sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Icke desto mindre kommer det att framträda skillnader med avseende på hur många som blir valda, särskilt som ordinarie ledamöter. Detta torde väl vara resultatet av den sammantagna effekten av något lägre listpositioner och något lägre personliga röstetal för invandrar- kandidaterna. 178 Invandrarkandidaterna i personvalet Tabell 7 Fullmäktigevalet: Resultat av nomineringar och val. Skillnader mellan kandidater med och utan personvalskampanj. -1,5 -8,6 -24,1 Förklaring: Värdena i kolumnerna invandrare respektive icke invandrare är medelvärdesskillnader mellan kandidater med respektive utan personvalskampanj. Invandrarkandidater som drivit personvalskampanj har alltså i genomsnitt stått 1,5 platser högre på listan än invandrarkandidater utan personvalskampanj. För infödda svenska kandidater är motsvarande skillnad betydligt större (8,6 platser). När vi söker närma oss betydelsen av personvalskampanjerna för invandrarkandidaterna kan vi först notera, att det är en obetydlig skillnad med avseende på listposition mellan de invandrarkandidater som väljer att driva en personvalskampanj och de som inte gör det. Här är det en väsentlig skillnad gentemot förhållandena bland de kandidater som inte har invandrarbakgrund. De av dessa kandidater som drev en personvalskampanj var betydligt högre placerade på valsedeln än de som avstod från en sådan kampanj. För både invandrade och icke invandrade kandidater ger personvalskampanjerna en utdelning på i genomsnitt av partiets röster. När vi kommer till hur många som valts är det stora skillnader mellan personkampanjare och ickepersonkampanjare. När det gäller kandidaterna utan invandrar- bakgrund blir fler valda som ledamöter om de drivit personkampanj än om de avstått. Det är dock tydligt, att en stor del av detta resultat måste kunna förklaras av den redan från början gynnsammare placeringen på listan. När det gäller invandrar- kandidaterna visar sig effekten av personvalskampanjerna framför allt vad gäller hur många som blir valda som ersättare i fullmäktige. Eftersom det inte var någon större skillnad vad gäller listpositionen mellan de som drev och inte drev personkampanj, kan man inte på samma sätt förklara bort denna skillnad i valresultat. Personvalskampanjernas större betydelse för invandrarna styrks också av en regressionsanalys med vald som ledamot eller ersättare som beroende variabel och listposition och förekomst av person- valskampanj som förklaringsvariabler. Invandrarkandidaterna i personvalet 179 variabeln förekomst av personvalskampanj blir för invandrar- kandidaterna 0,20 och för kandidater utan invandrarbakgrund 0,152 . 6 Konsekvenser i partiorganisationerna Det är tydligt, att vad som hänt i partiorganisationerna i samband med nomineringsprocessen och i samband med beslut om partiets stöd till personvalskampanjer haft betydelse för såväl i vilken utsträckning som invandrarkandidater utnyttjat personvalsinstrumentet, som för deras resultat. Vi ska av detta skäl något återvända till distriktsombuds- männens bedömningar av konsekvenserna, särskilt för medlemmar med invandrarbakgrund, av implementeringen av personvalet. En fråga i enkäten till de regionala organisationerna har gällt en bedömning av vilka grupper eller organ i partiet som fått ett ändrat inflytande över nomineringen som en följd av införandet av personval. Huvudintrycket av svaren är att det inte skett någon ändring i maktförhållandena (81–svarar genomgående oförändrat). Om man betraktar de som anser att det finns förskjutningar, är det tydligt att partiorganen anses ha fått minskad betydelse och partimedlemmar och särskilt grupper bland dessa ökat inflytande. Av dessa grupper, som specificerats i frågan kommer invandrare särskilt lågt. menar att deras inflytande ökat och att det minskat. Icke desto mindre görs den bedömningen att engagemanget hos olika kategorier partimedlemmar, däribland invandrare, har ökat som en följd av det nya systemet: av de svarande menar att invandrarnas engagemang har ökat, och att engagemanget minskat. 