sou · GNB37 · 2000-01-01 00:00:00 — I kartläggningen har redogjorts för generalklausulen om informationsskyldighet vid marknadsföring i MFL (4§). Mot bakgrund av det som framkommit i den tidigare redovisade kartläggningen anser utredningen att när konsumenterna ges information genom någon speciallagstiftning, såsom livsmedelslagstiftningen, eller genom överenskommelser mellan och näringslivets organisationer så erhåller de sådan erforderlig information om dagligvaror som de behöver för att kunna göra väl övervägda val. När sådan specialreglering saknas förändras situationen nämnvärt. Utredningen anser att generalklausulen om informationsskyldighet i MFL inte är ändamålsenligt utformad vad beträffar konsumenternas möjlighet att erhålla erforderlig information om dagligvaror. Eftersom bestämmelsen avser all marknadsföring, för alla typer av varor och tjänster så anser utredningen att det skulle gå utanför utredningens uppdrag att förslå en ändring av generalklausulen i MFL. Utredningen har i stället bedömt att principen vad gäller utformandet av den framtida konsumentinformationen om dagligvaror bör vara att alla konsumenter genom speciallagstiftning garanteras en viss obligatorisk basinformation om dagligvaror. Av den tidigare redovisade dialogen med konsumenter och deras företrädare har det framkommit att de, förutom i själva köptillfället, vill ha tillgång till informationen i samband med att de skall använda produkten. Således är förpackningsmärkning den mest efterfrågade typen av konsumentinformation. Enligt dessa konsumenter bör förpacknings- märkningen innehålla den mest nödvändiga informationen om produkten, dvs. en slags basinformation. Konsumenternas möjligheter att erhålla erforderlig information om dagligvaror varierar beroende på vad det är för typ av vara som avses. Dock framgår det av nämnda dialog att konsumenterna efterfrågar ungefär likartad information oavsett typ av dagligvara. 110 Överväganden och förslag konsumenterna tillgång till erforderlig information och underlätta för dem att ta del av denna anser utredningen att en viss enhetlighet vad gäller informationen om dagligvaror bör eftersträvas. Av bl.a. resultaten från undersökning, som redovisas i avsnitt 5.1, framgår att respondenterna anser att de obligatoriska märkningsuppgifterna som återfinns på livsmedel är exempel på sådan basinformation som de behöver för att kunna göra sina val. Dock saknar de vissa uppgifter, såsom uppgifter om tillverkningsdag och ursprungsland. Liknande synpunkter har även lämnats av konsument- organisationerna. Mot bakgrund av vad som framkommit i dialogen med konsumen- terna, deras företrädare och andra intressenter är det utredningens bedömning att konsumenterna bör garanteras en viss obligatorisk basinformation om dagligvaror i form av förpackningsmärkning. Informationen bör i huvudsak överensstämma med livsmedelslag- stiftningens bestämmelser om obligatoriska märkningsuppgifter vid saluhållandet av livsmedel, dock med en viss komplettering. Såsom ovan nämnts saknar konsumenter information om tillverk- ningsdag samt information om ursprungsland avseende andra produkter än nötkött samt frukt och grönsaker. Av kartläggningen framgår att uppgift om hållbarhetstid måste ingå i märkningen för en stor grupp av dagligvaror. Utredningen anser att konsumenterna dessutom bör få information om produktens tillverkningsdag så att de kan göra sig en egen uppfattning om produktens ålder. Därtill anser utredningen att om konsumenterna skall ha möjlighet att göra en helhetsbedömning av miljö- och hälsoaspekterna krävs det att de även får information om produktens ursprungsland. Således bör basinformationen innehålla uppgifter om vad det är för slags vara/användningsområde, vilka ingredienser som ingår, nettokvantitet, hållbarhetstid, tillverkningsdag, namn eller firmanamn och adress på tillverkare, förpackare eller försäljare, hanterings- och användnings- anvisning, ursprungsland varningstexter samt pris. Dessa