo eller blivande sådan åberopas (jfr 6 §). Med "sambo" avses liksom tidigare såväl homosexuella som hetero- sexuella förhållanden. Att parten i skall ha beviljats uppehålls- tillstånd "för bosättning" innebär att rätt till familjeåterförening i regel inte finns för den som beviljats ett kortare uppehållstillstånd för tillfäligt besök. Uppräkningen i punkterna 1–3 av de fall där uppehållstillstånd får beviljas på grund av någon form av anknytning till är inte uttömmande. I punkten 4 anges därför att uppehållstillstånd får beviljas om utlänningen annars har särskild anknytning till . Det kan här vara fråga om exempelvis föräldrar till minderåriga barn här i landet som inte ingått i samma hushållsgemenskap, om minderåriga barn som har nära släktingar här i landet eller i undantagsfall om anhö- riga till skyddsberättigade och där det finns udda och ömmande om- ständigheter. Ett annat exempel där uppehållstillstånd bör kunna beviljas med stöd av punkten 4 är att anknytningen till inte utgörs av anknytning genom någon nära släkting här utan av lång vistelse (även tidigare vistelse) här i landet eller av svenskt påbrå. Punkterna 5 och 6 motsvarar helt punkterna 5 och 6 i 2 kap. 4 § UtlL. Före lagändringarna , som bl.a. innebar att de sär- skilda skyddsregler infördes som finns i 5kap. 3 § i lagförslaget, fick ett stort antal personer stanna av politisk-humanitära skäl med stöd av den föreslagna punkten 5. De nya skyddsreglerna innebar enligt uttalanden i prop. 1996/97:25 att bestämmelsen om uppehållstillstånd av humanitära skäl i fortsättningen främst skulle komma att avse personer med renodlat humanitära skäl. Vid riksdagsbehandlingen uttalade socialförsäkrings- utskottet i bet. 1996/97:SfU5 att utskottet inte kunde finna annat än att detta uttalande inte uteslöt att det även i fortsättningen skulle kunna förekomma någon situation där uppehållstillstånd av politisk-humanitära skäl kan ges. Punkten 7 är ny. Av 8 § framgår att regeringen får meddela närmare föreskrifter om uppehållstillstånd för studier eller besök. Det bör dock redan av 5 § framgå att uppehållstillstånd får beviljas för vistelser för studier eller besök. 6 § Uppehållstillstånd får också ges till utlänningar som 1.är make, maka eller sambo till någon som är bosatt i eller som har fått uppehållstillstånd för bosättning här utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, eller 2.har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med en person som är bosatt i eller som har fått uppehållstillstånd för bosättning här, om det bedöms som sannolikt att förhållandet är seriöst och särskilda skäl inte talar mot att tillstånd ges. Paragrafen är ny. Paragrafen har utformats i enlighet med förslag av Anknytnings- utredningen. Här anges vad som krävs för att uppehållstillstånd skall beviljas när ansökan avser en s.k. snabb anknytning, dvs. en anknytning som inte har bestått . Att tidsbegränsade uppe- hållstillstånd skall beviljas i sådana fall framgår av 11 §. 7 § Om inte synnerliga skäl talar mot det, skall uppehållstillstånd beviljas, om det följer av ett internationellt avtal som anslutit sig till, eller om ett internationellt organ som har rätt att pröva klagomål från enskilda bifaller ett klagomål som har riktats mot . Paragrafen är ny. Genom ändring (1996:1379) i utlänningslagen har i 8 kap. 10 a § förts in en bestämmelse av innebörd att om ett internationellt organ som har rätt att pröva klagomål från enskilda riktar en begäran till om inhibition av ett avvisningsbeslut eller ett utvisningsbeslut, skall inhibition meddelas om inte synnerliga skäl talar mot detta. De internationella organ som avses är sådana som har folk- rättslig behörighet att pröva en fråga av detta slag, dvs. organ som Sve- rige har lämnat medgivande att ta emot klagomål från enskilda. Exempel på sådana organ är den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna samt den kommitté som övervakar