2 Signifikans 0,076 respektive 0,000. 180 Invandrarkandidaterna i personvalet Tabell 8 Konsekvenser för invandrarmedlemmar i partierna efter parti -3,0 1Balansmått (procent starkt/något ökat) (procent starkt/något minskat) 3Balansmått (procent mycket eller något större) (procent mycket eller något mindre) Det är små skillnader mellan partiblocken med avseende på bedöm- ningarna av om invandrarnas inflytande och engagemang i partiet ändrats som en följd av personvalsreformen. Effekterna går dessutom i olika riktning: invandrarnas inflytande bedöms ha ökat något mer i de borgerliga partierna, medan ökningen av invandrarmedlemmarnas engagemang är något större i vänsterpartierna. Tabell 9 Konsekvenser för invandrarmedlemmar i partierna efter region. Anm se tabell 8. Om partiskillnaderna är små och inkonsistenta, är skillnaderna mellan par0tiorganisationer i storstadsregionerna och landsorten stora och genomgående till storstadens fördel. Det är i högre utsträckning i storstäderna än på landsorten så, att personvalssystemet bedöms ha ökat invandrarnas inflytande och engagemang i partierna. I flera fall synes det finnas samspelseffekter mellan partitillhörighet och region så att de båda aspekterna förstärker varandra. Som exempel kan vi ta i vilken utsträckning invandrarnas engagemang i partierna har förändrats som en följd av personvalsreformen. Vi ser här att interaktionen mellan variablerna fungerar så att det på landsorten inte Invandrarkandidaterna i personvalet 181 finns någon partieffekt alls, medan det framträder en tydlig partieffekt i storstäderna. Det är alltså framförallt i storstäderna och i synnerhet i vänsterpartiernas organisationer i storstadsdistrikten, som personvals- reformen har medfört ett ökat engagemang av invandrarna i partierna. Detta är förstås ett lite paradoxalt resultat. För invandrarna bedöms konsekvenserna av personvalet som mest gynnsamma i de kontexter där förutsättningarna synes vara som sämst: Det är allmänt sett svårast att ha framgång med en personvalskampanj i storstädernas befolk- ningsmässigt större valkretsar. Vänsterpartierna har varit mest skeptiska gentemot personvalsreformen, och det har också i de data vi analyserat visat sig, att de varit särskilt njugga med stöd till invandrarkandidater i nomineringsförfarandet. Figur 1 Invandrarnas engagemang i partiet har påverkats av personvalsreformen. EMBED Excel.Chart.8 \s Anm: Balansmåttet har för var och en av de fyra redovisningsgrupperna (vänster/landsbygd, vänster/storstad, höger/landsbygd, höger/storstad) beräknats som procentandel mycket eller något större minus procentandel mycket eller något mindre 7 Invandrarkandidater om personval3 En slående iakttagelse i intervjuerna var den entusiasm som samtliga intervjuade invandrarkandidater oavsett partitillhörighet gav uttryck för 3 Den följande framställningen bygger på intervjuer med ett antal invandrar- kandidater (kommunfullmäktigekandidater i och riksdagskandidater i ). För en beskrivning av metod och material se slutnot till denna artikel. 182 Invandrarkandidaterna i personvalet inför det nya personvalsinslaget. Men inte oväntat uppbådade de borgerliga kandidaterna en mer helhjärtad entusiasm för reformen än de hemmahörande inom socialdemokratin eller . De sistnämnda tenderade att i högre grad problematisera personvals- inslaget och diskutera inte bara de positiva utan också de negativa effekter det kunde få för politikerrollen, partiet och väljarna. Med tanke på reformens förhistoria är denna skillnad i vänster och högerpolitikers attityder knappast förvånande. Nyckelorden i kandidaternas sätt att resonera kring personvals- inslaget kan sägas ha handlat om individualism kontra grupp/kollektiv och kontinuitet, samt olikhet alternativt enhetlighet. Som kandidat i riksdagsvalet gav på ett träffande sätt uttryck för de borgerliga invandrarkandidaternas syn på reformen, nämligen att man nu var på rätt väg. Hans främsta