sou · GNB3117 · 2000-01-01 00:00:00 — Jag ger ordet till som inte haft möjlighet att tala än – vill ni fortfarande säga något, ? Att vägleda och leda en diskussion, att göra den produktiv, att tvinga människor att lyssna till varandra, det var stadsmoderatorns mål, på samma sätt som de är en god klasslärares mål eller, för den delen, en god utgivares mål. En god lärare arbetar för att uppmuntra de tysta att tala, för att få de som talar lite men kan mycket att tala mer, och för att få de som talar för mycket och ofta med alltför lite kunskap (pojkarna?!) att tala mindre och lyssna mer. Sådana lärare skulle aldrig samla alla barnen i ett klassrum och säga Lär er , sätt igång och lär er. Varför tror vi då att demokrati bara handlar om att samla medborgarna till ett möte och säga åt dem sätt igång, tala, argumentera, rösta? var det just vad progressiva män- niskor försökte i sina fria skolor och fria universitet och det skapade kaos snarare än demokrati. Undervisning och lärande kräver mode- ration och förmedling och en övertänkt, stark, demokratisk diskurs kräver samma saker. Vilken är då den nya teknikens relation med tillförsel av ändlös information? Vi talar lätt om IT (informations- teknik) och skryter om informationssamhället som om informa- tion vore ett självklart, nyttigt redskap. Men, vad är egentligen information? Det är råa, direkta, osmälta data meningslöst nonsens. Information är vad det nyfödda barnet får – slumpartade ljud och vyer som det inte kan skapa någon mening i. EN PLATS FÖR KOMMERS ELLER EN PLATS FÖR OSS ? liga civilisationen och det mänskliga intellektet har varit beroende – inte av information – utan av att kunna skapa mening av informa- tionen, av att omvandla information till kunskap och (vid sällsynta tillfällen) av att kunna omvandla kunskap till visdom. Det är bara den slutprodukten – visdom – som är till nytta för vår kultur, vår utbildning och vår demokrati. Ändå har vi tillåtit oss att tro, att dygden ligger i ett flöde av information och att vi, så länge vi har tillräckligt med data, kan skapa ett utbildat samhälle och en livsdug- lig demokrati. Problemet med vårt samhälle är inte att det råder brist på information, eller att tillgången till information är för begränsad. Problemet är att vi har för mycket information som vi kan skapa alltför lite mening i. Vi dränks redan i information och ändå får vi nu höra Vår nya nätteknik kan ge er ännu mer information! Välsignelse eller förbannelse? Skolorna i håller på att viras in i kablar. Barn som inte ens kan läsa en bok har tillgång till alla bibliotek i hela världen. Till vilken hjälp kommer detta att vara för ungdomar som saknar förmågan att söka, inte kan läsa och inte kan skilja mellan vad som är relevant och inte? Inte kan skilja mellan sant och falskt? Det skulle kanske vara en välsignelse för de barnen om man kapade alla kablar och klippte av alla ledningar och bad dem läsa en bok, en enda bok, och förstå den. Vi har övertygat oss själva om att tillgång och kvantitet är viktigare än kvalitet, att information är detsamma som kunskap och att kunskap är detsamma som visdom. Detta kan absolut inte gynna en demokrati som är beroende av utbildade och visa medborgare, snarare än av människor som simmar i ett hav av ofiltrerad rå information. Bristerna i våra skolor handlar inte om brist på information utan om brist på kunskap, brist på kritiskt tänkande. Vi borde döpa om vårt ämne, från informationsteknologi till kunskapsteknologi. Det skulle finnas mycket mindre av det och det som finns skulle vara av mycket större värde. Vi skulle ha mindre att tala om, men vi skulle ha ett mer realistiskt ämne och ett ämne som är mer relevant för demokratin och likaså för kulturen. Slutligen, ett kännetecken på de nya teknikerna är att de tenderar till segmentering och splittring. Det är inte längre frågan om utsänd- ningar till vida kretsar, vi snävsänder och utvecklar speciella inne- håll och speciella kanaler för speciella åhörare. Med växande antal