sou · GNB3146d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Man har också diskussionsgrupper om aktuella frågor. Centret har också ett register över litteratur om varg och kan med hjälp av detta hänvisa den som är intresserad vidare. Forskning, beståndsövervakning, information 279 Centret arrangerar också så kallade wolf communication field trips där deltagarna får pröva på att yla för att få svar från vilda vargar. ordnar man snöspårning av varg. Ett viktigt led i informationsarbetet kan vara att inrätta ett rovdjurscent- rum med International som förebild. Där skulle man på ett lättillgängligt sätt kunna sprida tillförlitlig och allsidig kunskap. Cent- rumet kan också få betydelse som turistattraktion. För att centrumet verkligen skall få genomslag bör vissa förutsätt- ningar vara uppfyllda: Det bör vara beläget i ett område där det förekommer rovdjur men ändå vara så tillgängligt att det finns ett brett besöksunderlag från åtminstone någon av våra storstadsregioner. Både av informa- tionsskäl och ekonomiska skäl är ett tillräckligt stort antal besökare viktigt. Det bör finnas djur av i varje fall flera av de olika arterna i hägn. Man bör kunna erbjuda kvalificerade föreläsare. Man bör kunna erbjuda guidade turer i fält för att t.ex. titta på spår eller pejla märkta djur. Man bör ha kapacitet att följa och samarbeta med viltforskningen. Man bör kunna hålla en högkvalitativ och aktuell hemsida på Inter- net. Erfarenheterna från i visar tydligt på det intresse både lokalt och hos besökare, bl.a. turister, som ett centrum av detta slag kan väcka. Dessa erfarenheter visar också vilket värde före- komsten av rovdjur i hägn utgör för en anläggning av detta slag. Besö- karna får möjlighet att se djuren och studera deras beteenden, vilket gör anläggningen mer intressant. Utformningen av centret i kan inte direkt föras över till en anläggning i . Dels finns vid International delar som kan utvecklas, dels bör en anläggning i helst omfatta samtliga fyra stora rovdjursarter. Enligt vår bedömning finns det två djurparker som med rätt insatser skulle kunna utvecklas till riktiga rovdjurscentra: Björn- park i norra och Järvzoo, som ligger i i norra land. Även rovdjurscenter i , som är under upp- byggnad, kan komma att fylla en viktig funktion i informationsarbetet. Också vid Viltskadecenter (avsnitt 17.4), finns en vilja att utveckla verksamheten till att innefatta ett aktivt informationsarbete mot en bred allmänhet. 280 Forskning, beståndsövervakning, information startade och hade då endast björnar. Verksam- heten har sedan utökats och man har numera även lo, varg och fjällräv. I parken hålls djuren i stora hägn där en miljö som liknar den naturliga bevarats. kommer att flyttas till ett nytt och större hägn än det nuvarande. Man avser att även bygga ett järvhägn. De tek- niska lösningar man valt ger möjlighet till god insyn i hägnen för besö- karna. Parken har inlett ett samarbete med personal från björnforsk- ningsprojektet. Inom parkens ledning finns en uttalad önskan att för- stärka den vetenskapliga kompetensen. Man avser också att erbjuda sina besökare hela program där man kan se parkens djur, lyssna på föredrag och sedan lära sig mer om djuren ute i naturen. Skolklasser och andra grupper kommer att kunna erbjudas paket som innefattar boende, guidning och besök hos djuren. Parkens IT-resurser är under utveckling. Förutsättningarna för att bygga relativt omfattande informations- och utställningslokaler undersöks . Antalet besökare är f.n. cirka 60-65 000 per säsong. På Järvzoo, som till ytan är något mindre än , finns björn, järv, lo, varg och kungsörn. Även där hålls djuren i hägn med naturligt utformade miljöer. De olika hägnen är lättillgängliga genom en sammanhängande promenadrunda som i huvudsak är byggd av trä. På flera punkter i anläggningen planeras förbättringar. Så planerar man t.ex. ombyggnad av flera hägn och inrättandet av bättre lokaler för information om djuren. Antalet besökare är ca 70 000 . rovdjurscenter skall ha som huvudsyfte att informera och sprida kunskap om de fyra stora rovdjuren. Tanken är att centret skall bli en turistattraktion. Man vill också bidra till samverkan mellan de intressen som berörs av rovdjursförekomst. Den utställning om varg som öppnades på i och som sedan vandrat i landet skall få en permanent plats på centret. Centret eftersträvar också kontakter med viltforskningen och andra som arbetar med rovdjursfrågor. Enligt de nuvarande planerna har man inte för avsikt att hålla djur i hägn. Viltskadecenters verksamhet är huvudsakligen inriktad på frågor