sou · GNB39 · 2000-01-01 00:00:00 — och öfva gudstjenst, så ofta de enskilde deraf känna behof, utgör ett villkor för samvetsfriheten äfvensom i viss mån för troslifvet.106 beslutade att anta en ny dissenterlag och anhöll om en ny författning i frågan. En proposition framlades 1873 och föranledde dissenterlag som hade laga kraft ända till religionslagstiftning. kallades till Religionsfrihets-möte i de la Croix salon i . Syftet var att skapa en opinionsyttring som skulle påverka den svenska genom stöd till utvidgad religionsfrihet. innan utsatt mötestid var lokalen fylld med maximala 1.300 personer och tusentals angavs ha försökt få plats.107 Bakom inbjudan stod medlemmar tillhörande den lutherska kyrkan, den romersk-catholska kyrkan, den reformerta kyrkan, Baptist-samfundet och af den Mosaiska församlingen.108 Flera talare ställde frågan om religionsfrihet fanns i och gav svaret nej. Betraktas däremot talen utifrån om det finns gränser för religionsfriheten gick ståndpunkterna i sär. Flera satte gränsen gentemot mormonerna och till dels muslimerna (betecknade muhamedaner) utifrån frågan om månggifte. Men också andra röster gjorde sig gällande. Den judiske rabbinen menade att judarna vars lära funnits kunde begära utvidgad religionsfrihet såväl som Catholikerna, hvilka räkna , eller Turkarne, som räkna , eller till och med Mormonerna, som 106Herr , i Andra kammaren . Kammarens förhand- lingar 1868, IV:502. 107Alm, I. (1868) Berättelse om Religionsfrihets-mötet i de la Croix´salon i , . : C. . 108Att ledande personer från de olika sammanhangen stod bakom inbjudan framgår när enskilda personer nämns vid efternamn: , , Broady, , , , , van Eysden, , , , Lewysohn, Liljencrantz, , , , , , och . (1868) s. 4. funnits kanske ett par tiotal.109 Det är alltså rabbinen som när han talar om religionsfrihet också inkluderar muslimerna, här beteck- nade turkar. Mötet instämde genom acklamation i att religionsfriheten bör blifva en sanning i landet i öfverensstäm- melse med 16 § Regeringsformen. Denna paragraf uppfattades tillförsäkra full religionsfrihet inom den allmänna ordningens och sedlighetens gränser. Problemet var att det grundlagen medgav uppfattades inskränkas av andra lagar och förordningar såsom förordning. En av de tongivande debattörerna vid bland annat detta möte var baptisten fil. Under pseudonymen skrev han en skrift i form av fyra brev till lutheranen och teologen . uppmanade till diskussion. Den som hade invändningar var välkommen med argument som vederlade hans ståndpunkter. Därmed blev hela utformningen av boken en uppmaning till ordets frihet och samvetets frihet. Ändå var det mer specifikt religionens frihet han inriktade sig på. Redan i första brevets början gavs en definition av religionsfrihet: ... att religionsfrihet är rättigheten att uti allt som rör ens religiösa eller andliga lif vara oberoende af alla verldsliga eller borgerliga lagar; eller med andra ord den rättighet hvarje menniska har att uti sin tro, sin bekännelse och sin dyrkan endast följa sin egen över- tygelse, utan förfång af några vare sig kyrkliga eller borgerliga tvångslagar eller inskränkningar.110 Det ideala var en stat som tillät det religiösa livet och den religiösa tron att existera. Här inställer sig två avgörande frågor beroende på statens agerande. Om staten tillåter allt religiöst liv, behöver då gränser dras gentemot företeelser som synes gå stick i stäv mot statens intentioner och mål? Vad händer om staten inte tillåter allt religiöst liv? 109Alm (1868) s. 28. 