ledningar, webbsidor och mediakanaler blir det mindre av allmän och generell kommunikation till amerikaner eller svenskar eller européer som samhällen, och mer av specialiserade och smalare ut- sändningar till specifika grupper, som organiserats kring specifika Om vi skulle anta att demokrati är beroende av ett sam- hälle, oavsett om det är ett bysamhälle, ett nationellt samhälle eller ett globalt samhälle, kan den här segmenteringseffekten bara be- traktas som samhällsförstörande. Och när den förstör samhället kan den mycket väl förstöra möjligheterna till demokratiskt självstyre genom att dela upp oss i grupper och särintressen utan någon grund som är gemensam för oss alla. Det finns något djupt solipsistiskt, djupt självupptaget, i tanken på åt var och en, en egen webbsida. Eftersom det går att göra, så gör vi det. Jag tänker mig en värld där alla sitter och tittar på sin egen webbsida utan att någonsin tala med någon annan. Visserligen vill vi inte att televisionens kanal ska vara den enda som hela svenska folket ser: alltför mycket koncentration, monopol, ensidiga uppfattningar – alltför mycket kontroll. Men vill vi ha en värld som är så segmenterad att alla har var sin kanal, sin egen privata webbsida? Privata webbsidor kan också skapa en farlig illusion av jämställdhet. Min sida och gör oss jämställda. Mina sidor och portal – vad är det för skillnad? Makten ligger inte i att kunna uttrycka sig själv, utan i att få andra att lyssna. Och det i sin tur förutsätter tillgång till resurser och där finns det ingen jämställdhet alls. kan få människor att se på sina pro- dukter på ett sätt som du aldrig kan använda för att dra folk till din hemsida. Det finns ingen jämställdhet i Internets reala ekonomi, men det finns en illusion av jämställdhet. Det finns, naturligtvis, en motsättning i den nya teknikens ten- dens till segmentering, eller uppsplittring. Medan distributionen är fragmenterad, är ägandet till mjukvaran monopolistiskt och tenderar att vara både likriktande och kommersialiserande. Det har skett en påtaglig gallerisering av cyberrymden som har gjort att blivit mycket viktigare än eller dot.edu. Nästan en fjär- dedel av trafiken på nätet går till pornografi, medan en stor del av resten är kommersiell. Nätets drag-dygder ersätts av högtryck- ande skjut-teknik för hård marknadsföring. Fri tillgång till nätet, liksom fri hårdvara (inkl. datorer), finns att få för dem som vill leva med ändlös reklam på skärmen. Man frågar sig om den svenska lutherska kyrkan har funderat på att sälja annonser i sina sångböcker och på kyrkornas rena vita väggar. De skulle förmodligen kunna finansiera växande församlingar om de gjorde det. Men en värld där allting är till salu, är inte en värld som är gästfri mot demokrati. Den underbara nya tekniken kan mycket snabbt bli ytterligare en faktor som förstärker ett gammalt, kommersiellt konsumtionssamhälle. Det bara ökar det tryck som pengar, handel och monopol redan ut- EN PLATS FÖR KOMMERS ELLER EN PLATS FÖR OSS ? övar på demokratins krafter och utsätter den för demokratin nöd- vändiga pluralismen för påtryckningar, för likriktning och enhetlig- het. Låt mig sammanfatta. Tekniken kan stärka demokratin, i synnerhet i dess starka, participatoriska form. Men bara om tekniken program- meras till att göra det och bara i termer av de politiska teorier och demokratiska böjningsmönster som programmet bygger på. På samma sätt kan de som använder den nya tekniken, om de medvetet strävar efter en mer participatorisk samrådsform (deliberative form) av stark demokrati och ett nytt, livskraftigt civilt samhälle, finna utomordentligt effektiva allierade och nya former för att stärka de- mokratin i de nya telekommunikationerna och teknikerna. Det är inte bara teknikanhängarna som bär skulden för det fak- tum att tekniken ännu inte ställts i demokratins tjänst. Dessa cyber- entusiaster förstår sig på teknik, men missförstår demokratin; de- mokraterna å sin sida har ofta misslyckats att se teknikens