sou · GNB312 · 2000-01-01 00:00:00 — Att gå igenom och analysera utvecklandet av sådana datorprogram som kan ha relevans för temat elektronisk demokrati vore en gigantisk uppgift. IT-tillämpningar genomtränger och stöder ständigt fler ekonomiska och sociala aktiviteter. Forskningen har en enastående ämnesmässig och tematisk bredd. Om försvinnande små FoU-resurser satsas på sådan program- utveckling som direkt syftar till IT-stöd för demokratin, så investeras desto mer i nya program för sådant som att effektivisera och utveckla organisationer, stödja elektronisk handel, underlätta lagring/återsökning/bearbetning av information, stödja pedago- giskt arbete och mera generellt förbättra datornätverken så att de blir intelligentare eller kan bära allt mer sofistikerade informa- tionstjänster. Inom dessa och en rad andra områden utvecklas pro- gram som skulle kunna utnyttjas – i mer eller mindre modifierad form – som stöd för den enskilde medborgaren och/eller som stöd för demokratiska processer. Här kan det bara bli fråga om några slumpmässiga nedslag för att illustrera detta förhållande. 6.4.1Omställningar och utveckling i näringslivet Den forskning som sker kring IT-stöd för rena beslutsprocesser utgår normalt från företag, men åtminstone i den mån lösningarna syftar till kreativitet och konsensusbyggande har de ett uppenbart intresse även i demokratiperspektiv. En hel del resurser satsas på att utveckla datorprogram som ska stödja problemlösning – eller andra kreativa processer – i grupp. Hur ska man bolla med idéer så att man verkligen utnyttjar den samlade kunskapen och fantasin hos 100 eller 200 personer? Försök med stora grupper där varje deltagare sitter vid en dator och anonymt skriver inlägg i diskussioner – inlägg som blir synliga för alla på en stor skärm – visar att åtminstone psykologiska hinder i form av etablerade hierarkier kan övervinnas. Deltagarna läser alla inpass – från den yngste assistentens till verkställande direktörens – med samma allvar. Och den yngste assistenten vågar faktiskt yttra sig. Här finns ett antal succéhistorier i svang, bl.a. en om flygtill- verkaren som med nytt IT-stöd för problemlösandet ska ha konstruerat en ny flygplansmodell på ungefär (uppgifterna går isär) halva den normala tiden och till dramatiskt sänkta kostnader jämfört med tidigare modeller. Sådana historier ska säkert tas med en nypa salt, men det är uppenbart att kunskapsintensiva företag med IT-stöd gör framsteg inom detta område. Arbetet utgår inte bara, eller ens främst, från möjligheterna att utnyttja IT. Det hämtar också inspiration från forskning kring ledarskap och organisationsmodeller. En managementskola som går tillbaka på W – en amerikansk forskare som paradoxalt nog fick störst genomslag i – har fått flera förnyare. Den kanske mest kände är . Hans bok – The Art & Practice of argumenterar för en icke-hierarkisk företagsledning och har blivit en modern klassiker. Senges idéer om hur medarbetarna ska hantera motsättningar, utveckla kollektivets kreativitet och fortlöpande lära sig lära tillsammans har rimligen också relevans för pro- cesser som syftar till politisk/social problemlösning. (1986, Senge 1990) Ett närliggande forskningsområde kallas på engelska Participatory Design och handlar om hur användarna av stora tekniska system i kraft av sitt kunnande om arbetsprocessen ska bli delaktiga och t.o.m. styrande i utvecklandet av arbetsredskap och kringrutiner. Enkelt uttryckt ska man öka både effektiviteten och arbetstillfredsställelsen genom att anpassa de tekniska syste- men efter användarna och inte, som i den auktoritära traditionen, tvinga på de anställda sådana tekniska lösningar som ledningen ensam har valt. Inom Participatory Design anses för övrigt ha en ledande position. (Schuler/Namioka 1993, Besselaar 1998) Alla som surfat på nätet vet hur svårt det kan vara att med primi- tiva web-läsare hitta rätt bland alla trivialiteter och allt skräp på Internet. hinner surfaren ofta tröttna innan