sou · GNB339d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Dessutom redovisas antalet deltagare där skolorna hade så pass stora extrakostnader att de ansökte om det högsta handikappbidraget på . Av ansökningarna för sammanlagt 507 deltagare översteg 405 stycken 800-kronorsschablonen och gick därmed vidare som ansökan om tilläggsbidrag från Sisus . Antal deltagare med funktionshinder på folkhög- skolans kunskapslyftsplatser samt antal deltagare med omfattande funktionshinder ht 1998 Svåra läs- och skrivsvå- * Med omfattande funktionshinder avses att folkhögskolan ansökt om kost- nadsersättning enligt Handikappbidraget på eller mer från FBR/Sisus. Ansökningar om bidrag för stöd till deltagare med svåra läs- och skrivsvårigheter ingår ej i denna kategori. Källa: , 1999b, Slutrapport om folkhögskolornas särskilda utbild-ningsinsatser för arbetslösa . Yetkin, 1999, Finansiering av extra-kostnader för bostadsanpassning och omvårdnad på folkhögskola för deltagare med funktionshinder – en beskrivning på uppdrag av . Genomgången av de uppgifter som beskriver folkhögskolans kurs- utbud och omfattningen av deltagare med funktionshinder visar att andelen studerande med funktionshinder är relativt hög. Högst andel finns inom ramen för kunskapslyftskurserna. uppskattningar av andelen av befolkningen som upplever att de har ett funktionshinder som försvårar deras deltagande i vuxenut- bildningen som görs i kapitel 12 tycks folkhögskolan som helhet lyckas bra med att rekrytera och utbilda människor med funktions- hinder. För att belysa vilka hinder som finns när det gäller möjligheten för studerande med funktionshinder att delta i utbildning inom folk- högskolan har kommittén genomfört en enkätundersökning riktad till landets samtliga 147 folkhögskolor. Syftet med undersökningen var att kartlägga i vilken utsträckning människor med funktions- hinder deltar i folkhögskolans långa kurser och vilka problem som är förknippade med deltagandet. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt den problematik som i kommitténs direktiv benämns som finansiering av extrakostnader i samband med boende och omvårdnad. Totalt svarade 123 folkhögskolor på enkäten, dvs. av samtliga folkhögskolor. Kompletterande telefonintervjuer har gjorts vid vissa folkhögskolor samt studiebesök vid sammanlagt sju skolor. Av de svarande på enkäten uppgav 92 skolor () att de regelbundet tar emot sökande med funktionshinder. En indikation på vilka problem som finns för folkhögskolor att undervisa studerande med funktionshinder finns att hämta i orsaken till att sökande inte antagits. I tabell 15.5 redovisas uppgifter från enkäten om antal antagna och icke antagna deltagare med funktionshinder vid de folkhögskolor som svarat att de regelbundet tar emot deltagare med funktionshinder. De skolor som nekat sökande tillträde har även angett orsak. Flera folkhögskolor har dock kommenterat att de inte alltid känner till om de sökande har ett funktionshinder vilket gör det svårt att beräkna antalet som inte kunnat antas. Uppgifterna om antal antagna och icke antagna del- tagare med funktionshinder är därför förknippade med viss osä- kerhet. Tabellen ger således huvudsakligen en bild av relationen mellan antalet antagna och de som inte kunnat antas samt den hu- vudsakliga orsaken varför de sökande inte antogs. Antal antagna respektive ej antagna deltagare med funktionshinder vid folkhögskola /1998 samt huvudorsak till varför de sökande ej kunnat antas Tolk och finansiering sak- Skola/deltagare saknar eko- Kan ej ta emot fler delta- gare/sökande saknar eko- Kan ej ta emot fler Kan ej ta emot fler Kan ej ta emot fler, delta- Kan ej ta emot fler Ovanstående tabell bygger på svaren från de folkhögskolor som uppger att de regelbundet tar emot deltagare med funktionshinder. De övriga, dvs. de 32 folkhögskolor som inte anser sig ta emot deltagare med funktionshinder regelbundet, fick gradera orsaken utifrån fyra svarsalternativ. Som mycket starkt vägande