sou · GNB341 · 2000-01-01 00:00:00 — Även andra tjänster med anknytning till filmvårdsarbetet, som t.ex. digitalisering av bilder och uppbyggnad av bilddatabaser, kan utvecklas. Troligtvis är en bolagsform med SFI som huvudägare den bästa lös- ningen för verksamheten vid ett film med Filmvårdscentralen. Praktisk verksamhet och ledning bör enligt min mening knytas till SFI med en bas i och en lokal verksamhet i . En koppling till SFI:s och dess olika verksamheter med , Filmbiblioteket, och distribution m.m. samt Filmservice är naturlig som situationen ser ut . En sam- verkan mellan SFI och , avseende kunskapsuppbyggnad, insamling m.m. samt forskarservice och tillgänglighet i allmänhet skall utvecklas. En nära samverkan med kommun måste av naturliga orsaker ske. Jag har i konsekvens med detta resonemang föreslagit att ett film med en Filmvårdscentral etableras i med målet att bevara och tillgängliggöra samt arbeta med att väcka intresse för dokumentär film. och bevarande m.m. bör olika tjänster kunna erbjudas intresserade. Verksamheten bör bedrivas i bolagsform med SFI som huvudägare med praktisk verksamhet och ledning från . ansvarar för verksamheten med självskrivna ledamöter för SFI, och kommun samt företrädare för museerna, hembygds- och folkrörelserna, bildningsförbunden och landstingen och eventuellt bör en särskild rådgivande nämnd tillsättas som ett stöd och en bas för samordning av verksamheten. och bevarande m.m. bör olika tjänster kunna erbjudas intresserade. Verksamheten bör i dokumentations- och bevarandearbetet knytas till och ledas av SFI i samråd med . Jag har även föreslagit att frågan om hur film skall anpassas till bör studeras i anslutning till den av föreslagna översynen. Jag har i konsekvens med detta föreslagit att ett uppdrag ges till att i samarbete med berörda parter, främst kommun i ett första steg utforma ett underlag som grund för en etablering och successiv uppbyggnad av film med en Filmvårdscentral i . I kapitel 5 har jag sammanfattat mål för bevarandearbetet och olika åtgärdsförslag samt genomförande i en handlingsplan i tre steg. I kapitel 6 har jag genomfört en analys av investerings- och drifts- kostnader, baserad på den bedömning av sakläget och de förslag som redovisats i kapitel 3 och 4. Det är dels fråga om särskilda investerings- och utvecklingskostnader till följd av mina förslag, dels kostnader för drift m.m. som behöver byggas upp. Jag har sett det som att kommun svarar för restaurering och ombyggnad av de tänkta lokalerna i , varefter dessa hyrs av det föreslagna bolaget. Verk- samheten bör enligt min mening drivas i bolagsform med SFI som ägare i samverkan med bl.a. och kommun. De statliga medel som bör anslås bör tillföras SFI. Jag har med hänvisning till detta föreslagit att medel avsätts för åtgärder för bevarande och tillgängliggörande av den dokumentära filmen och i ett första steg medel för att ta fram ett projekterings- underlag. 1 Bakgrund och uppdrag Den fotografiska bilden och från den rörliga bilden blev ett effektivt dokumentärt och massmedialt sätt att skildra 1900-talets verklighet, i tidningspressen och i journal- och reportagefilmens barndom under seklets första decennier och inte minst i vår egen globala teve- och internetålder. upplever vi alla, på gott och ont, en ibland påträngande närvaro i en verklighet förmedlad av ett otal reportage och dokumentärer från världens alla hörn och skådeplatser. Det visar om något på den dokumentära filmens både historiska och dagsaktuella värde. Filmen och filmremsan som bärare av rörliga bilder har fångat 1900- talets svenska samhälle på ett alldeles eget och oumbärligt sätt och kompletterar andra informationsbärare. Det finns numera ett allmänt samförstånd om att särskilt den s.k. icke-fiktiva filmen har ett oersättligt värde som historiskt källmaterial utifrån mediets särskilda kriterier – precis som historiska "fakta" kan bevaras på andra sätt i arkivdokument, fotografier och föremål. Den film man syftar på har – till skillnad mot den fiktiva filmen – en inriktning att på ett huvudsakligen dokumentärt sätt skildra verkligheten. Ämnesområdet är brett – från korta journalfilmer till utförliga dokumentärer om liv och arbete, natur och kultur. Tiden spänner första år och senare, även om ny teknik successivt ersätter celluloidfilmen. Den fiktiva filmen – spelfilm eller biograffilm (även reklamfilm och motsvarande) – anser man är huvudsakligen väl dokumenterad och be- varad även om luckor finns särskilt vad gäller vissa av de äldre filmerna på nitratbas. () är den institution som har till uppgift att bevara den svenska filmens kulturarv och filmarkiv har omfattande samlingar av svenskproducerad film och film som visats i tillsammans med annat dokumentärt material som manuskript, kataloger, affischer, o.s.v. () och Arkivet för ljud och bild (, i form av videokopior) har likaså stora samlingar av äldre fiktiv film. Den fiktiva filmen har generellt sett i långt större utsträckning varit föremål för dokumentation och forskning, insamling och vård än annan film i . 16 Bakgrund och uppdrag Stora samlingar av äldre icke-fiktiv film eller dokumentär film finns hos SFI, SVT och . Till skillnad mot den fiktiva filmen är den äldre icke-fiktiva filmen till mycket stor del dock kvar hos beställarna, d.v.s. hos olika organisationer i samhället och hos enskilda. En stor volym äldre dokumentär film är utan tvekan ännu inte säkrad för framtiden. Filmmaterialet i sig, tekniskt sett rörliga bilder upptagna på tradition- ella filmbaser på celluloid och på olika format, är i varierande omfattning utsatt för förstörelse. I första hand sker detta p.g.a. material- ets åldrande och kemisk-tekniska struktur, men processen har ofta på- skyndats av felaktig förvaring och brist på insikt och resurser i allmän- het. Detta gäller särskilt den icke-fiktiva filmen. Detta redovisas också från flera håll som stora insatser görs för att värna om film- erna, hos de "tre stora" och hos flera större företag och myndigheter och hos t.ex. museer, arkiv och hembygdsföreningar. Den fiktiva filmen tas om hand av SFI och (genom överföring till video), men även inom detta filmmaterial finns stora volymer äldre film som behöver omkopieras eller restaureras. Volymen icke-fiktiv film som behöver tas om hand har man från bl.a. SFI:s och Svenska Museiföreningens sida tidigare bedömt till mycket omfattande, film på olika bas och olika format. Enligt den enkät som genomförts och den kompletterande analys som gjorts är bedömningen 40 – 60 millioner meter film. Till detta kommer äldre dokumentär film i storleksordningen 40 – 50 millioner meter film vid SVT och SFI, för vilken det även finns ett vårdbehov. Sammantaget handlar det ändå om närmare 100 millioner meter film för vilken det både på kort sikt och lång sikt finns ett vårdbehov. Detta kan t.ex. jämföras med de samlingar som finns av spelfilm vid SFI med c:a 14 – 15 000 titlar eller c:a 40 – 50 millioner meter film för vilken det efter hand finns ett varierande vårdbehov. Som en jämförelse kan anföras att SFI / Filmservice klarar av att behandla omkring 1 till 1.5 million meter . Endast filmerna vid SFI, SVT och är systematiskt registrerade och katalogiserade och tillgängliga för studium. De icke-fiktiva filmerna i övrigt är vad man kan se endast i begränsad utsträckning till- fredsställande registrerade / katalogiserade och oftast endast möjliga att se genom uppspelning på en efter hand allt äldre teknisk utrustning. Endast en proportionellt sett liten del är överförd till video. Det är endast och Arkivet för ljud och bild som tillhandahåller sitt material för forskning på ett mer systematiskt sätt; en del av SVT:s material är tillgängligt genom . Till hotbilden hör således en överhängande risk för att värdefull historia riskerar att förstöras inom området icke-fiktiv film, att det sak- nas kunskap om hur mycket film det rör sig om och tillräckliga resurser Bakgrund och uppdrag 17 att erbjuda hjälp med omhändertagande, kopiering