som rör viltskador. När det gäller rovdjuren har man emellertid kommit att arbeta även med allmänt informationsarbete, bl.a. genom att man svarar på frågor från allmänheten. Det finns också tankar om att utveckla detta informationsarbete. Det har framhållits att man i ett sådant arbete skulle ha fördelar i sin närhet till varg-, lo- och även björnforskningen. Samtliga dessa arter finns dessutom inom radie från Grimsö. Man betonar också att man goda förutsättningar när det gäller informationstekniken. Forskning, beståndsövervakning, information 281 Staten bör bidra till att inrätta ett rovdjurscenter Utredningens förslag: En arbetsgrupp tillsätts inom Miljödeparte- mentet med uppdrag att fortsätta samtalen med , Järvzoo, rovdjurscenter och Viltskadecenter samt med berörda län och kommuner, om inrättandet av ett eller flera rov- djurscentra. För statens del innefattar satsningen ett visst ekonomiskt stöd till kompetensutveckling och informationsinsatser. Det finns alltså enligt vår mening goda skäl för att staten skall bidra till att det inrättas ett eller flera rikstäckande centra för spridning av infor- mation om rovdjuren. Det bör ske genom eller i samarbete med någon eller några av de verksamheter vi har beskrivit. Staten bör bidra med ett ekonomiskt stöd som i första hand bör inriktas på kompetensutveckling samt informations- och utbildnings- insatser gentemot allmänheten. Detta har sin grundläggande motivering i statens ansvar för att det finns livskraftiga rovdjursstammar i . Hög kvalitet och lättillgänglighet är viktiga förutsättningar för infor- mations- och utbildningsinsatserna. En grund finns i de verksamheter vi beskrivit, men den fordrar en påbyggnad som garanterar just dessa förutsättningar. Ett visst statligt stöd främjar en sådan utveckling. är den plats som bäst svarar mot de kriterier vi ställt upp. Alla r ovdjursarterna finns i områden som lätt kan nås från parken. Man har på relativt nära håll vargrevir och landets tätaste björnstam. Kontakterna med björnforskningsprojektet och ambitionerna att stärka parkens vetenskapliga kompetens ger förutsätt- ningar för kvalificerade föreläsningar och möjligheter till goda guidade turer i fält. De mycket stora hägnen tillhör också parkens fördelar. I samma företag som driver parken har man också en bred kontakt med allmänhet och turister genom skidbackar och en stugby. Järvzoo har enligt vår bedömning också förutsättningar att utvecklas till ett väl fungerande rovdjurscentrum. Anläggningen är mycket lättill- gänglig för besökare. Man har dock inte samma närhet till fritt levande vargar som har och inte heller till områden där forskning bedrivs. Järvzoo har dock ett väl fungerande samarbete med i . Också Järvzoo bedriver sin verksamhet i kontakt med annan besöksverksamhet, bl.a. en skidanläggning. Både Björnpåark och Järvzoo är pågående verksamheter som visat sig om inte ekonomiskt starka så dock tillräckligt bärkraftiga för att bestå . Med de kompletteringar som ett rovdjurs- centrum skulle innebära kan en kvalitetshöjning ske och förutsätt- ningarna för verksamheten förbättras. 282 Forskning, beståndsövervakning, information rovdjurscenter har en stor tillgång i den gedigna planering som genomförts med ett gott stöd inte minst lokalt och regionalt. Inom de ramar man har tillgång till kommer man att bygga upp en utställning av hög kvalitet. Också den verksamhet som planeras bör attrahera många naturintresserade, såväl boende i regionen som besökare. Några aktuella planer på att hålla djur i hägn finns inte. I motsats till och Järvzoo har man ännu inte erfarenhet av att bedriva en ekonomiskt omfattande verksamhet. Viltskadecenter har goda relationer till forskningsprojekten. Centret i sig är etablerat och man bedriver informationsarbete. Det är emellertid knappast möjligt att bedriva allmänt och brett informa- tionsarbete med viltskademedel. En särskild finansiering av informa- tionsverksamheten kommer därför bli nödvändig, om centret skall utvecklas till ett rovdjurscentrum. Såvitt vi känner till finns det inte heller planer på att hålla djur i hägn. Vi menar att Viltskadecenters verksamhet i första hand bör inriktas på de arbetsuppgifter som finns där samt på samordning av beståndsövervakningen Vi förordar inte nu någon av de enskilda verksamheterna utöver vad som redan framhållits. Vi föreslår istället att en särskild arbetsgrupp tillsätts inom med uppdrag att fortsätta samtalen med de aktuella anläggningarna, liksom med berörda län och kommuner. En satsning av det slag som vi menar vore angelägen kan inte genomföras utan nära samverkan