uppgifter skall lämnas för samtliga dagligvaror. Dock behöver en uppgift inte lämnas om den inte är relevant för varan i fråga eller om, vad beträffar information om pris, undantag medges i enlighet med prisinformations- lagen. Uppgifterna bör presenteras samlade och placeras på förpack- ningen så att de är fullt synliga vid köp. Den föreslagna basinformationen bör vara lättläst samt lämnas på svenska och på ett sådant sätt så att den även är tillgänglig för utsatta grupper. Vad beträffar detta att informationen bör lämnas på svenska så anser utredningen att undantag från detta bör kunna medges om det är till gagn för konsumenterna. För att underlätta för konsumenterna har exempelvis gemensamma internationella benämningar för bestånds- Överväganden och förslag 111 delarna i hygieniska produkter fastställts. Dessa benämningar har pro- cessats på sedvanligt sätt inom det internationella samarbetet. Utredningen anser att när det nu råder internationell acceptans kring dessa benämningar skulle det troligen inte gagna konsumenterna om utredningen skulle föreslå att svenska termer skulle användas i stället för de gemensamma internationella. Utredningen bedömer således att information om de ingredienser som ingår hygieniska produkter inte behöver lämnas på svenska. Av dialogen med konsumenterna, deras företrädare och andra intressenter har det även framkommit att de efterfrågar andra märknings- uppgifter än sådana uppgifter som bör ingå i den ovan beskrivna basinformationen. Således anser utredningen att basinformationen kan kompletteras med sådan frivillig märkning som efterfrågas av konsu- menter, såsom miljömärkning certifierad av tredje part. Utredningen menar att detta även är av intresse ur samhällets synpunkt. Miljö- märkning möjliggör för konsumenterna att välja miljöanpassade produkter och bidrar därigenom till en produktion av miljömässigt bra alternativ. På så sätt kan miljömärkningen medverka till att hållbara produktions- och konsumtionsmönster kan utvecklas, vilket också är i enlighet med de konsumentpolitiska målen. Även andra symboler kan vara av intresse ur samhällets synpunkt, såsom den förslagna jäm- ställdhetsmärkningen samt rättvisemärkningen som ger konsumenterna möjlighet att ta en viss global hänsyn. För att underlätta för konsumenterna att på ett översiktligt sätt kunna få tillgång till erforderlig information bör ev. miljömärkning placeras i anslutning till basinformationen. Detsamma bör gälla vid placering av ev. nyckelhålsmärkning. På grund av utrymmesskäl kan dock inte all av konsumenterna efterfrågad information återfinnas på förpackningarna. Exempelvis önskar många av de konsumenter som utredningen varit i kontakt med information av mer förklarande karaktär. De vill t.ex. få vissa tillsatsbeteckningar definierade och förklarade för sig. Sådan information kan med fördel lämnas på annat sätt, t.ex. via databaser. Utredningen anser således att den föreslagna basinformationen även bör kompletteras med information genom andra informationsmedel. 112 Överväganden och förslag 10.4Obligatorisk märkning – basinformation 10.4.1Obligatorisk märkning av hushållskemikalier och förbrukningsartiklar Utredningens föreslag: Konsumenterna skall genom författning även garanteras information om förbrukningsartiklar samt om de hushålls- kemikalier som i enlighet med gällande lagstiftning på området ej bedömts som brandfarliga, hälso- eller miljöfarliga. Denna information skall överensstämma med den föreslagna basinformationen och innehålla uppgifter om vad det är för slags vara/användningsområde, vilka ingredienser som ingår, nettokvantitet, hållbarhetstid, tillverkningsdag, namn eller firmanamn och adress till tillverkare, förpackare eller försäljare, hanterings- och användningsanvisning, ursprungsland samt pris. Enligt gällande lagstiftning om märkning av dagligvaror skall sådana uppgifter som de som ingår i den föreslagna basinformationen lämnas för flera typer av varor. Utredningen