sou · GNB3147 · 2000-01-01 00:00:00 — När fråga om förverkande enligt 36 kap. 1 a eller 5 a § , 11 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 6 a § narkotika- strafflagen (1968:64) eller 18 § skattebrottslagen (1971:69) inte skall handläggas gemensamt med åtalet, skall rätten, då den förordnar om beslag enligt 1 § första stycket andra meningen eller fastställer sådant beslag, utsätta den tid inom vilken talan om sådant förverkande skall väckas. I fråga om sådan tidsfrist skall bestämmelserna i 7 och 8 §§ äga motsvarande tillämpning. Paragrafen är ny. Vad som föreskrivs i paragrafen i fråga om beslag motsvarar de bestämmelser som meddelats i 26 kap. 6 a § beträffande kvarstad (se kommentaren till den paragrafen). SOU 1999:147 Författningskommentar 247 Förekommer anledning, att brott förövats, varå fängelse kan följa, må i hus, rum eller slutet förvaringsställe husrannsakan företagas för eftersö- kande av föremål, som är underkastat beslag, eller eljest till utrönande av omständighet, som kan äga betydelse för utredning om brottet. Kan någon misstänkas för ett brott som kan utgöra grund för för- verkande enligt 36 kap. 1 a § , 11 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 6 a § narkotikastrafflagen (1968:64) eller 18 § skattebrottslagen (1971:69) eller har han dömts för sådant brott, får husrannsakan som sägs i första stycket företas för att söka efter fö- remål som kan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan ha betydelse för utredningen av fråga om sådant förverkande eller förverkande enligt 36 kap. 5 a § . Hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet må hus- rannsakan enligt första stycket dock företagas, allenast om brottet för- övats hos honom eller den misstänkte gripits där eller eljest synnerlig anledning förekommer, att genom rannsakningen föremål, som är under- kastat beslag, skall anträffas eller annan utredning om brottet vinnas. Husrannsakan enligt andra stycket får företas hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet eller den som har dömts för detta endast om det finns synnerlig anledning att anta att det därigenom kommer att anträffas föremål som kan tas i beslag eller att det annars är av betydelse för utredningen av förverkandefrågan . Ej må för husrannsakan hos den misstänkte i något fall åberopas hans samtycke, med mindre han själv begärt åtgärden. I paragrafen finns bestämmelser om s.k. reell husrannsakan. I andra stycket, som är nytt, finns en bestämmelse som innebär att husrannsakan får företas i hus, rum eller slutet förvaringsutrymme för att säkra utred- ning av betydelse för en fråga om utvidgat förverkande. Att undersök- ning för sådant ändamål får företas också på annan plats även om den inte är tillgänglig för allmänheten följer av 10 §. Beviskravet för husrannsakan enligt andra stycket överensstämmer med det som enligt 23 a kap. 1 § gäller för inledande av en särskild eko- nomisk undersökning. Till skillnad från vad som gäller för husrannsakan enligt paragrafens första stycke är det alltså här ett minimikrav att någon bestämd person kan misstänkas för brottet i fråga. Hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet eller den som har dömts för detta får husrannsakan enligt andra stycket företas endast under de i tredje stycket andra meningen angivna förutsättningar- Denna bestämmelse avser alltså husrannsakan såväl hos den som över huvud taget inte är misstänkt för brottet som hos den som visserli- gen är misstänkt men där misstanken inte når upp til den angivna styr- kan. Föreligger skäl för kvarstad enligt 26 kap. 1 § och kan fängelse följa på brottet, får husrannsakan företas i hus, rum eller slutet förvarings- utrymme för att söka efter egendom som kan tas i förvar. Hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet eller som har dömts för detta får husrannsakan företas endast om det finns syn- nerlig anledning att anta att egendom som avses i första stycket skall anträffas genom åtgärden. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om husrannsakan i syfte att söka efter egendom som kan tas i förvar enligt 26 kap. 3 §. Skälen för att införa en möjlighet att använda husrannsakan för detta ändamål har redovisats i den allmänna motiveringen under avsnitt 6.7.3. Tagande i förvar enligt 26 kap. 3 § utgör en provisorisk åtgärd i av- vaktan på rättens beslut om kvarstad enligt 26 kap. 1 §. Förutsättningar- na för att ta egendom i förvar är också desamma som för kvarstad. För husrannsakan i här aktuellt syfte uppställs följaktligen i första stycket till en början det kravet, att skäl för kvarstad enligt 26 kap. 1 § skall vara för handen. Härutöver fordras, på motsvarande sätt som vid husrannsa- kan enligt 1 §, att fängelse kan följa på brottet. Fängelse skall alltså ingå i straffskalan för det aktuella brottet. Liksom vid husrannsakan enligt 1 § gäller enligt förevarande para- grafs andra stycke strängare krav än enligt första stycket för husrannsa- kan hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet eller som har dömts för detta. För att husrannsakan skall få ske hos en sådan per- son fordras sålunda, utöver vad som anges i första stycket, att det finns synnerlig anledning att anta att egendom som kan tas i förvar skall an- träffas genom åtgärden. Det krävs alltså att det föreligger någon om- ständighet som mera påtagligt visar att man med fog kan förvänta sig att åtgärden skall leda till avsett resultat. Förordnande om husrannsakan meddelas, utom i fall som avses i tredje stycket, av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Förordnande om husrannsakan för delgivning skall alltid meddelas av rätten. Kan i annat fall husrannsakan antas bli av stor omfattning eller medföra syn- nerlig olägenhet för den hos vilken åtgärden företas, bör, om det inte är fara i dröjsmål, åtgärden inte vidtas utan rättens förordnande. Fråga om husrannsakan får rätten ta upp på yrkande av undersök- ningsledaren eller åklagaren. Efter åtalet får rätten även på yrkande av målsäganden eller självmant ta upp en sådan fråga. Fråga om husrann- sakan enligt 1 § andra stycket får tas upp endast på yrkande av åkla- garen. Detsamma gäller fråga om husrannsakan enligt 1 a §, när åt- gärden avser egendom som kan tas i förvar för fordran på grund av sådant förverkande som avses i 1 § andra stycket. Fråga om husrannsa- kan för delgivning tas upp av rätten självmant eller på yrkande av polis- myndighet eller åklagaren. Förordnande om husrannsakan för eftersökande av den som skall häktas enligt beslut som avses i 24 kap. 17 § tredje stycket eller hämtas till inställelse vid rätten meddelas av polismyndighet eller polisman enligt bestämmelser i polislagen (1984:387). Andra stycket, som innehåller bestämmelser om på vems initiativ rätten får ta upp en fråga om husrannsakan, har kompletterats med en regel som avser husrannsakan som företas i syfte att säkerställa utredning be- träffande förutsättningarna för utvidgat förverkande eller som företas för att söka efter egendom som kan tas i förvar för en fordran på grund av sådant förverkande. Enligt den föreslagna regeln skall rätten få ta upp en fråga om sådan husrannsakan endast på yrkande av åklagaren. En sådan ordning ligger i linje med vad som föreslås gälla beträffande initiativrät- ten vid kvarstad, beslag och kroppsvisitation (se 26 kap. 2 §, 27 kap. 5 § och förevarande kapitels 13 §). Om det finns anledning att anta att ett brott har begåtts på vilket fängelse kan följa, får kroppsvisitation göras på den som skäligen kan misstänkas för brottet för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet. Kan någon misstänkas för ett brott som kan utgöra grund för för- verkande enligt 36 kap. 1 a § , 11 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 6 a § narkotikastrafflagen (1968:64) eller 18 § skattebrottslagen (1971:69) eller har han dömts för sådant brott, får kroppsvisitation göras på honom för att söka