argument för reformen var att han trodde på en mer individorienterad politiker med egna åsikter och eget budskap, en politiker som just därför kunde mobilisera nya väljar- grupper och få sin legitimitet direkt från dem. I ett borgerligt parti både behövdes och välkomnades enligt honom oliktänkare. Enligt hans tolkning bidrog hans invandrarbakgrund dessutom till att det var lättare för honom att profilera sig. Det var acceptabelt att skilja sig från mängden. Även , en socialdemokratisk riksdagskandidat av grekisk härkomst, såg vissa kulturellt betingade skillnader i attityderna till personval. Valsystemet var ett uttryck för en viss politisk kultur. Med det nya personvalsinslaget närmade sig det svenska valsystemet det allmänna europeiska, dvs. att man fäste mindre vikt vid det enhetliga, något som enligt hans uppfattning av tradition hade präglat den svenska mentaliteten och därmed även den svenska politiska kulturen. Här fick han medhåll av en annan socialdemokratisk riksdagskandidat, . Även för honom framstod det svenska politiska livet i allmänhet och det socialdemokratiska partiarbetet i synnerhet som kollektivistiskt orienterat. 8 Vänsterpartiernas kandidater ambivalenta Flera socialdemokratiska kandidater liksom kandidat ansåg det inte vara självklart och önskvärt att man satsade på en egen kampanj. Det syntes vara politiskt och ideologiskt tveksamt att hävda sin egen person, vilket dämpade entusiasmen och gjorde att man kände sig kluven inför de kampanjåtgärder som syftade till egen profilering i förhållande till partiet och dess andra kandidater. Invandrarkandidaterna i personvalet 183 Enligt väljarnas prioriteringar, mätt i antal personröster, hade fullmäktigekandiat fått en högre listpla- cering än vad han tilldelats av partiet, trots att han inte bedrev någon personkampanj. Han var medlem i partiet talet, då han även var aktiv i den turkiska föreningen i . Även om han för sin egen del var glad över det förtroende han hade fått hävdade han att det var långtifrån oproblematiskt att väljarna nu kunde rösta på person. Personvalsystemet saboterar för demokratin, argumenterade han. Den traditionella arbetsfördelningen, att partiet gör i ordning listorna och väljarna väljer, är den bästa garantin för demokrati. Vill man vara aktiv och påverka listordningen är det bara att bli medlem i partiet. Fanns det då några förmildrande omständigheter som kunde motivera inslag av personval? Ja, om det fanns tecken på att det brast i intern partidemokrati var det möjligen motiverat att man med hjälp av personval gick förbi partiets rangordning av kandidaterna. Vänster- partiets officiella linje i personvalsfrågan var att de som kandiderade inte skulle bedriva en egen personkampanj, berättade han, i stället skulle valrörelsen bedrivas kollektivt som man alltid hade gjort. I linje med partiets policy hade Yarar uttryckligen avrått sina väljare från att kryssa, partiet hade ju redan under nomineringsprocessen kvoterat in underrepresenterade grupper som invandrare och kvinnor, förklarade han. Kommentaren till att ändå ha blivit kryssad upp på listan blev att: det visar sig att mycket reklam inte är avgörande ... nu gäller det att fortsätta att jobba hårt och behålla förtroendet. Men i sista hand vet man inte vilka väljargrupper man har fått stöd av, vilket enligt hans mening innebar att ansvaret inför dem ändå var indirekt. Han drev partiets frågor men också vissa väljargruppers; då i första hand frågor som var gemensamma för låginkomsttagare. På den punkten fanns det ingen skillnad mellan invandrare och andra väljare, inte heller trodde han på några särlösningar för invandrare bortsett från informationsbehov och i vissa fall behov av kompletterande utbildning. Som vänsterpartist representerade han inte invandrare mer än någon annan låglönegrupp. Den kampanj han hade bedrivit kunde således inte klassificeras som en personkampanj, även om den av resultaten att döma i praktiken ändå tycktes ha fungerat som en sådan. Visst hade han varit synlig för sina väljare och deltagit i valarbetet, gjort sitt vid valstugan, delat ut informationsmaterial och pratat med folk om partiets frågor och om sina egna. Till de senare hörde bland annat de särskilda problem som berörde barnfamiljer, frågor om skola och daghem. Bland sina väljare var han också känd som en person som hade ett aktivt engagemang i 184 Invandrarkandidaterna i personvalet Däremot hade han inte ägnat sig åt uppsökande verksamhet under valrörelsen. Nemrud Büyükkay, kurd från och Din lokala kandidat till kommunfullmäktige, enligt den socialdemokratiska valaffischen, var politiskt aktiv i det invandrartäta i . Av partiet blev han nominerad som nummer 47 till fullmäktige, en placering som enligt det gamla valsystemet hade varit lika med en icke valbar plats. Även för honom innebar väljarnas personröster att han flyttades uppåt på listan. Dock räckte inte rösterna till en plats i fullmäktige. Hans attityd till väljarnas nya möjlighet att rösta på person präglades i det närmaste av ambivalens. På minussidan räknade han upp hur ekonomiska tillgångar och kändisskap kunde komma att styra valresultatet. Den nya valordningen kunde locka in personer i politiken som saknade kunskap om politiska frågor, framhöll han. Risk fanns dessutom för att väljarnas intresse för sakfrågor skulle minska på bekostnad av den ökade fokuseringen på kända personer. Att inte tala om att det var högst osäkert om personval skulle bidra till ökad valdeltagande medan reformen för partiets del kunde medföra intern splittring och oklarhet om dess budskap. Ja, det var knappast en bild av ett vitaliserat politiskt liv till följd av personval som han målade upp. De ljuspunkter som fanns där som motvikt till de negativa effekterna handlade om hur personval som bäst kunde bidra till ökat konkretisering av politiska frågor och leda till att medborgarna skulle aktiveras i sina politikerkontakter. För hans egen del initierades personvalskampanjen av partiet efter att den interna nomineringsprocessen var avslutad. Initiativet tog formen av en förfrågan från partikansliet om han var intresserad av att driva en egen kampanj, berättade han. Det ville han gärna och i synnerhet när han nu fick draghjälp av stadsdelens socialdemokratiska förening. Hjälpen från partiet innebar bland annat att man ordnade ett gemensamt valmöte med partiets tyngsta namn i kommunen, kommunalrådet. Partiet som bekostade en folder åt honom, vilken innehöll den lokala föreningens handlingsprogram i komprimerad form tillsammans med en bild på honom, hjälpte till med att distribuera valmaterial inom det invandrartäta bostadsområdet där han var aktiv. Hans politiska budskap omfattade bland annat frågor om invandrar- barnens skolgång och var därför åtminstone till en del riktat till stadsdelens socialdemokratiska invandrarväljare. Personkampanjen var tämligen begränsad och genomfördes således med partiets och den lokala partiföreningens stöd, bekostad av partiet och dessutom initierad av partiet. Invandrarkandidaterna i personvalet 185 8.1 Konsten att vinna med personröster Även kandidarade för socialdemokraterna i kommun. Till skillnad från Büyükkay gav hans kampanj resultat över all förväntan. Av samtliga fullmäktigekandidater i kommunen klarade endast sju personer femprocentsspärren för att personrösterna skulle ge full utdelning. Flertalet av dem, fem kandidater toppade listorna och hade därmed även utan personröster sina fullmäktigemandat säkrade. Kalpakidis var således ett av de två undantagen som klarade spärren och blev invald med hjälp av personröster. Hans kommentar till detta var: Att ändå ha blivit vald av människor, det känns starkare och roligare; att ha fått förtroendet. Han stod som nummer 49 på partiets lista, ett par steg efter Büyükkay och med en placering som före personvalsreformen var en given icke valbar plats i en kommun med totalt drygt 60 fullmäktigemandat. Med sina 274 personröster kom han som tredje namn efter två framstående kommunpolitiker, det socialdemokratiska