sou · GNB344 · 2000-01-01 00:00:00 — Dagens skydd består i att leveranskoncessionä-ren är skyldig att sälja el för normala förbrukningsändamål till kunder vars förbrukning inte mäts timvis, och att denna försäljning skall ske till ett skäligt pris. Beträffande prisprövningen menar utredningen att det rimligen inte finns behov av ett sådant skydd i en fungerande marknad, där en kund som är missnöjd med priset alltid kan byta leverantör. Med fri prissätt- ning finns heller inget skäl att befara att vissa kunder skulle vara oattraktiva på elmarknaden. Att det inte finns behov av prisprövning när schablonavräkning införts visar också det faktum att man i avskaffat prisprövningen och i säger sig överväga att göra detta när man kan konstatera att marknaden fungerar. Att exakt säga vilken prisnivå som kommer att etableras när marknaden öppnas är dock svårt, i synnerhet när det gäller de minsta kunderna. Möjligen kan priserna komma att bli mer differentie-rade mellan olika typer av kunder. Såväl norska som finska erfarenheter talar Samlad bedömning av system för schablonavräkning 27 för att prisnivån generellt sett pressas ned när marknaden öppnas och konkurrensen ökar. Valfriheten som en fri marknad skapar ger konsumenterna en star- kare ställning. Utredningen föreslår även vissa förändringar av det kon- sumentskydd som finns i 11 kap. ellagen. Således föreslås att nät- ägaren skall vara skyldig att kontraktera en elleverantör som i avtalet med nätägaren har förbundit sig att svara för elleveranser till sådana konsumenter som har avtal med nätägaren, men saknar avtal med en elleverantör. Vidare föreslås, i syfte att begränsa antalet fall där en konsument saknar avtal med en elleverantör, att den som levererar el till konsument skall vara skyldig att förlänga leveransen i de fall ett avtal har löpt ut. Sammantaget innebär dessa förslag att konsumenterna får samma rätt till elleverans som i nuvarande system. 2.4Tidpunkt för införandet och behov av fortsatt arbete beslut att schablonavräkning skall införas har medfört en pressad tidplan för genomförandet av reformen. I skrivelsen av bedömde dock att det bör vara möjligt att införa schablonavräkning till den 1 novem-ber 1999, förutsatt att de praktiska förberedelserna inleddes och redan från början bedrevs med full kraft. Som sades inledningsvis menar utredningen att det arbete som redovisats i Svenska kraftnäts och motsvarar dessa krav. Den fråga som på kort sikt är viktigast att hantera för att reformen skall vara möjlig att realisera är enligt myndigheterna att alla elmarkna- dens aktörer utvecklar IT-stöd för att administrera den struktur- och avräkningsinformation som behövs för schablonavräkningen. Enligt myndigheterna tar motsvarande IT-projekt normalt att ge- nomföra, men genom att koncentrera arbetet till vissa kritiska funktioner, t.ex. beräkning av andelstal hos nätägaren, bedömer myndighe-terna att schablonavräkning skall kunna införas . Enligt myndigheterna förbättras också förutsättningarna genom att ba- lansavräkningen med den modell man föreslår läggs hos , varför vissa moment elimineras hos övriga aktörer. I skrivelsen av menade att man vid bedömningen av tidpunkt för schablonavräkningens infö-rande inte kan bortse från de IT-relaterade problem som eventuellt kan uppstå inom elförsörjningen i samband med . Såvitt ut-redningen kan bedöma har dock det anpassningsarbete som bedrivits inom 28 Samlad bedömning av system för schablonavräkning branschen inneburit att man inte ser någon utökad risk för elavbrott i samband med . Myndigheterna anser också i sin rapport, vilket utredningen instämmer i, att leverantörsbyten inte bör få ske och , eftersom dessa datum är s.k. millenniekritiska datum. Ett viktigt inslag i det fortsatta förberedelsearbetet är att såväl direkt berörda aktörer på elmarknaden som allmänheten i övrigt ges tydlig information om schablonavräkningens innebörd. Att döma av rapporten har myndigheterna god beredskap för detta. Av rapporten framgår nämligen