möjlig- heter och underlåtit att söka samverkan med ingenjörer av god vilja. Den verkliga utmaningen är politisk, inte teknisk, och om demo- kratin ska gynnas av tekniken måste vi starta med politiken, inte med tekniken. Att ha en röst, kräva en röst och att utforma policies för teknik och vetenskap, är det första steget som medborgarna kan ta för att försäkra sig om en genuint demokratisk teknik. Den nya tekniken är bara ett kommunikationsverktyg. Den kan inte avgöra vad vi ska säga eller vem vi kommer att säga det till. Det finns en underbar historia om pionjären på trådlös kommu- nikation, , en av uppfinnarna av 1900-talets kommunika- tionsteknik. Det sägs att när han hade monterat upp sitt första expe- riment med trådlös kommunikation i , med någon i Flo- rida i andra änden, kom hans medhjälpare inrusande till honom (apparaturen fanns i ett annat rum) och ropade, , ! Vi kan tala med . Och , som hade uppfunnit tekni- ken, hade ändå sinnesnärvaro nog att fråga: Och har vi något att säga till ? Cyberentusiaster världen över är upphetsade över det faktum att kan tala med , och med och med och med . Medan vi kan tala med främlingar över hela världen, beror många av våra problem på att vi inte längre vet hur vi ska tala med grannar, med äkta makar och med människor i samhället runt oss. Kan våra kommunikativa blockeringar, våra lokala oartigheter och grannskapskonflikter lösas genom mirakulös datorkommunikation på långdistans? Jag tvivlar på det. Kommer virtuella samhällen att hela sprickorna i reella samhällen? Jag tvivlar på det. Kommer nätet att erbjuda lösningar för Kosovo eller ? Varför tror vi, att vi med hjälp av våra små tangentbord och pixlade skärmar, ska kunna lösa alla de svåra problem vi ställt till med, an- sikte-mot-ansikte? Om vi vill att demokratin ska gynnas i det nya, märkvärdiga millenniet som vi snart träder in i, ett millennium där dessa nya tekniker kommer att dominera våra liv som aldrig förr, måste vetenskapens sötsura frukter samlas ihop under våra demo- kratiska mål och fås att fungera för att underlätta, snarare än kor- rumpera vår kostbara demokrati. Och om det ska ske, eller inte, om demokratin överlever och blomstrar eller inte, kommer inte att bero på vår tekniks kvalitet och karaktär, utan på kvaliteten hos våra po- litiska institutioner och våra medborgares karaktär. IT i demokratin eller IT- demokrati Teknologi och demokratisering i historiskt perspektiv Ur demokratisk synvinkel innebär informationstekniken bättre möjlig- heter för medborgare att ta del av lagar, bestämmelser och beslut, men också att lämna information. kan göras alltmer till- gänglig med hjälp av Internet, telefon och fax. Medborgare kan lättare komma i kontakt med många myndigheter och andra offentliga institu- tioner även utanför kontorstid. Internet har blivit ett me- dium med stor genomslagskraft som förenklar och snabbar upp kon- takterna med den offentliga sektorn. Regeringens skrivelse 1998/99:2 Informationssamhället inför 2000-talet. I IT-utvecklingen finns löften om nya arbetstillfällen, nya sätt att orga- nisera verksamheter och tillhandahålla samhällsservice samt nya redskap för att utveckla välfärden. Här finns förhoppningar om ökad livskvalitet för den enskilde människan med möjligheter att arbeta friare och rum. Här finns möjligheter att med hjälp av IT stärka medborgarnas ställning, utveckla demokratin och underlätta insynen i det offentligas förehavanden. 