sou · GNB34 · 2000-01-01 00:00:00 — Inom ämnesområden som språk, matematik, teologi och humaniora är kurser i forskningsetik mer sällsynta. En förteckning över de kurser som vid kartläggningen hösten Utbildning och forskning i forskningsetik 221 1997 gavs vid svenska lärosäten finns som bilaga 6 till betänkandet. Svarsfördelning utefter ämnesområde framgår av tabell 2: Lärosäten med utbildning i forskningsetik. Fördelning över ämnes- områden: Med./odont.fak: Nat.vet/tekn.fak: På frågan om vilket behov man anser att det finns av utbildning i forsk- ningsetik syns en liknande koppling till ämnesområde. Ämnen som litte- raturvetenskap, språkvetenskap, matematik bedömer behovet som litet, samt menar att man har den kompetens man behöver i frågan; äm- nen inom medicinsk fakultet och beteendevetenskap menar att behovet är stort och att ytterligare resurser behövs. De sistnämnda ger också exem- pel på hur kompetensen skulle kunna stärkas och vilka resuser man skulle vilja ha. Här nämns sådant som inrättandet av professurer i forsk- ningsetik eller medicinsk etik, ökad forskning om forskningsetik, fler tvärvetenskapliga centra för forskningsetik, lokala forskningsetiska råd och utbildning av handledare i forskningsetik. Dock betonar man att det vore olyckligt med strömlinjeformade system, då situationen ser så olika ut och behoven skiljer sig åt mellan olika ämnen. Några svarande föreslår därför att det vore önskvärt att varje fakultet arbetar fram ett eget program för utbildning i forskningsetik. Kommitténs genomgång visar att det svenska systemet för utbildning i forskningsetik är differentierat utifrån ämnesområde och utbildningsort. Inte sällan tas forskningsetik upp inom kurser i vetenskapsteori och - metod, men inte som ett självständigt ämne. Många svar pekar också på att institutionerna sätter likhetstecken mellan etik i allmänhet och forsk- ningsetik. Kurserna är inte jämförbara vid olika universitet, då de varie- rar beträffande omfattning, uppläggning och obligatorium. Då det gäller litteratur återkommer dock vissa författare som , , , och . Ofta an- vänds också material från MFR och . Överlag rör det sig om korta kursinslag, som inte är obligatoriska och där tonvikten snarare är på etik i allmänhet än på forskningsetik. Att till stor del samma personer åter- kommer i flera kurser - antingen som kursledare eller som författare till 222 Utbildning och forskning i forskningsetik kurslitteratur - visar på behovet av att bredda den forskningsetiska kom- petensen i . Den spridning som kan konstateras utifrån ämnesområde i svaren väcker frågan om huruvida ett enhetligt system för utbildning i forskningsetik, över fakultets- och ämnesgränser, är önskvärt och möjligt. Som några institutioner föreslår i sina enkätsvar, är det kanske lämpligare att upp- dra åt respektive fakultet att organisera utbildning i relation till de egna ämnesområdena. Man kan också fråga sig huruvida svaren avspeglar en splittrad syn på vad forskningsetik egentligen står för. Om etik i forsk- ning och god praxis i vetenskapligt arbete definieras brett skulle förmod- ligen ämnen utanför den medicinska och naturvetenskapliga sfären också reagera som om det gällde det egna ämnesområdet.2 8.3Varför behövs ökad utbildning i forskningsetik? I all forskarutbildning ingår vissa självklara moment av vetenskapsteori och -metod, men ännu innefattar detta inte alltid utbildning även i forsk- ningsetik. Undantaget är utbildningar i bl a medicin och beteendeveten- skap. Som nämnts ovan föreslogs redan i SOU 1989:74 en ökad satsning på utbildning i forskningsetik. På sidan 15 sägs t. ex. att utbildning i forskningsetik skall bli ett obligatoriskt inslag i all forskarutbildning.3 Dessutom förordas att utbildning i forskningsetik skall...ingå i den grundläggande utbildningen, framför allt i beteendevetenskaplig, sam- hällsvetenskaplig och medicinsk utbildning.4 På sidan 178 sägs det att om forskningsetik skall utgöra ett obligatoriskt inslag i forskarutbild- ningen måste