sou · GNB385d1 · 2000-01-01 00:00:00 — -God tillgång till ledning och kanalisation, öppen för alla operatörer, helst till kostnadsbaserade priser, skall stimulera konkurrensen i te- lesektorn och leda till låga priser för slutanvändaren. -Staten skall stimulera en horisontell marknadsstruktur, innebärande att konkurrens finns på de flesta av de olika förädlingsstegen, detta som motvikt mot det starka inflytande som vertikalt integrerade ope- ratörer har. -Staten skall ha beredskap för en kraftig framtida stegring av bred- bandsbehov och -trafikvolym. -Säkerhetsfrågor av olika slag måste uppmärksammas särskilt vid uppbyggnad av nya nät med många ägare och operatörer. -IT-infrastrukturen skall ha en hög regional täckningsgrad, vilket bör gälla såväl företag och myndigheter som hushåll. -Det bör göras möjligt för betalningssvaga grupper bland hushållen att utnyttja bredbandstekniken, bl.a. eftersom denna kan ha unika möjligheter att förbättra levnadsförhållandena för funktionshindrade och äldre. Det utbyggnadsprogram som föreslås är ett reformprogram med ett antal startpunkter för att möjliggöra många och energiska mindre steg i riktning mot visionen, som innebär att staten tar ett särskilt ansvar för tillgången till bredbandskommunikation i de glest befolkade delarna av . Som vägledning i denna process krävs principer för ansvars- fördelningen mellan stat, kommun och marknad samt finansiering av de regionalpolitiska satsningarna. Vidare föreslås åtgärder för att generellt stimulera konkurrens bl.a. för att medverka till att priserna pressas och utvecklingen stimuleras. Vidare vill jag framhålla betydelsen av att beho- vet av kompetens uppmärksammas. -Staten upprättar ett nationellt strukturprogram för bredbandsled- ningar. Programmet skall ange målbild, inriktning och geografiska och logiska principer för ett bredbandsnät. på en statlig utredare eller på en myndighet. I planen bör bl.a. ingå förslag till hopkopplingspunkter mellan stomnät och lokala nät. -Överläggningar inleds med och om att kommuner och landsting, frivilligt, åtar sig att upprätta program för försörjning av bredbandsledning inom sina gränser. -Staten tar initiativ till att samordna kommunerna inför byggandet av ett stomnät med öppen bredbandsledning i syfte att förverkliga att alla kommuners huvudorter förbinds med varandra och med om- världen bl.a. genom ledning till . -En nationell myndighetsfunktion inrättas, förslagsvis inom PTS, med teknisk, juridisk, ekonomisk och näringspolitisk expertis på bred- bandsinfrastruktur. -Regeringen uttalar att det regionalpolitiska stödet, inklusive lands- bygdsstödet också skall innefatta behövliga kostnader för investe- ringar i IT-infrastruktur för företag (inklusive bostadsföretag) i stöd- området och i glesa delar av . Förutsättningen skall vara dels att accessnätet kan anslutas till ett allmänt tillgängligt bredbandsnät via en anslutningspunkt inom kommunen, dels att nätet överens- stämmer med de nationella och kommunala strukturprogrammen, dels att kapaciteten skall höjas väsentligt. Användningsområdet enligt förordningen om regionalpolitiskt företagsstöd bör utökas till att även omfatta kostnader för investeringar i IT-infrastruktur. -Delar av nätet som utnyttjas av många, men inte tillräckligt många för att finansieras kommersiellt, kan vara svårt att finansiera med fö- retagsstöd. Regionalpolitiskt motiverad upphandling av nätutbyggnad kan göras av PTS med stöd av telelagen och ändring av PTS in- struktion. -Försöksverksamhet med förutsättningar av samma slag som före- tagsstödet ovan skall bedrivas av och landsting eller kommuner i syfte att subventionera en investering i bred- bandsledning samt nödvändig utrustning för funktionshindrade vilkas levnadsförhållanden väsentligt skulle förbättras med hjälp av en bredbandstjänst. -Staten, och upprättar en samlad dokumentation över den offentliga sektorns behov av tjänster som kräver bredbandskapacitet i nätet. -Incitament skapas för innehavare av mark