1995/96:125 (IT-propositionen). Demokr@ti som politiskt mode I snart sagt vilken mera betydande programtext som helst från möter vi föreställningen om ett nära och positivt sam- band mellan å ena sidan informationsteknik (IT) och å den andra demokrati. Bland de många goda effekter som räknas upp på infor- mationsteknikens konto hör fördjupad demokrati och ökad med- borgerlig insyn regelmässigt till de mera framträdande. IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI återkommer såväl i riksdagsmotioner och regeringens propositioner som i de politiska partiernas manifest och i den allmänna debatten. Av medier, forskare och debattörer utsågs valrörelse också på förhand till IT-valet, en uppfattning som hämtat sin näring från partiernas ökande användning av Internet för att försöka nå ut till potentiella väljare.1 I direktiven till heter det att nya infor- mations- och kommunikationsmönster, informationstekniken, samt det nya medielandskapet ska utgöra ett av fyra prioriterade områ- den i utredningens arbete. Direktiven är dock svalare i sina förvänt- ningar än många av de ovan nämnda programtexterna. Det talas om hur ökad interaktivitet i kommunikationsmönstren påverkar be- slutsfattandet och opinionsbildningen, men ingenting sägs om huruvida denna påverkan bör betraktas som positiv eller negativ ur demokratisk synpunkt.2 Den neutrala skrivningen antyder att da- gens snabba teknikutveckling kan medföra såväl möjligheter som problem och risker. Även detta senare tema har varit en följetong i de senaste årens debatt om informationstekniken och demokratin, med inslag som hot mot den personliga integriteten, risk för ökade samhällsklyftor och informationsobalanser, uppgivenhet inför ett alltmer storskaligt och tekniskt komplicerat systemsamhälle, Inter- net som ny hemort för nazister och andra antidemokratiska krafter etc. Som en kontrapunkt till de ljusa framtidsvisionernas durackord klingar förutsägelser om en demokratins skymningstid med infor- mationstekniken som starkt pådrivande kraft. För en historiker ligger det frestande nära till hands att påminna om att detta fenomen uppvisar en nästan lagbunden regelmässighet i samband med införande av nya kommunikationstekniker och me- dieformer. har polarisering mellan mörka och ljusa framtidsbilder väckts till liv av i tur och ord- ning telegraf och telefon, radio och TV, video och satelliter, och senast av datorer och annan informationsteknik. Såväl utopiska drömmar och revolutionära förhoppningar som kulturskymningens slagskugga och dunkel framtidsskräck ackompanjerar de nya kom- munikationsteknikernas framträngande. I efterhand har man ofta kunnat slå fast att varken utopier eller dystopier realiserades.3 Det betyder givetvis inte att tekniken skulle sakna betydelse för samhällsutvecklingen. Att telefon, radio och TV har haft ett infly- tande som är nästintill omöjligt att tänka bort, inte minst genom att vidga vår erfarenhetshorisont och göra fler människor delaktiga i det offentliga samtalet, behöver knappast påpekas. Konstaterandet att de mest storslagna och överdrivna förhoppningarna respektive hot- bilderna inte har infriats är snarare en illustration till den tes som drivs av forskare som sociologen , nämligen att människans historia bäst kan förstås som en produkt av vårt hand- landes oavsiktliga konsekvenser.4 Att visa på ett allmänt samband mellan kommunikationsteknisk utveckling och utopiskt tänkande räcker dock inte för att förklara de specifika omständigheter som har lett förståelse av informationstekniken som ett nytt kraftfullt verktyg i demokratins tjänst. Syftet med denna uppsats är därför att spåra det historiska ursprunget till de idéer om en fördjupad eller förbättrad demokrati som har utvecklats med tekniken som inspirationskälla Hur har dessa föreställningar uppstått? Vilka teknologiska och strukturella förändringar i samhället kan de kopplas till? Vart leder de idéhistoriska rötterna, och hur ser de olika demokrativisioner ut i praktiken som har utvecklats i takt med informationsteknikens utbredning? I detta sammanhang är det viktigt att komma ihåg att informa- tionsteknikens demokratiska potential naturligtvis är beroende av vilken teknik som avses samt vad vi menar med demokrati. Som den amerikanske statsvetaren . Barber har påpekat är IT, lik- som demokrati, ett brett och mångtydigt begrepp, och preciseringar krävs om debatten ska bli meningsfull: The relationship between the new telecommunication technologies and democracy is often portrayed as easy and ineluctably beneficial to