tillämpningen av . På motsvarande sätt som inhibition bör meddelas om ett internatio- nellt organ som beskrivits ovan begär det, bör även uppehållstillstånd meddelas om det följer av att ett sådant organ bifallit klagomål mot . I likhet med vad som gäller vid inhibition skall undantaget att uppehållstillstånd inte skall beviljas om synnerliga skäl talar mot det tolkas restriktivt. Det kan emellertid tänkas att det kommer fram nya omständigheter som med styrka talar mot att uppehållstillstånd beviljas. Bestämmelsen i 7 § bör därför inte göras absolut. Bestämmelsen får främst betydelse för det fall att utlänningen inte befinner sig i . Det kan vidare förekomma att genom ett internationellt avtal förbinder sig att bevilja uppehållstillstånd för medlemmar av någon viss grupp. Ett sådant åtagande torde i regel avse ett begränsat antal personer. Den föreslagna lagbestämmelsen ger stöd för att bevilja uppe- hållstillstånd även i sådana fall. I regel torde dock regeringen då genom en särskild förordning föreskriva att uppehållstillstånd får beviljas (bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om uppehålls- tillstånd i vissa fall finns i 8 § samt i 5 kap. 8 och 10 §§.) Utlänningslagstiftningen synes utgå från att den som vill ha uppe- hållstillstånd i skall ge in en ansökan om det (jfr 3kap. 7 § UtlF). Något formellt krav på att sökanden själv skall underteckna någon form av ansökan finns dock inte. I undantagsfall har också i praxis kravet på ansökan eftergetts. Det stämmer överens med den allmänna grundsatsen i förvaltningsärenden att gynnande beslut kan medelas utan uttrycklig ansökan. Det förutsätter självfallet att den myndighet som överväger att bevilja en ansökan är övertygad om att det är utlänningens egen önskan att få uppehållstillstånd i . I fall som avses i 7§ torde det inte sällan finnas skäl att bevilja ett uppehållstillstånd utan att avvakta en formell ansökan från sökanden själv. 8 § Regeringen får meddela föreskrifter om –uppehållstillstånd av humanitära skäl, och –uppehållstillstånd för studier och besök. Regeringen får också meddela föreskrifter om att en ansökan om uppe- hållstillstånd får beviljas, om det följer av en överenskommelse med främ- mande stat. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 14 § första stycket samt inled- ningen av andra stycket UtlL. Att regeringen enligt första stycket ges rätt att meddela föreskrifter om uppehållstillstånd av humanitära skäl innebär att regeringen i för- ordningens form kan meddela generella föreskrifter rörande t.ex. vård- behövande utlänningar och andra mer principiella frågor. Utformningen av bemyndigandet tillåter också att regeringen meddelar föreskrifter om vilka skäl av humanitär art som skall anses utgöra skäl att enligt 16 § bevilja uppehållstillstånd efter inresan i . Syftet med bestämmelsen i andra stycket är att ge regeringen möj- lighet att meddela föreskrifter om uppehållstillstånd som följer av internationella åtaganden och som inte är av sådant slag att de bör meddelas i lag. 9 § När en ansökan om ett uppehållstillstånd enligt 5–7 §§ prövas skall det beaktas, om det finns skäl att inte bevilja uppehållstillstånd på grund av utlänningens brottslighet eller brottslighet i förening med någon annan omständighet som hänger samman med utlänningen. Om det finns sådana skäl skall de vägas mot de skäl utlänningen anger som grund för uppe- hållstillstånd. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 § andra stycket UtlL. Uttalanden i förarbeten till den nuvarande paragrafen är inte helt klara när det gäller om uppehållstillstånd kan vägras med hänvisning till enbart otvetydigt konstaterad misskötsamhet eller om det skall vara fråga om antingen brottslighet eller en kombination av brottslighet och annan misskötsamhet. Lagtexten har därför förtydligats så att det klart skall framgå att annan misskötsamhet än brottslighet får vägas in endast om utlänningen gjort sig skyldig till brott. Kravet på att utlänningen skall ha gjort sig skyldig till brott innebär att det måste finnas en laga- kraftvunnen dom. 1994/95:179 (s. 48) måste den tyngd som anmärkning- arna skall ha för att uppehållstillstånd skall vägras bli beroende på en bedömning i det enskilda fallet, där hänsyn tas till de skäl som utlän- ningen kan åberopa som grund för uppehållstillstånd. Det kan å ena sidan röra sig om utlänningar med humanitära skäl av sådan styrka att avslag bör kunna komma i fråga endast om det finns sådana skäl som skulle kunna medföra avslag för en flykting. Det kan å andra sidan vara fråga om en utlänning som åberopar anknytning i någon form och där anknytningen ligger på gränsen till vad som skulle kunna läggas till grund för att bevilja uppehållstillstånd. Att skälen som sökanden kan åberopa för att få tillstånd skall vägas mot de skäl som talar mot att tillstånd beviljas är en mycket viktig prin- cip. Den bör därför framgå direkt av lagtexten. En föreskrift med den innebörden har tagits in i sista meningen i paragrafen. När tidsbegränsat uppehållstillstånd får ges 10 § Om det på grund av en utlännings förväntade levnadssätt råder tvek- samhet om uppehållstillstånd bör beviljas, får utlänningen ges ett tids- begränsat uppehållstillstånd. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 b § UtlL. Tidsbegränsat uppehållstillstånd av hänsyn till utlänningens förvän- tade levnadssätt bör meddelas endast om omständigheterna är sådana att uppehållstillstånd borde vägras, men det för tillfället inte skulle vara möjligt att verkställa ett avlägsnandebeslut. Det skulle kunna te sig stötande om den som gjort sig skyldig till relativt allvarlig brottslighet därefter beviljades ett permanent uppehållstillstånd. Av EU-reglerna följer att uppehållstillstånd för EU-medborgare inte kan tidsbegränsas av skäl hänförliga till utlänningens levnadssätt. 11 § Utlänningar som med stöd av 6 § beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning skall vid första beslutstillfället ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Paragrafen är ny men innebär i huvudsak en kodifiering av gällande praxis. Bestämmelsen har föreslagits av och innebär ett uttryckligt undantag från huvudregeln att den som beviljas uppehållstillstånd för bosättning i normalt beviljas permanent uppehållstillstånd och att det står fritt att välja om tidsbegränsat eller permanent uppehållstillstånd skall ges. Bestämmelsen tar enligt ordalydelsen endast sikte på det första beslutstillfället. Under vilka förutsättningar fortsatt uppehållstillstånd bör beviljas tas upp i 15 §. 12 § Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får ges ett barn som behöver vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 c § första stycket UtlL. Det är här fråga om en principiell rätt till uppehållstillstånd. Omständigheterna kan dock i det enskilda fallet vara sådana att motsva- rande vård kan ges i hemlandet och skäl att bevilja uppehållstillstånd i finns då inte. De tillståndsgivande myndigheterna bör i sådana fall hämta in yttrande från socialnämnden och stor vikt måste självfallet fästas vid nämndens yttrande. 13 § Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får ges ett barn eller en man, om barnets eller mannens närvaro i är nödvändig för att en fader- skapsutredning skall kunna genomföras. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 c § andra stycket UtlL. Uppehållstillstånd enligt denna paragraf bör självfallet beviljas endast när det finns svensk domsrätt i ärendet enligt lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor. Det innebär att det i regel krävs att antingen barnet eller den presumtive fadern har hemvist här i landet. Det torde inte kunna förekomma att modern men inte barnet har hemvist här. De fall som i praktiken kan komma i fråga är således att antingen barnet och modern har hemvist här eller att den presumtive fadern har det. Om det blir aktuellt att bevilja uppehållstillstånd för modern kan detta ske med stöd av 14 §. 