sou · GNB351d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Fyra av fem i denna undersökning uppgav att de använt alkohol i anslutning till sexuellt umgänge. Få hade använt någon annan drog. Trots att är ett land där preventivmedelsrådgivning är kost- nadsfri och lättillgänglig hade knappt hälften av deltagarna i denna un- dersökning inget preventivmedel alls YLG GHW VHQDVWH VDPODJHW. rande siffra i en uppföljande studentundersökning var (et al. Huvudfynden i denna undersökning om hur smittskyddslagen upp- fattas av personer med en diagnosticerad klamydiainfektion är, som framkommit i resultatredovisningen, att de flesta patienter hade en po- sitiv uppfattning om omhändertagandet vid en klamydiainfektion. Ku- ratorer och andra personalgrupper, som har en nyckelroll i kontaktspår- ningsutredningen, utför detta väl, och bidrar till patienternas positiva uppfattning om smittskyddslagen. Samtlig personal, som dessa patien- ter möter i vårdkedjan från provtagningstillfället till uppföljningen, har också en viktig roll i att förmedla "regelverket" kring denna sjukdom. , , , C., . (1991). sexually transmitted diseases among Swedish university students. $FWD 2EVWHW *\QHFRO 6FDQG ± , , , C., , . (1996). use of condoms among female university students: A five year follow up of sexual behaviour. $FWD 2EVWHW *\QHFRO 6FDQG ± .U\VVD I|U GHW DOWHUQDWLY VRP VWlPPHU I|U GLJ 2P VNULYXWU\PPHW LQWH UlFNHU WLOO NDQ GX VNULYD Sn EDNVLGDQ DY IRUPXOlUHW Hur gammal är du? Hur fick du ditt klamydia-svar? Vet du när du blev smittad? Har du några synpunkter på det sätt du fick ditt klamydia-svar på? Har du haft en sexuellt överförbar Ja,vilken/vilka Om "ja" kunde något gjorts (t. ex. bättre information) från sjukvårdens sida när du då behandlades som skulle förhindrat dig från att få denna klamydia-infektion, som du fått behandling för ? Du har pratat med personal som gjort en kontaktspårning, och de har bett dig lämna uppgifter på senaste och före detta samlagspartner. Hur upplevde du det? Hur många partners/kontakter uppgav du till sjukvårdspersonalen Hur många av dessa kallar sjukvårdspersonalen?.......... många kommer du själv att kontakta?.............. 9.Undvek du att informera personalen om någon partner? Nej (gå till fråga 10) Ja, antal ............. Vad var anledningen att du undvek att uppge vissa partners i Kommer du själv att ta kontakt med dessa, som du undvek att informera personalen om? Har du fått information om hur du bör förhålla klamydia-infektionen är färdigbehandlad? Både muntlig och skriftlig? Tror du att du kommer att följa reglerna? 11.Tycker du det är bra att klamydia lyder under smittskyddslagen i avseendet att en uppgiven partner därmed kan tvingas till klamydia- testning? 12.Vad tycker du man skall göra när en före detta partner till dig inte vill söka läkare trots upprepade kallelser från personalen och från länets smittskyddsläkare? Använda polishämtning som den sista utvägen Annat Vad?....................................................... 13.Hur vill du beskriva din sexuella livsstil ? 2EV Välj HWW av alternativen Jag har fast partner – och har ej haft samlag med någon annan Jag har haft fast partner – och har ej haft samlag med någon annan Jag har fast partner – men jag har haft samlag med "tillfällig" partner Jag har fast partner – men han/hon har haft samlag med "tillfällig" partner Jag har ingen fast partner utan har "tillfälliga" sam- lagspartners Jag har varken fast partner eller haft "tillfälliga" samlagspartners 14.Vilket/vilka preventivmedel använde du vid ditt senaste samlag? 6WU\N XQGHU SDVVDQGH DOWHUQDWLY. Inget / avbrutet / p-piller / kondom / pessar / spiral / annat (ange vad) .......................................................................... Vilket/vilka preventivmedel använde du vid ditt första samlag med senaste partner? 6WU\N XQGHU SDVVDQGH DOWHUQDWLY. Inget / avbrutet / p-piller / kondom / pessar / spiral / annat (ange vad) .......................................................................... 