och långtidslagring samt studie- och forskarservice – detta gäller även för de insatser som görs av flera institutioner. Rent tekniskt är hanteringen av detta film- material otillfredsställande och utifrån flera aspekter är situationen inte självklar vad gäller vem eller vilka som har ett uttalat, nationellt ansvar för bevarande- och tillgänglighetsåtgärder av det äldre, icke-fik- tiva eller dokumentära filmmaterialet och har resurser för detta. Här är inte platsen att skildra den icke-fiktiva eller den dokumentära filmens historia, men jag vill ändå som en bakgrund ge en kort sam- manfattande beskrivning av det material det handlar om, även som en utgångspunkt för de bedömningar som görs i senare kapitel och avsnitt. Rörliga bilder på film visades första gången i . De första svenska filmerna, om än bara minutlånga, inspelades och visades året därpå. och fram till och med 1950-talet utgjorde den korta dokumentärfilmen en viktig och naturlig del i svensk filmproduk- tion och ett stående inslag i de kommersiella biografernas repertoarer. Den användes även inom folkbildning och skola och annan undervisning. Utanför de kommersiella biograferna fick främst SF:s skolfilmsavdelning stor avsättning för undervisningsfilmer och skolfilmer. 1932 etablerades SF:s kortfilmsavdelning som utöver reportage och andra korta dokumentärer även omfattade beställningsfilm från myndig- heter, organisationer, industrier och andra, ofta med en maskerad reklam eller med allmänna PR-avsikter. Inom folkrörelserna, kanske särskilt hembygdsrörelsen, liksom inom försvaret, inom näringslivet och en lång rad organisationer och samfund har filmen används som dokumentation, undervisning, marknadsföring och propaganda. Det har varit ett brett flöde av korta aktuella journaler, turistfilmer, hembygds- och stadsskildringar, folklivsskildringar, före- tagspropaganda och industrireportage, lantbruksfilm och valpropaganda. Efter växte ambitionerna i takt med mediets tekniska utveckling. Det gjordes dokumentationer av utdöende seder och bruk, hantverk och traditionella agrara näringar. Ett samarbete med museerna etablerades av filmbolaget och senare (). Det blev på modet att göra filmexpeditioner till främmande länder likaväl som i vårt eget land och skildra dess natur och miljöer, kultur och traditioner. Det finns en oerhörd bredd på alla beställningsfilmer från olika före- tag, verk och myndigheter, politiska samfund och t.ex. kooperationen. Det finns ett mycket brett register av dokumentär film på 35mm och 18 Bakgrund och uppdrag framför allt 16mm film, som på olika sätt alla är betydelsefulla sam- hällsdokument av stort värde för att belysa det svenska samhället un-der . medförde flera förändringar. Den kommersiella film- repertoaren fick en annan karaktär. Spelfilmerna blev efter hand längre och utrymmet för korta förfilmer begränsades. Med televisionens intåg ändrades förutsättningar på flera sätt. Den svenska televisionens regul- jära sändningar inleddes . TV var en bidragande or-sak till att den hävdvunna journalfilmen och dokumentären dog ut på biografrepertoaren, men skapades en ny distributionsform och därmed en ny grund och ny form för journal-, reportage- och do- kumentärfilm i kortfilmsformat. inledde tidigt en egen produktion på film för sändning i TV, som volymmässigt snabbt vida översteg den tidigare kortfilmproduktionen. Även ämnesområdet vid- gades. TV blev i stort sett det viktigaste för att och det forum som i praktiken var tillgängligt för svenska dokumentärfilmare vid sidan av den beställningsfilm som fortfarande fanns – och finns – kvar. TV väckte också kreativa motrörelser och ett stort antal fria filmare fram- trädde med samhällsbelysande och samhällskritiska filmer. 