han/hon når målet. Utvecklandet av web-verktyg för sökning och tolkning på- går dock med stor intensitet – de företag som lyckas kan tjäna miljarder – och verktygen blir uppenbarligen allt mer effektiva/ precisa. Ansatserna är många. Möjligheterna att med logiska avgränsningar definiera sökområdet för web-läsaren kan förfinas praktiskt taget hur långt som helst – här ligger svårigheten i att göra alltmer avancerade program lätta att använda. S.k. länkbibliotek (som Yahoo!) är en annan lös- ning, de är upprättade av människor som tittat på/bedömt inne- hållet på web-platser. Ytterligare en variant bygger på AI-veten- skapliga tillämpningar genom vilka sökmotorn kan förstå en enkel fråga (Vad skrev socialdemokratiska dagstidningar om pensionsuppgörelsen ?) och söka svaret. Automatiserad översättning mellan olika språk tillämpas redan på Internet och resultatet blir ibland hyggligt, ibland katastrofalt, men även här går det framåt. Hur snabbt utvecklingen går vet ingen, men ju bättre sökmöjligheterna blir, desto större värde kan Internet få som politisk resurs för medborgarna. Pushteknologin gör det möjligt för användaren/medborgaren att övervaka nätet. har surfaren valt – med mer eller mindre lyckat resultat – vilka hemsidor eller nyhetsgrupper som han/hon ska besöka vid varje uppkopplingstillfälle. Med push prenume- rerar man i stället på ett antal produkter/ämnen. Ett datorprogram bevakar nätets informationsflöde inom de områden som använda- ren är intresserad av – allt från italiensk fotboll till politisk filosofi eller kärnkraftsteknik – och levererar sin skörd av nyheter när användaren så begär. Så kallade cookies är en hjälpfunktion som kan göra surfarens till- varo mer framgångsrik, men cookie-tekniken kan också nyttjas av andra intressenter på nätet. En cookie är en liten mängd informa- tion, kodad till en datasträng, som kan överföras från en hemsida på Internet till hårddisken på surfarens dator. Tekniken används oftast i kommersiellt syfte. Man kan jämföra med att surfaren går runt i butiker. I musikaffären tittar han på soul och Verdi-operor. När han går ur butiken klistras diskret en liten lapp (en cookie) på hans rygg: soul, . Vid besök i nästa musik- affär – eller samma affär dagen efter – kommer utbudet från och drivor av italiensk opera att ligga läckert exponerat för just denna kund. I virtuella butiker kan man anpassa utbudet individuellt för varje besökare, bara man känner veder- börandes preferenser. Den motorintresserade surfaren möter alltså mer reklam för MRF, och , medan den idrotts- intresserade bombarderas med erbjudanden från och Euro- sport. Cookien kan också öppna en hemsida som annars kräver lösen- ord, vilket gör surfandet smidigare, men den kan läsas av andra vid besök på deras webplatser i syften som surfaren inte känner till. Eftersom cookien rymmer information om våra prefe- renser i olika avseenden finns här ett integritetsproblem värt uppmärksamhet. Mer avancerade än cookies är de datorprogram som brukar kallas agenter därför att de utför så komplexa funktioner att det tycks naturligt att tänka på dem som självständiga aktörer. Någon exakt definition av begreppet agent finns inte. Vissa stödfunktioner i bl.a. ordbehandlingsprogram, som försöker hjälpa användaren på ständigt nya och överraskande sätt, har kallats agenter av Microsoft och andra programföretag. En agent med uppdrag att hjälpa användaren av ordbehandlingsprogrammet att stava, rimma, över- sätta eller korsreferera är konstruerad av någon annan. Mer in- tressanta är dock agenterna som användaren själv utformar. Datorprogram som är så komplexa att deras agerande ter sig självständigt – dock inom ramar som en användare har bestämt – har funnits . Företag har t.ex. kunnat köpa och sälja produk- ter automatiskt med hjälp av den tekniska standarden , Interchange. Låt säga att Volvos datorprogram känner att skruvarna av typen X är på väg att ta slut. Det sänder ut ett meddelande i ett slutet datornät för underleverantörer: – Vi köper en miljon skruvar av typen X till ett pris av högst Y kronor. Om meddelandet träffar ett erbjudande om skruvar av rätt sort, till rätt pris – då görs affären upp automatiskt. Liknande program för vanliga konsumenter har prövats på Internet. Företag som säljer t.ex. CD-skivor via nätet har kunnat utforma sina erbjudan- den enligt en viss standard. Konsumenterna har sedan med pro- grammet BargainFinder enkelt kunnat hitta den affär som säljer t.ex. senaste CD billigast. Nyckelordet är alltså standard. Varken agenter eller andra datorprogram förstår (ännu) bilder eller naturligt språk. På dagens kaotiska World måste därför varje surfare själv leta upp alla erbjudanden om t.ex. begagnade cyklar om han/hon vill göra det bästa köpet. Först när man har kommit överens om exakt hur – tekniskt och språkligt – erbjudanden/beställningar ska presente- ras kan agenter ta över. Många företag och forskningsinstitutioner världen över fun- derar nu på hur en sådan standard ska se ut, och vilka lösningar som utvecklas på olika områden vet ingen. När standarder väl har etablerats är det egentligen främst fantasin som sätter gränser för vad agenter kan användas till. De kan söka jobb åt användaren. De kan kontinuerligt söka igenom nätet efter nya botemedel mot bladlöss eller immiga bilrutor. Kanske får vi kärleksagenter som kan stämma träff. Tillämpningsmöjligheterna inom politiken tycks också vara många och lovande. Även den uppkopplade medborgaren har svårt att hinna med informationssökandet, har sällan tid/ork att skriva brev till politiker, insändare i tidningen eller underteckna särskilt många upprop. Med agenter kan vissa sådana hinder över- vinnas. Programmet kan ta emot och reagera på tusentals e-brev å medborgarens vägnar, kan varje timme söka av nätet efter ny information i specifika ämnen, kan uttala åsikter och leta upp meningsfränder i olika frågor medan medborgaren själv gör något annat. De kan fungera som filter, som betjänter, som om- bud. I framtidsscenarierna kan missnöjda konsumenter med sina agenter snabbt finna varandra och tvinga oseriösa företag att bättra sig eller försvinna från arenan. I det politiska livet kan opinioner och motopinioner formas på samma sätt. Agentteknik tycks därmed öka möjligheterna till politisk organisering/mobili- sering underifrån. Simulering och annat beslutsstöd Att mycken informationsbehandling blir lättare med IT är uppen- bart. Datorprogram kan räkna åt oss och kontrollera vår stavning, men precis som de etablerade makthavarna inom såväl offentlig som privat sektor förlitar sig allt mer på kvalificerade dator- program för beslutsstöd skulle sådana kunna utvecklas också för medborgare och demokratiska processer. Man kan t.ex. med datorns hjälp återskapa en samhällelig verklighet i vilken effekter- na av olika politiska åtgärder kan prövas – simuleras. Fördelningspolitiken erbjuder kanske de mest uppenbara tillämpningarna. På har man använt simuleringsprogram för att analysera konsekvenserna av olika möjliga politiska reformer: vad innebär ändrade skattesatser eller bidragsnivåer för olika kategorier människor? kan man i en vanlig PC använda större och mer komplicerade program för samhällsekonomiska simuleringar än de använde, och som närmast revolutionerade budgetarbetet, på 1970- talet. Att medborgaren med sådana program skulle kunna leka finansminister och därmed öka sin förståelse för de samhälls- ekonomiska villkoren är bara en av många tänkbara samhälls- tillämpningar för simuleringsteknik. Trafikflöden kan simuleras inför beslut om satsningar på väg- eller bostadsbyggande. Miljö- konsekvenser kan simuleras när diskussionen handlar om t.ex. industrilokalisering eller energiförsörjning. Simulering med dator kan användas även i frågor av till synes rent social natur. Den holländske forskaren illustrerar detta med ett exempel från . Omkring en tredjedel av stadens invånare är invandrare i första eller andra generationen. Tack vare en kraftfullt styrande bostadspolitik