detta få en förankring i författning.5 Vi vet att dessa förslag inte hörsammades av vare sig politiker eller forskarvärlden. Nå- gon förändrad ordalydelse i högskoleförordningen för att reglera forsk- ningsetiken som ett obligatoriskt inslag i forskarutbildningen kom inte till stånd och omfattningen av utbildning i forskningsetik är fortfarande varierande och liten. En anledning till att den tidigare forskningsetiska utredningens förslag inte hörsammades kan vara att den, så att säga, var för tidigt ute. finns en något större medvetenhet om forskningsetiska frågor inom den 2Jfr definitionen i kapitel 3. 3SOU 1989:74, s. 15. 5SOU 1989:74, s. 178. Utbildning och forskning i forskningsetik 223 svenska akademiska världen, varför Kommittén menar att det är rimligt att anta att ett förslag om ökad satsning på utbildning skulle få ett större gehör. Skälen till att den akademiska världen bör satsa på ökad utbildning i forskningsetik är flera. Kommittén vill framhålla föl- jande argument för ökad utbildning i forskningsetik: i) För att stärka den etiska kompetensen Målet med en satsning på ökad utbildning i forskningsetik är främst att stärka den etiska medvetenheten hos forskarna. Det kan innebära förmå- ga att uppmärksamma de etiska problem som kan uppstå inom det egna ämnesområdet, samt hur etisk teori kan relateras till forskningens prak- tiska vardag. Målet måste vara att forskaren kan identifiera etiska pro- blem när de uppstår och utveckla en beredskap att reflektera över, kri- tiskt granska argument omkring, fatta beslut angående och handla vid svåra etiska problem. För att möjliggöra detta måste forskaren ges be- greppsliga verktyg att använda vid uppkomsten av etiska problem. För- utom att informera om forskningsetiska regler bör undervisningen syfta till att öka förståelsen hos forskarna för vad forskningsetiska problem innebär, vilket bidrar till att medvetenheten om etik i forskningen ökar.6 ii) För forskningsetisk prövning Det finns i etablerade prövningssystem för forskning på människor och för forskning innefattande djurförsök. Den enskilde fors- karen måste göras medveten om vad den etiska prövningen kräver. För detta krävs medvetenhet om vilka etiska problem olika typer av forsk- ning reser. Vid diskussioner som Kommittén haft med och etiska kommittér samt med representanter för , framkom att man inom dessa ser det som ett problem att många forskare i sina anslagsansökningar lägger så liten vikt vid de etiska problemställ- ningarna. Inom de etiska kommittéerna uppfattar man detta som ett ut- slag av etisk omedvetenhet och okunnighet i forskningsetiska frågor, och menar att problemet bäst skulle avhjälpas genom satsningar på ökad utbildning i forskningsetik.7 Den forskningsetiska prövningen förutsätter en hög grad av etisk medvetenhet hos den enskilde forskaren och hos 6Synpunkter av detta slag framkom vid kommitténs seminarium den 15 decem- ber 1997, framförda av bl a , , och . 7Mötet med SFR:s och etiska kommittéer samt med representanter för ägde rum . Åsikter av nämnda slag framfördes av , ordförande i , , ordförande i samt av , vd för . 224 Utbildning och forskning i forskningsetik forskarens institutioner, och detta gäller inte enbart medicinsk och bete- endevetenskaplig forskning. Samma höga krav på etisk medvetenhet gäller för t. ex. skogs- och jordbruksforskare liksom för teknologer och naturvetare. iii) För att kunna ta ansvar för forskningens konsekvenser För att forskningen skall vara trovärdig i samhällsmedborgarnas ögon måste forskaren, så långt det är möjligt, ta ansvar för konsekvenserna av sin forskning. Trovärdigheten är också avhängig att forskaren följer gällande etiska normer för sin forskning. För att upparbeta det krävs en ökad satsning på utbildning i forskningsetik. iv) För att kunna möta nya forskningsetiska problem Den snabba tekniska och medicinska utvecklingen leder till att nya etiska problem aktualiseras, vilka forskaren måste ha en beredskap inför. Han/hon måste känna igen dem