li- berty and equality. But the actual impact of the new technology on de- mocratic society depends on both HOW we define democracy, and HOW we define the new technologies. Certain features of the new technology (speed for example), may benefit plebiscitary democracy but corrupt deliberative democracy. A picture based medium (if that is what the new technology ultimate becomes) may be more useful to propaganda than civic education.5 Kopplingen mellan informationsteknik och demokrati är nära för- knippad med uppkomsten av begreppet informationssamhälle. Det vi kallar IT, sammansmältningen av framför allt datorer och telekommunikation, har sitt ursprung militärindustri- ella forskning. , i takt med den snabbt växande administrativa datoranvändningen inom både näringsliv och offentlig förvaltning, började avancerade framtidsvisioner knytas till IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI informationsteknikens utveckling.6 Informationssamhälle är det begrepp som oftast har använts för att beteckna den nya samhälls- formationen. Ett vanligt påstående har varit att inträdet i detta sam- hälle skulle innebära ett radikalt skifte i sättet att arbeta, producera och tänka, med nya näringsstrukturer och nya möjligheter till till- växt, välfärd och demokrati. Föreställningen att vara på väg in i, stå på tröskeln till, alternativt redan befinna sig i ett informationssam- hälle har utvecklats till en mäktig tankefigur som kastar sin skugga över samtidsdebatten och formar många av våra före- ställningar om en kommande framtid. Ett försök att härleda den aktuella diskussionen om IT och de- mokrati bör alltså inledas med att klargöra vad som menas med in- formationssamhälle och hur begreppet har uppstått. Det finns tre helt skilda sätt att närma sig detta problem. Vi kan ta vår utgångs- punkt i semantiska nyskapelser (själva ordet informationssam- hälle), vi kan utgå från faktiska, observerbara tekniska och sociala förhållanden eller strukturer, alternativt kan vi lyfta fram visioner, framtidsbilder och trendframskrivningar som utgår från eller bygger vidare på dessa förhållanden och strukturer. Infor- mationssamhället kan med andra ord beskrivas semantiskt (som begrepp), empiriskt (som företeelse) eller utifrån mer eller mindre normativa föreställningar om en önskvärd framtid (som samhällsutopi). Historiska samhällsformer har alltid identifierats och etiketterats i efterhand. Informationssamhället är unikt i den meningen att det fick sitt dopnamn redan innan någon på allvar kunde hävda att ett sådant samhälle var en realitet. Det är osäkert vem som först for- mulerade själva termen informationssamhälle, och när detta skedde. Klart är dock att begreppet härstammar från tiden före mik- rodatorernas intåg och den s.k. mikroelektroniska revolutionen som startade . publicerades i en rapport med namnet Toward the . Rapporten var i sin tur inspirerad av och hans idéer om fram- tidens samhälle som de uttrycktes i boken . Ämnet har behandlats av forskare, politiker och populär- vetenskapliga författare i många länder. I publicerades Linformatisation de la (på engelska The Compute- rization of Society. A Report to the President of ), den s.k. Det japanska forskningsorganet gav 1980 ut boken som författare.7 publicerade den kana- densiska regeringens forskningsråd rapporten now for the information society: tomorrow is too late.8 Även i den svenska framtidsdebatten började begreppet infor- mationssamhälle uppträda in och en rad böcker på temat utkom.9 hade begreppet etablerats i det allmänna medvetandet, och skulle under de kommande två decennierna inspirera rader av vetenskapliga och politiska tänkare att fylla det med innehåll. Ett försök att spåra begreppets uppkomst och användning kompliceras dock något av att informationssamhälle och en rad av mer eller mindre utbytbara begrepp ofta används sy- nonymt i olika texter: det teknologiska samhället, datorsamhället, det postindustriella