sou · GNB312 · 2000-01-01 00:00:00 — – Vi kan förlora rättstvisten i någon detaljfråga som rör den administrativa processen kring IPERBOLE, men inte i huvud- frågan, säger . De lokala myndigheterna får besluta att internet är en public service och en rättighet för medborgarna. Vi har stöd i flera av EU:s policydokument där det står att lokala myndigheter måste garantera medborgarna tillgång till informa- tionsresurser i elektronisk form. (personligt samtal med Guidi 980427) kommun har knappt 500 000 invånare, men till stor- räknas också 59 kranskommuner med sammanlagt nästan lika stor befolkning. Liksom många andra städer i har en lång tradition av folkligt inflytande i politiken. Den kan spåras tillbaka till 1100-talet när en rad stadsstater bildades i området. Liksom i , och kunde redan under tidig medeltid hantverkare och handelsmän återfinnas i de styrande organen. Skråväsende organiserades tidigt och andra typer av solidariska sammanslutningar var livaktiga . präglades av en helt annan, påtagligt feodal ordning under i . I är en gammal tradition av lokal stolthet och lokalt engagemang högst levande. Den brukar beskrivas som campanilismo. Det stadsinvånaren kan se från kampanilen (kyrktornet/klocktornet) är hans/hennes eget område: känslo- mässigt, socialt och politiskt. Där har man rättigheter men också ansvar. Campanilismon anses vara en viktig demokratiserande faktor i ett där politisk korruption och organiserad brotts- lighet ständigt hotar att underminera demokratiska processer. förmiddag samlas mängder av finklädda, mest äldre män på det centrala torget i , Piazza Maggiore, för att diskutera. Kunskapen om lokala förhållanden och lokal politik är stor. Förmågan och vanan att argumentera offentligt för sin åsikt är utbredd. Om diskussionerna på torget känns igen från många italienska städer så är de offentliga hearings som kommun arran- gerar mindre vanliga. Man har den vägen sökt skapa en modernare form för kanalisering av det medborgerliga engagemanget. Ideella organisationer och medborgare bjuds in till offentliga möten. Exempel på teman för sådana hearings är kvinnans situation, ungdomarnas, de äldres, och invandrarnas situation. Mötena sträcker sig över . Politiskt har styrts av vänstern, en s.k. oliv-koalition bestående av socialister (f.d. ), de gröna och ett radikalt katolskt parti. En motsvarighet finns för övrigt på nationell nivå – Oliven kallades den vänster/mitten- koalition som vann det senaste valet med. Den har åtminstone på papperet/hemsidan en politiskt radikal . Idén att just i utnyttja IT som redskap och Internet som mötesplats för den lokala demokratin sägs härröra från pro- fessorn i filosofi vid , . har senare också engagerats av kommunen för att arbeta med frågor som rör telematik och demokrati. Bonaga har lanserat djärva teser om hur politiken kommer att förändras i ett samhälle alltmer genomträngt av IT. Han är marxist och anser att IT kan och bör användas för att avveckla den repre- sentativa demokratin av klassiskt borgerligt snitt. Med ny teknik kan medborgarna engageras mera kraftfullt i politiska beslutspro- cesser. Politikerna kan inte längre avskärma sig och fatta besluten bakom stängda dörrar. Enligt Bonaga har det politiska systemet tills nu handlat om hur man ska representera konflikter, inte om hur de ska lösas. Med IT kan dynamiska städer/regioner utveckla nya typer av relationer mellan politik, näringsliv och forskning. (se Fossen, Tidskriften nr 3/1996) 4.1.2IPERBOLE – lägesbeskrivning 1998 Projektet är i vissa avseenden väl dokumenterat rent faktamässigt. Alla användare måste fylla i ett formulär med frågor för att få ett gratis konto. (De garanteras sekretesskydd. Uppgifterna ska bara användas för forskning och utveckling av systemet.) fanns 12 449 individuella användare. Ökningstakten var 20 per dag. 655 juridiska personer (främst företag och ideella organi- sationer) var anslutna. 