har dock funnit att vissa typer av dagligvaror ej omfattas av detta. Dessa varor är förbruk- ningsartiklar samt de hushållskemikalier som i enlighet med gällande lagstiftning på området ej bedömts som brandfarliga, hälso- eller miljöfarliga. Information beträffande dessa produkter regleras sålunda genom den tidigare redovisade generalklausulen om informations- skyldighet vid marknadsföring i marknadsföringslagen (MFL). Såsom tidigare nämnts kan informationsskyldigheten i MFL preciseras genom riktlinjer utfärdade av efter överläggningar med näringslivets organisationer. Sådana riktlinjer (KOVFS 1991:1) har utfärdats för en grupp hushållskemikalier, tvättmedel avsedda för textiler. Nämnda riktlinjer ses över. Men enligt Konsument- verket har förslag till nya riktlinjer stoppats av vissa bransch- organisationer. Sålunda föreligger det en risk att ingen ny överens- kommelse kommer till stånd. Detta medför att verket drar in de tidigare meddelande riktlinjerna och att området står utan specialreglering. Utredningen menar att detta påvisar ett väsentligt problem vad gäller frivilliga överenskommelser samt hur viktigt det är att konsumenterna garanteras basinformation om samtliga dagligvaror. Således föreslår utredningen att konsumenterna genom författning skall garanteras Överväganden och förslag 113 information om förbrukningsartiklar samt om de hushållskemikalier som inte omfattas av märkningsbestämmelserna i (1998:808) eller lagen om brandfarliga och explosiva varor (1988:868). I detta sammanhang bör påpekas att de författningsförslag som tas fram i anledning av utredningens förslag måste anmälas i det anmälnings- förfarande som gäller i EU ( dir 98/34/EG). Informationen skall i stort överensstämma med den föreslagna basinformationen och innehålla uppgifter om vad det är för slags vara/användningsområde, vilka ingredienser som ingår, nettokvantitet, hållbarhetstid, tillverkningsdag, namn eller firmanamn och adress till tillverkare, förpackare eller försäljare, hanterings- och användnings- anvisning, ursprungsland samt pris. Vad gäller information om tillverkningsdag så bör dock undantag kunna medges när det är uppenbart att informationen saknar betydelse, såsom för pappersvaror. Den föreslagna informationen innehåller inte varningstexter eftersom produkter som är så pass brandfarliga, hälso- eller miljöfarliga så att de behöver förses med sådana varningstexter omfattas redan av sådana bestämmelser genom antingen eller lagen om brandfarliga och explosiva varor. 10.4.2Obligatorisk märkning med information om ursprungsland och tillverkningsdag Utredningens förslag: skall inom EG-samarbetet – och annat internationellt samarbete på området – verka för ·att samtliga dagligvaror förpackningsmärks med information om ursprungsland. Vad gäller livsmedel avser detta endast sk. enkomponentvaror, samt ·att det skall framgå av förpackningsmärkningen när en dagligvara är tillverkad, om det är relevant för varan i fråga. Som framgår av kapitel 10.3 anser utredningen att den föreslagna basinformationen i huvudsak bör överensstämma med livsmedels- lagstiftningens bestämmelser om obligatoriska märkningsuppgifter vid saluhållandet av livsmedel. Dessutom bör basinformationen innehålla uppgifter om produktens ursprungsland och tillverkningsdag. 114 Överväganden och förslag Såsom redogjorts för infördes en EG- förordning12 om märkning av nötkött. Märkning av nötkött i enlighet med förordningen är frivillig till och med . Dock skall förordningens bestämmelser tillämpas om nötkött skall ursprungsmärkas. kan det bli obligatoriskt att ange det land där djuret är fött, uppfött och slaktat. Även ursprungsmärkning av färska frukter och grönsaker regleras genom en EG-förordning13. Enligt kommittédirektiven skall utredningen särskilt granska informationen kring de dagligvaror som kräver att konsumenterna gör en helhetsbedömning av miljö- och hälsoaspekter och etiska aspekter. Utredningen menar att en sådan helhetsbedömning