mellan lokala, regionala och centrala intressen och direkta ekonomiska insatser från dessa intressenter. Arbetsgruppen bör också få uppdraget att i samverkan med aktuella anläggningar ytterligare utveckla verksamhetsidén för ett eller flera rovdjurscentra. Vidare bör arbetsgr uppen ges uppdraget att undersöka förutsättningarna för samverkan med berörda näringar och ideella organisationer. Också möjligheterna till viss EU-finansiering bör undersökas. Enligt de direktiv vi fått för utredningsuppdraget (bilaga 1) skall den grundläggande utgångspunkten för arbetet vara att livskraftiga stammar av björn, järv, lo, varg och kungsörn skall säkerställas. Även om utgångspunkten skall vägas mot andra intressen blir slutsatsen att stammarna av vissa arter skall öka och andra åtminstone bibehållas på nuvarande nivå. Endast lostammen kan tillåtas minska något. När stammarna ökar återkommer de också till områden varifrån de tidigare försvunnit. Rovdjursförekomsten skapar starka konflikter på många håll. Med ökade stammar är risken stor att konflikter kommer att uppstå på nya platser allt eftersom rovdjuren sprider sig. Vi föreslår därför en rad åtgärder som syftar till att minska konflikterna. Förhoppningen är att förståelsen för rovdjursförekomsten skall kunna öka också hos dem som drabbas av skador. Bland de åtgärder vi föreslår finns bättre samråd och information samt decentralisering av delar av beslutsfattandet Avgörande för att hålla konflikterna på en rimlig nivå är emellertid att staten också avsätter pengar för bidrag till förebyggande åtgärder och att de skador som uppstår ersätts. Görs inte detta finns det risk för att motståndet mot rovdjuren inom vissa gr upper även i fortsättningen kommer att vara kompakt och kanske också öka. Vår bedömning är att satsningar på bidrag och ersättningar är helt nödvändiga inslag i rov- djurspolitiken. Alternativet till att satsa på bidrag till förebyggande åtgärder och ersättningar är att minska stammarna av åtminstone järv, lo och varg. Detta skulle leda till att livskraften hos järv- och vargstammen uppen- bart skulle sättas i fara. Med de utgångspunkter som vi fått i direktiven är det inte något alternativ att föreslå en sådan utveckling. Slutsatsen blir att utredningsuppdraget inte kunnat fullföljas utan förslag som innebär ökade kostnader. Enligt vår bedömning leder kravet på livskraftiga rovdjursstammar även med låga beräkningar till kostnadsökningar på ca . 18.2Forum för rovdjursfrågor och rovdjursgrupper Vi föreslår former för ett ökat samarbete mellan myndigheter och intresseorganisationer både centralt och regionalt (avsnitt 13.1). Ytterst är tanken att detta på ett verksamt sätt skall bidra till att minska de kon- flikter som finns runt rovdjursförekomsten. På central nivå föreslår vi att det till skall knytas ett rådgivande organ för samråd i rovdjursfrågor. I detta skall finnas representanter för rennäringen, den ideella naturvården, jakten, jord- bruket och forskningen. Tanken är att man i detta forum bl.a. skall dis- kutera mer generella beslut om jakt på rovdjur och följa inventerings- arbetet och rovdjursstammarnas utveckling. I flera län finns så kallade rovdjursgr upper med representanter för olika intressen. I de flesta fall är grupperna knutna till men i något län är gruppen helt fristående. Vi föreslår att det i de län där det finns rovdjur skall vara obligatoriskt för länsstyrelserna att bilda rovdjursgrupper och leda arbetet i dem. Representanter för kommuner, polismyndighet, jägarorganisationer, ideella naturvårdsorganisationer, tamdjursägare, samebyar och markägare bör ingå. Även personer med särskilda expertkunskaper bör kunna ingå utan att representera en myndighet eller organisation. Syftet med rovdjursgrupperna är främst att öka utbytet av information. Men grupperna skall också vara rådgivande när det gäller länsstyrelsernas arbete med rovdjursfrågor. förekommer många kontakter mellan de olika organ och verksamheter som vi föreslår skall ingå i det centrala forumet för rov- djursfrågor. Vårt förslag innebär att kontakterna effektiviseras, syste- matiseras och ges en formell yttre ram samt att man skall få klart defi- nierade uppgifter att arbeta med. Eftersom kontakterna redan före- kommer kan förslaget inte anses medföra några ökade kostnader. Mot- svarande gäller för de länsvisa rovdjursgr upperna. 