skäl till att inte anta sökande med funktionshinder regelbundet uppgavs att folkhögskolan ·saknar sökande () ·saknar anpassade lokaler () ·saknar pedagogisk kompetens () ·saknar ekonomiska resurser (). Samtliga folkhögskolor tillfrågades om vilka åtgärder som skulle behöva vidtas för att öka möjligheterna för individer med funk- tionshinder att antas. De svarande fick gradera behovet av åtgärder på en skala mellan ett och fem där fem motsvarar ett mycket stort behov. I figuren nedan redovisas hur svaren fördelade sig. Stapeln längst till vänster i varje svarskategori motsvarar svarsalternativet mycket stort behov och stapeln längst till höger motsvarar inget/svagt behov av åtgärder. Behovet av åtgärder för att öka möjligheten att anta individer med funktionshinder mycket stort behov av åtgärder---------- inget/svagt behov av åtgärder Lokalanpassning är en åtgärd som många skolor anser skulle be- höva vidtas för att öka möjligheterna för personer med funktions- hinder att delta i utbildningen. Av de som tagit ställning till behovet av att anpassa lokalerna ansåg att behovet var stort. bedömde ungefär lika många att behovet av att anpassa lokalerna var lågt. Behovet av anpassning gäller inte bara undervisningslokalerna utan även internat och utemiljö. Många folkhögskolor har gamla – ibland K-märkta – lokaler som kan vara svåra att anpassa framför allt till deltagare med rörelsehinder. Många skolor uppger att de skulle kunna förbättra tillgängligheten om det gick att lösa ekono- miskt. Sisus fördelade tidigare ca i bidrag för byggnadskompletteringar. På grund av att tilläggsanslaget inte täcker folkhögskolornas ansökningar har man beslutat att inte längre bevilja bidrag för byggnadskompletteringar. Av de skolor som regelbundet antar deltagare med funktionshinder uppger en knapp tredjedel att de har haft problem med att täcka kostnaderna för hjälpmedel. Dessutom anger några folkhögskolor att det ofta kan ta från det att skolan beställer hjälpmedlet tills det att hjälpmedlet är levererat och utprovat. Den grundläggande principen inom utbildningsområdet för finansiering av hjälpmedelskostnader bygger på att fi- nansierar personliga hjälpmedel och att utbildningsanordnaren finansierar pedagogiska hjälpmedel och grundläggande utrustning. Inom ramen för förstärkningsbidrag och Sisus tilläggsbidrag kan folkhögskolorna ansöka om bidrag till teknisk utrustning. Beteckningen teknisk utrustning hänför sig från den tid då Sisus anslag administrerades av . Det som ryms inom begreppet teknisk utrustning ryms även inom den av använda betäckningen hjälpmedel. Avgörande för Sisus bedömning av ansökningar om bidrag för anpassning av teknisk utrustning är om den är anpassad på ett sådant sätt att den går att använda generellt av flera deltagare. Exempel på sådan anpassning som kan komma många till del är hörselteknisk utrustning och texttelefon. Medel har, enligt Sisus, aldrig beviljats till en enskild deltagare utan den anpassade utrustningen beviljas enbart till folkhögskolan och är därmed att betrakta som skolans egendom. För att återknyta till den gängse uppdelningen mellan personliga hjälpmedel och grundutrustning kan Sisus bidrag sägas syfta till att underlätta folkhögskolornas finansiering av hjälpmedel som är att betrakta som grundutrustning. I landstings hjälpmedelskatalog beskrivs ansvar för hjälpmedel i samband med studier på föl- jande sätt. Landstingen har ansvar för personliga hjälpmedel åt funktionshindrade elever i grundskola, gymnasieskola, statlig och vuxenutbildning, högskola samt särskola. I de skolor där man regelbundet undervisar funktionshindrade elever, skall miljön utformas och ut- rustas så att individuell hjälpmedelsservice inte ständigt behöver ordnas. Detta är skolhuvudmannens ansvar. (, 1997) Var gränsen mellan skolans ansvar och ansvar för hjälpmedel går är en källa till problem inom de flesta vuxenutbild- ningsformer. I folkhögskolans fall kompliceras dock bilden av att en uppfattning lever