110Baptista, (1868) Fyra bref om Religionsfrihet. : P , s. 2. ATT SLAKTA ETT FÅR I Slutsatsen blev att avseende religiösa meningar och bruk är människan ansvarig endast inför . Staten skall lämna religionen fri. Sekterna skall få verka fritt just därför att sanningen uppfatta- des bli segrare. uppmaning och avslutningsord var: Det bästa staten kan göra till religionens fromma är detta: lemna all forskning fri, all öfvertygelse fri, all yttringsrätt fri, all gudsdyrkan fri. Så fortsätter han: Det samhälle som vill taga ifrån mig min religion fruktar jag mycket mindre än det samhälle som fordrar en sådan af mig. En konstitution som gör staten religiös, gör mig sjelf oreligiös, för- utsåvidt jag skänker denna konstitution mitt samtycke. Den egna friheten kräver ett erkännande av den andres frihet. Kampen om samvetets- och religionens frihet var mycket intensiv kring 1868 både bland religionernas företrädare, bland allmänheten och i riksdag. Till dels handlade det om att definiera vad som var svenskt och vad som var främmande. Främmande trosbe- kännare, vare sig de var katoliker i , anglikaner i , judar i eller baptister i , var inte främ- lingar i samhället utan en del av det svenska samhället och dess medborgare. Det som skilde dem från svensken i allmänhet var deras samvetes trosuppfattning. Rätten till samvetets och religionens frihet. En rad internationella överenskommelser behandlar religionsfrihet. Politiskt och moraliskt betydelsefull är den Allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna antagen av generalförsamling . Artikel 18 lyder: har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin 111 (1868) s. 75. religion eller tro genom undervisning, andaktsövningar, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor.112 Gudstjänst, andaktsutövning och undervisning har i en svensk kontext varit lätta att definiera. Svårare har det varit med religiösa sedvanor, ett uttryck som inte kommit in i den svenska Religionsfrihetslagstiftningen. Enligt redogörelsen för förarbetet till deklarationen togs uttrycket religiösa sedvänjor in på till- skyndan av för att speciellt kunna inkludera skäktning. Det innebär att religiöst betingade handlingar och beteenden via förarbetet kom att inkluderas i deklarationen.113 Till skillnad från deklarationer som är vägledande är ratificerade konventioner förpliktande för stater. Den Internationella konven- tionen om medborgerliga och politiska rättigheter antogs av generalförsamling och trädde i kraft . Artikel 18 utsäger: 1.Envar skall äga rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religions- frihet. Denna rätt innefattar frihet att bekänna sig till eller antaga en religion eller tro efter eget val och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, iakttagande av religiösa sedvänjor, andaktsutövning och undervisning. 2.Ingen må utsättas för tvång, som kan inskränka ens frihet att bekänna sig till eller antaga en religion eller tro efter eget val. 3.Envars frihet att utöva sin religion eller tro måste endast under- kastas sådana inskränkningar, som är angivna i lag och som är nöd- vändiga för att skydda den allmänna säkerheten, ordningen, hälso- 112Översättning enligt för de nordiska länderna i . Förklaringen i dess helhet finns i , (1995) FN och de mänskliga rättigheterna. : Juridik & Samhälle, s. 113Verdooth, A. (1964) Naissance et significatio de la Déclaration Universelle des Droits de lhomme. 178ff och (1994) s. 13. ATT SLAKTA ETT FÅR I vården eller sedligheten eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter. Konventionsstaterna förpliktar sig att respektera föräldrars och, i förekommande fall, förmyndares frihet att tillförsäkra sina barn den religiösa och moraliska uppfostran, som står i överensstämmel- se med deras egen övertygelse.114 I den allmänna förklaring som åtföljer konventionen förklaras vad som menas med rätten att utöva sin religion. Det betonas att utöva innefattar en bred variation av handlingar. Vid sidan om ceremoniella handlingar kan det innefatta seder som iakttagande av matföreskrifter liksom att bära klädedräkter som huvudbonader. 