lämplig för kanalisering, samt innehavare av lednings-, vägrätter m.m. att främja kanalisering. I första hand bör detta ske genom ett bidrag som stimulerar kommuner, teleoperatörer och andra ledningsrättsinnehavare att åstadkomma öppen kanalisation (exempelvis i form av tomma rör) för framtida bruk, som grävning sker av andra skäl. krav är att det finns ett kommunalt strukturprogram som kanalisa- tionen överensstämmer med. Stödet skall vara förbundet med en skyldighet att upplåta kanalisation också för andra som vill dra fram ledningar. Lagstöd för detta kan tas in i telelagen. De närmare reg- lerna bör ges i en förordning. -Ett inledande handlingsprogram för utbyggnad upprättas av rege- ringen – utredningen har föreslagit ett sådant. -Staten gör en samlad bedömning av vilken utbildning, bl.a. på hög- skolenivå, som behövs avseende IP-teknik (Internetteknik). -Telelagen förändras innebärande att statens konkurrensfrämjande roll prioriteras tydligare än , att Telias accessnät blir tillgängligt på ledningsnivå till kostnadsbaserade priser, s.k. local loop unbundling samt att samlokalisering i radio- och telemaster möjliggörs. -ändras för att möjliggöra krav på samlokalise- ring i enlighet med förslaget om ändring i telelagen. -Ledningsrättslagen ändras för att främja utbyggnad av bredbandsnät. -Accessnätsdelen i ombildas till ett särskilt bolag inom den sammanslagna koncernen för att underlätta analysen av nätkostna- derna och undvika diskriminering av externa konkurrenter. Detta kan ske genom ett statligt ägardirektiv till den svenska delen av . -Det bör utredas hur framtida monopolisering av lokala nät skall undvikas. -För att förbättra utbudet av öppen IT-infrastruktur inrättas ett statligt marknadsbolag, , som får utnyttja ledning och kanali- sation hos i första hand och, om möjligt, Banver- ket, men även exempelvis hos och Vattenfallsbolagen. SweNet skall inte agera som operatör. -Svenska kraftnäts instruktion ändras så att verkets resurser mer ak- tivt kan nyttjas för skapandet av bredbandsledning. Även instruktion kan behöva förtydligas i detta syfte, liksom Vatten- fallsbolagens bolagsordningar. -Behov av en kapacitetsbörs för handel med överkapacitet på band- bredd bör utredas. -En del av försäljningsintäkterna vid delprivatiseringen av avsät- ts till en fond för att finansiera de ovannämnda investeringarna i bredbandsledning samt kanalisation, dvs. statliga garantilån för in- vesteringar i kommersiellt olönsamma delar, ersättningar i samband med upphandling och till de subventionerade nätinvesteringarna till företag och funktionshindrade. Mitt förslag till lagändringar framgår av kapitlet Författningsförslag. Konsekvenser (ur kapitel 6) Förslagens kostnad för staten har beräknats till , att spridas ut , t.ex. en femårsperiod. Detta är be- tydligt mindre än den totala kalkylerade investeringen på cirka 57 mil- jarder kronor för ett rikstäckande nät. På vilket sätt kan de 12 miljar- derna tänkas bidra till att tillgänglighetsmålet uppnås? De statliga stödinsatserna avses gälla framförallt den glesast befolkade delen av med av befolkningen. Denna del av landet står för av de 57 miljarderna beroende på de längre avstånden och den därmed högre kostnaden per abonnent. Kostnaden för ledningsdragning kan reduceras betydligt, om kanali- sation redan finns. Här antas att reduktionen kan bli så hög som 50 pro- cent, dvs. Om man antar att företagen står för hälften av de 20 miljarderna, skulle detta resultera i en statlig kostnad på 10 miljarder för företagsstöd och upphandling samt 5 miljarder för kanalisationsstöd, totalt . Kommunerna kan inte väntas reducera denna kostnad med någon betydande del. Mitt förslag till stödbudget har angivits till cirka 12 miljarder, efter- som det statliga bidraget har räknats så lågt som möjligt. Räkneexemplet visar att bidraget inte säkert täcker bokstavligen hela glesbygden. Stödet till de glesare delarna bör åtminstone inledningsvis koncentreras till tätorterna där man kan