16.Tror du att den information du fick av personalen kommer att påverka ditt sexuella beteende ? Kommer att bete mig som tidigare Kommer att skydda mig bättre Kommer att skydda mig mindre 17.Har du fått råd av personalen om hur du kan undvika att få en Hur upplevde du den rådgivningen? Har du , då du varit tillsammans med någon sexuellt druckit alkohol? Om ja - hade det någon inverkan på vilken typ av sex ni hade? Nej Ja Om ja - hur? Har du , då du varit tillsammans med någon sexuellt tagit någon drog (t.ex. ecstasy, amfetamin, kokain eller annat)? Nej Ja Om ja - vilken drog? Om ja - hade det någon inverkan på vilken typ av sex ni hade? Om ja - hur? Uppfattar du dig som 1X I|OMHU QnJUD IUnJRU RP +,9 Känner du någon, som har HIV? 22.Tror du att alla som har HIV berättar detta när de skall ha samlag? 23.Om du har samlag med någon ny - frågor du då om personen har HIV? 'LQ PHGYHUNDQ lU P\FNHW YlUGHIXOO 7DFN I|U DWW GX EHVYDUDW IUnJHIRUPXOlUHW Inte har väl doktorn tid med sånt...? 91 hiv-positiva personers erfarenheter av att leva med hiv 0LNDHO :HVWUHOO 6RFLRQRP Bakgrund och Syfte ................................................................ bU PDQ LQI|U VLQ RPJLYQLQJ |SSHQ PHG VLQ KLY VWDWXV"....................................................... 7UROLJW VPLWWRWLOOIlOOH RFK VPLWWYlJ............................... 6H[XHOO OLYVVWLO RFK VH[XHOOW EHWHHQGH ........................... bQGUDW VH[XHOOW EHWHHQGH .............................................. 7LOOIUHGVVWlOOG PHG QXYDUDQGH VH[" ......................... $WW PLVVO\FNDV PHG NRQGRP 164 9HP WDODU PDQ PHG RP HWW VH[XHOOW SUREOHP".............. %UXNHW DY DONRKRO RFK DQGUD GURJHU YLG VH[XHOO NRQWDNW........................................................ %UXNDU 'X IUnJD HQ Q\ VH[XDOSDUWQHU RP KDQ KRQ KDU KLY" .................................................... 6H[XHOO NRQWDNW ± KHOOUH PHG HQ KLY SRVLWLY lQ PHG HQ KLY QHJDWLY SDUWQHU" ................................... 6PLWWVN\GGVODJHQ.......................................................... +XU VNDOO PDQ PLQVND GHQ IRUWVDWWD För att kunna erbjuda personer med hiv-infektion ett bra medicinskt och psykosocialt omhändertagande, krävs en utökad kunskap om hiv- positivas livssituation. Likaså är det av betydelse att skaffa sig en upp- fattning om hur personer med hiv uppfattar de bestämmelser som finns i Smittskyddslagen gällande hiv-infektion. Syftet med den här studien har varit att inhämta denna kunskap. Studien är beställd av den parla- mentariskt tillsatta , och den baseras på en enkätundersökning, genomförd juli–. Enkäten delades ut till hiv-positiva patienter på infektionsmottagning 3, i . Av 224 utdelade enkäter har 91 stycken besvarats. Andelen män och kvinnor som besvarat enkäten motsvarar andelen manliga och kvinnliga patienter på mottagning 3. Däremot är andelen invandrare som svarat på enkäten mindre än motsvarande grupps andel på mottagningen. Pati- enternas medelålder vid undersökningstillfället var . av patienterna hade fått sitt hiv-besked i , och det hade gått sedan de fick sin diagnos. Nästan samtliga av de som fått sitt hiv-besked vid ett personligt återbesök var nöjda med sättet de fick sitt besked på. Mindre nöjda var de som fått sitt besked per telefon eller via brev. Den sistnämnda gruppen har i så gott som samtliga fall fått sitt besked på annan mottagning än på infektionsmottagning 3. Bland de 40 patienter som uppger att de är heterosexuella tycks de flesta ha blivit smittade genom vaginalsex. En mindre andel tror sig ha blivit smittade genom blodtransfusion eller att man delat spruta vid injektionsmissbruk. Patienter med en homosexuell preferens uppger i de flesta fall att de blivit smittade vid analsex. När det gäller sexuell livsstil uppger att GH LQWH KDU QnJUD VH[XHOOD NRQWDNWHU. En lika stor andel, , uppger att GH KDU HQ IDVW SDUWQHU RFK LQJD VH[XHOOD NRQWDNWHU XWDQI|U I|UKnOODQGHW och säger att GH KDU HQ IDVW SDUWQHU RFK LEODQG WLOOIlOOLJD VH[XHOOD NRQWDNWHU YLG VLGDQ RP. av patienterna uppger