att omfattande informations- och utbildningsinsatser kommer att genomföras fram till . Dessa insatser planeras att ske i samverkan med branschföreningarna. Dessutom fram- går av rapporten att för att underlätta för marknadens aktörer planerar att inrätta en hjälpfunktion som kan bistå med stöd i vissa frågor. Sammantaget bedömer mot bakgrund av myn- digheternas rapport att schablonavräkning bör kunna införas den 1 no- vember 1999. I sammanhanget vill utredningen peka på att i den mån några problem kopplade till leverantörsbyten kan förväntas uppkomma när schablonavräkning införs, så torde dessa i första hand uppstå . Med de regler för leverantörsbyte som myndigheterna före- slagit kan nämligen antas att en betydande andel av de schablonavräk- nade kunder som överväger att byta leverantör kommer att genomföra sitt byte vid detta datum. I det fortsatta förberedelsearbetet bör bered- skap finnas för att hantera eventuella problem som kan uppstå kring denna tidpunkt. 3 Vissa frågor kring leverantörsbyten Enligt tilläggsdirektiven bör överväga hur de admin- istrativa kostnader som nätföretagen kan förväntas få i samband med leverantörsbyten skall hanteras och om övervägandena påverkar gällande regelverk för nätföretagen. Detta redovisas i avsnitt 3.1. Vidare har och i sin rapport belyst vissa frågor med anknytning till leverantörsbyten, som LEKO- utredningen för sammanhangets skull valt att ta upp i detta kapitel. Så- ledes behandlas i avsnitt 3.2 frågan om uppsägningstid vid leverantörs- byte och om byten bör ske vid fasta bytesdagar, och i avsnitt 3.3 frågan om det behövs särskilda övergångsregler angående uppsägningstiden vid reformens genomförande. 3.1Hantering av kostnader vid byte av elleverantör När en kund byter elleverantör är han också orsak till att vissa admini- strativa kostnader uppstår hos det lokala nätföretaget. I första hand be- ror dessa på att mätarställningen måste läsas av. Till detta skall även läggas kostnader för att registrera avlästa värden i datasystemet m.m. I samband med att beslutade att schablonavräkning skall införas uttalades att någon avgift inte skall tas ut av den kund som byter leverantör. Mot denna bakgrund diskuteras i detta avsnitt hur stora kostnaderna kan tänkas bli vid leverantörsbyte, samt hur man valt att hantera kost- naderna i och när man där infört schablonavräkning. Avslutningsvis redovisas överväganden och förslag. Med hänsyn till att schablonavräkning ännu inte införts, är det svårt att exakt säga hur stor kostnaden för ett leverantörsbyte kommer att bli med de nya förutsättningarna. För att få en bild av kostnaderna för mätar- avläsning (inkl. arbetstid, resor, inmatning i datasystemet, m.m.) har 30 Vissa frågor kring leverantörsbyten dock genomfört en mindre enkätundersökning bland ett tjugotal lokala nätföretag.5 Att döma av svaren varierar kostnaderna för mätaravläsning kraftigt mellan olika lokala nätföretag. T.ex. anger det företag som har lägst kostnader att insamling av mätvärden vid den årliga avläsningen totalt kostar per kund och avläsning om kunden bor i flerfamiljshus i tätort, medan motsvarande för företaget med de högsta kostnaderna är . Av resultaten framgår också en viss variation mellan olika kund- grupper. Således är genomsnittet för årlig avläsning /kund om kunden bor i flerfamiljshus i tätort, för villa i tätort, respektive om kunden bor på landet/i glesbygd. Att dessa genomsnittskost- nader sannolikt är rimliga bekräftas av att Elleverantörer till utredningen uppgivit att den totala kostnaden för mätaravläsning hos ett nätföretag torde ligga per avläsningstillfälle. I enkäten ombads de svarande även att bedöma hur stor den genom- snittliga totalkostnaden per kund kommer att bli för avläsning av elmät- arna i samband med leverantörsbyte när schablonavräkning införts. Det stora flertalet av de svarande anger att den relevanta jämförelsen i detta fall inte är kostnaden för den årliga avläsningen, utan kostnaden för den enstaka avläsning som sker i samband med att en kund flyttar. En- kätsvarens fördelning beträffande kostnader vid flyttavläsning framgår av tabellen nedan. Hur stora är nätföretagets kostnader för insamling av mätvärden (inkl arbetstid, resor, inmatning i datasystemet, etc) vid flyttavläsning, om kunden bor i ... Tabellen bygger på svar från 17 lokala nätföretag. 