14 § Om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd getts ett barn enligt 12 eller 13 §, får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ges också till barnets vård- nadshavare. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 c § tredje stycket UtlL. Uppehållstillstånd som beviljas en vårdnadshavare med stöd av denna paragraf bör självfallet beviljas som för barnet. 15 § En utlänning som med stöd av 6 § har fått ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd på grund av familjeanknytning får ges ett nytt tidsbegränsat eller permanent uppehållstillstånd endast om förhållandet består. Utlänningar med familjeanknytning enligt 6 § som har haft tidbe- gränsat uppehållstillstånd får ges ett permanent uppehållstillstånd. Om det finns särskilda skäl, får permanent uppehållstillstånd ges före tvåårs periodens slut. Har ett förhållande upphört får uppehållstillstånd ändå ges, om 1.utlänningen har särskild anknytning till , 2.förhållandet har upphört främst på grund av att i förhållandet utlän - ningen, eller utlänningens barn, utsatts för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid, eller 3.andra starka skäl talar för att utlänningen skall ges fortsatt uppehållstillstånd. Paragrafen är ny. Bestämmelsen har föreslagits av Anknytningsutred- ningen och innebär en lagreglering av en långvarig och fast praxis. Enligt första stycket krävs således enligt huvudregeln att förhållandet består för att den som fått ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 6 § skall få ett nytt tidsbegränsat eller permanent uppehållstillstånd. Om förhållandet upphört och utlänningen åberopar anknytning genom ett nytt förhållande, kan tillstånd beviljas under de förutsättningar som anges i andra och tredje styckena. Enligt andra stycket är huvudregeln att ett permanent uppehållstill- stånd får beviljas när utlänningen haft tidsbegränsat uppehållstillstånd . Det innebär en kodifiering av gällande praxis. är ingen absolut tidsperiod utan ett riktmärke för hur lång tiden för den upp- skjutna invandringsprövningen bör vara. Liksom tidigare skall perma- nent uppehållstillstånd kunna beviljas före två-årsperiodens utgång om omständigheterna talar för det. Så kan exempelvis vara fallet när par- terna har gemensamma barn. Tiden för den uppskjutna invandrings- prövningen kan också sättas längre än . Det kan vara motiverat exempelvis när förhållandet är instabilt eller när det har upphört och ytterligare tid krävs för att sökanden skall kunna etablera umgänge med barn i . Har ett första förhållande upphört och sökanden därefter har inlett ett nytt förhållande, kan det också vara motiverat att sätta den sammanlagda tiden för uppskjuten invandringsprövning till längre än . I tredje stycket anges de omständigheter som kan utgöra skäl för undantag från huvudregeln i första stycket. Enligt punkt 1 i tredje stycket får uppehållstillstånd, trots att förhål- landet upphört, liksom tidigare ges till en utlänning som har särskild anknytning till . Under bestämmelsen ryms såväl familje- anknytningsfall som fall där sökanden har anknytning till det svenska samhället. Anknytning till det svenska samhället kan exempelvis före- ligga när sökanden kommit in på den svenska arbetsmarknaden. Som kommittén anförde i sitt delbetänkande (SOU 1997:67) Återkallelse av uppehållstillstånd torde en utlänning genom en anställning regelmässigt ha fått anknytning till svenska förhållanden genom kontakter med arbetskamrater och genom ökad kunskap om svenska förhållanden. I punkt 2 anges att uppehållstillstånd får beviljas om förhållandet främst upphört på grund av att utlänningen eller dennes barn utsatts för våld eller kränkningar i förhållandet. Regeln är inte absolut. Enstaka bagatellartade övergrepp skall inte i sig kunna medföra att sökanden beviljas