att GH LQWH KDU QnJRQ IDVW SDUWQHU PHQ KDU HQ HOOHU IOHUD WLOOIlOOLJD VH[SDUWQHU. De flesta som uppger att de har en fast partner beskriver att de med denne har någon typ av inträngande sex, vaginal-, anal-, och/eller oral- sex, med kondom. De enda som uppger att de inte använder kondom är de med en hiv-positiv partner. Så gott som samtliga av dem som har tillfälliga sexuella kontakter, beskriver att de alltid använder kondom vid inträngande sex. av patienterna uppger att de har ändrat sitt sexuella beteende sedan de fick veta att de är hiv-positiva. Föränd- ringen tycks bestå i att man antingen slutat helt att ha sex eller att man börjat använda kondom vid sexuell kontakt. Det är 29 patienter som säger sig ha haft någon typ av hiv-relaterat sexuellt problem, efter det att de fick sitt hiv-besked. Samtliga utom en hade kunnat prata med sin läkare eller kurator om sitt problem. På frågan om vem eller vilka patienterna kan tänka sig tala med vid ett eventuellt kommande sexuellt problem, så är det endast 10 stycken som uppger att de inte kan tänka sig tala med någon sjukvårdspersonal. Skä- len som angavs till detta var bl.a. språksvårigheter, att man inte trodde doktorn skulle ha tid, smittskyddslagen samt att man hellre pratade med sin partner om ett sexuellt problem. Många av patienterna i undersökningen har synpunkter på smitt- skyddslagen. Genomgående är att flertalet tycks känna sig mycket bes- värade av den s.k. informationsplikten, även om det inte innebär att man kan tänka sig att frångå denna skyldighet att informera. Patien- terna tycks ha både positiva och negativa erfarenheter av att ha berättat om sin hiv för en sexualpartner. Kontaktspårning har av patienterna varit med om i samband med sin hiv-diagnos. Två tredjedelar av patienterna uppgav 1 partner, övriga uppgav i genomsnitt 5 partner. 7 patienter säger att de själva tog kontakt med en eller flera tidigare partner, utan att berätta om detta för den som utförde kontaktspårningen. Patienternas erfarenhet av kontakt- spårning kan sägas vara blandad, med en viss övervikt för negativa synpunkter. säger sig inte ha varit med om kontaktspårning. Den vanligaste anledningen till att det inte ägt rum uppges vara att patienten bott utomlands för diagnos, eller att man enbart haft anonyma sexkontakter och därför inte bedömt det som meningsfullt att medverka i en kontaktspårning. uppger att de inte minns om kon- taktspårning genomfördes i samband med att de fick sitt hiv-besked. 70 patienter har av sin läkare fått s.k. förhållningsregler enligt smitt- skyddslagen. Nästan samtliga av patienterna anser inte att relationen till läkaren påverkats p.g.a. av detta. 26 patienter anser att smittskyddslagen påverkar deras livssituation, inklusive sexuella beteende, och merparten tycker att lagen har en negativ påverkan. Den s.k. informationsplikten tycks genomgående vara det tydligaste exemplet på detta. Två tredjedelar av patienterna har lämnat en kommentar om hur de anser att man skall förhindra en fortsatt smittspridning av hiv. Den van- ligaste kommentaren är att informationen bör fortsätta, "så att hiv inte glöms bort". Vidare anser några att det bör finnas möjlighet till sprut- bytesprogram för narkomaner. I finns en relativt omfattande klinisk kunskap om hiv- positiva personers livssituation. Det vi bl.a. känner till är att för många medför hiv-beskedet en akut krisreaktion, som inte sällan övergår i pe- rioder av varierande grad av medicinskt och psykosocialt välbefin- nande, likväl känslor av overklighet och ovisshet. Beskedet om att man bär på en dödlig sjukdom innebär oftast inte att symtom på sjukdomen visar sig. Detta kan leda till intellektuella och psykologiska svårigheter med att acceptera att man har hiv. En person med hiv har också en skyldighet att efterleva de bestämmelser som är relaterade till hiv och som finns reglerade i smittskyddslagen, SmL. Klinisk erfaren- het och forskning (Westrell, 1997) visar att dessa regler påverkar hiv- positiva personer på olika sätt. För