5 Företagen, som valts så att de representerar både stora och små företag, och såväl tätorts- som landsbygds-/glesbygdsnät, har i enkäten fått ange kostnader för årlig avläsning och för flyttavläsning. Vissa frågor kring leverantörsbyten 31 Som synes varierar även kostnaderna för flyttavläsning kraftigt mellan olika företag och mellan olika kundgrupper. Med en grov uppskattning kan dock den vägda genomsnittskostnaden enligt tabellen, med hänsyn taget till hur många hushåll som totalt finns i respektive bostadstyp, bedömas uppgå till per kund för en flyttavläsning. I infördes schablonavräkning 1995. togs avgifter ut vid leverantörsbyte, dels 246 Nkr per byte av kunden, dels 4 000 Nkr och nätområde av de leverantörer som önskade sälja el inom ett annat nätområde än sitt eget. Avgiften för kunden motiverades med att kostnaden skulle synliggö- ras för den som ville byta, och att det övriga nätkollektivet inte skulle behöva stå för en kostnad som en enskild kund gav upphov till. Storleken på avgiften var tänkt att ge nätägaren täckning för kostnaderna, men inte vara avskräckande för kunden. togs avgifterna bort helt i . Skälen var framför allt två. Det ena var att avgifterna hämmade viljan att byta le- verantör, vilket innebar att kunderna i praktiken fortfarande var bundna till den gamla leverantören. Härmed uppstod inte det prispressande konkurrenstryck som man tänkt sig, utan de gamla leverantörerna kunde hålla förhållandevis höga marginaler utan att riskera att tappa kunder. Det andra skälet var att nätföretagen förutsattes ha lärt sig hantera leverantörsbyten så pass effektivt att kostnaden skulle kunna hållas låg. står det lokala nätföretaget för de kostnader som uppstår i sam- band med leverantörsbyte. Kostnaderna tas ut via nättariffen. I betraktas således de arbetsuppgifter och kostnader som uppstår vid le- verantörsbyte som en del av nätägarens monopolroll. I , som införde schablonavräkning , uttas ingen avgift av kunden när han första gången byter leverantör på den avreglerade elmarknaden. Den mätaravläsning som sker i samband med det första bytet betraktas nämligen som den sista avläsningen i affärsförhållandet mellan kunden och den gamla leverantören. Inte heller några andra kostnader får belasta kunden. Däremot har de finska nätföretagen rätt att ta ut en avgift av kunden vid varje byte fr.o.m. han byter leverantör. Den avgift som därvid tas ut motsvarar kostnaden för nätbolaget. Eftersom kost-naden varierar mellan olika nätområden i , så är också avgiften olika stor i olika nätområden. Inom ett nätområde är dock avgiften densamma 32 Vissa frågor kring leverantörsbyten för alla kunder. Avgiften varierar mellan 80 och 280 finska mark, vilket motsvarar . Fyra aktörer är direkt inblandade i ett byte av elleverantör: kunden, nät- företaget, den gamla leverantören, samt den nya leverantören. Kostnaden för bytet kan dock knappast läggas på den gamla leverantören, eftersom han rimligen inte skall behöva stå för en kostnad som uppstår hos nätföretaget när någon av hans kunder lämnar honom. Istället bör kost- naden bäras av någon eller några av de övriga tre. I diskussionen kring vem som bör stå för kostnaden torde i övrigt – i likhet med hur argumentationen över tiden utvecklats i – två olika principer framför allt vara relevanta att beakta. Nämligen att man dels bör eftersträva en så riktig kostnadsfördelning som möjligt, vilket talar för att kostnaden bör bäras av den som förorsakar den, dels bör minimera hindren för byte av leverantör, så att därigenom konkurrensen stimuleras. Om den första principen – att kostnaden bör bäras av den som föror- sakar den – ges företräde, så borde