och ta ansvar för dem. Detta kräver att utbildningen i forskningsetik skall vara nära knuten till det aktuella forskningsämnet. v) För att kunna delta i information och kommunikation Forskaren måste kunna kommunicera sin forskning ut i samhället, dvs inte enbart informera om den utan också gå i dialog med allmänhet och media om den. Även detta kan stärka medborgarnas förtroende för forskningen. I den dialogen måste forskaren visa på en moralisk medve- tenhet. Ett samspel mellan forskare, avnämare och samhälle är önskvärt. Förtroendet ökar om etisk medvetenhet visas, vilket också styrker kravet på ökad utbildning. vi) För att förebygga oredlighet i forskning Slutligen innebär troligen en ökad satsning på utbildning i forskningsetik ett förebyggande arbete mot oredlighet i forskning. Många enkätsvar kring oredlighet i forskning pekar på just denna koppling. Utbildningen kan också öka medvetenheten om gråzonen mellan slarv i forskning och medvetet fusk, samt informera om allvaret i och påföljderna av oredlig- het. Sammanfattningsvis kan man konstatera att flera av dessa angivna skäl hänger samman med det övergripande målet att bevara allmänhetens förtroende för forskarvärlden. För att upprätthålla, och även förbättra, detta förtroende är utbildning i forskningsetik ett viktigt steg på vägen. Utbildning och forskning i forskningsetik 225 8.4Vad bör utbildning i forskningsetik innehålla? Något som understrukits vid flera av Kommitténs seminarier och i många enkätsvar är att utbildning i forskningsetik, för att vara menings- full, måste vara ämnesanknuten. En allmän kurs i forskningsetik för alla forskarstuderande oavsett ämnesområde är förmodligen svår att få till stånd. Forskarens medvetenhet kan däremot stärkas om han/hon upp- märksammas på etiska problem som kan uppstå inom det egna ämnes- området, samt hur etisk teori kan relateras till forskningens praktiska vardag. Forskningsetik är således till sin karaktär ett tvärvetenskapligt ämne. Det kräver både moralfilosofisk och fackteoretisk kompetens. För att undvika att utbildningen enbart blir en allmän orientering om moralfilo- sofiska teorier kan det vara lämpligt att utgå från konkreta exempel inom det egna ämnesområdet, såväl aktuella som historiska.8 Utbildningen i forskningsetik bör ge en orientering i mångfalden av etiska teorier och belysa forskarens ansvar, forskningsetiska koder och de forskningsetiska kommittéernas arbete. Övergripande kan sägas att undervisning i forskningsetik bör ge forskare och forskarstuderande beredskap och verktyg för att alltid analysera värdekonflikter vid genomförandet av ett forskningsprojekt, samt att, så långt det är möjligt, göra konsekvensanalyser av vad forskningen leder till för människor (alla kategorier: arbetsföra, funktionshindrade, allergi- ker, barn, kvinnor, män, osv) och för miljö. Forskare bör tydligt presen- tera såväl nytta som kända och befarade risker av sitt projekt. Detta tän- kande måste internaliseras hos den enskilde forskaren, så det blir en del av forskningens vardag. Att öka medvetenheten om detta är ett viktigt mål för utbildningen i forskningsetik. hade om undervisning i medicinsk etik på läkarutbildningen, där Kommittén var representerad. framfördes önskemål om dels en grundkurs i medicinsk etik om 5 poäng, dels etiska strimmor i de olika kliniska avsnitten under läkar- utbildningen. Man betonade också att även lärarna på medicinsk utbild- ning måste utbildas i etik. Utbildning i etik på läkarutbildningen bör vara obligatorisk, menade man, och för att höja statusen på denna utbildning 8 Dessa synpunkter framfördes av bl a professor och , samordnande forskare vid i , vid seminariet om utbildning och forskning i forskningsetik . 