55 skolor och ca 1500 kommunalt anställda likaså – men endast ca 600 av dem hade då fått ordentlig utbildning i användning av IPERBOLE. Den kommunala hemsidan () hade ca 13 000 besökare per dag varav var italienare, andra européer och från övriga världen – främst amerikaner. Enligt projektledningens prognoser kommer siffrorna vid ut- gången av 1999 att vara: 21 700 individuella användare, 1 300 juri- diska personer, 90 skolor och 4 120 kommunalt anställda. (I pro- gnosen för antalet besökare på hemsidan förutses ingen ökning från 13 000, vilket får antas vara en ren lapsus.) Av användarna med egen dator/eget modem var kvinnor/män. Bland användarna av arbetsstationer i offentliga lokaler var män. De delar av som förefaller ha störst rele- vans för den demokratiska processen i är strömmen av e- post mellan medborgarna å ena sidan och politiker/kommunala tjänstemän å den andra, offentliggörandet av information via den kommunala hemsidan, samt diskussionsgrupperna (s.k. news). Tjänstemännen/politikerna var , enligt , direkt dåliga på att kommunicera med medborgarna på detta sätt. De besvarade ofta inte inkommande brev överhuvudtaget. (Se ock- så Tambini, i Tsagarousianou m.fl. 1998 hade en markant förbättring inträtt. det året utväxlades 600-700 e- postbrev mellan kommunens företrädare och medborgarna. (interna brev alltså ej inräknade.) Någon närmare studie av innehållet i breven har inte genomförts. Brevväxlingen fortsätter att öka i omfattning. Det är inte ute- slutet att den kan bli en (tidsmässig) belastning för politiker/tjänstemän, men så uppfattas den inte . Om pro- blemet alls uppstår får det enligt Guidi lösas då, i sitt konkreta sammanhang. (intervju 980427) Offentliga handlingar på nätet Både förvaltningens tjänstemän och IPERBOLE`s administrativa personal lägger ned ett omfattande arbete på att göra kommunens handlingar tillgängliga via den kommunala hemsidan. Svårigheterna som här måste övervinnas är av två slag. Dels saknar offent- lighetstradition av svenskt snitt varför många tjänstemän närmast reflexmässigt reagerar mot medborgerlig insyn i det som så länge varit en skyddad sfär. De måste således omvändas till ett annor- lunda förhållningssätt. Dels rymmer flertalet kommunala hand- lingar så mycket tekniska, juridiska, medicinska etc. fackuttryck – eller så många språkligt-byråkratiska koder – att de måste for- muleras i nya versioner för att gemene man ska förstå innehållet. intygar att detta arbete tar mycket tid men hävdar att problemen är på väg att lösas. Andra iakttagare (som får vara anonyma) är inte fullt lika optimistiska. De kommunala organ där motståndet mot offentlighet är starkast utnyttjar just svårig- heterna att popularisera innehållet i de kommunala handlingarna. De obstruerar genom att göra översättningarna lika svårbegrip- liga som ursprungstexterna och underkänna andras försök att arbeta om innehållet. Några säkra uppgifter om i vilken utsträckning IPERBOLE- användarna tar del av kommunala handlingar via hemsidan finns inte tillgängliga. Det bör påpekas att italienska parlamentet antog en lag om offentlighet för myndigheters handlingar som ger medborgarna långtgående rättigheter till insyn. Genomslaget för dessa regler har dock i praktiken varit svagt. Medborgarna förvän- tar sig inte att de kommer att fungera och endast i få fall åberopar någon de nya reglerna vid sina kontakter med myndigheter. Pro- blemet att omvända människor till en mer öppen politisk/ byråkratisk kultur är således inte specifikt för . Sådana grupper kan startas såväl av kommunen som av IPERBOLE-användarna själva. I det senare fallet krävs att minst 20 andra medborgare förklarar sig intresserade av frågan – först då startas och underhålls diskussionsgruppen av IPERBOLE:s stab. Erfarenheten visar att ungefär hälften av grupperna startas av med- borgare. Innehållet är enkelt tillgängligt för all världens nätanvän- dare (om de förstår italienska) via IPERBOLES hemsida. Inlägg i diskussionerna sparas en månad. Innehållet i nyhetsgrupperna studerades mer i detalj. Resultatet visar att informationen/debatten