kvar om att landstingen inte ansvarar för hjälpmedel inom folkhögskolan. Orsaken går tillbaka till förslag (SOU 1981:21) om att lands- tingen skulle ta över ansvaret för hjälpmedelshanteringen även inom utbildningsväsendet och att landstingen skulle kompenseras för detta genom en justering av hjälpmedelsersättningen. En över- enskommelse träffades mellan och och fr.o.m. tog sjukvårdshuvud- mannen över kostnadsansvaret för tillhandahållande av tekniska hjälpmedel för handikappade elever i , gymnasieskolan, statlig och vuxenutbildning och för studerande i högskolan. Deltagare med funktionshinder i folkhögskolor och studiecirklar omfattades inte av överenskommelsen (prop. 1982/83: 174). Vilken status detta avtal har 1999 är inte helt klarlagt. infördes, som en del av handikappreformen, två nya paragrafer, 3b och 18b, i Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL). Enligt dessa ska respektive kommu- nen, var och en inom sitt ansvarsområde av Hälso- och sjukvårds- lagen, erbjuda sina invånare hjälpmedel för den dagliga livsföringen och för egen vård och behandling. I specialmotiveringen till § 3 b HSL (tidigare 3 a) avses med hjälpmedel för den dagliga livsföringen (prop. 1992/93:159) .. sådana hjälpmedel som fordras för att den enskilde själv eller med hjälp av annan skall kunna tillgodose grundläg- gande personliga behov (att klä sig, äta, sköta sin hygien m.m.) förflytta sig, kommunicera med omvärlden, fungera i hemmet, gå i skolan samt delta i sysselsättning och nor- mala fritids- och rekreationsaktiviteter. Med normal fritid avses sådana vardagliga fritidssys- selsättningar som utförs i hemmet och i närmiljön. Utanför begreppet för den dagliga livsföringen faller arbetstekniska hjälpmedel, vissa hjälpmedel som kan be- hövas för att genomgå en yrkesinriktad rehabilitering, särskilda pedagogiska hjälpmedel inom barnomsorgen och skolan samt förbrukningsartiklar. Det finns inget undantag i Hälso- och sjukvårdslagen eller i förar- betena till handikappreformen för kommuner och landstings ansvar för att erbjuda deltagare i folkhögskolan hjälpmedel jämfört med andra utbildningsformer på det sätt som fanns i överenskommelsen . Det framgår dock inte heller i Hälso- och sjukvårdslagen eller förarbetena till handikappreformen hur den exakta omfattningen av landstingens ansvar för hjälpmedel för deltagare vid folkhögskolan ser ut. Detta gäller inte bara ansvaret vid de olika utbildningsinsatser folkhögskolorna utför utan också beträffande de studerandes boende. De kommentarer som folkhögskolorna lämnat avseende problem med specialutformade läromedel rör främst synskadade, dövblinda och hörselskadade/döva deltagare. Det finns ingen myndighet som specifikt ansvarar för att anpassa läromedel till ett läsbart medium för de deltagare som har svårt att ta till sig den ordinarie kurslitte- raturen inom folkhögskolan. Sisus kan i viss utsträckning finansiera skolornas ökade läromedelskostnader via tilläggsbidraget. Förutom att bidraget inte räcker till kan det också vara svårt att hitta översatt litteratur. De myndigheter som finns på området, och kan naturligtvis låna/hyra ut eller sälja läromedel till folkhögskolorna. Deras verksamhet, som beskrivs i kapitel 10, är dock framförallt inriktad mot att översätta annan litteratur än den som används som kurslitteratur i folkhögskolan. Pedagogiska resurser – fortbildning Flera skolor har kommenterat att de har ett behov av särskild kom- petens för att undervisa studerande med funktionshinder, men att den ibland saknas. Kommentarerna tyder på att det största behovet finns när det gäller kompetensutveckling i hur undervisningen av synskadade och dövblinda bör ske. De skolor som inriktat sig mot särskilda kurser för deltagare med funktionshinder bygger med tiden upp en omfattande kom- petens i hur man bör gå tillväga för att få undervisningen att fun- gera. Sisus har initierat bildandet av nätverk mellan skolor som vänder sig till samma grupper av funktionshindrade