226 Utbildning och forskning i forskningsetik borde professurer och lektorat i medicinsk etik inrättas. Man ansåg vida- re att Landstingen borde satsa pengar på ökad utbildning i etik för bli- vande läkare och att vore en lämplig instans att ansva- ra för fortbildning i etik för läkare.9 8.5Hur bör utbildningen organiseras? Utifrån den kartläggning Kommittén gjort och de seminarier som hållits i ämnet förefaller det som om den undervisning som ges i forsknings- etik ibland tydliggör en konflikt mellan medicinsk/teknisk-naturveten- skaplig och samhällsvetenskaplig-humanistisk forskning, i den bemärkel- se att när filosofer går in för att undervisa i moralfilosofi inom medicin och naturvetenskap, upplever medicinare och naturvetare att de saknar kunskap i naturvetenskap, och när medicinare eller naturvetare undervi- sar i forskningsetik, menar filosofer att de saknar kompetens i filosofi. Uppenbarligen är forskningsetik ett ämne som kräver dubbel kompetens: dels i moralfilosofi, dels i det ämne etiken skall tillämpas på. Ett sätt att överbrygga den beskrivna konflikten är att stimulera forskning i forsk- ningsetik. För detta ändamål måste tvärvetenskapliga forskningsmiljöer utvecklas, vilket kommer att diskuteras nedan. Det förefaller också, utifrån den enkätundersökning Kommittén gjort, att existera ett glapp mellan nu existerande etikutbildning och det upplev- da behovet av utbildning i forskningsetik, även inom det medicinska om- rådet där utbildningen är mest utbyggd. Frågan är då hur behovet av utbildning i forskningsetik skall kunna mötas. Skall kompe- sökas på filosofiska eller teologiska institutioner som har forskar- utbildning i etik och moralfilosofi? Skall den kopplas till särskilda forsk- ningsetiska centra? Till institutionerna för medicinsk etik? Mot det först- nämnda talar kravet på tvärvetenskaplighet och ämnesanknytning. Mot det sistnämnda talar att det är olyckligt om forskningsetik alltför hårt kopplas till enbart den medicinska forskningen. Med en bred definition av vad forskningsetik står för och vad oredlighet i forskning innebär, behövs utbildning inom alla forskningsämnen. Kommittén föreslår föl- jande åtgärder för att förstärka utbildningen i forskningsetik vid de svenska lärosätena. 9 Synpunkter framförda på dag om medicinsk etik, . Utbildning och forskning i forskningsetik 227 a) Varje fakultet/lärosäte upprättar en lokal plan för utbildningen För att tillgodose den ämnesanknytning som många institutioner efterly- ser, föreslår Kommittén att det bör åligga varje fakultet/lärosäte att upprätta en plan för utbildning i forskningsetik. Hur utbildningen skall se ut är därmed upp till varje fakultet/lärosäte att bestämma, men Kom- mittén ser det som rimligt att forskningsetik blir ett självständigt ämne, och inte (som ofta är fallet) integreras i kurser i vetenskapsteori och - metod. I utbildning i forskningsetik bör ingå moment av vetenskapsfilo- sofi, men främst skall undervisningen ge kunskap om etisk teori, oriente- ring om etiska och juridiska normer, samt om viktiga moment inom forskningsetiken, såsom oredlighet och intressekonflikter i forskning. Hela utbildningen bör vara väl förankrad i de egna vetenskapliga ämnes- områdena, men också inom facketiken. b) Utbildningens omfattning bör vara likartad över lärosätena Utbildningens omfattning bestäms av fakulteterna/lärosätena själva, men utifrån den kartläggning som Kommittén gjort verkar 2-5 poäng vara ett rimligt omfång. Kursen bör vara obligatorisk och ligga ungefär mitt i utbildningen, för att de studerande skall ha någon form av egen forsk- ningserfarenhet att relatera till. För att stärka problemmedvetenheten hos doktoranderna föreslås problembaserad undervisning. Kommitténs upp- fattning är att en sådan harmonisering av utbildningen över de svenska lärosätena är av stor vikt. är, som Kommitténs kartläggning visat, undervisningen i forskningsetik inte jämförbar vid olika lärosäten. Att alla fakulteter/lärosäten på detta sätt upprättar likartade och i krav jäm- förbara riktlinjer för ökad utbildning i forskningsetik är därför av största vikt. Som nämnts ovan bör utbildningssatsningen grundas i en bred defi- nition av såväl forskningsetik (uppfattad som både forskningens och forskarens etik) som fusk och oredlighet i