efter föremål, som kan tas i beslag, eller annars för att utröna omständigheter som kan ha betydelse för utredningen av fråga om sådant förverkande eller förver- kande enligt 36 kap. 5 a § . Annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet får kroppsvi- siteras enligt bestämmelserna i första stycket , om det finns synnerligen anledning att anta att det därigenom kommer att anträffas föremål som kan tas i beslag eller att det annars är av betydelse för utredningen om brottet. Kroppsvisitation enligt andra stycket får företas på annan än den misstänkte eller den som dömts för brottet endast om det finns syn- nerlig anledning att anta att det därigenom kommer att anträffas före- mål som kan tas i beslag eller att det annars är av betydelse för utred- ningen av förverkandefrågan. Med kroppsvisitation avses en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon har med sig. Paragrafen innehåller bestämmelser om kroppsvisitation. I ett nytt andra stycke har en möjlighet öppnats till kroppsvisitation i syfte att säkra ut- redning av betydelse för en fråga om utvidgat förverkande. Kroppsvisi- tation får under de i tredje stycket andra meningen angivna förutsätt- ningarna företas även på annan än den misstänkte eller den som har dömts för brottet. Föreligger skäl för kvarstad enligt 26 kap. 1 § och kan fängelse följa på brottet, får kroppsvisitation göras för att söka efter egendom som kan tas i förvar. Annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet eller den som har dömts för detta får kroppsvisiteras endast om det finns syn- nerlig anledning att anta att egendom som avses i första stycket skall anträffas genom åtgärden. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om kroppsvisitation i syfte att söka efter egendom som kan tas i förvar enligt 26 kap. 3 §. Skälen för att införa en möjlighet att företa kroppsvisitation i detta syfte har redovisats i den allmänna motiveringen under avsnitt 6.7.3. Regle- ringen motsvarar vad som i 1 a § har föreslagits i fråga om husrannsa- kan. Vi hänvisar till vad som anförts i kommentaren till den paragrafen. Beträffande kroppsvisitation och kroppsbesiktning skall i tillämpliga delar gälla vad i 3 a, 4, 8 och 9 §§ är föreskrivet om husrannsakan. Frå- ga om kroppsvisitation enligt 11 § andra stycket får tas upp av rätten endast på yrkande av åklagaren. Detsamma gäller fråga om kroppsvi- sitation enligt 11 a §, när åtgärden avser egendom som kan tas i förvar för fordran på grund av sådant förverkande som avses i 11 § andra stycket. Är fara i dröjsmål, får kroppsvisitation och kroppsbesiktning be- slutas av polisman. Förrättning, som är av mera väsentlig omfattning, skall verkställas inomhus och i avskiljt rum. Verkställs den av någon annan än en läkare, skall såvitt möjligt ett av förrättningsmannen anmodat trovärdigt vittne närvara. Blodprov får inte tas av någon annan än en läkare eller legiti- merad sjuksköterska. Annan mera ingående undersökning får utföras en- dast av läkare. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av en kvinna får inte verk- ställas eller bevittnas av någon annan än en kvinna, läkare eller legitime- rad sjuksköterska. Kroppsvisitation som enbart innebär att föremål som en kvinna har med sig undersöks och kroppsbesiktning som enbart inne- bär att blodprov eller alkoholutandningsprov tas får dock verkställas och bevittnas av en man. I första stycket anges att beträffande kroppsvisitation och kroppsbesikt- ning i tillämpliga delar skall gälla vad som i vissa hänseenden är före- skrivet beträffande husrannsakan. Detta gäller bl.a. i fråga om på vems initiativ rätten skall ta upp en sådan fråga. Genom det föreslagna tilläg- get klargörs att rätten endast på yrkande av åklagaren får ta upp en fråga om kroppsvisitation som syftar till att säkerställa utredning rörande för- utsättningarna för utvidgat förverkande eller som företas för att söka ef- ter föremål som kan tas i förvar för en fordran