sou · GNB3109 · 2000-01-01 00:00:00 — Det är, menar utredningen, inget lämpligt tillvägagångssätt att riks- dagen i varje enskilt fall i de olika specialförfattningar om behandling av personuppgifter som finns och kommer att finnas, skall ta ställning till om vissa beslut som den personuppgiftsansvarige fattar bör kunna över- klagas. Den bästa lösningen är att i ett sammanhang – lämpli- gen i ett lagstiftningsärende rörande personuppgiftslagen – får ta ställ- ning till om en sådan överklaganderätt bör finnas. Sammanfattningsvis föreslår utredningen således inga särskilda regler om överklagande av den personuppgiftsansvariges beslut i olika frågor. Frågan om behovet av sådana särskilda överklaganderegler bör i stället övervägas i ett annat sammanhang. Som nämndes i det föregående torde dock vissa beslut som den personuppgiftsansvarige fattar, under förut- sättning att det är fråga om en myndighet, även utan sådana uttryckliga bestämmelser, kunna överklagas enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer. 214 En ny lag om behandling av personuppgifter... Utredningens bedömning : Den verksamhet som förslagen avser – behandling av personuppgifter inom – omfattas redan enligt gällande rätt av personuppgiftslagens (1998:204) bestämmel- ser. Utredningens förslag innebär endast att det på vissa punkter görs undantag och preciseringar i förhållande till personuppgiftslagen. Förslagen innebär inga ökade kostnader. Utredningen har haft att beakta bl.a. regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare (dir. 1994:23) om att pröva offentliga åtaganden. Detta och övriga generella kommittédirektiv (se avsnitt 7.3) upphävdes och ersattes av bestämmelser i kommitté- förordningen (1998:1474). Enligt 14 § kommittéförordningen skall, om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för sta- ten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär sam- hällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. Vidare gäller enligt bestämmelsen att en finansiering skall föreslås när det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting. Den verksamhet som förslagen avser – behandling av personuppgifter inom – omfattas redan enligt gällande rätt av personupp- giftslagens bestämmelser. I förarbetena till personuppgiftslagen (1998:204) (prop. 1997/98:44 s. 114 f.) har regeringen gjort en bedöm- ning av personuppgiftslagens ekonomiska konsekvenser. Utredningens förslag innebär endast att det på vissa punkter görs undantag och preci- seringar i förhållande till personuppgiftslagen. Dessa förslag innebär inga ökade kostnader. 7.2Ikraftträdande- och övergångsbestäm- melser Utredningens förslag : Lagen om behandling av personuppgifter in- om bör kunna träda i kraft . I fråga om automatiserad behandling av personuppgifter som har påbörjats före och sådan behandling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet har påbörjats före den 24 ok- tober 1998, skall lagen tillämpas först . I fråga om behandling av personuppgifter, som har påbörjats före och sådan behandling som utförs för ett visst ända- mål, om behandling för ändamålet har påbörjats före , skall lagen tillämpas först . Ändringarna i socialtjänstlagen (1980:620) bör kunna träda i kraft . Några övergångsbestämmelser till den nya 59 a § so- cialtjänstlagen behövs inte och bör inte införas. Däremot bör beträf- fande 61 § föreskrivas att bestämmelsen gäller i sin lydelse före , datalagen (1973:289) skall tillämpas på viss behandling av personuppgifter. Lagen om behandling av personuppgifter inom Det krävs inte några förberedelser, som medför att ikraftträdandet behö- ver dra ut . Mot denna bakgrund bör tidpunkten för ikraftträdan- det kunna sättas till . Lagen om behandling av personuppgifter bygger på person upp- giftslagen (1998:204), som har trätt i kraft . Av övergångsbestämmelserna till personuppgiftslagen (punkten 2) följer att sådan behandling av personuppgifter som påbörjats före ikraftträdandet eller behandling som utförs för ett visst ändamål om behandling för än- damålet påbörjats före ikraftträdandet skall till och med den 30 septem- ber 2001 datalagen (1973:289) tillämpas i stället för bestämmelserna i personuppgiftslagen. Detta innebär att sådan behandling av personupp- gifter som pågår vid ikraftträdandet (med stöd av Datainspektionens till- stånd eller utan tillstånd, om sådant inte krävdes enligt datalagens be- stämmelser), får fortsätta oberörd av personuppgiftslagen fram till . När det gäller