115 har genom att ratificera konventionen förpliktat sig att följa den.116 I den svenska regeringformen finns religionsfrihet inskriven bland grundläggande fri- och rättigheter med förtydligandet frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion.117 Religionsfrihetslagen (1951:680) reglerar religionsfriheten i . De fyra första paragraferna har varit oförändrade sedan de utfärdades . 1 § äger rätt att fritt utöva sin religion, såvitt han icke däri- genom stör samhällets lugn eller åstadkommer allmän förargelse. 114Översättning enligt den i K. prop. nr 125 till 1971 intagna texten. Konventionen i dess helhet finns i (1995) s. (1997) Religious and International in Europe. , s. 215. 116För andra konventioner hänvisas till (1997) och Tahzib, Bahiyyih G. (1996) Freedom of Religion or Belief. The Hague: . 117Regeringsformen 2 kap 1§ 6. 2 § Det står envar fritt att för religiös gemenskap deltaga i sammankomst och sammansluta sig med andra. 3 § För offentlig gudstjänst gäller ej andra hinder än sådana som i allmänhet äro stadgade för sammankomst, till vilken allmänheten har tillträde. 4 § Ej må någon vara skyldig tillhöra trossamfund. Åtagande i strid mot denna bestämmelse vare utan verkan. förstås, förutom , sammanslut- ning för religiös verksamhet, vari ingår att anordna gudstjänst. I den svenska lagstiftningen finns religiösa sammankomster och gudstjänster nämnda. Däremot saknas exempelvis hänvisning till religiös sedvänja och därmed religiösa handlingar och beteenden utanför det direkta sammankomst/gudstjänstrummet. Regionalt för kom 1950 Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (EKMR). Efter inträde i EU upptog som svensk lag med giltighet från . Artikel 9 lyder: skall äga rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, under- visning, andaktsövningar och iakttagande av religiösa sedvänjor. Envars frihet att utöva sin religion eller tro må endast under- kastas sådana inskränkningar, som äro angivna i lag och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till den all- männa säkerheten, upprätthållandet av allmän ordning, skyddandet av hälsa eller moral eller av andra personers fri- och rättigheter.118 118 Originaltext till konventionen finns i överenskommelser med främmande makt. (1925) s. 35. Denna text finns i , H. (1993) Mänskliga rättigheter. (3:e upplaga). ATT SLAKTA ETT FÅR I Betydelsen av den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna återkommer nedan. Slaktfrågan har i huvudsak behandlats som en djur- skyddsfråga utan att egentligen prövas ur religionsfrihetens perspektiv. Genom motioner i och debatt i media har detta ifrågasatts. Det svenska förbudet mot judisk och muslimsk slakt föranledde dåvarande Ombudsmannen mot etnisk diskri- minering (DO) att uppmana regeringen att tillsätta en utredning för att undersöka förutsättningarna för en förändring av djurskyddslagen.119 Regeringen gav Jordbruks- verket uppdraget att bedöma om vägande skäl finns för dispens från lagen. Utredningen av obedövade djur publicerades 1992.120 Rappor- ten består av drygt fem sidor text och tre bilagor. Den första bi- lagan utgör en sammanfattning av en litteraturstudie, den andra av minnesanteckningar från en studieresa till och den tredje av en videofilm. Litteraturstudien utgörs i stort sett uteslutande av artiklar ur veterinärtidskrifter och veterinärmedicinska rapporter. Det innebär att det perspektiv som valts också vad det gäller de religiösa aspekterna på kosher- och halalslakt har utelämnat såväl religionernas egna röster som synpunkter vilka närmar sig frågan utifrån exempelvis religionsfrihetsaspekter. Detta vägval visar sig också genom att den av sammansatta arbets- gruppen inte inkluderade vare sig juridisk, filosofisk eller teologisk 119Brev till chefen för , statsrådet . 