har man lyckats undvika getthobildningar, men bortsett från boendet har integrationen av invandrarna i det holländska samhället varit måttligt framgångsrik. Ekonomiskt tillhör invandrarna de sämst ställda. Många talar holländska dåligt, några inte alls. Ett av flera problem är att många skolor tenderar att bli segregerade med närmast total dominans av antingen etniska holländare eller invandrare. Det är därför vanligt att föräldrar kör sina barn – eller låter dem resa på egen hand – långa sträckor till/från skolan. En debatt om föräldrars rasistiska skolval har pågått . van Besseren deltog i ett simuleringsförsök i vilket man utgick från en modell där av föräldrarna kunde enas om att segrega- tion i skolan är av ondo. Denna stora majoritet förband sig att, om varje skola hade en för hela samhället representativ fördelning mellan holländare/invandrare (2/3 respektive 1/3) placera sitt barn i en sådan skola. Toleransen för avvikelse låg sedan längs en skala: några föräldrar skulle flytta sina barn vid minsta avvikelse – hollän- darna om andelen invandrare blev större, invandrarna omvänt. Andra skulle göra det först vid en större avvikelse, och några häv- dade att de inte skulle flytta sitt barn förrän det var ensamt kvar i sin kategori. Men av föräldrarna gick i detta simulerade sociala experi- ment alltså inte med på att sätta sina barn i en skola där fördel- ningen motsvarade hela samhällets. Om man då i utgångsläget för- delade alla barn proportionellt – 2/3 respektive 1/3 i varje skola – skulle således av föräldrarna börja flytta sina barn med sikte på att få in dem på en skola med fördelaktigare proportioner. Med simuleringar kunde van Besseren m.fl. visa att dessa av föräldrarna tämligen snabbt lyckas skaka om systemet och förstöra den fördelning som övriga kommit överens om. De barn som flyttas koncentreras till någon/några skolor, som därmed får en skev fördelning, vilket föranleder de föräldrar som är minst toleranta mot förändring att flytta sina barn, vilket ytter- ligare skakar om fördelningen, vilket föranleder även mer tole- ranta föräldrar att flytta sina barn, osv. (van Besseren, personligt samtal 981120) Simuleringen visade alltså att segregationen inte behöver vara – och i sannolikt inte är – resultatet av föräldrarnas med- vetna, rasistiska val. Problemet är mer komplicerat än det i för- stone verkar. Med simuleringstekniker kan man således analysera och/eller illustrera vissa komplicerade samhälleliga förhållanden på ett sätt som inte har varit möjligt. Program för sådan simulering, specialutvecklade för att stödja den demokratiska pro- cessen, skulle kunna bli ett viktigt redskap för medborgare som bär ett större ansvar för politiskt beslutsfattande. Varje simulering av samhälleliga processer bygger självfallet på teorier om hur människor tänker och fungerar. Sådana teorier måste alltid redovisas tydligt, så att alla användare har klart för sig att simuleringens utfall aldrig är fullkomligt säkert eller okontro- versiellt. 6.5Politik är att vilja Forskningen kring nya tekniska möjligheter att stödja människors kunskapsinhämtande, analyserande, kommunicerande och besluts- fattande är enorm till omfattningen. Många försök kommer att misslyckas, många av IT-branschens hårt pumpade ballonger kommer att spricka – men andra kommer att hålla. Den politiskt intressanta frågan är nu: -Vilka människor kommer att kunna dra nytta av forskningsresultaten? Ska IT-stödet genom politiska reformer integreras i den demokratiska processen, dvs. ska man successivt lägga mer teknik- och kunskapsstöd i medborgarnas händer så att de kan bära ett allt större politiskt ansvar, eller ska man avstå från att försöka? Att diskutera kring – och särskilt att propagera för – elektro- nisk demokrati innebär en svår balansgång. I vissa avseenden hand- lar det verkligen om ett stort steg i utvecklingen. Försöker man beskriva konkret hur IT ska utvecklas till stöd för den demokra- tiska processen får framställningen lätt