samhället, kommunikationssamhället, tjänste- samhället, K-samhället10, IT-samhället, kunskapssamhället etc. Denna begreppsförvirring gör det inte heller lätt att på något enty- digt vis klargöra begreppets innehåll, något som vi ska se i de två följande styckena.11 Empiriska bestämningar – det korta perspektivet Samhällsforskare väljer ofta att karaktärisera en viss tidsepok efter dess mest avancerade teknologi, den definierande teknologin.12 Den kanske allra vanligaste empiriska bestämningen av informa- tionssamhället är därför att utgå från den tekniska utvecklingen. Detta teknikorienterade angreppssätt tar ofta fasta på banbrytande uppfinningar och tekniska genombrott inom informationsbehand- lingens område – framför allt själva datorn med sitt ursprung i mili- tära behov inom dechiffrering och ballistik under och strax efter , samt mikroprocessorn (The Mighty Micro) som när den lanserades representerade ett stort teknologiskt steg mot dagens allt snabbare, billigare och användarvänligare per- sondatorer.13 Enligt den s.k. Moores lag har mikroprocessorerna alltsedan sin tillkomst i genomsnitt fördubblat sin beräkningskapa- citet , en nästan exponentiell tillväxt som har mångfaldigat datorernas förmåga att behandla information.14 Även tekniken för decentraliserade kommunikationsnätverk, i allt väsent- ligt embryot till dagens Internet, brukar ofta räknas till de uppfin- ningar som konstituerar informationssamhället. IT I DEMOKRATIN ELLER IT-DEMOKRATI Förändringar i samhällets teknologibas, i synnerhet utbyggnaden av infrastrukturen för informationsbehandling samt den växande tillgången till persondatorer i hem och på arbetsplatser, används också ofta för att karaktärisera framväxten av ett informationssam- hälle. Exemplet per preférénce är Internet, som har växt med i ge- nomsnitt alltsedan sin tillkomst.15 beräk- nas av svenska folket ha tillgång till Internet, sam- tidigt som det finns en dator i av de svenska hushållen – något som () gör till världens datortätaste land.16 En annan typ av empirisk beskrivning av informationssamhället tar fasta på strukturella förändringar i ekonomi och arbetsliv. Huvud- poängen är här att visa att en växande del av arbetet eller av de eko- nomiska värden som skapas kan förknippas med information (sna- rare än med bearbetning, manuellt arbete, fysisk närvaro etc.).17 En allt större del av befolkningen, betydligt över hälften i många i- länder, arbetar med olika slags informationsbehandling eller informationsprodukter, t.ex. programmering, konsulttjänster, underhållning, design m.m., som det traditionella indu- striarbetet minskar. Denna utveckling har i sin tur skapat föreställ- ningen om att de mogna industriländerna kommer att övergå till att vara informationsekonomier.18 Uppmärksamheten kan också rik- tas mot den snabbt växande informationsindustrin, som från bok- förlag och tidningshus har expanderat till att omfatta radio och TV, datorer, dataprogram och dataspel, databaser, telekommunikation och Internet. Storleken på denna industri är enorm. Enbart världs- marknaden för datorspel konkurrerar numera med marknaden för biofilm.19 Ytterligare en typ av empirisk beskrivning fokuserar på det kraftfulla fenomen som går under beteckningen konvergens, och innebär att medier och tekniska system som varit skilda åt – telefon, radio, TV, datorkommunikation etc. – förenas i en multi- medial smältdegel. Den drivande kraften i denna sammansmältning är digitaliseringen av de ursprungliga informationsbärarna. När text, bilder och ljud digitaliseras kan de också lagras i standardiserade datafiler, förmedlas över världen med ljusets hastighet och blandas i nya kombinationer utan hänsyn till ursprungsmaterien.20 Detta leder i sin tur till att maskinerna (t.ex. datorn, telefonen och TV:n) börjat växa ihop. Därmed sammansmälter tidigare separata tekniska sys- tem: datorteknik, telesystem, samt mediateknik.21 På det ekono- miska området har konvergensen också lett till att företag och branscher börjat närma sig varandra från olika håll.22