förutsätter att konsumenten ges information om produktens ursprung. Vid vetskap om detta kan konsumenten dessutom vid behov skaffa sig ytterligare kunskap som kan behövas vid en helhetsbedömning av miljö- och hälsoaspekter och etiska aspekter. Under utredningsarbetet har det även framkommit att uppgift om ursprungsland är en sådan information som många konsumenter saknar samt att de anser att de behöver informationen för att de skall kunna göra erforderliga val. Detta gäller för samtliga dagligvaror. Mot bakgrund av bl.a. det som ovan anförts anser utredningen att konsumenterna skall ha tillgång till information om ursprungsland för samtliga dagligvaror. Utredningen är dock medveten om att det är förenat med betydande svårigheter att redovisa ursprunget beträffande produkter som innehåller flera ingredienser. Såsom redogjorts för är lagstiftning på området genom i huvudsak harmoniserad med övriga medlemsländers lagstiftning. Förändringar av regelverket måste ske på gemenskapsnivå. Således föreslår utredningen att inom EG-samarbetet – och annat internationellt samarbete på området – skall verka för att samtliga dagligvaror förpackningsmärks med information om ursprungsland. Vad gäller livsmedel avser detta endast sådana livsmedel som innehåller en ingrediens s.k. enkomponentvaror. 12Rådets förordning (EG) nr 820/97 av om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter. 13Rådets förordning (EG) nr 2200/96 av om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker. Överväganden och förslag 115 Av kartläggningen framgår att näringsidkarna är skyldiga – vad avser den stora gruppen dagligvaror – att lämna information om varans hållbarhetstid. Utredningen anser att denna uppgift bör kompletteras med information om tillverkningsdag. På så sätt kan konsumenten själv göra sig en uppfattning om varans ålder. Detta är också en återkommande synpunkt från de olika konsumentgrupper som utredningen har varit i kontakt med. Således föreslår utredningen att inom EG- samarbetet – och i övrigt internationellt samarbete på området – skall verka för att det skall framgå av förpackningsmärkningen när en dagligvara är tillverkad, om det är relevant för varan i fråga. 10.4.3Redovisning av samtliga ingredienser i ett livsmedel Utredningens förslag: skall inom EG-samarbetet – och annat internationellt samarbete på området – verka för att informationen i ingrediensförteckningarna på livsmedelsförpackningarna blir så fullständig som möjligt så att konsumenterna kan undvika ämnen som riskerar deras hälsa eller går emot deras etiska övertygelse. Av den tidigare redovisade dialogen med konsumenter och deras företrädare framgår att flertalet av dem anser att den obligatoriska märkningen beträffande livsmedel i huvudsak ger dem erforderlig information. En del av dem som deltagit i dialogen anser dock att livsmedelsmärkningen i vissa fall måste förtydligas och fördjupas. Detta gäller särskilt för viss information i ingrediensförteckningarna, såsom redovisning av sammansatta ingredienser samt fetter och oljor. Enligt de förbund som representerar allergiker och personer som är överkänsliga mot något ämne så är det livsnödvändigt för deras medlemmar att de får fullständig deklaration av samtliga livsmedel. Endast med fullständig och korrekt information kan deras medlemmar undvika produkter som gör dem sjuka. Således ställer den nuvarande s.k. 25 procents regeln – som ger undantag från kravet om fullständig deklaration för vissa sammansatta ingredienser – till stora problem för deras medlemmar. Detsamma gäller dagens redovisning av fetter och oljor. Förbunden menar att det är nödvändigt för deras medlemmar att de fetter och oljor som ingår i olika livsmedel redovisas med sina fullständiga namn och inte som med endast beteckningen animaliskt fett eller vegetabiliskt fett. 116 Överväganden och förslag Vad beträffar redovisning av fetter och oljor så har liknande syn- punkter som ovan presenterats även framförts från vissa