ett drag av utopi, av bris- tande realism. Undviker man konkreta beskrivningar blir resone- manget å andra sidan så abstrakt att många läsare inte förstår vad som menas. De delar av föreliggande rapport som kan föra tankarna till utopin har tillkommit, inte för att beskriva något som ska realiseras utan för att frigöra tanken. Det finns inga färdiga lös- ningar för en ny demokrati, men det finns ett stort och garan- terat fruktbart fält för forskning och experimenterande. Det som behövs är FoU-resurser och en politisk vilja att pröva nya lös- ningar. Journalist och författare med yttrandefrihets-, demokrati- och IT-frågor som specialitet. Har arbetat som lärare i medierätt och undersökande journalistik vid i och som kanslichef hos Föreningen . Är verksam som fri skribent. Nedan följer en förteckning i alfabetisk ordning över de 33 IPERBOLE-nyhetsgrupper som hade aktivitet under en månad: 971115-971215. (Enligt introduktion till förteckningen skulle det vara 35 grupper, genomgången rymmer dock bara 33. I skrivande stund – augusti -98 – är antalet grupper 34.) Antalet meddelanden i varje grupp anges, och en kortfattad analys av innehållet presente- ras. Kommentarerna om varje grupp har mer karaktär av referat än direkt översättning från den engelska texten. Sammanställningen/ analysen har utförts av , och , för kommunförvaltnings räkning. bologna.ambiente – 23 meddelanden – alla handlar om miljö och föroreningar. Deltagarna är läkare eller personer som forskar i eller studerar miljöfrågor. bologna.barzellette – 107 meddelanden – här postas skämt/vitsar från hela världen. Alla sorters människor, direktörer som hemmafruar, deltar. bologna.bolognabynight – 101 meddelanden – detta är en grupp för unga människor som diskuterar rockmusik, pubar, snabbmat och filmer. Gruppen har använts för att organisera gemensamma träffar för IPERBOLE-användare. De kallas serata Iperboliana. ordnades nio sådana träffar. (Uppgifter om liknande aktivitet saknas.) bologna.cerco-offro – 252 meddelanden – är en virtuell marknad där människor bjuder ut saker till försäljning eller beskriver vad de vill köpa. Avsikten är att vanliga medborgare (inte butiksägare eller andra näringsidkare) ska sälja begagnade föremål till låga priser. Vanliga objekt är datorer, modem, cyklar och motorcyklar. bologna.citycard – 7 meddelanden – är en grupp som öppnades av kommunen för information/frågor/diskussion om det s.k. . Det syftar till att i utveckla nya och mer kvalificerade datorprogram för opinionsmätningar och har drivits med stöd från EU (ESPRIT-program 8123). CityCard har också diskuterats livligt, men flertalet inlägg har postats i gruppen bologna.iperbole. bologna.computers – 152 meddelanden – en virtuell marknad för köp/försäljning av begagnade persondatorer. Deltagarna postar ofta både här och i bologna.cerco-offro. bologna.cucina – 58 meddelanden – en virtuell skola i matlagning. Här efterfrågas och presenteras nya recept. Kvinnor dominerar bland användarna och recepten handlar om allt från husmanskost till kinesiska specialiteter. bologna.cultura – 60 meddelanden – handlar om kultur i vid mening: TV, politik, musik, bildkonst, mm. Här märks såväl professorn som skriver om problem som den lille grabben med intresse för tecknade serier. bologna.cultura.cinema – 229 meddelanden – vill man veta något om en film utan att själv se den är detta rätt grupp. Debatten är livlig och i många fall också kvalificerad. bologna.cultura.libri – 48 meddelanden – diskussioner om böcker och tidningar, men här förekommer också inlägg om italiensk politik. bologna.cultura.musica – 27 meddelanden – är en grupp för ungdomar. Teman är konserter, band och kända musikartister. bologna.futura – 1 meddelande – en grupp som startades med avsikt att låta deltagarna presentera idéer eller förhoppningar om ett framtida bättre . Här har intresset dock varit närmast obe- fintligt. Det enda meddelande som postats där var inte seriöst. bologna.iperbole – 84 meddelanden – avsedd