i samhällsfrågor har en viss omfattning men att grupperna huvudsakligen används för syften som är mer praktiska/privata än politiska. (Se bilaga 1 för en genomgång av innehållet i nyhetsgrupperna.) Det talades mycket – när projektet planerades 1993-94 – om IPERBOLE som redskap för att utveckla och i grunden förändra den demokratiska processen. Är dessa förväntningar på väg att realiseras? –Jag vill inte göra några förutsägelser om det. Det är riktigt att vii början fokuserade mycket på elektronisk demokrati i ideolo- gisk mening. Vi visste dock inte hur projektet skulle komma att utvecklas. är det en etablerad publik tjänst för stadens med- borgare, och tiden får utvisa vad som är önskvärt och möjligt att göra inom ramen för IPERBOLE. Vi har ännu för lite kunskaper och erfarenheter, och framförallt är alldeles för få medborgare anslutna för att det ska vara menings- fullt att diskutera direktdemokrati eller folkomröstningar. Bara därför att vissa människor är långsammare med att ta till sig den nya tekniken får de inte lämnas utanför den demokratiska pro- cessen. I , som är så långt framme med italienska mått, är av befolkningen ansluten till systemet. (Vi ger abonne- mang bara till vuxna, men om den vuxne har en familj så räknas hela familjen som ansluten. Med det sättet att räkna är av befolkningen ansluten.) har vi deltagande i allmänna val. Att rösta är mycket viktigt här. –Visst kan vi tänka oss att experimentera med omröstningar i vissa mycket speciella frågor, men det är inget vi prioriterar på nuvarande stadium. Än så länge handlar det om att underlätta medborgarnas aktiva deltagande i samhälle och politik. Hur långt deltagandet ska gå är en fråga för framtiden. Det är inte så att ni av taktiska skäl ligger medvetet lågt med IPERBOLE`s långsiktiga effekter? Att empower the citizen, för att använda det amerikanska slagordet, betyder ju rimligen att åtminsto- ne vissa av dagens makthavare får en svagare ställning, de blir depowered? – Visst syftar IPERBOLE till att empower the citizen, men jag tror inte att det är så enkelt som att andra måste bli depowered. De gamla makthavarna måste börja fungera på ett annat sätt, men de blir inte nödvändigtvis svagare. Har alla stadens byråkrater/politiker verkligen accepterat IPERBOLE fullt ut? Att medborgarna lägger sig i kan ju verka störande, tidsödande, begränsande för makthavarna? –Ja, de har accepterat satsningen fullt ut. Det är en kulturfråga. Det fanns trögheter och problem i början, men inte . 1500 kommunala tjänstemän av 5000 har e-postadress . är de 3000. Vi är i en stark tillväxtfas, och vi har ett klart ut- talat mandat från kommunledningen att fortsätta. Den omställning som behövs hos alla berörda (medborgare, tjänstemän, politiker) är kulturell. –Visst kan det verka störande för tjänstemän/politiker att medborgarna lägger sig i, men medborgarnas inblandning kan också vara en resurs, ett sätt att hitta nya lösningar och skapa allianser. Vi understryker detta. –Jag vågar påstå att alla politiska ledare i är glada att vi har gjort den här investeringen . Vi har inga problem att övertyga dem om nyttan – vilket vi hade i början. Intresset för IPERBOLE är stort, åtminstone i , och vi har starkt stöd av . Vi är nu den enda staden i som kan börja experimentera med interaktiva tillämpningar för elektroniska signaturer och certifiering av dokument. Vi kan testa nätstödd kommersiell verksamhet här, därför att vi har så många användare. Vi är ensamma om att ha nått den kritiska massa som är nöd- vändig för sådana experiment. Vem bestämmer vilken /politisk information som blir till- gänglig på IPERBOLES hemsida? Är det en kontroversiell fråga vad som ska släppas? – Nej, avsikten är att lägga ut all information som kommunen äger och som inte är sekretessbelagd. Visst kan det förekomma diskussioner om vad som är lämpligt för medborgarna att ta del av, men det är sällsynt. Det stora problemet är ett annat: det byrå- kratiska språket. Väldigt många offentliga dokument är svåra att förstå för flertalet medborgare. De måste översättas, förklaras. Det är mitt ansvar och vi gör mycket sådant arbete här. Får ni något stöd av den italienska staten eller från annat håll i ? Samarbetar ni med andra städer/kommuner? –Det finns ingen nationell politik på det här området. Vi har inga förebilder och inget stöd från . IPERBOLE finansieras bara av kommun, dvs. Sedan har vi fått EU- stöd för specifika försök/tillämpningar inom projektets ram: att utnyttja nätverket som stöd för turismen, för kooperativ verksam- het, för äldre. Vi har fått 400 000 ECU för sådana försök. –Väldigt få italienska kommuner skulle kunna göra något liknande IPERBOLE. De flesta har en helt annan politisk kultur, de betraktar t.ex. sin kommunala information som något hemligt. De är inte vana att tillämpa medborgarinflytande överhuvudtaget. Att IT öppnar nya möjligheter spelar då ingen roll. Vi har en annorlunda tradition i och särskilt här i . Vi har omkring 800 ideella organisationer med hemsida på Internet – sådana förutsättningar finns inte på andra ställen. –I andra norditalienska städer pågår dock intressanta projekt. I utvecklas också ett ambitiöst lokalt nätverk. Det har en annan konstruktion än vårt. Jag känner väl ledningen där. Vi har ofta kontakt och utbyter kunskaper och erfarenheter. I spelar de kommunala myndigheterna inte någon central roll, i stället utvecklas systemet av . Jag tror att sådana här för medborgarna speglar den lokala kulturen, dvs. de mänskliga nätverk som redan finns. I tar man ofta itu med problem via politik och kommunala myndigheter. Det är inte lika självklart i andra städer. –Jag vill också nämna att vi påbörjat ett samarbete med många kranskommuner. Runt staden finns 59 kommuner och vi har erbjudit dem att delta i IPERBOLE. Om alla antar erbjudandet kommer befolkningsunderlaget för nätverket att nästan fördubblas. Eftersom en sådan utvidgning bl.a. kräver en del arbete så begär vi att kommunerna betalar oss en mindre avgift. Tre har redan sagt ja, flera kommer säkert att göra det. – Att lära av amerikanska nätverksprojekt är inte lätt eftersom politiska kultur skiljer sig så mycket från . Relatio- nerna mellan myndigheter och medborgare är annorlunda. Lokala nätverk som lanseras i termer av demokratisk förnyelse och som bekostas med offentliga medel visar sig – på många håll i världen – handla mindre om demokrati än om att banta ner offentlig förvaltning. Har sådan kritik riktats mot IPERBOLE? – Nej, men visst kan man effektivisera och förbilliga med hjälp av IT. Det är bra, och viktigt att de möjligheterna tas till vara. Men om man tror att medborgarna och samhället kan stärkas i politisk mening med IT, då måste man närma sig frågan om nät- verk på ett annat sätt. Vi försöker göra båda sakerna här i , behålla båda perspektiven. Vi vill skapa en billig och effektiv offentlig förvaltning men också investera i människorna. Om de blir starkare, aktivare, mera av entreprenörer så ger det både politisk och ekonomisk utdelning. Vilken plats har de politiska partierna i IPERBOLE? –Från början bestämdes att IPERBOLE skulle vara politiskt neutralt. Fackföreningar och ideella organisationer fick utrymme för att presentera information men inte åsikter. –Det går förstås inte i längden. Vi har val 1999, och i sept/kommer valkampanjerna att starta. Vår idé, som inte formellt är godkänd ännu men som jag tror realiseras, är att ge alla lokalt verksamma partier – det finns omkring 20 stycken – egen plats i systemet. Varje parti får utse en ansvarig för den egna hemsidan, så att inget olagligt som t.ex. rasism förekommer där. Att administre- ra själva debatten är inte vår uppgift. –En italiensk lag säger att massmedia måste avstå från politisk propaganda före valet, och där finns regler om strikt balans så att alla får lika mycket utrymme. Man kan tala om en . Lagen gäller också för nätverk av IPERBOLE´s typ. är känt för ett utbrett medborgerligt engagemang i politiken. Man arrangerar t.ex. offentliga, ambitiösa hearings om äldres situa- tion, om kvinnors, ungdomars, invandrares situation. Kan sådana fora för medborgerligt inflytande utvecklas/förbättras med hjälp av IT? – I princip kan det naturligtvis ordnas i elektronisk form också, åtminstone som ett komplement. Det är en viktig fråga att studera för att hitta nya tillämpningar. är det viktigt att männi- skor träffas också. Det personliga mötet har viktiga kvaliteter. Har ni ekonomiska resurser för att bygga ut nätverket – t.ex. i form av fler datorer i offentliga lokaler – i den takt som medborgarna önskar? – Man kan alltid önska sig större resurser, men problemet är inte antalet nätanslutna datorer. Vi har sådana på bibliotek, hos ideella organisationer, skolor och företag som vi samarbetar med. Det stora problemet är att utbilda användarna, att lotsa med- borgarna in i den elektroniska världen. Det kräver lärare och tar och kostar därmed mycket pengar. Man kan beskriva IPERBOLE som ett nytt massmedium. Hur är ert förhållande till gamla etablerade massmedier: tidningar, radio, TV? –Tidnings- och TV-redaktionerna är skeptiska till projektet, de håller sig på sin kant. Jag tror att de gör ett misstag. De borde fun- dera med större intresse över Nätet och samhället. –Journalistkåren känner sig tydligen hotad av det nya mediet. Det finns en yrkesorganisation för journalister, ett slutet sällskap med flera privilegier. Dem vill man slå vakt om och när ett nytt massmedium växer fram – som kåren inte kan kontrollera – reage- rar den negativt och defensivt. –Lokalradion är undantaget. Den drivs på kommersiell basis men har delvis samma koncept som IPERBOLE. Radion har en levande kontakt med lyssnarna, bl.a. genom sin tid-bank. Den tjänar, enkelt uttryckt, en ny ekonomisk sektor. Idén lär ha fötts i när arbetslösheten var som högst. Det handlar om arbetsbyte i liten, privat skala: jag lär dig franska så tar du hand om mina barn . Det finns nu på många ställen i och har olika namn i olika länder. Vi ska pröva det via IPERBOLE. Det kan bli tryggare i vårt nät genom möjligheten till säker identifiering av enskilda. Därmed minskar betydligt risken att bli lurad/utsättas för brottslingar. Man vill ju veta vem man släpper in i sitt hem eller gör affär med. Om det låg en del intuition i satsningen – man visste egentligen inte vart den skulle leda, man trodde sig bara veta att den behövde göras – så visade den sig utomordentligt lyckad. fick ett försprång som man inte missar att utnyttja. Inom loppet av har en rad möjligheter öppnats. Världen, eller åtminstone , har fått ögonen på IPERBOLE. Det mest imponerande med projektet är den politiska led- ningens ambition och förmåga att gripa tag om framtiden, att fatta verkningsfulla strategiska beslut om IT i syfte att stärka demokratin. Att säga något mera bestämt om hur långt man kommer att nå är problematiskt av åtminstone tre skäl. –Dels därför att, som påpekar, en alltför liten andel av medborgarna har anslutit sig till nätverket för att några realis- tiska demokratiexperiment ännu ska kunna genomföras. –Dels skiljer sig politiska kultur så mycket från att det faktiskt är svårt för en svensk att värdera systemets förändrande/förnyande effekter. –Dels växer nätverket organiskt snarare än enligt en lång- siktig plan. Man griper nya tillfällen (inte minst nya EU-bidrag) i flykten och experimenterar sig fram. Några mer konkreta mål som rör förändringar av den demokratiska processen har inte uppställts. ligger i de flesta avseenden steget före ifråga om elektronisk demokrati. Debatten om IT-stöd för demokratin tog först fart där, de praktiska försöken är fler, variationen/bredden i ansatserna är större liksom antalet aktivister. har utvecklandet av lokala nät () och virtuella samhällen blivit alltmer populärt. publicerade 1994 boken – Homesteading on the Electronic Frontier som snabbt blev en klassiker. Föreställningen om cyberspace som out- forskat land, som en vildmark dit pionjärer nu drog för att skapa nya samhällen svarade underbart väl mot myten om vilda västerns erövring och den amerikanska nationens rötter. We are determined to create a place which is basically ungovernable and we seem to be working on it quite well hävdade , musiker och en av de mest kända förkämparna för frihet i cyber- space. (Citerat ur , 1994.) Dessa mer utopiska föreställningar utsattes småningom för en alltmer förödande kritik och tycks inte längre ha något inflytande. Ett mer praktiskt och jordnära nätverkande i syfte att stärka medborgarna lokalt och regionalt har dock utvecklats med stor energi. Det i omvärlden kanske mest uppmärksammade projektet, E-Democracy, startades av , en då 24-årig student i . Han läste statskunskap vid och intresserade sig särskilt för IT-tillämpningar i offentlig förvaltning och demokratiska pro- cesser. 4.2.1Projektets delar – en översikt Målet med E-Democracy var inledningsvis att skapa en hemsida på Internet där väljarna kunde finna information om kan- didaterna inför valen, både guvernörsvalet och valet till senaten, . Clift hade inte mer än sin idé, sitt stora kunnande om politiska liv och en imponerande energi att bidra med. När han väl hade lanserat sitt projekt bland bekanta och i lokala diskussionslistor anmälde sig dock snabbt ett halvdussin medhjälpare. Det nödvändiga tekniska stödet erbjöds snart av stadens lokala nätverk, Twin Cities Freenet (TCFN). (Twin Cities är de båda sammanväxta storstäderna och .) Freenet´s finns i många amerikanska och canadensiska städer. TCFN är ett typiskt sådant. Dess Mission Statement lyder: The mission of the Twin Cities Free-Net is to help build community within the Twin Cities metropolitan area by promoting dialog and information sharing, without regard to social or economic status, through the use of information technologies. Clift samlade information från de olika kandidaternas kampanj- organisationer och lämnade över materialet, på disketter, till medhjälpare som kodade och lade ut det på E- Democracy´s hemsida. Samma typ av politisk information har sedan publicerats på hemsidan vid valen 1996 och 1998. Redan -96 hade det blivit självklart för alla seriösa kandidater att ha en egen hemsida på Internet – sidor som E-Democracy länkade till. startade Clift också MN-POLITICS, en e-postbaserad s.k. diskussionslista för alla som var intresserade av Minnesota- politik. fick han tekniskt stöd av , ett delstatsägt företag med uppgift att erbjuda Internet- uppkopplingar/tjänster för bl.a. skolor, myndigheter och företag. MN-POLITICS var (och är fortfarande) gratis och öppet för alla som anmäler intresse. Den som skriver inlägg på listan får dem distribuerade med e-post till alla andra prenumeranter. Listan är i princip omodererad men har två grundregler. Dels måste alla inlägg undertecknas med namn, dels får ingen användare skriva mer än två inlägg per dag. Programförklaringen för MN-POLITICS lyder: The Politics and (MN- POLITICS) will promote the sharing of information on and discussion of politics and public policy during the election season and beyond. The list encourages discussion from diverse political perspectives that is respectful in nature. This forum is more about the presentation of ideas and information than being right with one's ideology. Antalet prenumeranter steg relativt snabbt till omkring 400 och har legat kvar på den nivån . Aktiviteten på listan varierar något. 450 inlägg är normalt men antalet kan, som , stiga till 800. I en delstat med 4,7 miljoner invånare är en sådan diskussionslista självfallet en marginell före- teelse, politiskt sett. Att listan ändå inte räknas som betydelselös – att bl.a. journalister och politiker läser/bevakar den – beror på att åtskilliga av de 400 prenumeranterna tillhör den politiska eliten i . De är ämbetsmän, politiska aktivister eller andra människor med direkt eller indirekt engagemang i politiken. Det betyder att listan inte når ut till den breda allmänheten – utom möjligen indirekt genom att såväl massmedia som politiker hämtar kunskap/inspiration från den.