sou · GNB355d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Ministeriet för transport, offentligt arbete och vattenförsörjning (en Waterstaat) har i uppgift att fastställa en Förhållandena i några andra länder 115 frekvensplan och tilldela frekvenser. På radio/TV-området finns sär- skilda bestämmelser för frekvenstilldelning, t.ex. måste det finnas till- stånd för rikstäckande sändning. Om inga särskilda bestämmelser gäller, tilldelas tillstånd enligt principen first come, first served, med kon- kurrerande bud eller genom auktionering. Vilken procedur som skall användas bestäms av ministeriet för transport, offentligt arbete och vattenförsörjning och ministeriet för utbildning, kultur och vetenskap (, Cultuur en Wetenschappen). Ministeriet för transport, offentligt arbete och vattenförsörjning antar och genomför teleregleringen. Genom den nya telekommunikationslagen inrättas en tillsynsmyndighet för telekommunikationssektorn (en Telecommunicatie Autoriteit) som skall utöva tillsyn över lagens efterlevnad, lösa samtrafiktvister m.m. Ministeriet för utbildning, kultur och vetenskap ansvarar för regle- ringen av allmän och privat radio/TV-utsändning. instiftades den nederländska kommittén för medier (Commissariaat voor de Me- dia). Kommittén har ansvaret för att medielagen genomförs och efter- följs. Tillsynen är koncentrerad till frågor om utsändningstillstånd och innehållsrelaterade frågor såsom reklam, programutbud m.m. Den nederländska regeringen meddelade att den skall utreda konvergensens konsekvenser för lagstiftningen, samhället och kulturen. En av de frågor som skall utredas är i vilken mån nuvarande lagar och regler måste anpassas till nya informationstjänster såsom multimedia och Internet. Utredningen görs i ett samarbete mellan ministeriet för ekonomiska frågor (), ministeriet för utbildning, kultur och vetenskap; justitieministe- riet (), ministeriet för inrikesfrågor (en Koninkrijksrelaties) och ministeriet för transport, offentligt arbete och vattenförsörjning. Den nederländska regeringen har genomfört en studie om lagstiftning för de elektroniska motorvägarna. Studien innehåller en analys av problemen med regleringen av de berörda områdena och den neder- ländska regeringens målsättning för reglering avseende informations- och kommunikationsmarknaderna. I studien dras bl.a. slutsatsen att gällande reglering i princip är tillämplig på de elektroniska motorvä- garna. 116 Förhållandena i några andra länder I sitt svar på kommissionens grönbok om konvergens skriver den nederländska regeringen att den föredrar kommissionens första alterna- tiv till utveckling av lagstiftningen. Det kan dock även i vissa fall vara aktuellt att tillämpa alternativ två (t.ex. avseende den nederländska konstitutionen). Regeringen utesluter inte heller att det tredje alternativet kan bli aktuellt längre fram dvs. att en indelning görs mellan infrastruktur, förmedling av data och innehåll. Regeringen anmärker att hänsyn måste tas till den nederländska konstitutionen med skydd för yttrandefrihet och respekt för integritet och konfidentiell kommunikation. Regeringen framför även att den anser att den nederländska regleringen genom den antagna telekommunikationslagen och den ändrade medielagen till viss del är anpassad till konvergensutvecklingen. Telekommunikationer regleras i den brittiska telekommunikationslagen (Telecommunications Act) . Lagen innehåller ett system för allmänna och särskilda auktorisationer för tillhandahållande av tele- kommunikationstjänster. En telekommunikationstjänst definieras som: ·en tjänst som består i överföring via telekommunikationssystem av tal, musik och andra ljud; visuella bilder; signaler för överföring (mellan personer, mellan saker [things] eller mellan personer och saker) i alla former, annat än i form av ljud eller visuella bilder; eller signaler som tjänar till igångsättande eller kontroll av maskiner eller apparatur ·en tjänst som består i installation, underhåll, inställning, reparation, ändring, flyttning, avlägsnande eller ersättning av apparatur som är ansluten eller skall anslutas till ett telekommunikationssystem. Radio/TV-verksamhet regleras i radio- och TV-lagarna (Broadcasting Acts) och . Radio/TV-utsändning definieras inte i lagstiftningen, men televisionsprogramtjänst definieras som en tjänst som består i utsändning av televisionsprogram för allmän mottagning i eller i alla områden i inklusive inrikes satellittjänster. Gränsdragningen mellan telekommunikationer och radio/TV- utsändning är inte helt klar bl.a. eftersom det inte finns en definition av begreppet radio/TV-utsändning. Med en televisionsprogramtjänst avses ett televisionsprogram som sänds ut för allmän mottagning. En gräns- dragning för vad som avses med allmän mottagning i detta sammanhang görs mellan tjänster som sänds i marknätet eller via satellit och tjänster Förhållandena i några andra länder 117 som sänds via kabel. Exempelvis VOD som sänds via satellit regleras av Independent Television Commission (ITC) till skillnad från VOD som sänds ut via kabel. Kommunikation som sker från punkt till punkt och har ett övervägande inslag av privat korrespondens, t.ex. videokonferenser, betraktas inte heller som en televisonsprogramtjänst, utan som telekommunikation. anses inte bestå av rörliga bilder och betraktas därför inte som en televisionsprogramtjänst. Gräns- dragningsproblemen har aktualiserats i samband med att företaget tish Interactive Broadcasting (BIB) skall lansera sina tjänster där traditionell radio/TV-utsändning blandas med interaktiva tjänster och privat korrespondens. Eftersom BIB avser att tillhandahålla tjänster via satellit har ITC beviljat licens och följaktligen även reglerat dessa tjänster. Yttrandefriheten är inte skyddad i grundlag i . Istället anses det föreligga en presumtion för att yttrandefriheten skyddas om den inte är begränsad i lag. Det torde inte uppstå några särskilda tillämpningsproblem på grund av konvergensutvecklingen. Planering och administration av frekvensspektrumet sköts av Radi- ocommunications Agency i enlighet med Telegraphy Act och . tillåts prissättning av spektrum i form av administrativa avgifter eller auktionering för att ge ekonomiska incitament att utnyttja frekvenserna mer effektivt. Frekvenstilldelningen skall balansera behovet av kommersiell och icke-kommersiell användning och garantera tillgång till frekvenser för försvar, nationell säkerhet och räddningstjänster samt klara de nya förutsättningar som teknisk utveckling och förändringar på marknaden medför. På radio- och TV-området allokeras frekvenserna genom licensie- ring. De licensierande myndigheterna skall garantera att ett brett utbud av tjänster är tillgängligt, att det råder konkurrens avseende tillhanda- hållande av tjänster samt att tjänster håller hög kvalitet och erbjuder ett utbud som tillgodoser olika intressen. 118 Förhållandena i några andra länder Handels- och industriminsteriet () har huvudansvaret för regleringen av telekommunikationsmarknaden. Den brittiska tillsynsmyndigheten på teleområdet Office of Telecommu- nications (OFTEL) arbetar med administration och tillsyn av telekom- munikationsregleringen. Ministeriet för kultur, medier och sport (, Media and Sports) har huvudansvaret för radio/TV-regleringen. ITC reglerar kommersiella televisionstjänster främst genom licensierings- villkor och regler om programinnehåll, reklam och sponsorer samt tek- niskt utförande. Radiotjänster regleras av en särskild myndighet för radioverksamhet Radio Authority. OFTEL har vissa befogenheter även inom radio- och TV-sektorn eftersom den beviljar licenser för utsänd- ningssystem. I infördes en till viss del konvergensan- passad reglering genom ändring av den brittiska telekommunikations- lagen för att tillåta kabel-TV-bolag att tillhandahålla telekommunika- tionstjänster över sina nät. Syftet med ändringarna var att ytterligare öka konkurrensen på telekommunikationsmarknaden, i synnerhet marknaden för infrastruktur. förbjuds emellertid att tillhandahålla radio/TV-tjänster. OFTEL uppmärksammade konvergensfenomenet genom att utfärda ett konsultationsdokument Beyond the Telephone, the Televi- sion and the PC. Dokumentet tog upp till diskussion olika reglerings- frågor som förväntades uppstå i samband med utvecklingen av nya tjänster, men resulterade inte i några särskilda lagstiftningsåtgärder. Underhuset (House of Commons) tillsatte en kommitté för att undersöka audiovisuell kommunikation och regleringen av radio/ TV. Kommittén presenterade sin rapport och rekommenderar inrättandet av ett gemensamt kommunikationsministerium, en gemensam myndighet samt ett gemensamt regelverk för radio-, TV-, televerksam- het och infrastruktur. OFTEL har, som svar på kommitténs arbete, utfärdat ytterligare två dokument med temat Beyond the Telephone, the Television and the PC. I det andra dokumentet anges vissa mål med lagstiftningen. I det tredje dokumentet finns mer konkreta förslag till utveckling för lagstiftningen. publicerade ministeriet för kultur, medier och sport i samarbete med handels- och industriministeriet en grönbok om konver- gens : Approaching Convergence in Förhållandena i några andra länder 119 I grönboken analyseras den inverkan den digitala konvergensen kan väntas få för regelverken för radio/TV och telekommunikationer. var föremål för en allmän konsulta- tionsprocess och kommer att resultera i eventuella förslag till ny eller ändrad lagstiftning . I grönboken avråder ministerierna från att på ett tidigt stadium radikalt ändra regleringen eller instifta en gemensam myndighet för de konvergerande områdena eftersom det är svårt att förutse konvergensutvecklingen. Ministerierna anser istället att det är viktigt att ge klara riktlinjer för en gradvis anpassning av lagstiftningen. Konvergensen medför även att myndigheterna kommer att vara tvungna att samarbeta i allt större ut- sträckning. En rapport som innehåller en sammanställning av remiss- svaren samt en diskussion kring övergången från analoga till digitala sändningar och en översyn över tillståndsgivning på telekommunika- tionsområdet publiceras . Två mer konkreta åtgärder har vidtagits i på områden som står i nära samband med konvergens. Regleringen av villkorad tillgång omfattar alla typer av digitala tjänster, dvs. inte endast digital- TV utan även digital radio, digital datautsändning, icke utsända infor- mationstjänster och icke utsända interaktiva tjänster. Vidare har ITC utfärdat en uppförandekod för elektroniska programguider i vilken den uttalar hur den kan förväntas tillämpa konkurrensreglerna på elektro- niska programguider. För att hindra dominerande aktörer på marknaden att missbruka sin ställning, anger ITC bl.a. att aktörerna skall ge tillträde till sin elektroniska programguide på rättvisa, rimliga och icke- diskriminerande villkor. I sitt svar på kommissionens grönbok anger de brittiska myndighe- terna angående alternativen till fortsatt utveckling av lagstiftningen att det måste vara upp till de enskilda medlemsstaterna att välja inriktning för lagstiftningens utveckling eftersom de åtgärder som behövs i hög grad är beroende av regleringen och situationen på marknaden i det enskilda landet. En successiv utvecklingen av lagstiftningen förespråkas i stället för omvälvande förändringar. Följaktligen bör det existerande regelverket anpassas för att kunna hantera förändrade förutsättningar och nya tjänster. 120 Förhållandena i några andra länder Telekommunikation regleras på federal nivå i den tyska telekommuni- kationslagen (Telekommunikations-Gesetz). Telekommu- nikationstjänster definieras som kommersiellt tillhandahållande av tele- kommunikationer inklusive överföringstrådar erbjudna till tredje man. Tjänsterna måste inte erbjudas till allmänheten. Utsändning av radio/TV regleras på förbundsstatsnivå. För- bundsländerna har träffat en övergripande överenskommelse om radio och TV (Rundfunkstaatsvertrag). I överenskommelsen defi- nieras radio/TV som tillhandahållande och utsändning till allmänheten av presentationer av alla typer av tal, ljud och bild genom elektroniska svängningar utan förbindande tråd eller längs eller med hjälp av en ledare. Definitionen inbegriper även kodade program och program som tillhandahålls mot betalning. Överenskommelsen kompletteras av ytter- ligare mediereglering i de enskilda förbundsländerna. De frågor som rör själva utsändningen ligger under federal kompetens, t.ex. tillstånds- givning för infrastruktur. Även frekvenstillstånd tilldelas av federala myndigheter. De frågor som rör användningen av frekvenserna regleras emellertid i överenskommelsen och medieregleringen inom de olika förbundsländerna. Nya typer av informations- och kommunikationstjänster (teletjänster) regleras åtskilt från den traditionella telekommunikations- samt radio/TV-regleringen i den federala informations- och kommunikations- lagen (teletjänstlagen) (Informations- und Kommunika- tionsdienste-Gesetz). Med teletjänster förstås elektromagnetiska informations- och kommunikationstjänster som tillhandahålls för indi- viduellt bruk över telenät, inklusive telebank, telemedicintjänster, indi- viduella informationserbjudanden, sökmotorer för Internet, telespel och interaktiv telehandel. (Se vidare nedan) Medietjänster, dvs. nya tjänster på Internetområdet som riktar sig till allmänheten och har ett huvudsakligt inslag av radio/TV-utsändning (ej interaktiva), exempelvis NVOD, nyheter online, teleshopping och elektronisk press regleras i en överenskommelse mellan förbundslän- derna (Mediendienste-Staatsvertrag). (Se vidare nedan.) Gränsdragningen mellan telekommunikationstjänster och radio/TV- tjänster görs genom att tjänster som riktar sig till allmänheten betraktas som radio/TV-tjänster. Gränsdragningen mellan teletjänster och medie- tjänster utgår i huvudsak från samma kriterium som traditionella tele- kommunikations- och medietjänster, dvs. att en medietjänst riktar sig till allmänheten. Förhållandena i några andra länder 121 Den generella rätten till yttrandefrihet regleras i artikel 5 i den tyska grundlagen enligt vilken var och en har rätt att fritt uttrycka och sprida sin uppfattning genom tal, skrift och bilder samt att fritt informera sig genom allmänt tillgängliga källor. Vidare är pressfriheten och friheten att rapportera genom radio eller rörliga bilder garanterad och censur inte tillåten. Bestämmelsen omfattar även nya medier, men det finns inget särskilt skydd för yttrandefrihet i nya medier. Konvergensen förväntas inte medföra ett behov att ändra grundlagen. Telekommunikationslagen reglerar frekvensernas användning på telekommunikationsområdet. Den nationella tillsyns- myndigheten kan upprätta en plan för användning av frekvenser. Frekvenser tilldelas mot en administrativ avgift om tillräckliga frekven- ser är tillgängliga enligt frekvenstabellen. Om det däremot är brist på frekvenser, tilldelas frekvenserna efter ett allmänt anbudsförfarande där aspekter som effektivt utnyttjande av frekvenserna och konkurrens- neutralitet beaktas. Avseende televisionsutsändningar föreskriver överenskommelsen att förbundsländerna är ansvariga för tilldelning av televisionstjänstlicenser för tillgängliga frekvenser. är ansvarig för frekvenstilldelning. Överenskommelsen och medielagarna i för- bundsländerna föreskriver vad frekvenserna skall användas till. I är gränsdragningen mellan telekommunikations- respektive radio/TV-tjänster av stor betydelse inte enbart för att tjänsterna regleras av olika regelverk, utan även eftersom telekommunikations- och tele- tjänster faller under federala myndigheters kompetens, medan radio/TV- samt medietjänster faller under förbundsländernas kompetens. Reglerande myndighet för telekommunikationer är det federala departementet för post och telekommunikation (Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft, Forschung und Technologie). Vissa av de reglerande uppgifterna har överlåtits till tillsynsmyndigheten för telekom- munikationer (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post). Tekniska frågor hanteras av verket för post och telekommunikationer. Förbundsländerna har befogenhet att reglera radio/TV-sektorn för frågor om organisation och finansiering av allmän radio/TV, licensiering av privata TV-utsändare och reglering av programinnehåll. Den federala lagstiftaren har däremot ansvar för tilldelning och övervakning av frekvenser för radio/TV-utsändningar. Frågor rörande användning av frekvenser regleras emellertid, som angivits ovan, av förbundsländerna. 122 Förhållandena i några andra länder Som nämnts ovan, regleras nya former av teletjänster och medietjänster separat från traditionella telekommunikations- och radio/TV-tjänster i teletjänstlagen respektive medietjänstlagen. Båda lagarna antogs och är utformade på ett likartat sätt. I det följande redo- görs översiktligt för lagarnas innehåll. Det finns inget krav i dessa lagar på licensiering eller registrering för tillhandahållande av tele- eller medietjänster. Avseende tjänsternas innehåll, ändrar teletjänstlagen de straffrättsliga bestämmelserna för att de skall kunna tillämpas även på nya medier. Otillåtet innehåll i de nya medierna är material som uppmanar till krig eller folkmord, förskönar våld, är pornografiskt, eller påverkar minderåriga. Internettjänstetill- handahållare är endast ansvariga för information som de har producerat själva. Tjänstetillhandahållare kan även vara skyldiga att ta bort illegalt material om de är medvetna om att det finns och om det är tekniskt möjligt. Beträffande skydd för minderåriga, måste de som tillhandahåller tjänster på beställning, se till att det är möjligt att blockera innehåll som kan vara skadligt för minderåriga. Det finns även regler om dataskydd och integritetsskydd. För medietjänster tillämpas även vissa generella presslagar. Teletjänstlagen och överenskommelsen om medietjänster ses över . Då kommer bl.a. frågan om hur gränsdragningen mellan teletjänster och medietjänster skall göras att studeras. I sitt svar på grönboken anför den tyska regeringen att den ser posi- tivt på konvergensen eftersom den bland annat medför förbättrade vill- kor för användarna och utsikter till nya arbetstillfällen. Den tyska rege- ringen anser att de allmänna konkurrensreglerna är tillräckliga för att reglera konkurrensen på marknaden, men att viss sektorspecifik regle- ring behövs på telekommunikations- och medieområdet. Efterhand som konkurrensen på marknaden för telekommunikation stärks kan regle- ringen minska. De betonar att reglering bara skall tillgripas när det är nödvändigt. Beträffande kommissionens alternativ till utveckling av lagstiftningen har använt det första alternativet när det gäller den straffrättsliga reglering för de nya tjänsterna. Det andra alternativet har använts i de två lagarna för nya medier när det gäller ansvar för innehåll. Den tyska regeringen anser inte att alternativ tre bör användas för tillfället. Förhållandena i några andra länder 123 Telekommunikationer regleras i telekommunikationslagen (Tele- communications Act) . Ett av huvudsyftena med tele- kommunikationslagen är att främja konkurrensen på den kanadensiska telekommunikationsmarknaden. Med telekommunikation förstås i lagens mening utsändning, vidaresändning eller mottagning av information via tråd, kabel, radio, optiskt eller annat elektromagnetiskt system eller via annat liknande tekniskt system. Lagen är inte tillämplig på radio/TV- utsändning. Radio/TV-verksamhet regleras i radio- och TV-lagen (Broadcasting Act) . Regleringen syftar bl.a. till att främja att ett varierande utbud av radio och TV med hög kvalitet. Radio/TV- utsändning definieras som alla typer av utsändning av program i kodad eller okodad form, via radiovågor eller andra former av tele- kommunikation för mottagande av allmänheten genom radio- eller TV- apparatur, men omfattar inte någon sådan utsändning som görs endast för utförande eller visning på en allmän plats. Program definieras som ljud eller visuella bilder eller en kombination av ljud och visuella