och berörda handikapporganisationer. De syftar till att utbyta erfarenheter och till att sprida kunskap. Det är framförallt på informella vägar och genom erfarenheter av att undervisa deltagare med funktionshinder på skolorna som kompetensen byggs upp. , som är den myndighet som arbetar med råd och stöd i specialpedagogiska frågor, är i huvudsak inrik- tade på utbildning för barn- och ungdomar men har ett uttalat an- svar för dövblinda vuxna studerande. De flesta folkhögskolor går inte ut och söker upp människor med funktionshinder utan de rekryteras på samma sätt som alla andra deltagare. Folkhögskolan på beskriver det på följande sätt Skolan har 700 sökande . Vi antar normalt sett de sökande som uppfyller skolans ansökningskriterier oavsett om en sökande har funktionshinder eller inte. Detta inne- bär att vi har erfarenhet, genom olika elever vid olika läsår, av flera olika funktionshinder. Det är framförallt de skolor som har särskilda kurser för studerande med funktionshinder som bedriver riktade rekryteringsinsatser eftersom det kan vara problem att nå ut till målgruppen utan uppsökande verksamhet. Rekryteringen sker ibland genom samar- bete med kommuner och landsting. Samarbetet beskrivs av några skolor som krångligt och byråkratiskt. På grund av sekretesslag- stiftningen har skolorna svårt att få tag på adressuppgifter till po- tentiella studiedeltagare. 15.5Extrakostnader för omvårdnads- verksamhet vid folkhögskolan Kommittén har i uppdrag att analysera vilka åtgärder som kan ge studerande med funktionshinder möjligheter att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes och därvid belysa vilka svårigheter studerande med funktionshinder möter när det gäller finansieringen av extrakostnader för bostadsanpassning, omvårdnad m.m. under utbildning på folkhögskola. Folkhögskolorna har inte rätt att ta ut avgifter för den statsbi- dragsberättigade undervisningen. Däremot finns inga formella hinder för att ta ut avgifter för övriga kostnader. I de flesta fall ryms kostnaderna för anpassning för deltagare med funktionshinder inom ramen för de bidrag som folkhögskolorna kan söka från Sisus Undervisningen och vistelsen vid folkhögskolan för deltagare med funktionshinder sker då på samma ekonomiska villkor som för icke funktionshindrade deltagare. Folkhögskolor med internat har hävdat att internatet (oavsett om det är handikappanpassat eller inte) går med förlust, dvs. att kostnaderna är högre än hyresintäkterna. Skolorna menar att det inte går att ta ut högre hyra eftersom deltagarna då inte skulle ha råd att bo i internatet: Skulle vi debitera vad det kostar att hålla larm, all perso- nal, ta betalt för att avskriva lån i samband med ombygg- nad m.m. skulle ingen ha råd att bo på internatet. I enkäten ställdes frågor i syfte att ta reda på om skolorna tar ut extrakostnader för kost och logi (boendekostnader) för deltagare med funktionshinder. Merparten av folkhögskolorna med internat tar inte ut högre internatavgifter av deltagare med funktionshinder än för övriga deltagare. De avgiftsvariationer som finns mellan olika rumsalternativ beror på standard- och storleksskillnad och inte på att rummen är handikappanpassade. Flera skolor har dock kommenterat att det kan vara svårt för studerande med funktions- hinder att klara internatkostnaden trots att den inte är högre än för andra deltagare på grund av en generellt sett sämre privatekonomi. De deltagare som har ett anpassat boende på hemorten kan även ha svårare att göra sig av med bostaden på hemorten på folkhögskolan. Av de folkhögskolor som tillfrågats i samband med Kunskaps- lyftskommitténs kartläggning är det tolv som tar ut extra avgifter för boende och vissa omvårdnadsinsatser i samband med utbild- ningen. Av dessa är det tre som enbart tar ut högre avgifter för boende och måltider. Den större avgiften motiveras med att de studerande får fler måltider, större tillgång till internatet och tillgång till vissa Den högre avgiften – på i snitt 