på grund av sådant för- verkande. Motsvarande ordning gäller beträffande samtliga tvångsmedel som kan komma till användning i samband med utvidgat förverkande. I ansökan om stämning, genom vilken en talan som avses i 22 a kap.1 § väcks, skall åklagaren uppge 1.den mot vilken talan förs, 2.den brottsliga gärning som utgör grund för förverkandetalan, 3.de omständigheter i övrigt på vilka talan grundas, 4.de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje särskilt bevis samt 5.de omständigheter som grundar rättens behörighet, om denna inte framgår av vad som anförts i övrigt. Ansökan skall vara undertecknad av åklagaren. I paragrafen anges vilka uppgifter en ansökan om stämning i ett mål om utvidgat förverkande skall innehålla. När talan om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 § väcks eller därefter, skall åklagaren till rätten ge in utskrift av protokoll från den särskilda ekonomiska undersökningen samt de skriftliga handlingar eller föremål som han vill åberopa som bevis. Så- dant som inte rör talan bör dock inte ges in. I paragrafen föreskrivs att åklagaren i samband med att han väcker talan om utvidgat förverkande har att till rätten ge in protokollet från den sär- skilda ekonomiska undersökningen. Enligt sista meningen i paragrafen bör dock endast material som är relevant för den väckta talan ges in. Regleringen motsvarar vad som föreskrivs i 7 § i fråga om ingivande av förundersökningsprotokoll eller anteckningar gjorda under förundersök- ningen när åtal väcks. Om det, för att målet skall kunna slutföras i ett sammanhang, är nöd- vändigt att förundersökningen eller den särskilda ekonomiska under- sökningen kompletteras eller, om förundersökning ej ägt rum, att sådan företas, får rätten meddela åklagaren föreläggande om det. Paragrafen innehåller en bestämmelse som ger rätten möjlighet att förelägga åklagaren att vidta erforderliga åtgärder i fall där rätten finner att en verkställd förundersökning är ofullständig eller, när förundersökning inte har ägt rum, att en sådan bör genomföras. I para- grafen har den ändringen gjorts att rätten getts möjlighet att förordna om komplettering även av en särskild ekonomisk undersökning, om detta är nödvändigt för att huvudförhandlingen skall kunna slutföras i ett sam- manhang. Härutöver har vissa språkliga förändringar gjorts. Rätten bestämme, så snart ske kan, tid för huvudförhandlingen. För be- handling av rättegångsfråga eller del av saken, som må avgöras särskilt, må huvudförhandling utsättas, ehuru målet i övrigt ej är berett till hu- vudförhandling. Är den tilltalade anhållen eller häktad, skall huvudförhandling hållas inom från den dag, då åtalet väcktes, om ej till följd av åtgärd, som avses i 11 eller 12 §, eller annan omständighet längre uppskov är nödvändigt. Har den tilltalade häktats efter åtalet, skall tiden räknas för hans häktande. Är den tilltalade ålagd reseförbud, skall huvudförhandling hållas in- om en månad från den dag då åtalet väcktes, om inte längre uppskov är nödvändigt till följd av åtgärd som avses i 11 eller 12 § eller annan om- ständighet. Har reseförbudet meddelats efter åtalet, skall tiden räknas för delgivning av beslutet. Förs talan om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 § i sam- band med åtal för brott på vilket talan grundas, får uppskov med hu- vudförhandlingen i mål där den tilltalade är anhållen, häktad eller ålagd reseförbud inte ske till följd av en omständighet som är av bety- delse för prövningen av förverkandefrågan men som inte hindrar att målet i övrigt avgörs. Paragrafen innehåller regler om bestämmande av tid för huvudförhand- ling i brottmål vid tingsrätt. I ett nytt fjärde stycke föreskrivs att upp- skov med huvudförhandlingen i mål där den tilltalade är anhållen, häktad eller ålagd reseförbud inte får ske till följd av en omständighet som är av betydelse enbart för prövningen av en med åtalet förd talan om utvidgat förverkande. Bestämmelsen syftar