som en allmän mötes- plats för IPERBOLE-användare. Den har också en slags övrigt- funktion, dvs. personer som inte hittat någon annan lämplig grupp att posta i använder den. Här finns således, förutom diskussioner om IPERBOLE, allt från julhälsningar till synpunkter på funk- tioner hos vissa datorprogram. Också administratörerna av IPERBOLE utnyttjar gruppen för att sprida information om nya tjänster, driftstörningar eller ändrade öppettider för användar- support. Här finns dessutom en FAQ (Frequently Asked Questions) om IPERBOLE som underhålls av användare på frivillig väg. bologna.lavoro – 52 meddelanden – här sprids meddelanden från företag om lediga jobb eller behov av konsulttjänster, liksom från arbetslösa som söker uppdrag/anställning. bologna.metropoli – 52 meddelanden – alla som vill informera om något i postar här. Det händer att också kommunförvalt- ningen använder gruppen för att besvara frågor från medborgare. bologna.metropoli.comunicazione – 7 meddelanden – avsikten var att öppna för diskussioner om massmedia, från television till dags- tidningar. Intresset har dock varit svagt. Inget riktigt seriöst med- delande har postats. bologna.metropoli.ferrovie – 10 meddelanden – skulle rymma diskussioner om järnvägsfrågor i allmänhet och planerna på en ny i i synnerhet, men inte heller här har seriösa meddelanden postats. bologna.metropoli.atc – 9 meddelanden – avsedd för klagomål om stadens kollektiva transportmedel (i praktiken bussar). Trots att man vet att många är missnöjda med t.ex. tidtabeller och biljett- priser har kritiken inte nått hit. Endast ett av nio postade medde- landen är ett klagomål, övriga är irrelevanta. Kritik postas dock på annat håll, bl.a. i bologna.polemica och bologna.traffico se nedan. bologna.metropoli.turismo – 12 meddelanden – rymmer förslag om vad man kan göra/se . bologna.multietnica – 4 meddelanden – här ska postas meddelanden för invandrare. De fyra som inkommit handlar om möten/kurser för personer från , och Inden. bologna.navigator – 1 meddelande – uppgifter om gruppens syfte saknas. Det enda meddelandet beskrivs dock som irrelevant. bologna.nuovigruppi – 22 meddelanden – här lämnas förslag till startandet av nya diskussionsgrupper. När tillräckligt många an- vändare (20 stycken) har anmält intresse för ämnet startas den. Den senast tillkomna gruppen var bologna.barzellette. Den före- slogs -97 och nådde gränsen 20 röster. Den undersökta månaden fanns således 22 förslag till nya diskussionsgrupper att rösta om. bologna.polemica – 95 meddelanden – här återfinns främst två typer av meddelanden. Dels observationer och/eller klagomål om trafiken, dels smått fåniga debattinlägg om t.ex. vilken som är bästa restaurang. bologna.politica – 50 meddelanden – mest iakttagelser om den politiska situationen. bologna.problemitecnici – 114 meddelanden – för tekniska problem av allehanda slag: konfigurering av program, tips om modem, ny hård- eller mjukvara, frågor om internet-tjänster, mm. Många av texterna postas också på bologna.iperbole, bl.a. ovannämnda FAQ och meddelandena från administratörerna av IPERBOLE. bologna.sanita – 24 meddelanden – en grupp om hälsa och medicin. Endast specialister (läkare, forskare) postar här. bologna.sindacato – 15 meddelanden – trots att sindacato betyder fackförening återfanns här fem klagomål på regeringen och landets ekonomiska situation, i övrigt bara irrelevanta texter. bologna.spettacolo – 26 meddelanden – många som postar något i: bologna.bolognabynight och i bologna.cultura.musica som också återfinns här, ibland med samma texter. Det handlar om teater, konserter och film. Här fanns också en teatergrupp som sökte skådespelare för en föreställning i . bologna.sport – 39 meddelanden – med hälften texter om komman- de idrottsevenemang, hälften debattinlägg om stadens fotbollslag, som säsongen 97-98 spelade i högsta serie. bologna.tests – 83 meddelanden – används av personer som genom trial-and-error försöker lära sig använda nyhetsgrupperna.