forskning. (Jämför definitionen i kapitel 3.) c) Utbildning av handledare Att genom utbildning av forskarstuderande förbättra kvaliteten på forsk- ningen och forskningsetiken är ett långsiktigt arbete. För att satsningen skall bli verkningsfull menar att det också är viktigt att satsa på utbildning av handledare. Detta framhålls av många svenska lärosä- ten i de inkomna enkätsvaren, och det betonades också vid det av Kom- mittén arrangerade seminariet om utbildning i forskningsetik. Kommittén föreslår därför att det i program för utbildning i forskningsetik som fa- kulteterna/lärosätena föreslås upprätta också bör ingå ett handledarpro- 228 Utbildning och forskning i forskningsetik gram, där handledare utbildas i frågor kring fusk, oredlighet, arkive- rings- och sekretessbestämmelser samt handledarens ansvar för förmed- lingen av forskningsetiska normer till de forskarstuderande. Idealet är att handledaren skall vara ett föredöme för den forskarstuderande när det gäller forskningsetik - något som även diskuteras i detta betänkandes kapitel om oredlighet i forskning. Att handledare utnyttjar sina forskar- studerandes resultat för egen publicering, utnyttjar den forskarstuderan- de för arbetsuppgifter som inte ligger inom hans eller hennes tjänst, eller på annat sätt missbrukar sin ställning gentemot den som är i beroende- förhållande till honom/henne, är givetvis oacceptablet. I utbildningen av handledare bör även frågor relaterade till makt, kön och jämställdhet belysas. I för god medicinsk forskning skriver man med anledning av detta: Man måste vara uppmärksam på att relationen mellan handledare och forskarstuderande är komplicerad och förändras över tiden. Såväl beroendeförhållanden som konkurrensförhållanden kan uppstå. En särskild uppmärksamhet måste riktas på sådana problem som kan uppstå om handledare och forskarstuderande är av olika kön.10 Maktförhållandet mellan en handledare och en doktorand är i allmänhet ojämt, och kan ytterligare förstärkas mellan en manlig handledare och en kvinnlig doktorand. Att en handledarutbildning tar upp även jämställd- hetsfrågan är av stor vikt och ett klart forskningsetiskt relaterat ämne, då det handlar om forskarens och handledarens yrkesetik. d) Förankring i förordning: För att förankra utbildningen författningsmässigt föreslår Kommittén en ändrad lydelse i 1 kap 4 § högskolelagen enligt följande: Verksamheten skall avpassas så att en hög kvalitet nås och vetenska- pens trovärdighet och god sed värnas, såväl i utbildningen som i forskningen och det konstnärliga utvecklingsarbetet. I likhet med den Andrénska utredningen (SOU 1989:74) anser Kommit- tén att det dessutom bör skrivas in i högskoleförordningen att utbildning i forskningsetik bör bli ett obligatoriskt inslag i all forskarutbildning och föreslår därför ett tillägg i 9 kap 6 § högskoleförordningen: Utbildning i forskningsetik skall vara ett obligatoriskt inslag i all forskarutbildning, oavsett ämnesområde. 10 3, 1996, s. 12. Utbildning och forskning i forskningsetik 229 Det ankommer på regeringen att övervaka inrättandet av lokala utbild- ningsplaner i forskningsetik. Universitet och högskolor bör i sina årsredovisningar rapportera om sina utbildningsplaner och effekterna av dem. Att en sådan uppgift skall ingå i årsredovisningarna för universite- ten och högskolorna bör anges i regleringsbrev. Både och () har viktiga tillsynsfunktioner. Förslag härom ges i kapitel 10. 