kostnaden för att byta leverantör i första hand läggas på den enskilde kunden. har emellertid uteslutit möjligheten att belasta kunden med en avgift. Som en alternativ lösning kan man därför tänka sig att kostnaden istället borde bäras av den nya leverantören. Det främsta argumentet för att, genom en särskild avgift, lägga kostnaden på kunden eller den nya leverantören är att den kostnad som uppstår när en kund byter leverantör inte bör drabba det övriga nätkollektivet. Som de norska erfarenheterna visar har dock denna lösning nack- delar. Bl.a. kan den leda till att i synnerhet små elförbrukare kommer att betraktas som mindre attraktiva kunder. Detta innebär att möjligheterna att byta elleverantör hämmas, vilket kan leda till att det prispressande konkurrenstrycket uteblir. I praktiken tvingas kunden härmed att stanna kvar hos sin gamla leverantör, vilken kan hålla ett högre pris än om avgiften inte fanns. Vidare kan det i praktiken vara svårt att fullt ut tillämpa principen om full kostnadstäckning. Dels kan det vara svårt att exakt fastställa vilka och hur stora kostnader varje enskild kund förorsakar. Dels torde kostnaden, att döma t.ex. av den enkätundersökning utredningen ge- nomfört, variera kraftigt mellan olika kunder, i första hand beroende på om man bor i tätort eller på landet/i glesbygd, respektive i flerfamiljshus Vissa frågor kring leverantörsbyten 33 Om de varierande kostnaderna slår igenom i olika stora avgifter innebär det också på motsvarande sätt att kunderna ges olika möjligheter att agera på den fria marknaden, i synnerhet kunder utanför tätortsområdena torde få relativt sett svårare att hitta en ny leverantör. Mot bakgrund av de ovan beskrivna nackdelarna kan det, liksom i , finnas skäl att inte hävda principen om riktig kostnadsfördelning. Syftet med att öppna elmarknaden är att öka konkurrensen och därmed åstadkomma en press på elpriserna. Om en avgift för att byta leverantör försämrar förutsättningarna för konkurrens kan man därför hävda att någon avgift ej bör tas ut av kunden eller den nya leverantören, utan att kostnaden istället bör bäras av nätföretaget, dvs. i förlängningen av nätkollektivet. Den största nackdelen med denna lösning är att nätkollektivet drab- bas av kostnader som man inte själv förorsakat. Detta torde dock i viss mån uppvägas av att den ökade konkurrens som avgiftsfria byten medför också leder till generellt sjunkande elpriser, dvs. även de gamla le- verantörerna torde tvingas sänka sina priser. Detta är alla elkunder be- tjänta av, även de som väljer att inte byta leverantör. Båda de principer som diskuterats ovan är viktiga och värda att söka upprätthålla. Ambitionen bör därför vara att finna en lämplig avvägning mellan dem. Mot bakgrund av detta gör följande ställningstaganden beträffande hur kostnader vid byte av elleverantör bör hanteras. Det grundläggande motivet för att införa schablonavräkning är att konkurrensen skall öka och att alla elanvändare skall ges tillträde till den fria elmarknaden. Att byta elleverantör bör därför vara så enkelt och billigt som möjligt för kunden, och inte förenat med en avgift. Med hänsyn till att leverantörsbyten medför inte helt obetydliga kostnader finns dock även skäl att införa mekanismer som minskar kundernas incitament att genomföra ett stort antal byten. föreslår mot denna bakgrund att varje enskild kund skall få göra fyra avgiftsfria byten per kalenderår. För upp till fyra byten per kalenderår bör kostnaden för leverantörsbyte således bäras av nätföretaget, dvs. tas ut via nättarifferna. För byten därutöver skall nät- ägaren äga rätt att ta ut en avgift av kunden. Avgiftens storlek bör bestämmas av regeringen, eller efter regering- ens bemyndigande, av . Enligt mening bör avgiftens storlek vara enhetlig för hela landet, så att inte kunder utanför tätortsområden missgynnas. Lämpligen kan avgiften sättas så att den motsvarar genomsnittet för nätföretagens kostnader för 34 Vissa frågor kring leverantörsbyten Att döma av enkätundersökning innebär detta ca . Till detta kommer moms, dvs. den avgift kunden skall betala blir ca . 