1968 slöt sig flera filmare samman till en egen distributionskanal Film med förgreningar över hela landet. Film användes i arbetet men med var tekniken så väl utvecklad att den bärbara videokameran successivt därefter kommit att dominera, om än inte överta, den tekniska produktionen. Steget hade dock tagits från celluloid till elektronik. Tyvärr har man inte förstått att videoband i princip har större bevar- andeproblem än filmen. Materialet åldras men framför allt ändras tek- niken så snabbt att det finns stora svårigheter att hålla igång uppspel- ningsapparaturen. Arkivet för ljud och bild har som enda myndighet tillgodosett detta behov och har uppspelningsutrustning för flertalet videotekniker. På samma sätt utvecklas förhållandet med elektroniskt lagrade bilder i allmänhet. En särskild typ av dokumentär film är vad man kallat kompilatfilm, d.v.s. filmer som ställts samman av hopklipp och redigeringar av äldre film. Filmgenren kan sägas ha uppstått med sammanställningar av journalfilmer från 1:a världskriget och blev med tiden vanlig även i TV, där inslag som "Guldkorn från SF" blivit populära. Men filmgenren vi- sar också på värdet av att samla, vårda och bevara äldre dokumentär film. Ett område som ofta försummats i dessa sammanhang är den privat- eller amatörfilm, som blev allt vanligare. Särskilt sedan introduktionen av 8mm-kameran har motiv- och ämnesvärlden vidgats och ett omfattande men till volymen svårbedömt antal filmer har do- Bakgrund och uppdrag 19 kumenterat särskilt den privata sfären med bröllop, födelsedagar, ut- flykter och sport, jul och andra högtider, o.s.v., med ett stort kul- turhistoriskt värde. Även här har de lätta videokamerorna efterhand övertagit filmandet. Spännvidden inom den icke-fiktiva filmen är stor och genrerna har blivit många. Gränsen till den fiktiva filmen är flytande. Sanning och fakta är på film en fråga om urval och tolkning likaväl som konstnärlig gestaltning. De allra flesta fiktiva filmerna är – precis som inom litte- raturen – skildringar och iscensättningar med verkligheten som ut- gångspunkt och bakgrund. Man kan konstatera att även för den s.k. icke- fiktiva filmen handlar det om en inom ramen för mediets teknik lika ofta personlig och medveten omtolkning av den verklighet som skildras. Den fiktiva filmen har dessutom ofta lånat dokumentärfilmens realism, miljöskildringar och berättarteknik – och omvänt. Dramadokumentären är en etablerad och uppskattad blandform. Många kort- och långfilmer avsedda för biograferna innehåller dokumentära inslag eller skildrar miljöer och t.ex. olika tidsbundna värderingar av stort historiskt intresse. Detta är i och för sig uppenbart och allmänt känt inte minst inom film- och forskarkretsar, men blir också särskilt tydligt när detta perspektiv fokuseras som vid den internordiska konferensen om Historia och film, arrangerad av bl.a. , som råkade sammanfalla med utredningsarbetet. 1.3Begreppet icke-fiktiv film och dokumentär film Begreppet icke-fiktiv film definieras i relation till fiktiv film. Med en ambition att ringa in ämnesområden och problemställningar som berör den dokumentära filmen skall man inte utgå från att dessa skall begrän- sas av en negation. Man kan ju i princip lika gärna tala om icke-doku- mentär film – de första filmerna var ju verklighetsreportage i form av korta journal- och dokumentärfilmer och därmed först på plan. Som framgått av den ovanstående skildringen avser man med icke- fiktiv film vanligen film av olika art och karaktär med ett övervägande dokumentärt, verklighetsskildrande innehåll. Ämnesområdet är brett. Med fiktiv film – med dess betydelse av något uppdiktat, inbillat, låtsat, illusoriskt etc. – avser man vanligen i första hand biograf- eller spelfilm, men även kortfilmer av olika slag, reklamfilm osv. Utvecklingen , inte minst genom televisionen, har visat att den "icke-fiktiva" filmen eller dokumentär film har haft och har en växande betydelse, för att inte säga dominerande. 