behandling av personuppgifter, skall enligt övergångsbestämmelserna (punkten 3) vissa av bestämmel- serna i personuppgiftslagen (9, 10, 13 och 21 §§) inte tillämpas förrän . Dessa bestämmelser avser grundläggande krav på SOU 1999:109 Genomförandet 217 behandlingen av personuppgifter (9 §), i vilka fall det över huvud taget är tillåtet att behandla person uppgifter (10 §), förbud mot behandling av känsliga personuppgifter (13 §) samt förbud för andra än m yndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden (21 §). Personuppgiftslagens övriga bestämmelser träder däremot i kraft även när det gäller behandling av personuppgifter, t.ex. bestämmelserna om information och om rättelse. Som framhölls bygger den nu föreslagna lagen på person upp- giftslagen och skall tillämpas sida vid sida med den. Mot denna bak- grund bör, menar utredningen, denna lags övergångsreglering och perso- nuppgiftslagens i princip överensstämma. Utredningen föreslår därför i fråga om automatiserad behandling av personuppgifter, en övergångsbestämmelse som innebär att lagen – lik- som personuppgiftslagen – skall t illämpas först på sådana automatiserade behandlingar som har påbörjats före den 24 ok- tober 1998. Detsamma bör – liksom enligt personuppgiftslagen – gälla beträffande automatiserad behandling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet har påbörjats före . Lagen om behandling av personuppgifter inom kommer således att gälla för de automatiserade behandlingar som pågår och som har påbörjats efter . kommer denna lag – liksom personuppgiftslagen – i princip att gälla fullt ut för all automatiserad behandling av personuppgifter, oav- sett när den har påbörjats. När det sedan gäller behandling av personuppgifter som på- börjats före , anser utredningen att den föreslagna lagen bör träda i kraft först . Som tidigare nämndes träder personuppgiftslagen i kraft även när det gäller behandling av personuppgifter, som påbörjats före den 24 okto- ber 1998. Dock att vissa viktiga bestämmelser inte träder i kraft , utan först . Den enda fördelen – som utredningen ser det – med att låta lagen om behandling av personuppgifter inom träda i kraft , även när det gäller behandling som pågick vid den angivna tidpunkten, är att det då direkt av lagen skulle framgå att uppgifter om personnummer får behandlas och att person uppgifter får föras över till tredje land (se 8 § första stycket lagen om behandling av personuppgifter inom ). Personuppgiftslagens regler om uppgifter om personnummer och om personuppgifters överförande till tredje land träder nämligen i kraft även beträffande behandling som pågick . Om inte lagen om behandling av personuppgifter inom träder i kraft även beträffande behandling av personuppgifter, får man alltså tillämpa person uppgiftslagen när det gäller uppgifter om personnummer och personuppgifters överförande till tredje land. Nackdelarna med att låta lagen, även när det gäller behand- ling av personuppgifter, träda i kraft är emellertid flera. För det första skulle det innebära att – jämfört med vad som gäller enligt personuppgiftslagen – mö jligheten att behandla personuppgifter (som påbörjats före ) manuellt inskränktes. Den föreslagna lagens 6 §, som ersätter 10 § personuppgiftslagen, reglerar när personuppgifter får behandlas inom . 10 § personupp- giftslagen, som innehåller en uttömmande uppräkning av när personupp- gifter över huvud taget får behandlas, träder emellertid inte i kraft förrän . För det andra hänvisar lagen om behandling av personuppgifter till bl.a. 9 § första stycket c, e och f personuppgifts- lagen, bestämmelser som träder i kraft först . Slut- ligen skulle en sådan ordning innebära att den föreslagna lagen gjorde undantag från förbud som gäller först . Lagen om behandling av personuppgifter inom medger nämligen att känsliga personuppgifter får behandlas samt att även andra än myndigheter får behandla person uppgifter som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel och administrativa frihetsberö- vanden. Något förbud mot att behandla sådana uppgifter manuellt gäller emellertid inte förrän (under förutsättning att behandling har påbörjats före . Ett alternativ är naturligtvis att låta lagen om behandling av person- uppgifter inom träda i kraft även när det gäller behandling av personuppgifter som påbörjats före , och – i en övergångsbestämmelse – förordna att bestämmelserna i 6 §, 7 §, 8 § första stycket 1, såvitt avser känsliga per- sonuppgifter, 