3.2Uppsägningstid vid leverantörsbyte och behov av fasta bytesdagar I skrivelse till regeringen av betonades att det för att marknaden skall fungera effektivt är väsentligt att uppsägningstiden vid byte av elleverantör hålls kort. Högst en månad, som förordat i sitt beslut , vore rimligt enligt utredningen. och föreslår emellertid i sin rapport till modell för schablonavräkning att uppsägningstiden visserligen skall vara en månad, men att leverantörsbyte endast bör få ske i . Såvitt utredningen kan bedöma in- nebär detta att uppsägningstiden blir närmare för den som säger upp ett avtal i början av en månad. Enligt finns dock goda skäl som talar för den av myndigheterna föreslagna lösningen, varför utredningen inte har några invändningar mot denna. När hushållen ges möjlighet att fritt byta elleverantör , är det således inte osannolikt att mycket stora mängder in- formation, delvis av ny karaktär, tämligen omgående kommer att behöva kommuniceras mellan bl.a. elleverantörer, nätägare och . Med hänsyn till detta delar utredningen myndigheternas bedöm- ning att leverantörsbyten bör begränsas till varje månadsskifte i vart fall till dess stabilitet i rutinerna har etablerats. Därefter kan upp- sägningstider och bytesintervall förkortas i den takt som tekniken tillåter. I nuvarande ellagstiftning är uppsägningstiden vid byte av elleverantör satt . Efter kommer uppsäg- ningstiden att vara en månad, med byte varje månadsskifte. För att hantera växlingen mellan de två regelverken föreslår och vissa övergångsbestämmelser i sin rapport. Således föreslås det första bytestillfället med schablonavräkning bli för elanvändare som sagt upp sina avtal senast , dvs. Nästa bytestillfälle föreslås bli Vissa frågor kring leverantörsbyten 35 föreslår myndigheterna att alla kunder som anmält leverantörsbyte efter , men före , skall kunna byta elleverantör, förutsatt att leverantören un- derrättat om leverantörsbytet enligt de nya reglerna, och gjort detta före . I myndigheternas rapport sägs vidare att byten inte bör ske den 1 och , eftersom dessa datum är s.k. millenniekritiska datum. Enligt bedömning innebär de föreslagna över- gångsbestämmelserna en smidig övergång till det nya regelverket, som rimlig hänsyn tas till de IT-relaterade problem som eventuellt kan uppstå i samband med . Utredningen anser därför att myndigheternas förslag till övergångsbestämmelser angående uppsägningstid för leverantörsbyte bör genomföras. I sammanhanget vill utredningen peka på att flertalet av de kunder som överväger att byta elleverantör i samband med att schablon- avräkning införs sannolikt kommer att anmäla detta senare än . Eventuella problem kopplade till leverantörsbyten i samband med reformens genomförande torde därför i första hand komma att uppstå i samband med det andra möjliga bytestillfället, dvs. Det är därför väsentligt att det finns en beredskap i det fortsatta förbe- redelsearbetet för att hantera eventuella problem som hänger samman med en stor mängd leverantörsbyten . 4Vissa frågor kring timmätning efter bör enligt tilläggsdirektiven överväga om ägande till timvis mätutrustning bör hanteras på särskilt sätt och om de kunder som erlagt avgift till nätföretaget för kostnader för sådan utrustning skall ges rätt till ekonomisk kompensation i någon form. Utredningens syn på detta redovisas i avsnitt 4.1 Det finns dock även andra frågor avseende hantering av timmätning efter , som behöver besvaras. I sin rapport till modell för schablonavräkning har och Energimyn- digheten lämnat ett flertal förslag med anledning av detta. Mot bakgrund av myndigheternas förslag diskuterar utredningen i avsnitt 4.2 regler för nyttjande av timmätare för kunder under gränsen för schablonavräkning, i avsnitt 4.3 om takpriset på timmätare bör bibehållas, samt i avsnitt 4.4 vissa frågor kring de installationer av timmätare som måste ske för kunder över gränsen för schablonavräkning. 