sou · GNB388d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Även om detta formellt endast gäller själva myndigheten får regleringen anses omfatta även enskilda befattningshavare. Enskilda personer har – utöver vad som gäller för tjänstemän vid myndigheter – ingen skyldighet att tillhandagå en granskningskommis- sion. Det kan mot den bakgrunden ifrågasättas på vilken grund en över huvud taget skulle kunna närma sig enskilda för att inhämta upplysningar. Om det gäller förhållanden vars granskande på något sätt kan vara menligt för den enskilde måste för- siktighet rimligen iakttas, bl.a. av rättssäkerhetsskäl. Än större för- siktighet torde böra iakttas beträffande sådant som har utretts av eller skulle kunna komma att utredas av rättsvårdande myndigheter; de for- mer som finns anvisade för verksamhet av det slaget får inte åsidosättas via en . Även gränsen mellan myndighets- granskning och operativ verksamhet måste beaktas, särskilt i en gransk- ning som den förevarande. Det sagda innebär att kommissionens möjlighet att inhämta upp- lysningar muntligen har varit begränsad till myndigheter och myndig- hetsanställda, som får anses skyldiga att medverka. Privatpersoner bör, med tanke på de överväganden som redo- visats, i princip inte på kommissionens initiativ tillfrågas om upp- lysningar i granskningsarbetet. Frånvaron av ett regelverk som anger i vilka former detta skulle ske, vilken formell ställning den tillfrågade skulle inta och vilka hans eller hennes rättigheter vore förhindrar detta. Däremot föreligger inget hinder mot att ta emot information från per- soner som på eget initiativ önskar lämna uppgifter. I detta bör även kunna rymmas att kommissionen erbjuder personer, som genom att delta i den allmänna debatten eller på annat sätt – i egenskap av forskare, författare eller journalister t.ex. – visat intresse för gransk- ningsämnet, att utveckla sina synpunkter m.m. Det är då fråga om att tillgodogöra sig någons kunskap, reflektioner eller liknande, men inte, vilket ej bör ske, att göra den enskilde till föremål för något som kan uppfattas som en utredningsåtgärd. Som ett exempel på konsekvenser av de överväganden vi gjort i dessa hänseenden kan nämnas att sett sig förhindrad att söka inhämta upplysningar om utredningsarbetet från målsägande och vittnen. Än mindre skulle de naturligtvis kunna tillfrågas om sådant som hör till själva brottsutredningen. I teorin skulle de kanske kunna tillfrågas om det förstnämnda, men det torde vara svårt att dra en klar gräns mellan det ena och det andra. Vikten av att hålla en klar distans till det operativa utredningsarbetet har lett oss till slutsatsen att vi bör avstå från att använda denna typ av källor. Att vi därmed också avskurit oss från information som hade kunnat vara relevant är tydligt, men det är en konsekvens av hur vårt uppdrag ser ut och hur rättsväsendet fungerar. Myndigheters och tjänstemäns skyldighet att tillhandagå en kommission innefattar naturligen också en skyldighet att göra detta på ett korrekt sätt; de uppgifter som lämnas skall alltså vara sannings- enliga och fullständiga. Frånvaron av ett fast regelverk leder dock till tvekan om vad som kan krävas av den enskilde tjänstemannen. Infor- mation till kommissionen lämnas inte under ed eller någon annan mot- svarande försäkran. Det saknas regler om den tillfrågades rättsställning. I princip jämställs den som enbart har att lämna enkla faktauppgifter med den som vidtagit åtgärder vars lämplighet kommissionen granskar, trots att den senare i ett följande skede kan komma att inta en position liknande en presumtivt brottsmisstänkt. Med tanke på detta medför frånvaron av regler som tillgodoser den tillfrågades rättssäkerhet, att de krav som kan ställas på att vederbörande skall tala sanning och lämna fullständiga uppgifter tunnas ut. Detta påverkar i sin tur formerna och de allmänna förutsättningarna för det muntliga informationsinhämtande som kan äga rum. Några förhör kan det inte bli fråga om. Det innebär att