invandrar- organisationer. De har till utredningen framfört att deras medlemmar av bl.a. religiösa skäl behöver få veta om det animaliska fettet kommer från gris- eller nötdjur. Utredningen anser att ingen person skall behöva riskera sin hälsa eller gå emot sin etiska övertygelse på grund av att informationen i ingrediensförteckningarna är bristfällig. Således föreslår utredningen att inom EG-samarbetet – och annat internationellt samarbete på området – skall verka för att informationen i ingrediens-förteckningarna på livsmedelsförpackningarna blir så fullständig som möjligt. I detta sammanhang bör särskilt uppmärksammas den ovan diskuterade redovisningen av sammansatta ingredienser, fetter och oljor. 10.4.4Utvecklad information om jämförpris Utredningens föreslag: skall inom EG-samarbetet – och övrigt internationellt samarbete på området – verkar för att informationen om jämförpriser utvecklas så att konsumenterna ges reella möjligheter att göra relevanta prisjämförelser. Enligt prisinformationslagen skall uppgift om varans pris per måttenhet, dvs. jämförpris, lämnas för många typer av dagligvaror. I dialogen med konsumenter och deras företrädare har det framkommit att många av dem önskar att informationen om jämförpriser utvecklas så att man även kan få information om jämförpriset per, t.ex. kilo normalt smutsad tvätt. Utredningen menar att om konsumenterna skall kunna göra prisjämförelser mellan olika produkter krävs det att informationen om jämförpriser utvecklas. Detta gäller särskilt vad beträffar den stora gruppen hushållskemikalier. Utredningen anser att konsumenterna även behöver information om jämförpris per, t.ex. kilo tvätt eller liter skurmedel. Således föreslår utredningen att inom EG-samarbetet – och annat internationellt samarbete på området – skall verka för att informationen om jämförpriser utvecklas så att konsumenterna ges reella möjligheter att kunna göra relevanta prisjämförelser. Överväganden och förslag 117 · skall inom det internationella standardiseringsarbetet på området verka för att begreppet klart läsbar definieras så att typsnitt och minsta fontstorlek fastställs, samt att de uppgifter som skall ingå i den föreslagna basinformationen i möjligaste mån placeras tillsammans på en samlad plats på förpackningen. ·Berörda myndigheter skall ges i uppdrag att i samarbete med organisationer som representerar konsumenter med särskilda behov sammanställa konsumentinformation om dagligvaror på lätt svenska. ·Läkemedelsverket skall ges i uppdrag att utarbeta en s.k. lathund där de, ur hälso- och miljösynpunkt, viktigaste beståndsdelarna i hygieniska produkter definieras och förklaras. Av den dialog som bedrivits inom ramen för uppdraget med konsumenter, deras företrädare och andra intressenter framgår att de inte upplever märkningens omfattning som störande eller som ett problem. De problem som de ser i detta sammanhang rör i stället själva utformandet av märkningen och dess tillgänglighet. Den obligatoriska märkningen vad beträffar livsmedel skall enligt märkningskungörelsen vara lätt att förstå, väl synlig och klart läsbar och beständig. Liknande regler återfinns vad gäller märkning av hygieniska produkter samt för sådana hushållskemikalier som inte bedömts som brandfarliga, hälso- eller miljöfarliga i enlighet med gällande lagstiftning på området. Trots detta är det många konsumenter som vittnar om att de i vissa fall har svårt att ta till sig informationen eftersom märkningen är svårläst och lämnas med för liten stil (fontstorlek). Härutöver är det många konsumenter som anser att det ibland är svårt för dem att på förpackningarna hitta den information som de efterfrågar, såsom ingrediensförteckning och datummärkning. De anser att denna brist till stor del beror på förpackningens design och färgsättning, som enligt dem ofta är rörig och otydlig. Mot bakgrund av nämnda synpunkter drar utredningen den slutsatsen att de nuvarande märkningsreglerna inte ger tillräcklig ledning vid