8.6Utbildningens koppling till forskning i forskningsetik Samtliga experter och företrädare för forskarvärlden som Kommittén varit i kontakt med förefaller överens om att det behövs kraftfulla insat- ser för att öka den forskningsetiska medvetenheten och kompetensen. Den snabba vetenskapliga utvecklingen medför att man ofta träffar på nya forskningsetiska problem, problem där kunskapsunderlaget för den etiska bedömningen ännu är för litet. En utbildning i forskningsetik måste, för att bli effektiv och trovärdig, vara starkt förankrad i den in- ternationella forskning som bedrivs i tillämpad etik och forskningsetik. När nya värdekonflikter uppstår på grund av den vetenskapliga utveck- lingen är det inte tillräckligt att hänvisa till etablerade etiska regler. Vär- dekonflikterna måste identifieras och analyseras med de forskningsin- strument som tillhandahålls inom facketiken. Utan ett stöd av sådan forskning blir utbildning i forskningsetik snabbt föråldrad och irrelevant. Risken är också stor att etiken endast får en repressiv funktion istället för att ge konstruktiv vägledning när ny vetenskaplig kunskap skall till- lämpas på olika samhällsområden. Som påtalats i det inledande etikav- snittet är det moraliskt mycket ansvarfullt både att säga nej och att säga ja till forskning. En satsning på utbildning i forskningsetik måste starta med en kompe- tensuppbyggnad. För undervisning i forskningsetik krävs dels kompetens i etik, dels förmåga till empiriska studier av forskningens villkor, och slutligen också fackkunskap inom det område vars forskningsetik man studerar. Forskningsetik är en form av tillämpad etik, som är problema- tiserande och tvärvetenskaplig till sin form. Det är dessa förhållanden som gör att utbildningen måste kopplas till forskning i forskningsetik.11 11 Påpekades av vid seminariet . 230 Utbildning och forskning i forskningsetik 8.7Behov av utbyggd undervisning i forskningsetik En utbyggd utbildning i forskningsetik förutsätter således både tillska- pandet av mångvetenskapliga forskningsmiljöer för forskning i tillämpad etik och forskningsetik och en mångvetenskaplig kompetens hos dem som ansvarar för utbildningens uppläggning och innehåll. En förutsätt- ning för en ökad satsning på utbildning och forskning i forskningsetik är att tjänster på lektors- och professorsnivå kan tillskapas och att utveck- landet av tvärvetenskapliga forskningsmiljöer bör stimuleras. Medel för dessa satsningar behöver avdelas i budgetarbeten och i universitetens och högskolornas verksamhetsplaner. Kommittén anser att särskilt avdelade medel för utbildning och forskning i forskningsetik är befogade då de kan ha stor betydelse både för forsk- ningens kvalitet och, inte minst, för allmänhetens förtroende för forsk- ningen. En sådan satsning på forskningsetiken kan jämföras med sats- ningar som gjorts på andra områden som ansetts angelägna för forsk- ningens utveckling och trovärdighet, t. ex. tilldelningen av resurser för genusforskning eller särskilda satsningar för demensforskning. Kommitténs bedömning av de behov som föreligger Lektorsresurser vid medicinska fakulteter Av svaren på den enkät Kommittén tillställde samtliga fakulteter och av diskussionen vid av Kommittén anordnade seminarier framgår att en utbyggd utbildning i forskningsetik kräver nytillskott av professionell kompetens. Det är inte rimligt att verksamheten i fortsättningen bedrivs som med hjälp av ett fåtal inhyrda föreläsare som inte har möjlig- het att ta ett pedagogiskt och långsiktigt ansvar för utvecklingen av un- dervisningen. Fasta lektorsresurser bör tillskapas som gör det möjligt för fakulteterna att hålla sig ajour också med utvecklingen inom den tilläm- pade etikforskningen. Utbildning i forskningsetik är påkallad vid samtliga fakulteter, även om det mest uppenbara och förmodligen största behovet finns vid de medi- cinska fakulteterna. Kommittén bedömer att det finns behov av motsva- rande en eller en och en halv lektorsresurs vid varje medicinsk fakultet. Utbildning och forskning i forskningsetik 231 Lektorsresurser inriktade mot icke-medicinsk forskning För att stimulera utbildning i forskningsetik också vid de icke- medicinska fakulteterna bedömer Kommittén att det behövs motsvarande en fast lektorsresurs vid varje universitet och högskola med inriktning mot icke-medicinsk forskning. Stimulans för ökad forskning i forskningsetik Jämfört med många andra länder ligger efter när det gäller att erbjuda mångvetenskapliga forskningsmiljöer där kvalificerad forskning i tillämpad etik och forskningsetik bedrivs.