upp- giftslämnarna inte sätts under den press som ett rättsligt ansvar innebär, men också att de inte sätts under en press motsvarande den som uppstår då sanningsenligheten i lämnade uppgifter uttryckligen ifrågasätts genom kritiska motfrågor, korsförhör etc. Bl.a. mot denna bakgrund är det naturligt att en granskning av det slag vi haft i uppdrag att utföra tar sin utgångspunkt i skriftlig doku- mentation. Vad som ovan sagts innebär – som en jämförande upplysning – att en kommission som denna överhuvudtaget inte kan jämföras med t.ex. den amerikanska , som tillsattes bara någon vecka efter mordet på . Den kommissionen hade – förutom ojämförligt större resurser – alla en domstols befogen- heter och dess uppgift var att utreda och klarlägga själva händelse- förloppet. (Bakgrunden var ju bl.a. att den antagne mördaren själv hade dödats och att det därmed inte skulle komma att bli någon rättslig ut- redning och prövning av presidentmordet. Kommissionens uppgift var därmed bl.a. att utreda sakförhållanden som normalt skulle ha utretts som ett led i en rättegång mot mördaren.) Arbetsmaterial som framtagits av den tidigare Det material som framtogs av den tidigare , dvs. innan arbete tog sin början , har funnits tillgängligt för oss, liksom det material som det tidigare sekretariatet efterlämnat. Sekretariatet framställde pro- memorior, företrädesvis i formen av utkast till betänkandetext. Detta material har i princip inte använts i vårt arbete, dels därför att det haft en inriktning som avviker från den vi valt att ge granskningen, dels där- för att det tog sikte på att formulera texter med ställningstaganden som kommissionen i dess dåvarande sammansättning förväntades inta. Sekretariatet hade emellertid även framställt en del mer renodlade redo- visningar av vissa delar av brottsutredningen, t.ex. över ett stort antal s.k. polisärenden. Faktasammanställningar av det slaget har Gransk- kunnat använda och bygga vidare på. Den tidigare höll vidare ett antal relativt utförliga utfrågningar, som dokumenterades skriftligen. 3 Dessa har använt och lagt till grund för redovisning och bedömningar; flertalet av ledamöter deltog också i dessa utfrågningar. Den tidigare sekretariatet efterlämnade vidare minnesanteckningar från ett fyrtiotal samtal som dess ordförande och sekretariatet fört med olika personer. För den som inte närvarat vid samtalen har minnesanteckningarna ett begränsat värde och vi har därför inte kunnat tillgodogöra oss det arbete som lagts ned i denna del. Anteckningarna har dock genomgåtts och vissa faktauppgifter har använts i vår redovisning, varvid en hän- visning gjorts till den aktuella minnesanteckningen.4 Till den tidigare knöts från början ett antal fasta experter. Dessa entledigades inför omstarten . Expert- uppdragen avsatte med ett undantag ingen skriftlig redovisning. Undantaget gäller polisöverintendenten som inför den tidigare redovisade en promemoria angående kriminalpolisens arbete. förordnades på nytt som expert i . Han har för kommissionens räkning gått igenom och granskat olika delar av ut- redningsmaterialet. föredrog resultatet av sitt arbete för . Delar av det arbete han utförde redovisas i kapitel 3. Revisionsdirektörerna för- ordnades som experter i den tidigare och de kvarstod som experter även i . De redovisade löpande sitt uppdrag och överlämnade en rapport (se under nästa rubrik). och har även därefter anlitats för särskilda uppdrag i vissa delar. har inhämtat synpunkter från företrädare för och en f.d. utredare vid FBI, . Det har framför allt gällt det s.k. GMP-arbetet, se kapitel 7. I GMP hänvisas till arbeten av den amerikanske professorn , som bedrivit 3 Utfrågningarna föreligger i utskrifter, som godkänts av dem som utfrågats. Det är sådana utskrifter som åsyftas då vi i betänkandet citerar Den tidigare utfrågning med 4 Minnesanteckningarna – de flesta – är numrerade. De citeras med angivande av PK-minnesanteckning samt nummer. forskning kring mord och mordförsök på amerikanska statsmän och politiker. Eftersom arbeten åberopats och de slutsatser som där dras synes ha påverkat en del resonemang i GMP har kommissionen låtit även ta del av delar av GMP och lämna synpunkter på arbetet. Företrädare för kommissionen har därvid sammanträffat med . Denna del av granskningsarbetet genomfördes i . En revisionell granskning av brottsutredningen beslöt den tidigare att genom () anlita revisionsdirektörerna som experter (fortsättningsvis kallade RRV- experterna).5 De fick i uppdrag att självständigt göra en särskild granskning av brottsutredningen med gängse revisionell metod. De skulle, under iakttagande av sin egen utredningsmetodik, arbeta fritt, ha tillgång till utredningsmaterialet och möjlighet att göra intervjuer på samma sätt som kommissionen samt även ha tillgång till det material som dittills hade framtagits av den kommissionens sekretariat. Tanken med uppdraget, som bekräftades av Gransknings- kommissionen, var dels att få till stånd en allmän granskning av mord- utredningen utifrån en annan synvinkel än den juridiska, för att därmed bredda kommissionens bedömningsunderlag, dels att utföra en särskild kvalitetssäkring av PU:s material i vissa delar. Rapporteringen av uppdraget skedde dels fortlöpande vid samman- träden med , dels i form av en skriftlig rapport, – en revisionell bedömning, . Rapporten hade , i de delar den refererade utred- ningsmaterialet och analyserade detta, underställts PU för granskning. Vid två sammanträden , med förundersökningsled- ningen respektive spaningsledningen, diskuterades denna version av rapporten, under medverkan av såväl RRV-experterna som kommis- sionen. Kommissionen har, förutom ett utbyte under det fortlöpande sam- arbetet med RRV-experterna, använt materialet som en utgångspunkt för det granskningsarbete som kommissionen i sin nya sammansättning 5 De förordnades som experter i kommissionen från , men påbörjade inte sitt arbete förrän ungefär en månad . RRV fakturerade kostnaden i enlighet med de regler som gäller för utlåning av personal från RRV. De tjänstgjorde alltså som experter i kommissionen på RRV:s uppdrag. Den rapport som de kom att avge är inte att betrakta som avgiven av RRV, som inte tagit ställning till innehållet, utan som utarbetad inom kommissionen. inledde ; den fungerade som en sammanfattande introduk- tion av ärendet och till uppgiften. Den ansats och undersökningsmodell som RRV-experterna valde för sin granskning framgår av följande utdrag ur rapporten. För att kunna skapa klarhet och överblick, vilket är ett av problemen i anslutning till , behöver vi en undersökningsmodell för att strukturera vårt tänkande, vår datainsamling och analys. En modell är en förenkling av verkligheten uppbyggd utifrån ett antal av de egenskaper som har störst betydelse för att så kostnadseffektivt som möjligt avbilda verkligheten. Efter en inledande genomgång och bedömning har vi funnit att en helt avgörande dimension (den första dimensionen) i utredningen om mordet på är frågan om gärningsmannen kunde veta före , dvs. före det att makarna lämnat bostaden på väg till bion att han skulle göra ett attentatsförsök just den kvällen. Detta fall benämns Planerat. Det förutsätter i praktiken ... att någon form av övervakning skett av genom s.k. buggning, telefonavlyssning eller fysisk övervakning av bostaden. Det andra fallet benämns Oplanerat. Det innebär att gärnings- mannen av en slump får syn på under vägen, på eller efter bion. Den andra centrala dimensionen är huruvida det var en gärningsman eller flera gärningsmän inblandade. Med inblandning avser vi om gärnings- mannen hade någon ytterligare som deltog i planering eller genomförande av attentatet. Vi har däremot inte inkluderat eventuell inblandning i överskylning av dådet. (---) I typfallet flera gärningsmän har vi lagt in även det fall där mördaren får ersättning för dådet, dvs. är s.k. hit man. Det innebär dock ingen kvalitativ värdering av vederbörandes väntade eller faktiska professionalism i utförandet av dådet . Därmed skapas en fyrfältstablå med fyra kvadranter (huvudscenarier) enligt nedan. Denna uppdelning är som synes mycket enkel, vilket ofta är kriteriet på en bra modell. Ju enklare en modell är givet kravet på ett visst förklarings- värde, desto bättre är den. Denna modell tar således sikte på brottet och gärningsmannen; en viktig del i RRV-experternas arbete var att ta fram ett underlag för en analys av utredningsläget och vad som var känt om mordet. Det är ett naturligt moment i en kvalitetssäkring av det polisiära arbetet. Rapporten är därför i betydande mån inriktad på beskrivningar och analyser av själva händelseförloppet. Detta har varit av stort värde för kommissionen. Den som skall bedöma mordutredningen måste skaffa sig en egen bild av det som hänt. Vår möjlighet att göra det har avsevärt ökat genom det underlag som RRV-experterna tagit fram. Det är emellertid inte kommissionens uppgift att självständigt uttala en uppfattning om vad som skett. Och eftersom kommissionen inte redo- visar något eget ställningstagande avseende händelseförloppet, finns det heller inte skäl att i betänkandet återge de delar av RRV-experter- nas rapport som tar sikte på detta. De fall där vi uttryckligen citerar rapporten är då RRV-experterna uttalat en mening om sådant kommis- sionen skall bedöma. I övrigt har rapporten använts som ett arbets- material, som legat till grund vår inriktningen av vår granskning. Vårt material innehåller många personuppgifter. I åtskilliga fall kan det anföras skäl för att avidentifiera (anonymisera) individer. I ett mindre material skulle man vid en redovisning av det slag vi har i uppdrag att göra överväga att döpa förekommande personer till A, B, C etc. och därigenom kunna åstadkomma en anonymisering utan att det i större mån påverkar redovisningens begriplighet. Det är inte möjligt för oss. En omgång av alfabetet skulle inte räcka till och redovisningen skulle därför bli alltför svårtillgänglig. Vi har närmat oss denna fråga från bl.a. följande allmänna utgångs- punkter. àDet övergripande syftet med vårt uppdrag är att genom en öppen redovisning av brottsutredningen ge allmänheten möjlig- het att ta ställning till vad som förevarit. àEn stor del av det centrala utredningsmaterialet har blivit offentligt genom de rättegångar som förekommit om mordet. Det gäller även personuppgifter, som i hög grad finns tillgäng- liga i det offentliga förundersökningsprotokollet. àEn annan del av utredningsmaterialet har åberopats inför dom- stol enligt Riksåklagarens framställning till 1997. Det materialet har därvid bedömts kunna offentliggöras vid en ny rättegång. Där förekommande uppgifter har blivit tillgängliga för den i resningsärendet berörde. àDet gängse sättet att i tryckta referat av rättssaker återge personnamn är att använda förnamn och första bokstaven i efternamnet. àOm syftet med uppdraget inte skall förfelas kan inte framställ- ningen göras alltför svårläst. àVår redovisning, som syftar till offentlighet, kan inte helt styras av eventuella farhågor om ett mindre ansvarsfullt utnyttjande av materialet. àIntegritetsintresset måste ställas mot intresset av offentlighet, som i detta fall är mycket stort och huvudskälet till vårt upp- drag. Utifrån dessa utgångspunkter har vi följt följande huvudprinciper för vår redovisning. Förekommande personer anges i huvudsak på det sätt som är gängse i rättsfallsreferat, dvs. med förnamn och första bok- staven i efternamnet (vid flera förnamn anges endast det första; om endast efternamn förekommer anges första bostaven i detta). Uppgifter som kan ses som tydligt nedsättande för enskild återges med återhåll- samhet, även i de fall då de kan ha relevans för den sakliga bedöm- ningen av det som redovisas. Uppgiftslämnare är helt anonymiserade i de fall då de lämnat tips om personer som skulle kunna vara inblandade i mordet, med undantag för de uppgiftslämnare som framträtt offentligt, vilka, liksom övriga uppgiftslämnare, behandlas enligt huvudregeln. Personer som utpekats eller utretts från utgångspunkten att de skulle kunna ha med mordet att göra är ytterligare anonymiserade på skilda sätt, oftast så att de be- nämns med en bokstav. Därvid kan samma bokstav i olika kapitel avse olika personer, vilket emellertid torde framgå av sammanhanget. Anonymisering av samma slag har gjorts beträffande polismän som förekommer i diskussionen kring det s.k. polisspåret. Som anonymise- rande beteckning används ofta NN, för en person som bara förekommer på ett ställe i betänkandet. Vissa i utredningsmaterialet utpekade personer är benämnda enligt huvudregeln. Det gäller då utredningen mest bestått av kontroll och i något enstaka fall i övrigt då ytterligare anonymisering framstått som förfelad. Resningsmaterialet, som alltså är tillgängligt för den i samman- hanget berörde, har behandlats från utgångspunkten att det varit avsett att offentliggöras och förekommande personuppgifter är redovisade enligt huvudregeln, dvs. förnamn och efternamnets första bokstav an- vänds som nedsättande uppgifter återges med återhållsamhet även då de är relevanta från utredningssynpunkt. Befattningshavare i staten är namngivna fullt ut om de har chefs- befattningar. Utredande polismän har vid redovisningen av utred- ningsarbetet inte namngivits; de är inte chefspersoner. (Åtgärder som vidtagits av utredningsmän inom PU redovisas i stället med beskrivningar av typen PU höll förhör med eller PU upprättade en promemoria .) I några undantagsfall har vi bedömt det vara av betydelse för sammanhanget att identifiera andra befattningshavare en- ligt huvudprincipen med förnamn och första bokstaven i efternamnet. En förekommande utredningsman är anonymiserad. Vissa personnamn vilkas publicering inte kan antas medföra någon skada är inte anonymiserade; det gäller t.ex. beträffande en del avlidna eller på avlägsen ort bosatta personer. Personer som kan sägas tillhöra samtidshistorien anonymiseras i allmänhet inte heller i betänkandet, såvida inte vederbörande som uppgiftslämnare tagit kontakt med PU eller utpekats som misstänkt i något hänseende. För personuppgifter gäller genomgående att redovisningen av andra identifierande omständigheter redigerats i olika hänseenden, t.ex. av- seende bostadsort och namn på anhöriga. Anonymisering från angivna utgångspunkter har till viss del även skett i citerad text, som därmed inte i det hänseendet alltid utgör en exakt återgivning (se ovan under Betänkandets innehåll ). Källkontroll och kvalitetssäkring av vårt material Kommissionens egen granskning av materialet från själva brotts- utredningen har genomförts i , i huvudsak , med uppehåll då resnings- ansökan mot var under behandling. Det skulle ha varit önsk- värt att det material som slutligen redovisas i vårt betänkande källkontrollerades mot själva brottsutredningen. Om det varit fråga om ett forskningsprojekt skulle en sådan kontroll ha gjorts. Den praktiskt begränsade tillgång till materialet som vi haft, inte minst då Palmegruppens lokaler varit under ombyggnad, och våra egna begränsade resurser ställda i relation till den ytterligare tidsutdräkt det skulle ha medfört, har dock lett oss till att inte genomföra en sådan sista avstämning. Att vi ansett oss kunna underlåta detta har också att göra med att vårt grundmaterial sänts på remiss till . För att i någon mån kvalitetssäkra våra dokumenterade genomgångar av Palme- utredningens material, lät vi förundersöknings- ledningen och spaningsledningen ta del av dessa, huvudsakligen i icke anonymiserat skick och med källhänvisningar till de utredningsuppslag där informationen hämtats. (Det remitterade materialet omfattade alltså sådant som vi utläst av utredningshandlingar, inklusive en tidigare version av det som här redovisas i kapitel 2 under ; material från kommissionens egen efterforskning och be- dömningar ingick inte.) Varken förundersökningsledningen eller Palmegruppen hade naturligtvis möjlighet att kontrollera materialet i detalj, men det har lästs av många i utredningen insatta personer. Spaningsledningen har också låtit utredningsmän som arbetat med förekommande avsnitt läsa just dessa. Kommissionen har sedan vid sammanträden med förundersökningsledningen respektive spanings- ledningen inhämtat de synpunkter läsningen föranlett och korrigerat materialet därefter. Det bör därför vara i allt väsentligt korrekt. För det sistnämnda talar även det faktum att materialet i förhållande till sin omfattning föranledde ganska få korrigerande påpekanden. Ett påpekande beträffande kommissionens uppdrag Kommissionen skall som framgått enligt sitt uppdrag inte vara operativt verksam. Kommissionen skall utgå från den brottsutredningen som finns, med dess eventuella brister och förtjänster. Det är aldrig kommissionens uppgift att söka fylla ut eventuella luckor i utrednings- underlaget genom egna efterforskningar utanför utredningen och utred- ningsmaterialet. Som en konsekvens av detta finns det ett utrymme för att kom- missionens bedömningar i ett vidare perspektiv inte är riktiga, t.ex. be- träffande huruvida ett visst utredningsuppslag ter sig färdigutrett eller inte. Kommissionens bedömning sker ju på det underlag som utredarna tagit fram, jämfört med vad som i övrigt är känt. I ett enskilt fall kan det inte uteslutas att operativ efterforskning från kommissionens sida, t.ex. av eventuella ytterligare uppgiftslämnare, skulle ha lett till en annan bedömning än den som redovisats på grundval av det före- liggande utredningsmaterialet. 1.2Översikt över tidigare granskningar Justitiekanslerns granskning av den första delen av utredningen av misstankarna mot Justitiekanslern () tog i ett beslut ställning till Klagomål mot utredningen rörande misstänkts delaktighet i mordet på statsministern ; fråga bl a om förundersöknings ledning och utförande av vittneskonfrontationer, intaget i JK-beslut , s. 144. Granskningen var föranledd av att advokaten , som var offentlig försvarare för , i en skrivelse till JK framfört klagomål på handläggningen av polisutredningen mot . blev misstänkt på ett tidigt stadium av utredningen (om utredningen mot , se kapitel 5). Han satt anhållen och begärdes även häktad. Häktningsframställningen återkallades emeller- tid av dåvarande förundersökningsledaren, chefsåklagaren , sedan denne ansett sig ha kunnat konstatera att bevisningen mot hade manipulerats. Förundersökningen mot fortsatte dock ännu , bl.a. fick denne delta i ett antal kontroversi- ella konfrontationer, om vilka det rått oenighet mellan polisen och förundersökningsledaren, en oenighet som föranledde medlingsförsök från regeringens sida och en omstridd överprövning av Riksåklagaren. JK:s granskning initierades av sedan , i samband med att han beslutat nedlägga förundersökningen mot , i ett pressmeddelande uttalat att enligt hans mening utsatts för rättskränkning av allvarlig beskaffenhet. Anmälan inkom till JK . Granskningen pågick till december. Den ägde således rum den tid då det s.k. PKK-spåret (huvudspåret) utvecklades och med detta motsättningarna mellan polisen och de i ärendet engagerade åklagarna. K.G. hade lämnat utredningen i och med nedläggningen av ut- redningen mot medan kvarstod som spanings- ledare. JK:s beslut innefattar en kronologisk redogörelse för polisutred- ningen mot och bedömningar av ansvaret för förundersök- ningens bedrivande, eventuella brister eller missgrepp i utredningen, huruvida utsatts för rättskränkningar, huruvida åklagarens integritet hade kränkts av ledningsgruppen, Riksåklagaren och justitie- departementet samt hur informationen till massmedia hade skötts. Granskningen har främst sitt intresse för bedömningen av utredningen avseende (se kapitel 5), men genom att den fokuserar på de inledande förhållandena berör den frågor om förundersökningens organisation, förhållandet mellan polis och åklagare samt vissa rege- ringsåtgärder. I korthet innebar beslutet att såväl som kritiserades, även om problemen dem emellan väsentligen karakteri- serades som orsakade av personliga motsättningar av äldre datum.