tillämpningen. Utredningen föreslår att i det internationella standardiserings- arbetet på området skall verka för att begreppet klart läsbar definieras så att typsnitt och minsta fontstorlek fastställs. I detta sammanhang kan nämnas det standardiseringsarbete som pågår vad gäller säkerhetstexter på barnartiklar och andra produkter som barn kommer i kontakt med. Inom ramen för detta arbete har det utarbetats en rekommendation för läsbarhet, bl.a. för typsnitt och på 118 Överväganden och förslag vilka avstånd text kan vara läsbara. Detta skulle kunna vara till ledning i det föreslagna standardiseringsarbetet. För att härutöver underlätta för konsumenterna vad beträffar tillgängligheten av information bör de uppgifter som skall ingå i den tidigare förslagna basinformationen i möjligaste mån placeras till- sammans på en samlad plats på förpackningen så att de är fullt synliga vid köp. Det är möjligt att man genom branschöverenskommelser kan få detta till stånd. Det är dock utredningens mening att även denna fråga måste lösas i det internationella standardiseringsarbetet. Utredningen föreslår att inom det internationella standardi- seringsarbetet på området skall verka för att de uppgifter som skall ingå i den s.k. basinformationen i möjligaste mån placeras tillsammans på en samlad plats på förpackningen så att de är fullt synliga vid köp. Utredningen vill i detta sammanhang påpeka att det är väsentligt att konsumentorganisationerna ges möjlighet att fullt ut delta i standardi- seringsarbetet. Vad beträffar konsumentinformationens tillgänglighet så anser utredningen att informationen måste utformas så att den blir tillgänglig för flertalet konsumenter. Således bör särskild hänsyn tas till sk. utsatta grupper såsom funktionshindrade, dyslektiker, invandrare. Informationen bör även utformas efter behov som följer av begåvningsnedsättning. I utredningens kontakter med olika intresseorganisationer som representerar konsumenter med särskilda behov, har det framkommit att de önskar att sådan information som lämnas i form av märkning skall kompletteras med lättläst annan information, såsom enkla skrifter. Utredningen föreslår att berörda myndigheter i samarbete med organisationer som representerar konsumenter med särskilda behov sammanställer konsumentinformation om dagligvaror på lätt svenska. Sådan information kan med fördel spridas genom de olika intresseföreningarnas egna medlemstidningar. Därtill bör – som är en stiftelse som dels arbetar på uppdrag, dels är statsbidragsfinansierade – kunna bidra med kunskap och erfarenheter på området. För att märkningen överhuvudtaget skall kunna sägas vara tillgänglig för konsumenterna måste den normalt lämnas på svenska. Såsom tidigare nämnts kan ibland avsteg från den principen vara påkallad, om det inte påverkar konsumenterna menligt. Utredningen har redogjort för ett sådant undantag. Det avser information om beståndsdelarna i hygieniska produkter som i huvudsak benämns med engelska eller latinska fackbenämningar. Dock anser utredningen att konsumenterna även bör få tillgång till information om bestånds- delarna på svenska. Således föreslår utredningen att ges i uppdrag att utarbeta en s.k. lathund där de, ur hälso- och SOU 1999:7 Överväganden och förslag 119 miljösynpunkt, viktigaste beståndsdelarna i hygieniska produkter definieras och förklaras. 10.5Kompletterande information i form av frivillig märkning ·Livsmedelsverket skall ges i uppdrag – att utvärdera nyckelhålsmärkningen. Inom ramen för uppdraget skall verket överväga möjligheten att tillämpa märkningen på samtliga fettsnåla och fiberrika livsmedel, samt – att undersöka frågan om märkning till följd av risk för kontamination vid livsmedelstillverkning i syfte att finna en lösning som leder till en restriktiv användning av sk. säkerhetsmärkning. ·Berörda myndigheter skall ges i uppdrag att undersöka möjligheten att införa en särskild förpackningsmärkning för dagligvaror vars ingredienser har ändrats.