120Slakt av obedövade djur (1992) Rapport 1992:37. kompetens.121 som såg denna brist motionerade i under pågående utredning med en hemställan att riks- dagen hos regeringen begär att utredningen kompletteras med sakkunniga företrädare för muslimskt och judiskt samfund.122 menar att det är en självklarhet att man i denna översyn samråder med företrädare för berörda religioner och att detta tillgodoses utan särskilt uttalande från sida.123 Utredningens uppdrag var att redovisa möjligheterna att tillämpa en slaktmetod som innebär att bedövning sker först efter att skäktsnittet har lagts och som dels är förenlig med de krav som bör ställas från djurskyddssynpunkt och dels kan accepteras från judisk och muslimsk religiös synpunkt. Svaret från utredningen blev att dispens ej bör medges. I sin bedömning hänvisar utredningen i en sammanfattning till två skäl för att dispens ej bör ges för bedövning efter skäktsnittet. Detta upprepas också i stort sett under . Det första skälet att inte ändra djurskydds- lagens bestämmelse är: Den emotionella stress och ångest som djuren sannolikt erfar under den för skäktning nödvändiga infängslingen och fixeringen av huvudet, samt under själva snittet strider mot denna bestämmel- se. Att medge dispens i då strävandena att humanisera våra slaktmetoder främst koncentreras på att skydda djuren från 121Arbetsgruppen bestod av professor , lantbruks- universitet, docent , , professor , och veterinärrådet , som också var sammankallande. 122Olika religioners behov av särskilda matvanor, Motion till 1991/92:Jo214. 123Jordbruksutskottets betänkande 1991/92:JOU15. ATT SLAKTA ETT FÅR I transport- och fixeringsstress före bedövningen vore från djur- skyddssynpunkt att ta ett stort steg tillbaka.124 Det andra skälet som därtill anges vara tungt vägande bygger på att allt kött vid kosherslakt inte är tillåten föda enligt judisk ortodox tro. Detta kött skulle komma att saluföras på den öppna marknaden. Det skulle innebära att många av de människor, som av etiska skäl motsätter sig religiös slakt, skulle komma att äta skäktat kött, oinformerade om ursprunget och mot sin övertygelse.125 Det första skälet beskrivs med två moment som skulle medföra stress för djuret, dels infängslingen och dels snittillfället. Utifrån avblodning i relation till när medvetslöshet infaller dras däremot inga slutsatser i rapportens sammanfattning. När det gäller in- fängslingen beskrivs den muslimska slakten i stort sett inte alls utan det konstateras enbart att kraven är mindre rigorösa. Den infängslingsmetod som utförligast beskrivs är den s.k. pen, varvid det konstateras att påtagliga tecken på emotionell stress visas. Denna metod förbjöds i , vilket också rappor- ten redovisar, före arbetsgruppens studiebesök. Metoden som aldrig används av muslimer och som är förbjuden i utgör ändå en bedömningsmall för utredningen. En av olika alternativa infängslingsmetoder, den s.k. pen, beskrivs och bedöms utifrån den förbjudna metoden. Det andra momentet som i sam- manfattningen anges innefatta emotionell stress och ångest skulle vara själva snittläggningen. I rapporten i övrigt konstateras dock att enstämmiga bedömningar visar att korrekt snittläggning inte är påtagligt smärtsam. När man sedan konstaterar att riskerna för avsevärd smärta är större i muslimsk slakt så bygger det på an- tagandet att kniven skulle vara dålig. I stället för att hävda nöd- vändigheten av och krav på rätta verktyg för snittläggningen får man det till att handla om avsevärd smärta. Om man nu konstate- rar att rätt utförd och med rätta verktyg så är halssnittet inte plåg- 124Slakt av obedövade djur (1992) s. 1. samt så är utredningens slutledning anmärkningsvärd. Angående det andra skälet redovisas aldrig i utredningen vad detta antagande grundar sig på. Ett anmärkningsvärt förhållande är att trots att uppdraget gavs och arbetsgruppen tillsattes så kallades berörda trossamfund till sammanträffande först . Då hade man inklusive en julhelg på sig innan allt skulle vara klart och utredningen lägga fram sitt betän- kande före . Enligt utredningen infann sig inga företrädare från vare sig de judiska eller islamiska trossamfun- den. Det visar sig att från muslimskt håll hade utredningen