8 § första stycket 2 samt 8 § andra stycket, skall t illämpas först . På så sätt skulle man nå en fullständig över- ensstämmelse med personuppgiftslagens övergångsreglering. Emellertid anser utredningen att en sådan ordning skulle innebära att det – när det gäller behandling som påbörjats före – blev så pass litet kvar av den föreslagna lagen som skulle träda i kraft , att det knappast är meningsfullt. Mot den nu angivna bakgrunden anser utredningen, som tidigare nämndes, att övervägande skäl talar för att lagen – när det gäller behandling av personuppgifter som påbörjats före , bör träda i kraft först . För sådan behandling av personuppgifter inom kommer således endast person- uppgiftslagen att gälla fram till . emellertid detta knappast att få några negativa konsekvenser för social- tjänstens del. Regleringen i personuppgiftslagen t illåter med all sannolik- het att t.ex. uppgifter om personnummer får behandlas manuellt när så behövs. När det gäller behandling av personuppgifter som påbörjats efter , gäller däremot såväl personuppgiftslagens bestämmelser som bestämmelserna i lagen om behandling av personupp- gifter inom . Ändringarna i socialtjänstlagen (1980:620) Även ändringarna i socialtjänstlagen bör kunna träda i kraft . Några övergångsbestämmelser till den nya 59 a § socialtjänstlagen behövs inte och bör inte heller införas. Däremot bör införas viss över- gångsreglering när det gäller 61 § socialtjänstlagen. Beträffande 61 § bör föreskrivas att bestämmelsen gäller i sin lydelse före , datalagen (1973:289) skall t ill- lämpas på viss behandling av personuppgifter. Fram till kan det nämligen vara aktuellt. En motsvarande övergångsbe- stämmelse infördes när 61 § socialtjänstlagen ändrades med anledning av personuppgiftslagens ikraftträdande (SFS 1998:719). Utredningen har haft att beakta regeringens generella direktiv till samtli- ga utredare och kommittéer om att redovisa eventuella regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) och konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyg- gande arbetet (dir. 1996:49). Som tidigare nämndes upphävdes dessa direktiv och ersattes av bestämmelser i kommittéför- ordningen (1998:1474). I 15 § kommittéförordningen sägs att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sys- selsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhål- lande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningen anser att de framlagda förslagen inte får någon sådan in- verkan på de nämnda områdena att någon särskild redovisning av kon- sekvenserna är motiverad. 8.1Förslaget till lag om behandling av personuppgifter inom 1 § Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter inom social- tjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om upp- gifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av per- sonuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Paragrafen anger – med de begränsningar som följer av 2 § – lagens tillämpningsområde. Lagen skall tillämpas vid behandling av person uppgifter inom social- tjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i ett register. Lagen har följ- aktligen samma tillämpningsområde som person uppgiftslagen (1998:204). Tillämpningsområdet har behandlats utförligt i avsnitt 6.2. Lagens tillämpningsområde kommer således att omfatta bl.a. de per- sonakter som förs automatiserat, s.k. elektroniska akter. Huruvida tillämpningsområdet kommer att omfatta även behandling av personuppgifter i personakter är beroende av om de personakt- system som används inom är att anse som register i EG- direktivets och personuppgiftslagens mening (se avsnitt 6.2.2), dvs. om de utgör en strukturerad samling av personuppgifter som är t illgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Begreppen behandling och personuppgifter definieras i 3 § person- uppgiftslagen. Med behandling av personuppgifter avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. Med personuppgifter avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk per- son som är i livet. Uppgifter om avlidna och ännu inte födda personer omfattas således varken av personuppgiftslagen eller av denna lag (prop. 1997/98:44 s. 117). Uppgifter om sådana personer får därför behandlas fritt. Här kan tilläggas att sekretesslagen ( 1980:100) dock är tillämplig även till förmån för avlidna. I 5 kap. 4 § finns en straffbestämmelse om ansvar för förtal av avliden. Begreppet socialtjänst definieras i lagen (3 §). Lagen är tillämplig endast om det är fråga om behandling av personuppgifter inom social- tjänsten, sådant begreppet avgränsats i 3 §. För behandling av person- uppgifter som faller utanför denna lags t illämpningsområde gäller perso- nuppgiftslagens bestämmelser, under förutsättning att behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller att personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Denna lags förhållande till personuppgiftslagen beskrivs i kommentaren till 4 §. 