fortsatt uppehållstillstånd i . Hänsyn skall tas till under vilka omständigheter övergreppet ägt rum, hur allvarligt det varit och om det rört sig om en enstaka episod eller upprepade övergrepp samt hur länge förhållandet varat. När uppehållstillstånd skall ha beviljats 16 § Utlänningar får inte beviljas uppehållstillstånd i efter inresan i landet. Detta gäller dock inte om 1.en utlänning som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt har rätt till uppehållstillstånd enligt 5kap., 2.en utlänning av humanitära skäl bör få bosätta sig här i landet, 3.en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tids- begränsat uppehållstillstånd som getts en utlänning med familje- anknytning med stöd av 6 §, eller 4.det annars finns synnerliga skäl. Utlänningar får beviljas uppehållstillstånd trots vad som sägs i första stycket –om de enligt 5 § 1, 2, 3 eller 4 har stark anknytning till en person som är bosatt i , och –om det skäligen inte kan krävas att de återvänder till ett annat land för att ge in ansökan där. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 5 § UtlL. Här finns bestämmel- ser om det principiella kravet på att uppehållstillstånd skall vara beviljat före inresan i jämte vissa undantag från denna huvudregel. Första stycket, som innehåller huvudregeln, motsvarar första stycket i 2 kap 5 § UtlL. Någon materiell ändring har inte gjorts. Någon ändring har heller inte gjorts i punkterna 1 och 2 i andra stycket, som innehåller undantag från huvudregeln. Liksom skall gälla att den som har rätt till uppehållstillstånd som flykting eller som skyddsbehövande i övrigt är undantagen från huvudregeln. Detsamma skall gälla den som av humanitära skäl bör få bosätta sig här. Punkten 3 är ny. Det nya undantaget avser fall där ansökan om för- längning av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av anknytning till en här bosatt make/maka eller sambo görs efter inresan. Tillstånd i dessa fall har i praxis beviljats enligt 2kap. 5 § andra stycket punkten 3 UtlL, dvs. det har ansetts finnas synnerliga skäl att göra undantag från huvudregeln. Det är otillfredsställande att den som beviljats tidsbegrän- sat uppehållstillstånd på grund av anknytning till make/maka eller sambo och som ansöker om förlängning av tillståndet i endast kan tillåtas göra det enligt en undantagsregel som anger synnerliga skäl som grund för undantag. Det rör sig om ett stort antal fall . Ett särskilt undantag från huvudregeln för dessa fall har därför tagits in i lagen. Punkten 4 motsvarar nuvarande punkten 3. De allra flesta fall där det finns skäl att göra undantag från huvudregeln kommer visserligen att falla in under andra stycket 1, 2 eller 3 eller under 18 §. Det kan dock tänkas förekomma fall som inte kan hänföras till något av de nämnda undantagen. Det finns därför behov av att ha kvar en allmän regel som medger undantag från huvudregeln. Det kan exempelvis i något enstaka fall tänkas röra sig om en person som av arbetsmarknadsskäl bör tillåtas bosätta sig här. Innehållet i tredje stycket är nytt. Enligt huvudregeln i första stycket skall uppehållstillstånd ha beviljats före inresan i landet. Tredje stycket reglerar i vilka fall det kan finnas skäl att göra undantag från den huvudregeln när utlänningen åberopar anknytning som avses i 5§ 1, 2, 3 eller 4. Till skillnad mot tidigare läggs huvudvikten inte vid om det är uppenbart att tillstånd skulle ha beviljats om prövningen gjorts före inresan utan vid om det är skäligt att kräva att utlänningen återvänder till ett annat land för att ge in ansökan där. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen, kap. 21. 17 § En ansökan om uppehållstillstånd som avser förlängning av ett besök eller någon annan tidsbegränsad vistelse här i landet får beviljas trots vad som föreskrivs i 16 § första stycket, om utlänningen kan ange vägande skäl för förlängningen. Paragrafen motsvarar 2 kap. 5 a § UtlL.