att kunna erbjuda patienter med hiv ett bra medicinskt och psy- kosocialt omhändertagande och stöd, krävs en utökad och vetenskapligt sammanställd kunskap om hiv-positivas livssituation, inklusive sexuel- la livsstil. Av lika stor vikt är att ta reda på hur personer som bär på hiv uppfattar och upplever de hiv-relaterade bestämmelserna i . Den här studien syftar till att inhämta och dokumentera den kunskap som kan utgöra ett viktigt komplement till vad vi känner till om hiv- positiva personers livssituation. Studien har beställts av den parlamentariskt tillsatta . Dess uppgift är att utvärdera det svenska smittskyd- det, med tonvikt på den svenska smittskyddslagen. När det gäller hiv, innebär detta bl.a. en kartläggning och analys av hur smittskyddslagens bestämmelser angående förhållningsregler och kontaktspårning funge- rar. I det sammanhanget skall också "relationen patient och behand- lande läkare behandlas". Föreliggande studie syftar till att också kart- lägga och ge svar på dessa frågeställningar. Denna studie baserar sig på en enkät, se bilaga. Enkäten, som är god- känd av etisk kommitté, är utarbetad i samråd med personalen på deryds sjukhus infektionsmottagning 3, representanter från ovan nämn- da samt representanter från Posithiva gruppen. Avsikten har varit att samtliga hiv-positiva patienter på Dan- deryds sjukhus infektionsmottagning 3, 320 stycken vid studiens start , skulle erbjudas att besvara enkäten. Enkäten har för patien- terna funnits att tillgå i en svensk respektive engelsk version. Persona- len på mottagning 3 har utifrån personlig kännedom om varje patient beslutat om vilken version patienten erhållit. Den svenskspråkiga enkä- ten trycktes i 250 exemplar och den engelskspråkiga i 50 exemplar. När patienterna har kommit till infektionsmottagningen på ett ordinarie läkarbesök, har de erhållit enkäten tillsammans med ett frankerat och adresserat kuvert. Patienternas deltagande i studien har varit anonymt, dvs. svaren har skickats till projektledaren utan att några namnuppgifter eller nummer har förekommit i enkäterna. På mottagningen fanns vid studiens start 320 patienter. 29 patienter besökte inte mottagningen under den aktuella undersökningsperioden och har därför inte erhållit någon enkät. 67 patienter har besökt mottag- ningen men inte erhållit, eller tagit emot, någon enkät. Personalen, i enstaka fall patienten själv, har skriftligen meddelat varför så har skett. De vanligaste orsakerna till detta tycks vara att patienten avböjt att del- taga, eller att läkaren, som skulle delat ut enkäten, bedömt att det inte varit lämpligt att erbjuda patienten vara med i studien. Detta har oftast förklarats med en kommentar, t.ex. att "patienten för svårt fysiskt sjuk" eller "oetiskt att fråga om patient vill fylla i enkäten". har läka- ren ansett att patientens språkkunskaper i svenska eller engelska inte varit tillräckliga. Från en man kom följande skriftliga kommentar: "I´m very sorry that I cant´t answer the questions because they are touche- ring my mind. I have no life at all that I can talk about after knowing my hiv-infection. But I have a very strong faith to let me live healthy for ever. I trust in God, not science". --delades 224 enkäter ut. EHVYDUDGH HQNlWHU KDU LQNRPPLW, vilket motsvarar en svarsfrekvens på Av den totala andelen patienter på mottagningen, 320 stycken, är det som svarat på enkäten. Många av de 91 enkäterna är ofullständigt ifyllda. Flera faktorer kan ha betydelse för detta. För det första tycks det vara så att patienter som bättre hade klarat av en engelsk version av enkäten har erhållit en svensk. Motsatsen förekommer också, dvs. att patienter som bättre kunnat svara på svenska har fått en engelsk enkät. Att så har varit fallet går att utläsa av på vilket språk patienterna svarat på de öppet ställda frågorna i enkäten. Många har uppenbarligen också missuppfattat frå- gor och därmed inte givit svar på den ställda frågan utan på något helt annat. tycks det istället som om patienten sett det som ett tillfälle att få kommentera sin situation som hiv-positiv i allmänhet. Sannolikt har det också hos vissa funnits en ovilja till att svara på en Det finns ett ERUWIDOO på 133 patienter, vilka hämtat ut en enkät men inte skickat in den och inte heller meddelat anledning härtill. Det kan finnas ett flertal olika anledningar till bortfallet. Bland patienterna på mottagning 3 har det genomförts ett flertal olika studier och enkätundersökningar. Eventuellt har patienterna därför känt sig lågt motiverade att ånyo deltaga i en undersökning. Sannolikt är också att enkäten kan hos en del patienter väcka oro och funderingar kring tystnadsplikt, sekretess och smitt- skyddslagen. Naturligtvis kan det även vara psykiskt påfrestande att konfronteras med frågor som rör den egna sexualiteten och hur man blivit smittad. Bland mottagningens patienter finns också många in- vandrare som varken behärskar det svenska eller engelska språket. Per- sonalen uppger att dessa patienter av förklarliga skäl är svåra att infor- mera samt motivera till att delta i olika undersökningar. En annan fak- tor av betydelse för den låga svarsfrekvensen kan vara att personalen på mottagningen inte varit tillräckligt motiverade att uppmuntra patienter till att deltaga i studien. I ett tidigt skede av planeringen av studien medverkade projektledaren vid flera personalmöten på mottagning 3, i syfte att informera om studien. Av olika skäl deltog inte samtliga perso- nal . Har det brustit i den vidare informationen till dessa? Eventuellt kan det ha sin betydelse att projektledaren, som tidi- gare dock var känd bland personalen, inte har varit eller är anställd på infektionsmottagning 3. Slutligen kan man naturligtvis inte heller bort- se ifrån att en del patienter helt enkelt glömt bort, eller av en eller an- nan anledning inte haft lust till, att fylla i enkäten. Kanske har man en allmän negativ inställning till forskning och/eller frågeformulär. På Infektionskliniken på har man vårdat patienter med hiv. har omvårdnaden av dessa patienter ägt rum på en speciell hiv-mottagning, infektionsmottagning 3. I samarbete med vårdavdelning 3 på infektionskliniken har man behandlingsansva- ret för cirka 320 hiv-positiva patienter, 105 kvinnor, , och 215 män, . Personalen på mottagning 3 uppskattar antalet patienter med icke svenskt ursprung till cirka hälften av det totala antalet patien- ter. Två tredjedelar av patienterna med utländsk bakgrund bedöms komma från s.k. högendemiskt område, företrädesvis från . Det har varit svårt för personalen att uppskatta hur stor andel homosexuella män som är patienter på mottagningen. För att i föreliggande undersök- ning bilda sig en uppfattning om detta, har utgångspunkten varit antalet patienter som i samband med sin hiv-diagnos uppgivit en homosexuell smittväg. I tabell 1 redovisas antal patienter uppdelat på respektive smittväg. Av de 91 patienter som svarat på enkäten är 63 män, , varav 11 är invandrare. 28 kvinnor, , har svarat på enkäten, varav 16 är in- vandrare. Andelen män och kvinnor som svarat på enkäten motsvarar andelen manliga och kvinnliga patienter på mottagningen. Av de 27/91 patienter, , med icke svensk bakgrund som svarat på enkäten, kommer hälften från s.k. högendemiskt område, övriga från samt två från annan världsdel. Andelen invandrare som svarat på enkä- ten, , stämmer inte överens med motsvarande andel patienter med icke svensk bakgrund på mottagningen, vilken bedöms vara . Det förefaller som om andelen homosexuella män som svarat på enkä- ten är större, än vad motsvarande grupp förekommer på mottagningen. Patienternas medelålder vid undersökningstillfället var , 21–67. När det gäller sexuell orientering uppger 40 stycken, 27 kvinnor och 13 män, att de är heterosexuella, 9 bisexuella, samtliga män och 34 homo- sexuella, 33 män och 1 kvinna. 