2 § Lagen tillämpas inte vid behandling av personuppgifter för forsknings- och statistikändamål. Paragrafen innebär vissa begränsningar av lagens tillämpningsområde. I bestämmelsen anges att lagen inte tillämpas vid behandling av per- sonuppgifter för forsknings- och statistikändamål. Vad som i detta sam- manhang avses med forskning och statistik har redovisats i avsnitt 6.2.3, där också skälen för denna begränsning av lagens tillämpningsområde har redovisats. Vid behandling av personuppgifter för forsknings- och statistikända- mål tillämpas bestämmelserna i person uppgiftslagen och eventuell sär- lagstiftning på området. Som har nämnts i den allmänna motiveringen är det emellertid inte något som hindrar att de uppgifter som samlats in för att myndigheter och andra skall kunna utföra sina arbets uppgifter inom , dvs. med stöd av denna lag, även används för forsknings- och statistikändamål. Av 9 § andra stycket personuppgiftslagen följer nämligen att behandling för historiska, statistiska och vetenskapliga än- damål inte skall anses oförenlig med de ändamål för vilka uppgifterna ursprungligen samlades in. Huruvida behandlingen av personuppgifter- na, t.ex. själva utlämnandet, är tillåten i det enskilda fallet får emellertid avgöras av bestämmelserna i person uppgiftslagen och reglerna i denna lag (se 6 § andra stycket). I 19 § tredje stycket personuppgiftslagen finns också en allmän regel i ämnet. I den mån det, som t.ex. i 64 § social- tjänstlagen, finns särskilda föreskrifter i lag eller förordning om utläm- nande av uppgifter för forskningsändamål, gäller dessa bestämmelser före personuppgiftslagens regler (2 § personuppgiftslagen). 3 § Med socialtjänst förstås i denna lag 1.verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke, 2.verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 3.verksamhet som bedrivs av , 4.verksamhet hos invandrarbyrå, 5.handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd åt asylsökande och andra utlänningar, 6.handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 7.handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelse- hindrade, 8.verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, samt 9.tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administra- tion av verksamhet som avses i 1–8. I denna paragraf definieras i en uttömmande uppräkning begreppet soci- altjänst. Lagen är tillämplig oavsett vilket subjekt som behandlar person upp- gifter, under förutsättning att åtgärden är att anse som socialtjänst. Det innebär att även enskilda som behandlar personuppgifter inom social- tjänsten har att tillämpa lagen. I det följande kommenteras något de olika verksamheter och den ärendehandläggning som är att anse som socialtjänst. För en utförligare redovisning kan hänvisas till avsnitten 2 och 6.2.1. Utredningen åter- kommer i kommentaren till 7 § till de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas inom . Först och främst förstås med socialtjänst den verksamhet som avses i socialtjänstlagen. Detta följer av punkten 1. Som framgått av avsnitt 2.2 är denna verksamhet mycket mångskiftande och kan bestå inte bara i handläggning av ett ärende utan även av rent faktiskt handlande. Verk- samheten kan t.ex. utgöras av rådgivning, stödsamtal, hemtjänst, kon- taktverksamhet, vård och behandling antingen i öppenvård eller vid in- stitutioner såsom behandlingshem, inackorderingshem och särskilda bo- städer för äldre och funktionshindrade. Vidare avses med socialtjänst verksamhet enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga. Denna verksamhet har berörts i avsnitten 2.3.2 och 2.3.3. 