4.1Eventuell kompensation till kunder som installerat timmätning När schablonavräkning införts kommer inga särskilda krav på timmät- ning att ställas för kunder under schablongränsen. Enligt tilläggsdirek- tiven bör därför utredningen analysera om kunder som redan införskaffat timvis mätutrustning, bör kompenseras för de utlägg man därvid haft. I avsnittet redovisas utredningens syn på detta. Allmänt kan sägas att utvecklingen inom ett visst område alltid kan kräva att lagstiftningen behöver ändras, och att statsmakterna alltid har frihet att göra detta. Sådana ändringar kan i vissa fall innebära försäm- rade ekonomiska förutsättningar för vissa grupper. Det finns dock ingen lagstiftning som generellt reglerar enskilda människors eller juridiska personers rätt till kompensation i sådana situationer, utan rimlig- hetsbedömningar får göras i varje enskilt fall. 38 Vissa frågor kring timmätning efter Härvidlag är det svårt att jämföra olika fall med varandra. Det bör dock noteras att statsmakterna i de flesta fall inte givit kompensation, inte ens vid lagändringar som inneburit starkt negativa ekonomiska konsekvenser för stora grupper. Viss vägledning om förutsättningarna för kompensation i fallet med timmätarna ges av prop. 1996/97:85, genom vilken takpriset på tim- mätare och dess installation sattes till inklusive moms för kunder vars elförbrukning direktmäts.6 Således angavs ingenstans i pro- positionen att takpriset skulle berättiga till kompensation för de kunder som tidigare installerat mätare till fullt pris. Det bör också noteras att det i propositionen anfördes att schablon- avräkning kunde komma att införas , och att regeringen också avsåg att utreda förutsättningarna för detta i särskild ordning. 4.1.2Antal möjliga fall och utrymme för en eventuell kompensation Sedan elmarknaden avreglerades kan bedömas att ca 40-50 000 elkunder låtit installera timmätare. Knappt 20 000 av dessa kunder, varav dock knappast någon hushållskund, kan antas ha betalat fullt pris för mätaren och dess installation. Övriga ca 20-30 000 kunder som installerat timmätare är direktmätta elkunder som valt att skaffa mätaren efter det att takpriset infördes. Inom denna kategori finns dock många kunder för vilka den nya elleve- rantören stått för kostnaden för timmätaren i samband med bytet av leverantör. Dessa kunder har ju inte själva betalat mätaren och kan där- för knappast vara aktuella för en eventuell kompensation. Kvar finns uppskattningsvis ca 10-15 000 av de direktmätta kunderna. En eventuell kompensation skulle maximalt kunna uppgå till det belopp kunden betalat. Från detta måste dock dras värdet av den nytta man haft av timmätaren samt den nytta man kommer att ha av densamma. En kund som skaffat timmätare har kunnat agera på den fria el- marknaden och på så sätt reducera sina energikostnader jämfört med de kunder som stannat kvar hos leveranskoncessionären. Att exakt värdera storleken av denna nytta är svårt. Men att döma av på elmarknaden kunde en storförbrukare av el, med exempelvis en årlig elförbrukning på 300 000 kWh, som bytte 6 För kunder vars elförbrukning direktmäts, dvs. hushåll och andra mindre förbrukare, står härmed nätföretaget för eventuell resterande kostnad. Större elförbrukare betalar däremot fullt pris för timmätarutrustningen. Vissa frågor kring timmätning efter 39 elleverantör när elmarknaden avreglerades , få ett elpris som understeg leveranskoncessionärens med /kWh. En sådan elkund har således sparat genom att han låtit installera timmätare. Härmed torde hela invest- eringen ha betalat sig när schablonavräkning införs , m.a.o. saknas utrymme för kompensation. Motsvarande resonemang kan föras för de direktmätta kunder som installerat timmätare efter takprisets införande. Att döma av uppgifter från elhandelsföretag utredningen varit i kontakt med har en sådan kund kunnat förhandla fram ett pris som understiger leveranskonces- sionärens med 2,/kWh när han skrivit kontrakt med en ny el- leverantör.