bilder som är avsedd att informera, upplysa eller underhålla, men inkluderar inte visuella bilder, oavsett om de kombineras med ljud eller inte, som till övervägande del består av alfanumerisk skrift. Beträffande gränsdragningen mellan telekommunikation och radio/TV-tjänst, är det avgörande för om en tjänst klassas som en radio/TV-utsändning att det är en utsändning som kan tas emot av all- mänheten genom radio- eller TV-apparatur. Både NVOD och VOD betraktas som radio/TV-tjänster. Även om VOD beställs individuellt anses det alltså vara en tjänst som är avsedd för mottagning av allmän- heten. För att betraktas som en radio/TV-utsändning skall det även vara ett program. Från definitionen av program undantas visuella bilder som består till övervägande del av alfanumerisk skrift. Detta innebär att text- TV faller utanför definitionen av radio/TV-utsändning. Gränsdragningen mellan telekommunikation och radio/TV-utsändning görs genom att radio/TV-utsändning uttryckligen undantas från telekommunika- tionslagens tillämpningsområde. Yttrandefrihet, inklusive tryckfrihet och yttranden genom andra former av kommunikationsmedier, skyddas i den kanadensiska Charter of Rights and Freedoms. Yttrandefriheten i de nya medierna skyddas inte särskilt och inga problem förväntas uppstå i samband med konver- gensutvecklingen. Frekvenser tilldelas i av industriministeriet (Industry ) enligt radiolagen (Radio Act). 124 Förhållandena i några andra länder en jämförande värdering. Den aktör som bäst kan förväntas tillgodose förutbestämda intressen tilldelas frekvensen. En avgift utgår för att täcka administrativa kostnader. De kanadensiska ministerierna för kulturarv (Canadian Heritage) och industri (Industry ) ansvarar gemensamt för regleringen på telekommunikations- samt radio/TV-området. Den kanadensiska kommunikationsmyndigheten är gemen- sam för både telekommunikations- och radio- och TV-sektorn och ansvarar för genomförandet av telekommunikations- samt radio/ TV- regleringen. Konvergensfrågorna har uppmärksammats i då CRTC anmodades att undersöka konvergensfenomenet och att hålla allmänna konsultationer på området. Resultatet rapporterades i doku- mentet (Competition and Culture on Information Highway: Managing the Challenges of Transition) . Därefter publicerade den kanadensiska regeringen en handlingsplan för informationssamhället (the : Moving into the 21st Century). Denna handlingsplan syftar till att vägleda CTRC i dess arbete med reglering på området. I dokumentet anges att även om tekniken möjliggör för teleoperatörer och radio/TV-företag att tillhandahålla i princip likartade tjänster, skall distinktionen emellan telekommunikations- och radio/TV-tjänster kvarstå och tjänsterna skall regleras olika. Exempelvis om en teleoperatör tillhandahåller radio/TV-tjänster, så skall dessa tjänster regleras enligt radio/TV-lagen, och om en kabeloperatör tillhandahåller teletjänster, så skall dessa regleras enligt telekommunikationslagen. Dokumentet behandlar tre områden (infrastruktur, innehåll och kon- kurrens) och hur regleringen skall utvecklas på dessa områden för att främja konkurrensen. ·På infrastrukturområdet skall regleringen bl.a. medge att det finns konkurrerande kommunikationstjänster. Kabelbolag som tillhanda- håller teletjänster måste upplåta sina nät till andra operatörer på samma sätt som krävs av teleoperatörer, men de skall inte behöva tillhandahålla sina nät för att andra företag skall kunna sända radio och TV. Förhållandena i några andra länder 125 ·Innehållsreglering skall omfatta även nya typer av tjänster, dvs. inte endast traditionell radio/TV-utsändning. Vidare skall navigations- system underlätta tillgång till kanadensiska program och vara till- gängliga på franska. Även nya former av utsändningstjänster skall omfattas av industrins riktlinjer om våld, reklam riktat till barn etc. ·Alla telekommunikationsoperatörer som uppfyller de kanadensiska kraven om ägande och kontroll skall kunna beviljas en radio/TV- utsändningslicens.