till att säkerställa att in- skränkningar i den tilltalades frihet inte får längre varaktighet än vad som är absolut nödvändigt. Om det i ett mål av här avsett slag visar sig vara nödvändigt att utredningen avseende förverkandefrågan komplette- ras och det kan förutses att en sådan komplettering vid en fortsatt ge- mensam handläggning skulle leda till att målet i sin helhet kom att avgö- ras senare än som annars kunnat ske, får domstolen enligt 22 a kap. 1 § tredje stycket förordna att talan om utvidgat förverkande skall handläg- gas som särskilt mål. I och för sig hade det kunnat övervägas att i stället göra deldomsinstitutet tillämpligt i den här aktuella situationen. Vi har emellertid stannat för den angivna ordningen, eftersom detta enligt vår bedömning utgör en enklare lösning. Om hovrätten anser att det behövs, skall hovrätten besluta att yttrande av sakkunnig inhämtas, skriftligt bevis läggs fram, föremål tillhandahålls för syn eller besiktning, bevis tas upp utom huvudförhandling eller nå- gon annan förberedande åtgärd företas. Om en part vill att en åtgärd enligt första stycket skall företas, skall han begära det hos hovrätten. Behöver i mål om allmänt åtal åtgärd enligt 23 kap. företas, får hov- rätten meddela åklagaren föreläggande om det. Detsamma gäller be- träffande åtgärd enligt 23 a kap. i mål i vilket talan förs om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om komplettering av utredning i brottmål sedan tingsrättens avgörande överklagats till hovrätten. Genom ett tillägg i tredje stycket har klargjorts att hovrätten i ett mål om utvid- gat förverkande vid behov kan förelägga åklagaren att komplettera den särskilda ekonomiska undersökningen. Om inte målet enligt 13 § avgörs utan huvudförhandling, skall hovrätten bestämma tid för sådan förhandling. Tiden skall om möjligt bestämmas efter samråd med parterna. För behandling av en rättegångsfråga eller sådan del av saken som får avgöras särskilt får huvudförhandling sättas ut även om målet i övrigt inte är färdigt för huvudförhandling. Om den tilltalade är häktad, skall huvudförhandling hållas efter utgången av den tid som anges i 2 §, om det inte till följd av åtgärder som avses i 12 § eller andra omständigheter är nödvändigt med längre upps kov. Har den tilltalade häktats efter utgången av den tid som anges i 2 §, skall tiden räknas från den dag han häktades. Förs talan om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 § i sam- band med åtal för det brott på vilket talan grundas, får uppskov med huvudförhandlingen i mål där den tilltalade är häktad eller underkas- tad reseförbud inte ske till följd av en omständighet som är av betydel- se för prövningen av förverkandefrågan men som inte hindrar att målet i övrigt avgörs. I paragrafen finns regler om bestämmande av tid för huvudförhandling i brottmål i hovrätt. I ett nytt tredje stycke har motsvarande bestämmelser som i 45 kap. 14 § fjärde stycket införts. Vi hänvisar till vad som anförts i författningskommentaren till det lagrummet. SOU 1999:147 Författningskommentar 255 Sedan en dom i ett mål om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 § vunnit laga kraft, får resning beviljas till förmån för den som för- verkandetalan avsett 1. om förhållandena är sådana som avses i 2 § 1 - 3 eller 5, 2.om åtalet för det brott som förverkandetalan grundades på seder- mera ogillats eller om brottet hänförts under en annan straffbestäm- melse och därför inte kan läggas till grund för sådant förverkande, el- ler 3.om någon omständighet eller något bevis, som inte tidigare före- bringats, åberopas och dess förebringande sannolikt skulle ha lett till att förverkandetalan ogillats eller att ett inte obetydligt lägre belopp hade förklarats förverkat, eller om det med hänsyn till vad som sålunda åberopas och i övrigt förekommer, finns särskilda skäl att på nytt prö- va förverkandefrågan. Sedan en dom i ett mål om sådant förverkande som avses i 22 a kap. 1 § vunnit laga kraft, får resning beviljas till men för den som förver- kandetalan avsett 1.om något sådant förhållande som avses i 2 § 1 eller 3 förelegat och detta kan antas ha medverkat till att förverkandetalan ogillats eller att förverkandet kommit att avse ett väsentligt lägre belopp än det som borde ha förklarats förverkat, eller 2.om någon omständighet eller något bevis, som inte har fö- rebringats, åberopas och dess förebringande sannolikt skulle ha lett till att förverkandetalan bifallits eller att ett väsentligt högre belopp hade förklarats förverkat än det som förverkandet kom att avse. Resning får inte beviljas på grund av förhållanden som avses i första stycket 2, om inte åklagaren gör sannolikt att han inte vid den rätt som meddelat domen eller genom fullföljd från denna hade kunnat åberopa omständigheten eller beviset eller han annars haft giltig ur- säkt att inte göra det. I paragraferna, som är nya, har tagits in bestämmelser om resning i mål om utvidgat förverkande. Det kan i och för sig diskuteras om en särreg- lering här är oundgänglig. Enligt vår mening passar emellertid ordalydel- sen i 2 och 3 §§ i vissa avseenden mindre väl när det är fråga om en dom på utvidgat förverkande. Den i 2 a § 2 angivna grunden för resning tar sikte bl.a. på fall där talan om utvidgat förverkande har förts mot en närstående till lagöver- trädaren. Har avgörandet vunnit laga kraft mot den närstående men bort- faller grunden för förverkandet genom att en annan bedömning görs i frågan om ansvar för det förverkandegrundande brottet, kan resning en- ligt denna punkt beviljas till förmån för den närstående. I övrigt ansluter resningsgrunderna nära till vad som gäller för andra brottmål enligt 2 re- spektive 3 §. 12.3Förslaget till lag om ändring i miljö- balken Djur, växter, produkter som utvunnits av djur eller växter, kemiska pro- dukter, biotekniska organismer eller varor innehållande kemiska pro- dukter eller genetiskt modifierade organismer eller produkter som inne- håller eller består av gentekniskt modifierade organismer vilka har varit föremål för brott enligt 1 - 4, 6, 8, 9 eller 10 § få förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller värdet av ege ndomen eller utbytet av sådant brott. Fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid brott enligt 1 - 4, 8, 9 eller 10 § får förklaras förverkade, om det behövs för att förebygga brott eller annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälp- medel vid brott enligt 1 - 4, 8, 9 eller 10 §, om brottet har fullbordats eller kommit till straffbart försök . I stället för egendomen kan dess vär- de helt eller delvis förklaras förverkat. Genom ett tillägg i andra stycket har möjligheterna till förverkande vid- gats till omfatta även egendom som inte använts eller medförts vid brot- tet men som likväl varit avsedd att användas som hjälpmedel därvid. En förutsättning för sådant förverkande är att brottet i fråga kommit till fullbordan eller till straffbart försök. Anmärkas kan att såvitt gäller de här aktuella brotten föreskrivs ansvar för försök endast vid brott enligt 8 § första stycket 24 ( överträdelse av förbud mot dumpning eller för- bränning av avfall enligt 15 kap. 31 §). I andra styckets sista mening har endast gjorts en språklig följdänd- ring. Ändringarna skall ses mot bakgrund av den gemensamma åtgärd som EU antagit avseende bl.a. förverkande av hjälpmedel och av brott (se den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2 samt författningskom- mentaren till ändringarna i 36 kap. 2 § BrB, avsnitt 12.1). 12.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafik- brott Ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag får förklaras för- verkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Detsamma gäller annan egendom som an- vänts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag. Första stycket gäller även i fråga om egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats.