sou · GNB388d1 · 2000-01-01 00:00:00 — Ett flertal vittnen har sett gärningsmannen försvinna in på ; ingen har lämnat uppgifter som pekar i annan riktning. Ett vittne () har upp- gett att han sett gärningsmannen springa uppför trapporna. Ett annat vittne () har uppgett att hon sett en man springa nedför , österut. Sedan det förstämnda vittnet förflyttat sig uppför trapporna i gärningsmannens spår mötte han och frågade vart den flyende försvunnit, varpå hon svarade att hon mött mannen. Det får anses klarlagt att de iakttagit samma man och att det alltså var gärningsmannen som sprang nedför . Beträffande hur gärningsmannen flydde, se om tillvägagångssättet ovan. Av de två vittnena längs flyktvägen har det första uppgett att mannen sprang tungt och det andra att mannen sprang som han försökte stänga en ficka eller väska. Bortsett från mordplatsvittnena finns det alltså bara två säkra vittnes- iakttagelser av gärningsmannen och ingen längre bort från mordplatsen än . Det finns en del andra uppgifter som kan avse mördaren, dvs. det är möjligt att de avser denne, men ingen är säker- ställd. 1996 och 1997 trädde ytterligare vittnen fram som uppgav sig ha sett en man, som de sedermera hade identifierat som , ovan- för Tunnelgatstrapporna respektive på . Det kan diskuteras om samtliga de uppgifter som därmed lämnats i denna del kan avse gärningsmannen (se vidare kapitel 6). Det har spekulerats i att gärningsmannen fortsatt ned till , försvunnit i flyktbil etc. Så kan det ha gått till men det finns inga egentliga indikationer som stöder detta. Ett av mordutredningens tydligaste kännetecken är tvärtom att det finns så litet kunskap om vart gärningsmannen tog vägen efter det att han iakttogs på . (Iakttagelsen från är för övrigt inte heller den säkerställd. Det vittne som gjorde den är inte hörd i domstol.) Brottsutredningen i översikt 161 2.2.4Omständigheter kring makarna biobesök och biobesök hade inte föregåtts av någon längre planering. Det var privat och stod inte på agenda. Beslutet att bege sig in till stadens centrum för att gå på bio fattades av makarna gemensamt efter det att kommit hem från sitt arbete. I ett telefonsamtal mellan och berättade att han och hans fästmö skulle se Bröderna på Grand. Saken hade tidigare diskuterats mellan och fästmö. hade också på sin arbetsplats nämnt att hon och tänkte gå på bio . Två filmer var då på tal, förutom den nämnda Mitt liv som hund, som visades på (som låg på , i en annan del av innerstaden). Uppgifterna om hur biobesöket kom till stånd härrör i första hand från . De kompletteras av uppgifter från , dennes fästmö och förhör med personer på . Att biobesöket för och del var spontant bestyrks vidare av att hade köpt biljetter till sig och fästmön redan då han talade med sin far om saken och av att det endast fanns ett fåtal biljetter kvar då kom fram till kassan, varvid kassören () sålde två ännu icke avhämtade biljetter, som varit reserve- rade för en direktör vid , eftersom det i övrigt bara fanns dåliga platser kvar och kassören enligt egen uppgift ansåg att paret borde sitta bra. Beslutet att gå på bio bör skiljas från beslutet att se just Bröderna på Grand. Biobesöket som sådant har enligt vad som fram- kommit från de inblandade diskuterats i vart fall , liksom på . Det finns också uppgift om att skall ha nämnt planen på ett biobesök då han intervjuades av en journalist, även en fotograf var när- varande. Enligt överenskoms vid telefonsamtalet mellan honom och fadern inget bestämt om att föräldrarna skulle komma till Grand. Sammantaget får det anses klarlagt att makarna inte förrän tidigast timmarna före föreställningens start beslöt att de skulle bege sig till Grand för att se Bröderna . 162 Brottsutredningen i översikt När och hur beslutet om biobesöket på Grand fattades är av stor be- tydelse för utredningen. Skulle det ha rört sig om ett i förväg bestämt besök hade det kunnat vara känt för utomstående, som då hade kunnat planlägga ett attentat utifrån denna kunskap. I och med att det inte var planerat kan den möjligheten uteslutas. Det som kan ha varit känt för i vart fall en begränsad krets av utomstående var att makarna funderade på att gå på bio och att alltså skulle kunna tänkas lämna hemmet . Det innebär att man inte kan utesluta möjligheten att någon övervakade bostad utifrån denna förutsättning. Se vidare om övervakning nedan. Makarna lämnade sin bostad . De gick mot , dit de anlände ungefär 20.40. De steg på ett tåg som anlände 20.42 och avgick mot city 20.43. 20.47 stannade tåget vid station där makarna steg av. De gick upp på och fram till bio- grafen Grand, dit de kom strax före . Det finns ett flertal vittnesobservationer från detta förlopp: från det tillfälle då makarna kom ut från sin port, från promenaden till T- banan, från tunnelbanespärren, från perrongen, på tåget, från station och från det att de anlände till Grand. Tågtiderna kommer från , . Bland de många vittnesmålen finns inga påtagliga tecken på att makarna skulle ha varit förföljda eller övervakade (skuggade) under resan. I den mån de varit skuggade har det alltså skett utan att detta noterats av de personer som sett makarna under deras förflyttning från hemmet till Grand. Se vidare nedan. Mystiska personer vid biografen Det finns ett antal redovisade iakttagelser av mystiska personer som uppehållit sig kring eller på biografen under mordkvällen. Utred- ningen i den delen har bl.a. klarlagt följande. Brottsutredningen i översikt 163 Vittnet hördes första gången omgående efter mordet. Han väntade i bil utanför Grand på sina föräldrar, som befann sig på biografen. före iakttog han en man som uppehöll sig utanför biografen. fann mannen obehaglig och låste därför sina bil- dörrar. lyssnade på bilradion och hörde nyhetssändningen . Mannen var fortfarande kvar. Filmen slutade och folk strömmade ut på gatan. När det åter blivit lugnt var mannen borta. gick in på biografen för att skaffa upplysning om när den film hans föräldrar var på slutade. Han frågade en kvinna i foajén. Hon bröt lätt på finska. åberopades som vittne i målet mot och uppgav då bl.a. följande. Mannens ögon och ögonhålor hade skrämt och givit honom olustkänslor. Blicken hade etsat sig fast i minnet. Mannen hade burit en midjelång blåaktig jacka och en svagt gul, stickad mössa av militärtyp. Vid ett konfrontationsförhör uppgav att utseende, framför allt blicken, var otroligt likt Grandmannens. Han uppgav inför tingsrätten att han var mycket säker på att var den person han iakttagit utanför biografen på mordkvällen. Hovrätten ansåg att det berättat talade starkt för att det var som denne sett utanför Grand. En viss tveksamhet kvarstod dock. Eftersom utpekandet skett avsevärd tid efter händelsen kunde han missta sig. Han kunde ha iakttagit en man som var mycket lik . Bl.a. på grund av vittnesmål drog hovrätten dock slutsatsen att det förelåg en betydande sannolikhet för att befann sig utanför biografen när makarna lämnade denna. Vittnet hördes första gången tiden närmast efter mordet. Hon hade sett en tidigare föreställning på och var på väg ut från biografen. Hon iakttog då en man, som stod på gatan och tittade in i foajén. Han hade en otäck, sjuk blick som fick att reagera med obehag. åberopades som vittne i målet mot och uppgav då bl.a. följande. Hon såg mannen . Hon hade fäst sig vid mannens blick, som hon beskrev med ord som brinnande och sjukt stirrande. Han hade markerat ansikte med tydliga, markerade kinder och tunn mun. Han bar mörk jacka och hade mörkt hår eller mörk mössa. har gjort teckningar på mannen. Dessa finns intagna i förundersökningsprotokollet. deltog hon i en val- konfrontation. Hon uppgav att hon inte sett något fotografi av den misstänkte före konfrontationen; däremot hade hon sett en bild i tid- ningen där de centrala delarna av den misstänktes ansikte var maskerat. 164 Brottsutredningen i översikt Vid konfrontationen fann hon bland de tolv figuranterna mest lik men något kraftigare än den man hon sett. När hon såg i rättssalen fann hon likheter mellan honom och den man hon sett. Hovrätten ifrågasatte tillförlitligheten i minnesbild och konstaterade att hon vid konfrontationen inte ansett sig kunna utpeka någon utan endast säga att var mest lik den man hon sett. Någon säker slutsats om att befunnit sig utanför Grand kunde därför inte dras på grundval av hennes vittnesmål. (Hovrätten tillade i sammanhanget att ingen annan bevisning till stöd för att så skulle ha varit fallet hade förebragts.) Vittnena och hördes första gången dagarna efter mordet. och hade sett på Grand. Den slutade strax efter , något före Bröderna ; egentligen skulle den ha slutat senare, men filmernas start och faktiska speltid kan variera något (se nedan). Efter filmen gick på toaletten. har uppgett att hon medan hon väntade iakttog en man som stod på gatan utanför dörrarna in till foajén. Mannen tittade in. Han hade en intensiv och mörk blick vilken upplevde som spänd och ångestfylld. Det slog henne att det kunde vara en ful gubbe som tittade efter ensamma flickor. När hon tillsammans med lämnade biografen stod mannen kvar utanför. Enligt hade mannen ett nordeuropeiskt utseende, var , hade blå ögon, ej mörkt hår. Han bar glasögon, ljusbrun mössa med uppfällda öronlappar, ljusblå halvlång jacka och mörkblå byxor. lade märke till mannen när hon kom ut i foajén efter sitt toalettbesök. Hennes beskrivning av mannen liknade den givit. Han hade stirrat konstigt genom dörren in i foajén; det mest iögonenfallande var hans stirrande blick och att han tycktes vänta på någon. Varken eller har lämnat dokumenterade uppgifter om huruvida de iakttagit vittnet har till- frågats om hon tilltalades av någon medan hon väntade på . Frågan torde vara föranledd av att uppgett att han tilltalat en kvinna i foajén som brutit lätt på finska, vilket gjorde. uppgav som svar på frågan att hon inte hade tilltalats av någon. Brottsutredningen i översikt 165 och åberopades inte som vittnen i målet mot . De har inte deltagit i någon konfrontation avseende . Vittnet Inga Å hördes första gången , dvs. efter det att hade gripits. Inga Å bevistade samma bioföreställning som makarna . I kön in till salongen, innan föreställningen börjat, lade hon märke till en man som hon inte tyckte passade in i miljön. Den film hon skulle se var avsedd för intellektuella människor och mannen i fråga gav inte intryck av att vara sådan. Mannen stod längst fram i kön. När dörrarna till salongen öppnades lämnade han sin plats och gick såvitt Inga Å kunde se mot utgången. Inga Å beskrev mannen som , , kantiga anletsdrag, tre dagars skäggstubb och typiskt svensk utseende. På huvudet bar han en stickad mössa med någon text. Han hade en plast- kasse i handen. Han gjorde ett nervöst intryck, som om han väntade på eller tittade efter någon. Vid en valkonfrontation visade Inga Å intresse för ett antal av figuranterna utan att säkert kunna identifiera någon av dem som den man hon sett i biokön. En av dem hon intresserade sig för var , vars rörelsemönster påminde om det slängiga sätt på vilket mannen på Grand lämnat sin plats i kön. Inga Å, som även lämnade uppgifter om sin promenad efter föreställningen, då hon gick söderut och bl.a. stannade till vid korsningen , åberopades inte som vittne i målet mot lämnade på mordnatten uppgifter om en man som han iakttagit utanför Grand efter föreställningen. hördes i målet mot och uppgav då bl.a. föl- jande. Efter filmen stod han, flickvännen och föräldrarna och pratade utanför en bokhandel strax bredvid biografen. Mellan bokhandeln och biografen låg en möbelaffär. Där stod en man och tittade in i skylt- fönstret. När och flickvännen skildes från föräldrarna och började gå norrut passerade de mannen. Denne vände sig mot för- äldrarna med fast blick. passerade på och iakttog mannen under någon sekund. 23 Inga Å förekommer även i resningsmaterialet, eftersom hon efter det att bild publicerats uppgav att hon kände igen denne, se kapitel 6, Genomgång av resningsmaterialet . 166 Brottsutredningen i översikt Enligt bar mannen en halvlång, blå jacka av nylon. Mannen hade fyrkantigt ansikte och smala läppar. Han trodde att mannen bar en mörk med knäppe på skärmen försedd keps. Han upp- fattade vidare att mannen bar stålbågade glasögon. Vid en konfrontation fann att två av figuranterna, varav en var , inte kunde uteslutas vara den man han sett. Han kunde inte med säkerhet peka ut någon som mannen från Grand. Vid domstolsförhandlingarna uppgav att var lik den man han sett men att han var mycket osäker på om identitet förelåg. Hovrätten ansåg att det av vittnesmålet inte kunde dras någon slutsats att den man som såg var . Utöver dessa uppgifter har vittnet , som var på samma film som makarna , uppgett att hon iakttog en man som betedde sig märk- ligt utanför Grand efter filmen. Denna person har säkert identifierats som , vilken sedermera åberopades som vittne mot . Även vittnet lämnade uppgifter som måste avse . Ett antal vittnen har vidare rapporterat iakttagelser om personer som befunnit sig kring biografen under mordkvällen. Ingen av dessa iakttagelser har dock sådan konkretion att de ger självständig kontur åt en Grandman. Vittnet uppgifter talar med styrka för att en person som skulle kunna vara en väntande gärningsman uppehållit sig utanför biografen vid den angivna tidpunkten. Detsamma får anses gälla och iakttagelser, med den skillnaden att deras uppgifter inte prövats lika ingående som . Det är vidare oklart om de sett samma person som . De lämnade signalementen tyder inte direkt på det; däremot stämmer beskrivningen av beteendet väl med vad uppgett. Inga Å:s iakttagelse är isolerad; ingen annan har rapporterat något liknande och beskrivningen av den man hon sett i kön in till föreställningen stämmer inte in på andra möjliga Grandmän. beskrivning stämmer inte på den person uppger sig ha sett. Den man såg bar, enligt vad han sagt sig ha upp- fattat, stålbågade glasögon, vilket inte gällde för iakttagelse. Den man såg hade vidare en gulaktig mössa, vilket uteslöt beträffande den person han iakttagit. Beskrivningarna talar alltså närmast mot att och sett samma person, även om det är möjligt de gjort det. Brottsutredningen i översikt 167 signalement och lämnat ha överensstämmelser med beskrivning av den man han sett. Beträffande iakttagelse, slutligen, gäller att hon kan ha sett gärnings- mannen, men att de uppgifter hon lämnat inte räcker för att bedöma huruvida det var samma person som , eller och såg. – är även hörd i andra avsnitt av utredningen och har därvid känt igen drag även hos andra misstänkta än . Med undantag för Inga Å:s uppgifter kan iakttagelserna emellertid också sammanfogas i ett mönster. ser gärningsmannen när denne upptäckt makarna och intresserar sig för vilken film de skall gå på osv. ser gärningsmannen när denne återvänt för att invänta sitt offer. och ser gärningsmannen när denne, i samband med det att besökarna på den föreställning dessa besökt lämnat biografen, spanar efter makarna . , slutligen, ser gärningsmannen när denne av- vaktar en bit från sällskapet för att sedan ta upp förföljandet när makarna beger sig hemåt. Det finns vidare ett antal mindre pregnanta observationer i förundersökningsmaterialet som kan passa in i ett sådant mönster. Denna sammanfogade slutledning av ett antal iakt- tagelser innehåller dock stora osäkerheter och är alltför fragmentarisk för att ens kunna beskrivas som trolig. Däremot är den i och för sig möjlig. Den film makarna såg slutade . De dröjde sig kvar och lämnade salongen först när den i det närmaste var tom. Efter att ha samtalat med sonen och dennes fästmö utan- för biografen begav de sig hemåt till fots den ovan beskrivna färd- vägen. De synes ha gått relativt långsamt och stannat till vid åtminstone ett skyltfönster, klädbutiken på östra sida efter kors- ningen . Mordplatsen är belägen tre kvarter söder om biografen (en sträcka på 24). Filmens slut kan inte anges exakt. Den startade 21.15. Speltiden var och , men den faktiska speltiden kan variera be- roende på att hastigheten på olika projektorer skiljer sig åt. Redovis- ningen av förloppet efter filmen grundas på uppgifter. Det finns vidare ett antal i utredningen redovisade vittnesobservationer, 24 Uppgiften hämtad från GMP (se kapitel 7), där sträckan anges . 168 Brottsutredningen i översikt som stöder de uppgifter lämnat. De avser personer som varit på samma bioföreställning och promenerat söderut samt därvid gått bakom och i vissa fall passerat paret . De inkluderar vidare , som arbetade i den korvkiosk som var belägen på mellan och . observerade paret en bit ; han såg dem gå förbi söderut på samma sida som korvkiosken. Nästa säkra observation gjordes av som uppgett att han mötte paret på andra sida vid det s.k. Bonnierhuset, eller ungefär vid . Det är också den sista rapporterade observationen före mordplatsen. Vissa vittnesuppgifter tyder på att någon följde efter makarna . De personer som passerat paret medan de ännu gick på den västra sidan av har visserligen inte sett någon förföljare. Den nämnde har dock uppgett att en man gick tre efter paret (se vidare nedan). En äldre dam, , som bodde på , 6 trappor, har i förundersökningen uppgett att hon från sitt lägenhetsfönster ungefär vid den aktuella tidpunkten sett ett par gå över vid korsningen , varvid en ensam man kommit efter när de passerat över gatan. har dock av naturliga skäl inte kunnat identifiera makarna från sin utsiktspunkt sex våningar upp. Den likaledes ovan nämnde har i förundersökningen uppgett dels att han bara mötte ett ungt par på innan han mötte paret , dels att han efter mötet med dem endast såg en person fram till det att han hörde två skott från Tunnelgatshållet. Den beskrivning gett av den man som kom bakom paret och det uppgett om hur den personen betedde sig när vände sig om efter skotten, leder till slutsatsen att den han såg med all sannolikhet var vittnet . Det finns alltså två indikationer – och – på att det kan ha gått någon efter paret innan de kom över till Svea- vägens östra sida och en indikation – – på att ingen som kan vara identisk med gärningsmannen följde efter dem när de väl befann sig på den sidan. De enskilda observationerna om en förföljande man från och är inte tillräckliga ens för att man skall kunna slå fast att det är troligt att det fanns en förföljande man. I förening med iakttagelse vid Grand bildar dock observationerna ett fragmen- tariskt mönster som gör det klart möjligt att någon följde efter. Brottsutredningen i översikt 169 detta kan fogas observationer, som alltså innebär att ingen annan än vittnet skulle ha funnits bakom paret . har i sin tur uppfattat att tre personer varav en var gärningsmannen befann sig framför honom just innan mordet begicks. I den mån en gärningsman följde efter från Grand måste denne alltså ha passerat paret någonstans på vägen för att sedan invänta dem längre fram. Vittnet iakttagelse att någon stod och väntade vid hörnet kan inpassas i den bilden, dock bara under för- utsättning att den tidsangivelse han lämnade i domstolarna, dvs. att gärningsmannen stått och väntat, är oriktig. Sammantagna bildar även alla dessa iakttagelser ett fragmentariskt mönster, som inte kan sägas vara så tätt att det låter sig beskrivas som sannolikt, men det är uppenbarligen fullt möjligt att händelseförloppet utspelat sig på detta sätt. Att mönstret kan synas ge en klar bild kom- penserar dock inte vagheten i flera av de ingående observationerna; flera vaga iakttagelser kan typiskt sett inte fogas samman till annat än en (minst) lika vag helhet. , som prövade hypotesen om en förföljande gärningsman som passerat och sedan inväntat , ansåg inte att uppgifter eller någon annan utredning ut- gjorde bevis för att någon följt efter från Grand. Hovrätten ansåg där- emot att iakttagelse visat att någon gått efter vid korv- kiosken, men att det beträffande sträckan från denna till mordplatsen inte i utredningen fanns redovisat några iakttagelser om att någon gått efter makarna (, som i förundersökningen redovisade iakttagelser från sitt lägenhetsfönster, åberopades inte i rättegången och hördes alltså inte som vittne). Var makarna övervakade? Frågan om varit övervakad tiden före mordet gäller dels fysisk övervakning, dels avlyssning. Frågan om avlyssning berörs vidare under nästa avsnitt. För såväl frågan om fysisk övervakning som huruvida avlyssning ägt rum gäller att det är svårt och ofta omöjligt att avgöra att ett visst förhållande inte förelegat. Att övervakning inte ägt rum kan exempelvis svårligen bevisas genom en iakttagelse rörande detta icke-förhållande. I stället måste en sådan slutsats dras genom motsatsslut: någon över- vakning har inte kunnat iakttas, alltså har övervakning inte ägt rum. Det avgörande för bärigheten i en sådan slutsats är dels kvalitén i de iakt- tagelser som inte innefattat tecken på övervakning, dels sannolikheten 170 Brottsutredningen i översikt för att en eventuell övervakning skulle ha låtit sig iakttas. Är den senare sannolikheten låg spelar det mindre roll om kvalitén på iakttagelserna är hög; det går ändå inte att säga något bestämt om huruvida övervak- ning ägt rum. Före makarna ankomst till biografen finns det under mordkvällen inga redovisade observationer som klart tyder på att skulle ha varit föremål för fysisk övervakning. Makarna har från det att de lämnade bostaden fram till det att de anlände till Grand observerats av många personer som hörts under ut- redningen. De har av naturliga skäl tilldragit sig uppmärksamhet; för de flesta människor är det en särskild händelse att se en person som i levande livet. Flera av dem som hörts har uppgett att de tittat efter livvakter, men inte sett några. Den sammantagna kvalitén av de redovisade iakttagelserna är från den ovan angivna utgångspunkten ganska god. Beträffande sannolikheten för att en eventuell övervakning skulle ha upptäckts måste bedömningen skifta för olika delar av förloppet. Under promenaden i kvarter fram till det att makarna be- fann sig på tunnelbaneperrongen bör sannolikheten för att en eventuell förföljare skulle upptäckas vara relativt god. På tunnelbaneperrongen måste det vara avsevärt svårare att upptäcka en förföljare, detsamma gäller under själva resan, bl.a. med tanke på att det var mycket folk med på tåget. Även under det att makarna steg av och gick upp mot utgången och sedan till biografen torde det ha funnits relativt goda möjligheter för en eventuell förföljare att smälta in i miljön. Det bör vidare noteras att det inte finns någon observation av makarna av resan. RRV-experterna ansåg sig efter en genomgång av materialet som huvudalternativ, men med ett antal angivna reservationer, dock kunna godta att inget efterföljande skett mellan bostaden och tunnelbane- stationen /biografen . Mängden iakttagelser av makarna i förening med det faktum att ingen sett någon som tyckts följa efter talar enligt vår mening i huvudsak mot att de varit skuggade. Att det föreligger en klar möjlighet för att i synnerhet en för uppgiften tränad person kunnat följa efter utan att detta har uppdagats i utredningsmaterialet är emellertid också tydligt. Brottsutredningen i översikt 171 (Frågan om övervakning analyserades av säkerhetspolisen i en undersökning . På grunder som i vart fall numera framstår som något oklara kom säkerhetspolisen fram till att analysen talade för att hade varit övervakad samt från det att han lämnade bostaden fram till det att han mördades , se kapitel 3, Kartläggning av personliga förhållanden .) Var makarna avlyssnade? Säkerhetspolisen genomförde dagarna efter mordet en relativt ingående sökning efter avlyssningsutrustning på såväl och arbetsplatser som i deras hem. (Undersökningsåtgärderna är redovisade i kapitel 3, Kartläggning av personliga förhållanden .) Inga tecken på avlyssning uppdagades. Fullständig säkerhet kring förhållanden av detta slag kan inte nås utan rivning av väggar, uppbrytning av golv etc. (åtgärder av det slaget vidtogs inte).