224 Författningskommentar SOU 1999:109 Det är, som tidigare framgått, utan betydelse om kommunens upp- gifter utförs av kommunen själv eller om uppgifterna utförs av någon annan, t.ex. av en annan kommun eller av ett privat subjekt. Lagen är tillämplig oavsett vem det är som är aktör. Även Statens institutionssty- relses verksamhet, i den mån den bedrivs med stöd av socialtjänstlagen, lagen om vård av missbrukare i vissa fall eller lagen med särskilda be- stämmelser om vård av unga träffas i och för sig av denna punkt. Styrel- sens verksamhet har dock reglerats särskilt i 3 § 3. Enligt punkten 2 förstås med socialtjänst också verksamhet som i an- nat fall enligt lag handhas av socialnämnd. T.ex. finns i regler om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap och underhållsbidrag till barn, om medverkan i frågor om vårdnad, boende och umgänge samt om medverkan i samband med adoptioner. I avsnitt 2.4 finns en redovisning av vad denna lagreglerade verksamhet kan inne- bära. Även sådan verksamhet är att betrakta som socialtjänst och i den mån det då behandlas personuppgifter – automatiserat eller manuellt i person- register – skall denna lag tillämpas. Av punkten 3 följer att verksamhet som bedrivs av Statens institu- tionsstyrelse är socialtjänst i lagens mening. är central förvaltningsmyndighet för såda- na hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (särskilda ungdomshem) samt 22 och 23 §§ lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM-hem). Enligt förordningen (1996:610) med instruktion för Statens institu- tionsstyrelse skall styrelsen (2 §) särskilt svara för 1. planering, ledning och drift av samt tillsyn över de särskilda ungdomshemmen och LVM- hemmen, 2. anvisning av platser till hemmen, 3. ekonomisk styrning, resultatuppföljning och kontroll, 4. metodutveckling, forskning och ut- vecklingsarbete. Vidare får styrelsen enligt förordningen (3 §) mot avgift utföra uppdrag åt kommuner i samband med avgiftning av missbrukare, utslussning, eftervård eller andra insatser enligt socialtjänstlagen (1980:620) som anknyter till verksamheten vid särskilda ungdomshem och LVM-hem. ansvarar även för verkställigheten av den, , införda nya frihetsberövande påföljden för unga lag- överträdare, sluten ungdomsvård. Verkställigheten av denna påföljd, som regleras i lagen (1998:603) om verkstä llighet av sluten ungdomsvård skall ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. All denna styrelsens verksamhet är att anse som socialtjänst vid till- lämpning av denna lag. Det bör dock påpekas att personuppgifter för SOU 1999:109 Författningskommentar 225 forsknings- och statistikändamål får behandlas endast om förutsättning- arna i personuppgiftslagen är uppfyllda (se kommentaren till 2 §) Även verksamheten vid en invandrarbyrå hänförs i detta sammanhang – liksom i sekretesshänseende – till . Detta framgår av punkten 4. I avsnitt 2.5.3 har lämnats en redogörelse för vad som kan avses med verksamhet hos invandrarbyrå. Det mesta av den verksamhet som bedrivs vid en invand- rarbyrå torde vara att anse som socialtjänst och omfattas av lagens tillämpningsområde redan med stöd av övriga punkter i 3 §. Denna punkt innebär således en viss överlappning men medför därutöver att all behandling av personuppgifter som sker vid en invandrarbyrå omfattas av lagens tillämpningsområde. T.ex. kommer behandling av personuppgifter som sker inom ramen för kommunens tolkförmedling att omfattas av lagen, om den äger rum vid en invandrarbyrå. Enligt punkten 5 förstås som socialtjänst också handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd åt asylsökande och and- ra utlänningar. I lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. finns be- stämmelser om sysselsättning för och bistånd till vissa utlänningar. Det är som har huvudansvaret för mottagandet av ut- länningarna och verket svarar för att bistånd lämnas enligt bestämmel- serna i lagen. Den som omfattas av lagen har inte rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen för förmåner av motsvarande karaktär. Det är som skall besluta om och betala ut eko- nomiskt bistånd till asylsökande. får uppdra åt någon annan att svara för själva utbetalningen. Beträffande vissa av utlänning- arna – de som har ansökt om uppehållst illstånd i och av särskil- da skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas – skall dock bistånd beslutas och betalas ut av socialnämnden i den kommun där ut- länningen vistas. En socialnämnds verksamhet enligt denna lag är att anse som social- tjänst i lagens mening. Statens invandrarverks verksamhet enligt lagen är däremot inte att anse som socialtjänst. I den mån har behov av att behandla personuppgifter i denna verksamhet är person- uppgiftslagen tillämplig. Enligt lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar får en kommun