8 personer har inte svarat på frågan om sexuell orientering. Det har i genomsnitt gått patienterna fick sin hiv-diagnos, vilken av patienterna fick i . Nästan hälften av patienterna har fått sitt hiv-besked på . Övriga patienter har bli- vit diagnosticerade på andra hiv-mottagningar i , mödra- vårdscentraler, privatläkare samt på olika infektionskliniker runt om i . av patienterna fick sitt hiv-besked vid ett personligt åter- besök på den mottagning de hiv-testat sig, via telefon, per brev och Sn DQQDW VlWW, vilket i nästan samtliga fall betyder att de fick sitt hiv-besked då de var inlagda på sjukhus. Bland de 53 patienter som lämnat en skriftlig kommentar om hur de upplevde GHW VlWW som de fick sitt hiv-besked på, framkommer att per- sonligt återbesök, samt besked då man var inlagd på sjukhus, var så gott som samtliga nöjda med. En del av kommentarerna som lämnats till denna fråga vittnar om detta. "Ett väl omhändertagande av såväl lä- kare som övrig personal", kan sägas vara en representativ erfarenhet många av patienterna tycks ha. "Allt var alldeles utmärkt, raka besked, inga krumbukter eller gissningslekar. Mycket kunnig och serviceinrik- tad personal. Tack ", skriver en man som testades hiv-positivt i samband med inläggning på infektionskliniken. Men alla är inte nöj- da. En man som fått sitt hiv-besked då han satt i häkte, skriver följande: "När man sitter häktad borde det finnas stödpersoner som man kan tala med, jag var helt ensam...". En svenskfödd kvinna som fick sitt besked utomlands, beskriver en psykiskt mycket påfrestande situation i sam- band med sitt hiv-besked: "Fick besked , det var hemskt, ingenstans att vända sig. Fick bara ett journummer...". En kvinna berät- tar följande: "Jag har inga synpunkter på personalen på mottagning 3, men personalen på gyn, där jag fick mitt besked, framförde beskedet klumpigt och frågade om jag var sprutnarkoman. Jag har aldrig någon- sin använt droger...". "Läkaren var mer skrämd än mig, vilket var mycket olustigt" säger en man som fick sitt besked på mottagning 3. En man som diagnosticerades på en av de större hiv-mottagningarna i , skriver: "Min läkare var helt ok, men när han berättade så fick jag frågan – Hur känns det? Ungefär som om det för- väntades att jag skulle bryta ihop. Klart att man inte är glad efter ett sånt besked, men man behöver ju inte tjata...". De patienter som fått svar per brev eller telefon förefaller vara mindre nöjda med sättet som de fick sitt svar på. Det tycks i vissa fall vara så att man i efterhand anser ett personligt återbesök skulle ha varit bättre. En kvinna som fick sitt hiv-besked per telefon skriver: "Ett mycket dåligt sätt, det skulle naturligtvis aldrig lämnats ut i telefon". En kvinna som fick sitt besked per telefon från MVC, säger: "Det var ett grymt sätt att få reda på det genom ett telefonsamtal. Jag hade ingen att prata med...". En svenskfödd man som fick sitt besked utomlands, per telefon, skriver följande: "Läkarmottagningen som lämnade svaret hade mycket dåliga rutiner. Två och en halv vecka efter testet fick jag beskedet per telefon, vilket var mycket smärtsamt. De hade lovat lämna besked ". Är man inför sin omgivning öppen med sin hiv-status? Hur många personer i patientens närhet, t.ex. familj, släkt, vänner, arbets/studiekamrater, bortsett från sjukvårdspersonalen, känner till att patienten är hiv-positiv? Av de 87 stycken som svarat på frågan är det 9, , som uppger att DOOD är informerade. Så många som 53 stycken, , uppger att ingen, eller endast en fjärdedel, av de närmaste känner till patientens hiv-infektion. Om man ser till patienternas ursprungsland verkar det vara så att de som är födda i samt i annat Europeiskt land, lever mer öppet med sin hiv än dem som kommer ifrån ett afrikanskt land. Personalens erfarenhet från infektionsmottagning 3 är att det för många afrikaner är mycket svårt att inför sina landsmän leva öppet med sin hiv. Många känner varandra på annat sätt, genom bl.a. invandrarföreningar, och oron tycks vara stor för ryktesspridning. Detta tycks ha sin motsvarighet bland en del homosexuella män i (Westrell, 1997), där det fanns en oro för ryktesspridning inom den egna gruppen.