respektive det moderata kommunalrådet. Finns det någon rimlig förklaring till hans valframgång? Var det en mycket skickligt utformad valkampanj som flyttade honom från en restplacering till toppen av listan? Nej, Kalpakidis bedrev inte någon särskilt avancerad person- valskampanj. I själva verket hade han visat endast mycket svalt intresse för valen när den interna nomineringsprocessen genomfördes. Initiativet låg i stället hos det socialdemokratiska kommunalrådet som kände honom sedan gammalt, och kanske just därför lyckades locka honom att ställa upp som kandidat med den ofarliga placering som nummer 49 på listan innebar. Kanske spelade hans personliga egenskaper en viktig roll för valframgången. Kalpakidis, arbetsledare vid och bosatt i kommunen , var känd som föreningsaktivist inom idrottsrörelsen men också i den . Han var med andra ord känd och igenkänd inom en krets av socialdemokratiska väljare och kanske i synnerhet bland väljare med invandrarbakgrund. För sin kampanj fick han hjälp av partiet efter samma recept som Büyükkay hade fått. Partiet producerade en egen folder åt honom med en bild på honom tillsammans med kommunalrådet och ...en riksdagskandidat. Han berättade att idén om personval inte var särskilt populär inom partiet, en uppfattning som även var hans. Därav kampanjens sparsamma utformning. Den bestod utöver den folder som distribuerades till greker bosatta i den invandrartäta stadsdelen, av att han träffade folk vid partiets valstugor och av att han ägnade alldeles 186 Invandrarkandidaterna i personvalet särskild tid och uppmärksamhet åt sina landsmän i det närmaste grannskapet. Kampanjen sköttes enligt honom i hög grad av vänner och familjebekanta, landsmän och eritreanska vänner som engagerade sig för hans sak. Uppenbart är att hans kandidatur hade dragit med sig i valrörelsen personer som knappast annars hade visat intresse för politiskt arbete. 8.2 Med och utan partiets stöd Socialdemokraten , även han av grekisk härkomst, kandiderade till riskdagen. Efter att 1994 blivit invald som ersättare blev han ordinarie riksdagsledamot 1996 för . Bakom sig hade han ett långvarigt engagemang i svenskt föreningsliv och politik . Partiet, vars initiativ även hans personkampanj var, bekostade kampanjmaterialet, bland annat en folder och en affisch. Dessa skapade enligt honom en mer personlig kontakt mellan honom och hans väljare. Men även reklaminslag i radio och tv ingick som en del i denna kampanj som inleddes med en fest hos den grekiska föreningen under medverkan av en av partiets mer kända politiker. Sammantaget var personkampanj dock väl begränsad, i synnerhet när det gällde kampanjekonomi. De små ekonomiska bidrag som flöt in kom enligt honom främst från enskilda personer och förvaltades av arbetarkommunen. Han delade sin tid solidariskt mellan valarbete för partiet, i huvudsak , och för egen kampanj på kvällstid då han besökte bland annat invandrarföreningar och olika idrottsföreningar. Han hade breda kontaktytor. Även för gällde att många invandrarväljare hade aktiverats för att hjälpa till med att dela ut folder och bistå honom i hans kampanj. Och visst drev han egna frågor, integrations-, utbildnings- och arbetsmarknadsfrågor, men detta inom ramen för partiets program. Han var noga med att betona att det var viktigt att skilja mellan egna åsikter och partiets. En i flera avseenden annorlunda personvalskampanj bedrev en annan socialdemokratisk riksdagskandidat, . De över 4.000 kryss av de socialdemokratiska rösterna i som han fick räckte inte till för en plats i . Den kampanj han hade drivit då partiets nomineringsprocess var avslutad, fram till valen var en kampanj som saknade partiets stöd. Villkoren hårdnade för hans del, framför allt när det gällde att före valen komma in i tidningarna, Invandrarkandidaterna i personvalet 187 träffa folk och att synas i valrörelsen. Som konkurrent för partiet fanns han egentligen inte med i valrörelsen. När det gällde inslag i massmedia, annonsering i pressen, att synas