in- bjudit lett av från som på intet sätt kan betraktas som representativ för muslimer.126 Judiska församlingarnas i Centralråd säger i sitt remissvar att inbjudan aldrig kom dem till handa.127 Eftersom uppdraget var dels att utreda förenlighet med djur- skyddssynpunkter och dels vad som är accepterat ur judisk och muslimsk synpunkt är det ytterst anmärkningsvärt med hante- ringen av frågan. Halva uppdraget fullgjordes näppeligen. Bland de remissvar som inkom ska här nämnas några. Mycket stark kritik mot utredningen riktades från Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, menade han att rapporten inte var ett tillräckligt underlag för ett ställningstagan- de till den fråga verket fått i uppdrag att undersöka. Jämförelse med normalt tillämpade slaktmetoder i saknas liksom intresseavvägningen mellan onödigt obehag och lidande ställda mot religiösa intressen. Vidare kritiserades att andra sätt för in- fängsling och huvudfixering inte studerats och inte heller hade 126Karlsson, (red) (1997) Religionsfrihet i . Om möjligheten att leva som troende. : , s. 82. Judiska Församlingarnas i Centralråd. ATT SLAKTA ETT FÅR I möjligheten av olika reglering för olika djurarter bedömts. Rappor- tens uppfattning att muslimsk slakt kan föregås av bedövning betecknas som för löst grundad och till och med felaktig. DO avslutar med en summering: Sammanfattningsvis anser jag att frågan om möjligheterna till judisk och muslimsk slakt i bör bli föremål för ytterligare och mer ingående belysning. Remissvar från judiskt och muslimskt håll kritiserar starkt hur religionernas företrädare behandlats av utredningen. Också kritiserar i en motion återigen att det till utredningen inte knutits sakkunniga företrädare som företräder berörda religioner.129 Den svenska lagstiftningen som reglerar kosher- och halalslakt har alltså upplevts otillfredsställande av företrädare för berörda religio- ner. Parlamentariker har på olika sätt agerat i frågan. Argumenten som presenteras i motioner och debatter är både för och emot rätten till kosher- och halalslakt. Ett par motio- ner i mängden av text som produceras är måhända försumbara. För de fromt religiösa som direkt berörs kan de däremot ses som ut- tryck endera för farhågor om att allt ska bli värre eller hopp om en lösning på vardagssituationen. och () skrev i en motion att många experter som studerat frågan menar att kosherslakt är mindre plågsamt än när djur slaktas med bedövning.130 Motionen nämner dock aldrig vilka dessa många experter är. Vidare hänvisar motionen till en rapport gjord av veterinärrådet . Motionärerna kan inte acceptera rapport eftersom det är ett dåligt beslutsunderlag och 129För religionsutövning nödvändiga matvaror, Motion till 1993/94:Jo502. 130Kosherslakt, Motion till 1989/90:Jo518. att man inte kan acceptera att detta i första hand är en djurskydds- fråga. Motionen mynnar ut i ett förslag till att genom dispens från lagen tillåta kosherslakt. Flera riksdagsmotioner 1992/93 tar upp . Så gör och () genom en kort men delvis slarvig resumé av rapporten. De upprepar text- avsnitt från rapporten men skärper själva till bedömningen genom att exempelvis byta ut ord som stress mot skräck vilket införs i beskrivningen av djurens upplevelse av slakten. Slutsatsen innan hemställan om fortsatt förbud mot rituell slakt, s.k. skäktning står motionsförfattarna själva för: Invandrare i , med religion som kräver avvikelser från svensk lag och svenska traditioner och synsätt, bör inte ges dis- som innebär misshandel av människor, typ omskärelse och könsstympning, samt djurplågeri. Den som bosatt sig i skall avkrävas att följa svensk lag.131 Efter att i brödtexten till motionen nära anknutit till Jordbruks- verkets rapport övergår slutsatsen till att dra in helt nya faktorer i bilden. Meningen är tydligt att jämföra slakt med människomiss- handel och djurplågeri under sken av att invandrares religioner