nå många till relativt låg kostnad per abonnent, exempelvis kommunernas andra-, tredje- och fjärdeorter. Lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144); Härigenom föreskrivs i fråga om ledningsrättslagen (1973:1144) att 10 § skall ha följande lydelse samt att en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse införs. för ledning som avses i 2 § första stycket 2, innefattar rätt att inom avses i 2 § första stycket 1. Ledningsrätt får ej upplåtas, om Ledningsrätt får ej upplåtas, om uppkommer för allmänt intresse. uppkommer för allmänt intresse. Första stycket gäller icke när Första stycket gäller icke när nytta från allmän synpunkt. nytta från allmän synpunkt. låtelse för teleledning som ingår i mänt ändamål skall anses vara till synpunkt, om inte särskilda för- 1.10 § andra stycket skall tillämpas i sin äldre lydelse vid förrättning som anhängiggjorts före lagens ikraftträdande. 2.Denna lag träder i kraft den 1 Senaste lydelse 1973:1144 Lag om ändring i (1987:10); Härigenom föreskrivs i fråga om (1987:10)1 att 3 kap. 14 § skall ha följande lydelse. Krav på byggnader m.m. I fråga om anläggningar som anges i 8 kap. 2 § första stycket skall föreskrifterna i 1–3 och 10–13 §§ om byggnader tillämpas. I fråga om sådana skyltar och ljusanordningar som omfattas av krav på bygglov skall föreskrifterna i 1 och 2 §§ om byggnader tillämpas. I fråga om radio- eller tele- eller torn som huvudsak- ligen är avsett att användas för radiokommunikation eller tele- verksamhet får kommunen be- sluta att som villkor för bygglov erfordras att anläggningen på begäran får upplåtas till andra än ägaren under anläggningens användningstid enligt vad som är föreskrivet om detta i telelagen (1993:597). 1.Denna lag träder i kraft den 2.Bestämmelsen i 3 kap. 14 § tredje stycket tillämpas endast i ärende om bygglov som har anhängiggjorts efter lagens ikraftträdande. Lag om ändring i telelagen (1993:597); Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)1 dels att 2 och 3 §§ skall ha följande lydelse, dels att en ny paragraf, 22 e §, med följande lydelse införs, dels att en ny rubrik införs närmast före 22 e §. Bestämmelserna i lagen syftar till Bestämmelserna i lagen syftar till att enskilda och myndigheter skall att enskilda och myndigheter skall få tillgång till effektiva telekom- få tillgång till effektiva telekom- munikationer på likvärdiga villkor samt till att skapa och upp- 1. att var och en skall få möjlighet inom alla delar av telekom- att från sin stadigvarande bostad främsta medlet att uppnå lagens rimligt pris inom ett allmänt lagen innefattar bl.a. att var och en skall ha möjlighet att från sin 2. att alla skall få tillgång till tele- tjänster på likvärdiga villkor, samt 3. att telekommunikationerna skall telefonitjänst till ett rimligt pris vara uthålliga och tillgängliga un- der kriser och krig. tjänsten) samt att telekommuni- och tillgängliga under kriser och i besluta att enskilda och myndig- till teletjänster eller nätkapacitet genom statlig upphandling. Vid tillämpningen av lagen skall en strävan vara att skapa utrymme för och upprätthålla en effektiv konkur- rens inom alla delar av telekommu- nikationsområdet såsom ett medel att uppnå de i 2 § angivna syftena. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att enskilda och myndigheter skall till- försäkras tillgång till teletjänster eller nätkapacitet genom statlig upp- handling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får be- sluta att bevilja statsbidrag för att anlägga kabelkanaler för teleled- ningar enligt de föreskrifter som re- geringen bestämmer. Som villkor för att bevilja bidrag får uppställas en skyldighet att på begäran till tele- operatörer för ledningar som ingår i ett allmänt tillgängligt telenät upp- låta ledig del av sådana kabelkana- ler, om dessa inte behövs för inneha- varens egna nuvarande och rimliga förväntade behov. Den som beviljas bidrag skall, om villkor uppställts om detta, vara skyldig att tillse att åtagandena enligt beslutet vid överlåtelse av kabelkanalerna över- tas av förvärvaren. Föreskrifterna får innehålla att beviljat statsbidrag får återkrävas från den som erhållit bidrag eller den som övertagit dennes skyldigheter, om villkor som uppställts i samband med beviljande av bidraget inte uppfylls. 3 Senaste lydelse 1993:597 får, på ansökan av en teleoperatör, besluta att en teleoperatör som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 4 a § skall upplåta en anläggning för vilken villkor har uppställts enligt 3 kap. 14 § tredje stycket (1987:10) med nyttjanderätt till sökanden till så stor del som sökan- den har behov av förutsatt att anlägg- ningen inte behövs för anläggningsin- nehavarens egna nuvarande och rimliga förväntade behov (samlokalisering av antennplatser). Sådant beslut skall innehålla vad nyttjanderätten skall omfatta och villkoren för upplåtelsen. Ersätt- ningen för upplåtelsen skall bestäm- mas och skall vara rättvis och skälig med hänsyn till kostnaderna för upplåtelsen. Sökanden skall ha försökt att nå en överenskommelse på frivillig väg. Framgår inte av ansökan att så har skett, skall ansökan avvisas. Om det pågår förhandling om samlokalise- ring av antennplatser, skall 32 a § äga motsvarande tillämpning. Denna lag träder i kraft den Förordning om ändring i förordningen (1997:401) med instruktion för ; Regeringen föreskriver att 5 § förordningen (1997:401) med instruktion för skall ha följande lydelse. behov av särskilda post- och tele- behov av särskilda post- och tele- 2. tillgodose totalförsvarets behov av post- och teletjänster under höjd post- och teletjänster under höjd 3. stärka samhällets beredskap mot 3. stärka samhällets beredskap mot allvarliga störningar av telesystemet i allvarliga störningar av telesyste- met i fred. regioner där utbyggnad i annat fall inte kommer att ske i samma utsträckning som i övriga delar av landet. 1 Senaste lydelse 1997:401 Förordning om ändring i förordningen (1991:2013) med instruktion för ; Regeringen föreskriver att 2 § förordningen (1991:2013) med instruktion för skall ha följande lydelse. 1. bygga ut storkraftnätet baserat på 1. bygga ut storkraftnätet baserat 2.främja konkurrensen inom 2. främja konkurrensen inom 3. främja forskning, utveckling och främja forskning, utveckling och demonstration av ny teknik av bety- demonstration av ny teknik av delse för verksamheten, betydelse för verksamheten, 4. svara för den operativa bered- svara för den operativa bered- skapsplaneringen inom sitt verksam- skapsplaneringen inom sitt verk- samhetsområde under kris- eller 5. bedriva tjänsteexport inom sitt 6. främja dammsäkerheten i landet. främja dammsäkerheten i landet, fastigheter och liknande rättighe- ter för att dra fram och bibehålla nätkapacitet i dessa. 1 Senaste lydelse 1975:1248 Regeringen beslöt att tillsätta en utredning om behov av informations- och kommunikationsteknisk infrastruktur (dir. 1998:61, se Bilaga 1). Utredningen skulle kartlägga befintlig infrastruktur, analysera tekniska utvecklingstendenser och slutligen föreslå hur staten i samverkan med näringsliv och teleoperatörer skulle uppnå en god regional och social täckning av infrastrukturen. Uppdraget skulle enligt direktiven ha redovisats , men ett regeringsbeslut ändrade redovisningsdatum till . I den nationella IT-strategin (se prop. 1996/97:125) prioriterades tre områden, rättsordningen, utbildningen och samhällets informationsför- sörjning. Denna utredning berör framförallt det sistnämnda området för vilket målet var att utforma en väl fungerande infrastruktur för sam- hällets informationsförsörjning som ger hög tillgänglighet till basin- formation och som verkar tillväxtbefrämjande (se referat av IT-politi- ken i 1997:98:TU7). har behandlat olika aktörers uppfattning om in- frastrukturen i offentliggjorda hearingar alltsedan 19966. Bl.a. har föl- jande problem framhävts av de tillfrågade: -de reella behoven hos breda användargrupper av en digital in- frastruktur är ännu inte särskilt uttalade, -det råder extrem osäkerhet bland aktörerna om teknikval, särskilt när det gäller accessnätet, efterfrågan, affärsmodeller och ekonomi när det gäller utbyggnaden av infrastrukturen, -regelverket är otydligt, -statens ägaransvar för den befintliga ägarstrukturen är inte tillräckligt tydligt utformat. 6IT-kommissionens hearing om infrastrukturen för information och kommunikation. Rosenband 5–. Samt hearing om infrastrukturen för digitala medier. Det område som utredningen enligt direktiven skulle omfatta var avancerad informations- och kommunikationsteknisk infrastruktur, dvs. vad utredningen tolkat som tele- och datakommunikation med vä- sentligt högre kapacitet än vanlig telefoni, här sammanfattningsvis kallat bredband. De huvudsakliga problem som enligt direktiven skulle lösas av ut- redningen var följande. Direktiven påpekade brister i den regionala täckningen av ett antal telekommunikationstjänster, t.ex. mobiltelefoni och datakommunikation med höga hastigheter. Priset för s.k. ISDN- anslutning (med dubbel telefonihastighet) varierade geografiskt, med mycket höga avgifter på små orter i glesbygd. Datakommunikation mellan lokala nätverk () och videokommunikation med hög kvalitet kräver emellertid, enligt direktiven, högre hastigheter än vad ISDN (med dubbel telefonihastighet) kan erbjuda. En utbyggnad av den nya tekniken i de mest befolkade områdena kunde skapa regionala obalanser. Det var, enligt direktiven, en prioriterad uppgift för utredningen att klargöra hur mindre gynnade områden skulle tillgodoses. Man befarade annars en ökad klyfta mellan dem som har tillgång till avancerade teletjänster och dem som inte har det. Ju större samhällelig betydelse de nya tillämp- ningarna får, desto mer bekymmersam skulle en sådan utveckling bli. Utöver denna regionala dimension såg direktiven också en social- eller välfärdspolitisk: utredningen skulle klargöra hur mindre gynnade grupper av personer skulle tillgodoses. Funktionshindrade och äldre nämndes särskilt i direktiven. Eventuella könsskillnader skulle också identifieras av utredaren. De problem som nämns ovan kan beskrivas som regionalpolitiska såväl som socialpolitiska. Direktiven anlade också ett närings- och sysselsättningspolitiskt perspektiv. Den väntade utvecklingen av tillgången till infrastruktur liksom av behoven, och skillnaderna däremellan borde klarläggas, för såväl enskilda individer (i olika kategorier), privata företag som offentlig sektor. Alltför kapacitetssvaga anslutningsmöjligheter ansågs av direktiven utgöra en tillväxthämmande faktor för främst de mindre och medelstora företagen. Telelagen ger alla rätt till fast telefoni, men man behövde enligt di- rektiven överväga om vissa andra, mycket efterfrågade tjänster borde vara tillgängliga för alla. Enligt direktiven var det svårt att avgöra om en justering av telelagen skulle behöva göras. Jag har uppfattat att även de förändringar av författningar, som krävs för att förslagen skall kunna genomföras, bör övervägas av utredningen. Några av de områden som enligt direktiven kunde dra nytta av en utbyggnad av avancerad informations- och kommunikationsteknisk infrastruktur var: -ett stärkt demokratiskt inflytande via spridning av t.ex. rättsinfor- mation, -utvecklingen av näringslivet i regionerna, inte minst mindre och medelstora företag, -funktionshindrade och äldre personer (för vilka PTS redan bedriver ett fortlöpande arbete för att garantera tillgång till teletjänster). Utredningens uppgift var att klarlägga hur bl.a. dessa områden i framti- den skulle tillgodoses vad gäller behovet av datakommunikation med hög hastighet. De viktigaste problem som direktiven direkt pekade på är i samman- fattning: -komplexiteten och de snabba förändringarna i infrastrukturen och svårigheter att bedöma framtiden, -risken för att brister i eller alltför dyr infrastruktur blir hämmande för ekonomisk tillväxt, -risken för social och regional obalans vid en okontrollerad utveckling av infrastrukturen, -behov av förändringar i ansvarsfördelningen mellan marknaden och staten, t.ex. för att tillgodose regional och social balans. Man kan säga att direktivens huvudfråga egentligen är vilken roll staten skall ta på sig i samband med den nya, avancerade tekniken för att främja dels de näringspolitiska målen (om tillväxt), dels de regionala och sociala målen om tillgänglighet för alla. Arbetssättet har varit öppet, inkluderande nio rådslag som i samarbete med utredningen ordnats av regionala eller lokala myndigheter i , , , , , , , och med allt ifrån 5 inbjudna deltagare, totalt mer än 200. I samtliga rådslag har deltagit företrädare för myndigheter, statliga och kommunala, samt i växlande grad företrädare för IT- branschen, högskolor och andra användare, i syfte att diskutera un- derlag, att klarlägga de viktigaste problemen och att utveckla arbetshy- poteser. Företrädare för utredningen har vidare besökt , , , och (Bilaga 11 ger information om USA-resan) samt mött ett antal företrädare för i . Ett stort antal kontakter har dessutom tagits med företrädare för branschen, myndigheter och användare, bl.a. genom föredrag på . Utredningen har systematiskt använt en egen webbplats () som en kanal för att kontinuerligt infor- mera om hur långt arbetet framskridit, bl.a. genom att presentera kon- sultrapporterna. När utredningen nu avslutats har konsultrapporterna lyfts över till en ny, mer permanent webbplats, www.naring. /it/infrastruktur.htm, se Bilaga 2. Dessa har därför inte tryckts som särskilda bilagor. Inför presentationen av betänkandet producerade en cd-romskiva med en 3–4 minuters multimediaintroduktion, se Bilaga 2. Enligt direktiven skulle utredningen samråda med (), konvergensutredningen, (), Kommunikationsforskningsbe- redningen, , samt ansvariga för det förvaltningspolitiska handlingsprogrammet7. Rättschefen vid har förordnats som expert i utredningen. Samrådet med IT-kommissio- nen har skett fortlöpande, bl.a. genom deltagande vid ett sammanträde med kommissionens Infrastrukturobservatorium. I övrigt har kontakter skett genom samråd kring utkast. Utredaren skulle vidare pröva det offentliga åtagandet, en mycket central del av min utredningsuppgift som behandlas på flera ställen i rapporten. skickades en preliminär version ut till ett 30-tal mottagare, inkluderande samrådsparterna enligt direktiven, ett antal berörda organisationer, flertalet anlitade konsulter samt personer i den offentliga och privata sektorn som varit behjälpliga under utredningsarbetet. I texten hänvisas till synpunkter från detta samråd under beteckningen underhandsremissen. Syftet med kartläggningen och analysen har varit att visa de stora dragen i den pågående utvecklingen. Betänkandet försöker besvara framförallt följande frågor: -Vilka krav ställs på IT-infrastrukturen och dess kapacitet? -Hur fördelar sig infrastrukturen över landet? -Vad innebär skiftet från den gamla telefonitekniken till den nya bredbandstekniken? 7 Se prop. 1997/98:136). -Vad kommer företag och hushåll att vilja använda och behöva den nya informationsteknologin till? -Vilka bör huvudrollerna för staten, kommunerna och företagen vara när det gäller den framtida infrastrukturen? -Vilken marknadsutveckling bör främjas – stora nätägande operatörer eller många, mindre aktörer på alla olika delmarknader? -Hur stora skulle kostnaderna bli för eventuella statliga insatser? -Bör man eftersträva ett snabbt och enhetligt teknikskifte över hela eller bör ett skifte ske mer successivt och decentraliserat? När dessa allmänna frågor besvarats, varvid vissa svar blir ganska osäkra, försöker jag ta ställning till mer konkreta frågor som: -Vilka insatser är möjliga att göra inom ramen för EU:s direktiv? -Hur mycket pengar är realistiskt att lägga på stöd? -Bör man välja en försiktig eller visionär avgränsning av stödet till bredbandsteknik i de kommersiellt mindre attraktiva områdena i ? -Hur avgränsar man de mindre attraktiva områdena och vem beslutar om stöd?