200 kro- nor – är således en följd av ett högre utnyttjande. Vid de kvarstående åtta skolorna är deltagaravgifterna för stu- derande med funktionshinder avsevärt högre för vissa deltagare med funktionshinder än för övriga studerande. Deltagaravgifterna inkluderar ofta en mängd tjänster varför det är svårt att avgöra vad själva boendekostnaden är. Folkhögskolorna har lämnat uppgifter om storleken på de avgifter man normalt tar ut extra för deltagare med funktionshinder och de ligger på mellan 14 000 och 29 000 . Resultaten från kartläggning visar att de svårigheter studerande med funktionshinder möter när det gäl- ler finansieringen av extrakostnader för bostadsanpassning, om- vårdnad m.m. under utbildning på folkhögskola framförallt finns i anknytning till ett fåtal skolor. En av anledningarna till att det sällan förekommer extra deltagaravgifter är sannolikt att folkhögskolorna ogärna tar ut högre avgifter av studerande med funktionshinder. De extra kostnader som inte täcks av Sisus och FBR försöker man istället slå ut över samtliga deltagare. Extrakostnader för omvårdnad m.m. talar om omvårdnad. Omvårdnad är ett begrepp som inte naturligt hör samman med vuxenutbildning utan snarare för tanken till vård och omhändertagande. Kommittén har valt att tolka begreppet omvårdnad utifrån folkhögskolornas ansökningar om bidrag till och Sisus. Begreppet omvårdnad innehåller då rehabiliterande och habiliterande inslag som kan beskrivas som elevvård med förstärkta insatser av assistent, sjukgymnast, kurator, logoped, arbetsterapeut, badmästare, husmor, lokalvårdare, sjukvårdande insatser av vårdpersonal, sjuksköterska och läkare m.fl. I enkäten ställdes frå- gan om skolan – mot bakgrund av ovanstående definition – haft problem med kostnader för omvårdnad som inte täcks genom bidrag från Sisus eller FBR. Av de svarande var det 26 skolor som hävdade att de haft problem med att finansiera kostnader för omvårdnad och 41 skolor som uppgav att de inte haft några sådana problem. Av de svarande var det åtta som tog ut extra avgifter för insatser vid sidan av undervisningen varav samtliga vänder sig till deltagare med omfattande funktionshinder. Vid två av folkhögskolorna, och , som har kurser för deltagare med utveck- lingsstörning tar man en avgift utöver kost och logi på ca 500 kro- nor för stöd och service av assistenter samt vissa kuratorsinsatser och fritidsaktiviteter. Hållands folkhögskola och har startat ett samarbete med aktivitetscenter AB. Folkhögskolorna driver den statsfinansierade och kostnadsfria undervisningen med därtill hörande assistansinsatser. ansvarar för boende och utförandet av den avgiftsfinansierade re- habiliterings- och omvårdnadsverksamheten. är huvudman för den s.k. Frösundaskolan på aktivitetscenter. Utbildningen på Frösundaskolan vän- der sig till deltagare som har en omfattande hjärnskada, varav de flesta har ett rörelsehinder, och beskrivs som ett rehabiliterings- program för dem som behöver ett individuellt anpassat program där den medicinska och sociala omvårdnaden är säkerställd. Pro- grammet bygger på en kombination av traditionella rehabilite- ringsinsatser och undervisning med folkhögskolepedagogik. Mål- sättningen med programmet är att ge deltagaren förutsättningar att klara ett eget boende med personliga assistenter och att utveckla beredskapen för en aktiv fritid. har formulerat målen för folkhögskolans del i programmet som att kursen ska syfta till att medverka till att deltagarna ·hittar sin nya hjärnskadeidentitet och ökar sin själv- känsla ·utvecklar sin sociala förmåga ·skapar förutsättningar till nyinlärning ·förbereder sig för daglig sysselsättning. Hållands Frösundaskola, som är ett samarbete mellan och Hållands folkhögskola, vänder sig också till delta- gare som har en omfattande hjärnskada. Kostnaden för den verk- samhet som ligger vid sidan av folkhögskoledelen av undervisningen uppgår till för kortare kurser och för en lång kurs . Folkhögskolan står för undervisningen och för rehabiliteringsinsatserna. Folkhögskolor med resurscenter/aktivitetscenter Vid Ädelfors folkhögskola, Furuboda folkhögskola, Mo Gårds folkhögskola och finns resurscenter be- lägna i anslutning till folkhögskolan vilket gör att de har möjlighet att erbjuda omfattande och kvalificerade rehabiliterings- och stödinsatser. I Furuboda och Ädelfors ingår resurscentret som en del av folkhögskolan. startade sin verksamhet som rehabilite- rings/aktivitetscentrum. har aktivi- tetscentret anordnat kurser i samverkan med andra folkhögskolor. blev en självständig folkhögskola. Folkhögskolan är en egen juridisk person men delar lokaler och viss personal med aktivitetscentret. Mo Gård startade sin verksamhet som resurscentrum för döva och dövblinda och har anordnat folkhögskolekur- ser i samverkan med Västanviks folkhögskola. bildades folkhögskolan vars målgrupp huvudsakligen är döva med psykiskt funktionshinder och svår social situation samt dövblinda. Furuboda folkhögskola bildades och vänder sig främst till personer med rörelsehinder och/eller förvärvade hjärnskador som behöver en tillrättalagd miljö och studieform. Av Furubodas ca 120 kursdeltagare på långa kurser har ca 80 ett funktionshinder. och fram till det att Furuboda blev en självständig folkhögskola bedrevs folkhögskole- kurser vid resurscentret i samverkan med . Ädelfors folkhögskola bildades . Skolan anordnar inga särskilda kurser för funktionshindrade utan ambitionen är att med särskilt tillrättalagd undervisning integrera deltagare med funk- tionshinder i det ordinarie kursutbudet. Totalt finns cirka 150 stu- derande på långa kurser, därav cirka 20 med funktionshinder. Skolan rekryterar många personer med rörelsehinder och hjärn- skada. Den s.k. omvårdnadsverksamheten som finns vid eller i an- slutning till dessa skolor ligger vid sidan av utbildningsuppdraget vilket innebär att skolan måste få ersättning för de insatser som ges. De avgifter man tar ut uppgår till mellan 500–och avser helt eller delvis insatser som ligger vid sidan av det FBR:s och Sisus anslag kan täcka. Beroende på vilken situation den studerande befinner sig i och vilken typ av insats det rör sig om kan olika huvudmän ha ansvar för att finansiera deltagaravgifterna. Deltagaravgifterna kan t.ex. finansieras av försäkringsbolag eller försäkringskassa. En stor del av insatserna faller dock in under vad som kan sägas vara kommunens ansvar enligt Socialtjänstlagen (SoL). Kommunens ställningstagande till en biståndsansökan från en enskild görs utifrån de ramar som SoL anger och kommunens interna regler. Beslutet kan i regel inte överprövas i förvaltningsdomstol. Grovt sett kan kostnaderna för utbildningen vid dessa skolor sägas fördelas på följande sätt; undervisningen är avgiftsfri och finansieras av statsbidrag via FBR, anpassningar och stöd i anslut- ning till undervisningssituationen finansieras via bidrag från FBR och Sisus. Sisus finansierar assistanskostnader för rörelsehindrade och i viss utsträckning motsvarande assistansinsatser även för deltagare med andra funktionshinder. Deltagarna betalar en upp- skattad internatkostnad på per må- nad på samma sätt som övriga deltagare. Övriga insatser och det som inte täcks på annat sätt finansieras via avgifter. Problemet med att finansiera kostnader för boende och om- vårdnadsinsatser ligger i att det är svårt att få kommuner och andra huvudmän att finansiera de kostnader som inte täcks av bi- drag från FBR och Sisus. Eftersom Sisus tilläggsbidrag varit kraftigt översökt har folkhögskolorna även problem med att finansiera andra kostnader förutom omvårdnads- och extra boendekostnader. Som beskrivs ovan avgör folkhögskolorna själva hur de väljer att utnyttja de medel som tilldelats dem inom ramen för tilläggsbi- draget. Mot bakgrund av att tilläggsbidraget inte kan täcka samtliga kostnader kan den övergripande finansieringsbilden för insatser och anpassningar för deltagare med funktionshinder beskrivas enligt nedanstående figur.