kräver detta. Detta måste ses som försök att smutskasta och förtala dessa trosbekännare. Slakt i enlighet med religionens krav associeras med företeelser som ingen religion accepterar: köns- stympning och djurplågeri. Utan att själva tänka på det gör motio- närerna frågan till ett spörsmål om religionsfrihet. Självfallet får inte religioners krav på sina efterföljare avvika från svensk lag men när invandrares religioner inte heller får avvika från svenska tradi- tioner och synsätt är frågan vad som blir kvar av religionsfriheten. Om svensk tradition och synsätt är måttstocken blir religionsfri- hetens räckvidd problematisk. m.fl., Ny Demokrati, använder i sin motion en mening av motionärerna betecknad som slutsats: Tvångsfixeringen av såväl nötboskap som får och lamm, vilken 131 Rituell slakt, Motion till 1992/93:Jo520. och (). ATT SLAKTA ETT FÅR I innebär att åtminstone nötboskapen sitter fast som i ett skuvstäd, skiljer sig radikalt från svensk uppfattning om hanteringen av djur vid slakt för att visa att många svenska veterinärer anser att djuret förorsakas onödigt lidande.132 Det nydemokraterna hänvisar till som slutsats är dock inte alls arbetsgruppens ställningstagande utan slutsatsen i bilaga 2 som utgör minnes- anteckningar från en studieresa till I motionen hem- ställer om att all skäktning förbjuds och att dispen- sen som tillåter slakt av fjäderfä upphävs. och () är missnöjda med utredningen från och menar att expertutlåtanden liksom rapporter från svenska slakterier gör det svårt att tro att traditionell judisk och muslimsk slakt verkligen skulle vara en mindre lämplig metod. De saknar också en belys- ning av religionsfriheten. Deras hemställan mynnar ut i en anmo- dan om en förnyad utredning av möjligheten att bevilja dispens för s.k. koscherslakt i Sverige.134 Eftersom frågan behandlats i innebär det i praktiken och i enlighet med utskottets principbeslut för planering av motionsärenden att många olikartade frågeställningar buntas ihop till en hemställan att avslår aktuella motioner. I betänkandet /93 förs de tre motionerna om skäktning samman med totalt 37 yrkanden om bland annat pälsdjursuppföd- ning, rabiesvaccinering, karantänbestämmelser för draghundar, saxfångst och katastrofplan för bisamhällen besvärade av sjuk- domar.135 Detta innebär att frågan om trosbekännares rätt till slakt enligt religionens påbud hamnat samman med renodlade frågor om djurskydd. Medvetet eller omedvetet kommer därmed slakten att 132Skäktning, Motion till 1992/93:Jo503. m.fl. (nyd). Året därpå återkommer och (nyd) med en i stort likalydande motion: Rituell slakt Motion till 1993/94:Jo501. 133Slakt av obedövade djur (1992) s. 37. 134Kosherslakt, Motion till 1992/93:Jo519. och (). 135Jordbruksutskottets betänkande 1992/93:JOU16. jämställas med allehanda plågsamma företeelser i människans behandling av djur. Däremot kommer frågan långt från det den egentligen handlar om – religionsfrihetens villkor och gränser i kontra djurskydd. () utgår året därpå i en motion från det faktum att är ett homogent land vad gäller be- folkningens religion. Han skriver bland annat följande innan han hemställer om att möjliggöra skäktning enligt muslimsk och judisk religion samt slopa importavgifter på matvaror nödvändiga för religionsutövning. Enligt grundlagen skall i landet råda religionsfrihet. Som en följd av detta bör man överväga fortsatta åtgärder som kan underlätta ut- övning av andra än den kristna religionen. Detta gäller för när- varande kanske särskilt vissa gemensamma krav som ställs på vissa matvaror enligt föreskrifter i de muslimska och judiska religioner- na.136 Hans argument kring importavgifterna går ut på att det är själv- klart att oblater skall vara befriade från importavgifter eftersom kristendom är religion. På samma sätt som oblaterna är befriade från importavgifter borde exempelvis judiskt påskbröd, matzot, och koshermat slippa avgiften.