i det etablerade var han i underläge. Därmed hade inte heller för honom viktiga valfrågor, segregation och etniska relationer, kommit upp under valrörelsen. Hans slutsats blev att det var svårt att bedriva en effektiv kampanj utan partiets stöd. De ekonomiska resurser som stod till hans förfogande var små, bland annat insamlingar och stöd av LO. Dessutom hade han frivillig hjälp av ett trettiotal personer som på olika sätt hjälpte till i hans kampanj. Anledningen till att han hade hamnat i detta underläge var enligt honom att han i den interna nomineringsprocessen av partiet hade tilldelats en placering som en icke önskvärd kandidat. 9 Den borgerliga kampanjen för person Bland de borgerliga kandidaterna tycktes råda en något annorlunda uppfattning om behovet av partiets stöd. För dem synes nyheten att även kunna rösta på person och inte bara på parti vara en välkommen nyhet. Att samordna det egna budskapet med partiets uppfattades inte som ett bekymmer utan personvalsinslaget gav en välkommen möjlighet att profilera sig inför väljarkåren. Om man från socialdemo- kratiskt håll månade om kontinuiteten i hur man traditionellt bedrivit sin valrörelse, personvalsinslaget till trots, såg de borgerliga kandida- terna i nyheten ett löfte om en bättre valrörelse och en bättre relation mellan politikerna och deras väljare. Det individuella ansvaret inför de egna väljarna var ett eftertraktat värde. , en av kandidater till riksdag och medlem i partistyrelsen, hade före karriären inom partiet bland annat varit aktiv studentpolitiker för liberala studenter. Resultatet av en aktiv personvalskampanj blev att han fick 600 personröster, vilka inte räckte till för en riksdagsplats som han hade hoppats på. Han fick nöja sig med en ersättarplats. I huvudsak bekostades hans kampanj av partiet, av det ekonomiska stödet kom från olika delar av partiet. Men även privatpersoner, och några bland dessa med invandrarbakgrund, hade givit mindre bidrag. Däremot hade han inte fått ekonomiskt stöd från invandrarföreningar. De inströmmande bidragen förvaltades av partiet. Personvalskampanjen omfattade annonsering i bland annat tidningen , en egen folder och en affischkampanj. Medverkan i radio och i närradio i var andra inslag liksom en egen hemsida i anslutning till partiets. I närradiosändningarna utnyttjade han 188 Invandrarkandidaterna i personvalet möjligheten att på persiska kunna nå iranska väljargrupper i . Just denna väljarkategori fick särskild uppmärksamhet även genom ett utskick på ca 1.500 personliga brev där de fick information om personvalsnyheten, om politik och egna hjärtefrågor. Även han fick hjälp av en stödkommitté av cirka 15–20 personer, i hans fall ungdomar av iransk härkomst. Enligt hans egen bedömning hade dessa personer sannolikt inte engagerat sig i valrörelsen om det inte hade varit just för hans personvalskampanj. Men i lika hög grad vände sig Fahimi i sin kampanj till hela väljarkår. I sin annonsering använde han något utmanande texter som Törs du rösta på en svartskalle?. Avsikten var naturligtvis att få den potentiella väljaren att stanna upp och reflektera över varför han eller hon skulle rösta alternativt inte rösta på just Fahimi en i synnerhet i ekonomiska frågor kompetent kandidat men med iransk bakgrund. I kommunalvalen i kandiderade och för och bedrev var sin personvalskampanj. Den förra var en ungdomskandidat, själv en 21-årig kemistudent vid , men en erfaren studentpolitiker. Hon innehade poster som vice ordförande i både MUF och för Borgerliga studenter på . Hon var också styrelseledamot i i och van vid kampanjarbete på skolor. Hennes kampanj belönades med 19 personröster. Stödet från partiet för kampanjen innebar bland annat att alla kandidaterna fick enhetligt kampanjmaterial av partiet. Enligt hennes tolkning var det inte meningen att man skulle gå för långt från vad partiet stod för. Självklart var att alla som så önskade skulle bedriva egen individuellt profilerad kampanj men med respekt för partiets allmänna linje.