20 Bakgrund och uppdrag Jag har därför valt att (huvudsakligen) använda begreppet "dokumentär film" som ett positivt begrepp och syftar då på film med ett alldeles eget värde och som har en ambition att skildra en historisk eller samtida verklighet genom att använda "fakta" eller har en ambition att skildra "verkligheten". Dokumentär film täcker ett brett spektrum av ämnen, tekniker, stilar och syften. Begreppet är även bättre genom sin anknytning till det i engelskspråkliga sammanhang ofta använda begreppet "documentary film". Gränsdragningen kan ändå i viss mån vara motiverad och tydliggör om inte annat, att de bevarandeåtgärder som gjorts huvudsakligen varit inriktade på den fiktiva spelfilmen genom främst insatser vid och dess filmlaboratorium Filmservice. Med film avses här tekniskt sett rörliga bilder upptagna på traditionella filmbaser och format – således icke rörliga bilder upptagna och lagrade på video eller i digital form. Det finns givetvis i princip ingen skillnad mellan fiktiva och icke-fiktiva filmer i detta avseende, annat än att bio- graffilmen vanligtvis spelats in på 35mm film. De i vanligast använda filmtyperna är nedanstående. Bakgrund och uppdrag 21 De vanligaste filmtyperna i . Det material som omfattas av denna utredning har således en varierande utformning tekniskt sett: olika format, olika filmbas, varierande negativ och positiv film, svart / vit och färg, stumfilm eller ljudfilm, olika grad av tekniska och innehållsliga kvaliteter. Materialet åldras efter olika kemisktekniska kriterier. Särskilt allvarlig är situationen för det äldre filmmaterialet på 35mm på cellulosanitrat, som är självnedbrytande och avger giftiga nitrösa gaser samt är självantändande vid 35 – C. Även acetatbaserna bryts successivt ned och avger ättikssyra (vinäger- syndromet). Krympning, repning och andra tekniska skador förekommer i stor utsträckning och är ofta relaterade till dåliga förvarings- förhållanden och felaktig hantering. De olika filmformaten har för uppspelning krävt särskilda avpassade projektorer. I takt med utvecklingen har kun- skapen om hur projektorerna skall skötas avtagit och resulterat i att film ofta förstörs. För 35mm film finns i stort sett ingen uppspelningsutrust- ning annat än i professionella visningssammanhang. Man har därför ofta valt att låta överföra aktuella filmer, detta gäller framför allt 16mm film, för t ex undervisning till video och därefter lagt undan originalfilmerna. 22 Bakgrund och uppdrag Sammanfattningsvis omfattar utredningsuppdraget (Ku 1998-03, dir 1998:42, bilaga 1) två huvudsakliga uppgifter, nämligen -att utreda förutsättningarna för att bevara och tillgängliggöra icke- fiktiva filmer , samt i konsekvens upprätta ett förslag till en nationell handlingsplan för detta, -att bedöma förutsättningarna för att etablera en filmvårdscentral i . Den kunskap som finns om icke-fiktiva filmer, d.v.s. främst volym- en av filmbeståndet och dess tillstånd skall redovisas. Utredaren skall även lämna förslag på hur en fördjupad inventering av filmbeståndet kan göras. Även en översiktlig sammanställning av personer och organisa- tioner som producerat film ingår i uppdraget. Samma sak gäller det statliga åtagandet vad gäller att ta hand om och tillgänglighålla icke- fiktiva filmer, hur ansvarsfördelningen ser ut och förslag läggas om ev. åtgärder för att förbättra situationen inom ramen för handlingsplanen. I förslaget skall vidare ingå en bedömning av upphovsrättsliga aspekter vid kopieframställning och kopiering till t.ex. video och tillgänglig- görande för allmänhet och forskare. Vad gäller lokaliseringen av en filmvårdscentral i skall de tekniska behov och bl.a. ekonomiska och praktiska konsekvenser övervägas som kan finnas för bevarande och tillgängliggörande. Befintlig myndighets-struktur skall i möjligaste mån vägas in. Slutligen skall förslagen kostnadsberäknas och innehålla förslag till finansiering. Utredningsuppdraget har koncentrerats på att belysa frågor kring äldre icke-fiktiv film, eller film med ett huvudsakligen dokumentärt innehåll. Med äldre dokumentär film avser jag i första hand film produ- cerad före ca. Det skall också noteras, att utredningsuppdraget omfattat rörliga bilder på olika filmbaser, inte upptagna och lagrade på video eller elektroniska media i övrigt. I en delrapport () redovisade jag enligt direktiven an- svarssituationen översiktligt och förutsättningarna för en lokalise- ring av en filmvårdscentral till . Där framförda uppgifter och synpunkter har kompletterats och arbetats in i betänkandet. I anslutning till delrapporten beslutades () att försöka bilda sig en uppfattning om beståndet av icke-fiktiv film/dokumentär film och dess bevarandestatus m.m. genom en särskild, riktad enkät till ett urval förmodade filminnehavare som komplement till vad som i övrigt är känt. Som grund för bedömningen av möjligheterna att etablera en Bakgrund och uppdrag 23 filmvårdscentral i beslutades att genomföra en analys av en vårdteknisk "produktionslinje" och arkivmöjligheter m.m. och i anslut- ning till detta belysa möjligheten att konvertera befintliga, tilltänkta industribyggnader i , även som underlag för en kostnads- analys. Det senare arbetet har skett i samarbete med kommun. Utredningsarbetet har främst bedrivits genom en rad intervjuer, möten och andra kontakter med sakkunniga och intressenter inom området av olika slag, bl.a. företrädare för , Televi- sion (närmast programarkivet), Arkivet för ljud och bild och Filmvet- enskapliga institutionen vid samt olika enskilda och organisationer, däribland bl.a. , , , Skogs- & Lantbruksfilm (LRF), för- svarets , , /NTO-rörelsen och Folk- rörelsernas och många fler samt några regionala filmför- eningar och enskilda filmsakkunniga. Kontakter och studiebesök har skett vid bl.a. National Film- & Tele- vision Archive i , i , och det Norsk Nasjonalbiblioteksavdelninga i Mo i . Kontakter har även skett med representanter för filminstituten i och . Några internationella och internordiska konferenser som förevarit under utredningsarbetet har givit möjlighet att belysa olika anknytande frågor, bl.a. La Giornate del Cinema Muto i Pordenone i , Historia och film (Ekonomisk historia och Filmvetenskap) och Technologies of Moving Images (Filmvetenskap) vid . Genom enkäten, som vände sig till olika organisationer och deras lokalföreningar (motsvarande) i fem län, en rad verk och myndigheter samt ett antal större företag inom fem branschförbund och en rad film- organisationer, har ett underlag skapats för att bedöma den volym film som kan finnas i samhället och ev. behov av hjälp med kopiering, vård och lagring. Enkäten har följts upp med olika kontakter och stämts av mot vad som i övrigt är känt vid de större filmarkiven. Upphovsrätts- och avtalsfrågor har diskuterats med sakkunniga vid kultur- och justitiedepartementen samt med flera berörda institutioner. Bevarandefrågor och en vårdteknisk "produktionslinje" som underlag för den tänkta filmvårdscentralen har analyserats med hjälp av experter från (filmservice AB). En bedömning av behovet av teknisk utrustning, bemanning, lokalkrav m.m. har gjorts som underlag för en kostnadsberäkning. Den tänkta etableringen av en filmvårdscentral i har diskuterats med representanter för 24 Bakgrund och uppdrag kommun och en studie har belyst möjligheten att konvertera befintliga, tilltänkta industribyggnader i och som underlag för bl.a. kostnadsberäkningarna. Utredningens olika förslag har diskuterats under hand med olika in- tressenter och vid ett särskilt seminarium med företrädare för olika engagerade inom området, bl.a. företrädare för , , Arkivet för ljud och bild, Riksarkiv- et, och bibliotek, , , och kommun samt för och . Särskilda samråd har skett med och kommun om förslagen till ett film med en Filmvårdscentral i och dess etablering och den föreslagna verksamheten. Kostnadsberäkningar och finansiering har diskuterats med olika sakkunniga och vad gäller en tänkt etablering i av en filmvårdsverksamhet m.m. i samråd med kommun och läns- styrelsen och andra regionala instanser i . 2Samlingar av dokumentärfilm – en översikt tre stora till många små Det finns, som i vis mån redovisats ovan, ett mycket stort antal sam- lingar av dokumentär film på olika områden i samhället.