18.3.1Ökad ersättning för rovdjursdödade renar I budgetpropositionen för föreslås att 35 m iljoner kr skall anslås till ersättningar för renar som dödas av rovdjur. Förslaget innebär att anslaget skall vara detsamma som . hade yrkat en höjning till . Vårt förslag till förändringar i ersättningssystemet för rovdjursdödade renar (avsnitt 14.1) bygger på att rennäringen skall få full ersättning för de ekonomiska förluster som rovdjuren orsakar. Storleken av skadorna skall beräknas utifrån hur mycket en ren är värd, uppskattningar av hur många renar som dödas av rovdjur och det merarbete som det kan utredas att rovdjursangreppen orsakar. Samebyarna skall, liksom , få ersättning beräknad efter förekomsten av järv, lo och varg på respektive bys betesområden. När det gäller björn och kungsörn skall det totala ersättningsbeloppet beräknas med de nämnda utgångspunkterna. Beloppet skall sedan fördelas mellan samebyarna efter betesområdenas areal. Regeringen skall på förslag från besluta ersätt- ningsbeloppen för det kommande budgetåret. Vårt förslag innebär att det totala ersättningsbeloppet kommer att påverkas av förändringar i dels värdet på renar, dels antalet rovdjur. Beräknat 1998 skulle vårt förslag som framgått av avsnitt 14.1.1 innebära en totalkostnad på ca , dvs. en ökning med jämfört med dagens anslag. Vi anser också att man närmare bör överväga regler om differentierad ersättning för lo utanför respektive innanför åretruntmarkerna, vilket skulle innebära en besparing. Differentierad ersättning skulle leda till en totalkostnad på ca , dvs. lägre än med samma ersättning inom hela renskötselområdet. Våra förslag när det gäller rovdjursstammarnas utveckling i rensköt- selområdet innebär att lodjurstammen skall halveras. För järven är målet att den ökar något. Det skall inte finnas någon fast vargstam men en ökande vargstam utanför renskötselområdet kommer att leda till att ensamma vargar uppträder där. För björnen och kungsörnen innebär våra förslag knappast några snabba förändringar. Totalt sett innebär således våra förslag att rovdjursantalet kommer att minska inom ren- skötselområdet. 18.3.2Bidrag till förebyggande åtgärder Vi föreslår att skall få särskilda medel för bidrag till före- byggande åtgärder. har betalat ut mellan en halv och till bidrag för sådana åtgärder. Pengarna har tagits från anslaget för ersättningar till renar som dödats av rovdjur. Vi föreslår att 2 miljoner anslås för bidrag till skadeförebyg- gande åtgärder. Både förändringarna i ersättningssystemet och bidragen till förebyg- gande åtgärder innebär kostnadsökningar för staten. Dessa kan inte finansieras genom att pengar förs över från någon annan del av rov- djursförvaltningen. bör bidragen leda till att skadeförebyggande åtgärder vidtas i ökad omfattning och att åtgärderna blir mer effektiva. Därmed kommer skadorna att minska. I samma riktning verkar den minskning av rov- djursförekomsten inom renskötselområdet som vi föreslår. Enligt budgetpropositionen för föreslås att anslaget för övriga viltskador skall vara . Detta innebär en höjning med . Enligt budgetpropositionen är detta dock en engångsvis höjning och man beräknar att anslaget kommande år återigen skall vara 18 miljoner. 1998 användes ca 1,3 m iljoner kr av viltskademedlen till bidrag för åtgärder för att förebygga rovdjursskador. Ersättningarna för rovdjurs- dödade tamdjur uppgick totalt till ca . 18.4.2Bidrag till förebyggande åtgärder Våra förslag när det gäller rovdjursstammarnas utveckling innebär att antalet rovdjur i områden med tamdjursskötsel utanför renskötselom- rådet skall tillåtas öka. Rovdjuren, främst lo och varg, bör också tillåtas återetablera sig i områden där de inte förekommer . Detta kommer att ställa ökade krav på åtgärder för att förebygga skador. SOU 1999:146 Kostnader 287 anslagen för viltskador som avsätts för sådana ändamål bör därför öka. Kostnaderna kan beräknas öka främst när rovdjuren återkommer till områden där de inte finns . Men även i områden där rovdjur redan finns kommer behovet att öka. Skyddsjakt bör dock kunna vara ett vik- tigt förebyggande medel i områden med omfattande tamdjursskötsel. kan fäbodbrukare i princip inte få bidrag till före- byggande åtgärder. Vi föreslår dock att detta skall bli möjligt, vilket kan leda till ökade anslagsbehov. Sammantaget innebär våra förslag att bidragen till förebyggande åtgärder bör öka. I ett första steg föreslås en ökning med . Huruvida ytterligare ökningar behövs, och i så fall när, avgörs av rov- djursstammarnas utveckling. Om lodjuret i större omfattning sprider sig i och om vargen ökar i antal kommer behovet av bidrag till förebyggande åtgärder att öka markant. Vi föreslår att skador på tamdjur i näringsverksamhet av de arter som kan förväntas i någon större utsträckning bli skadade eller dödade av rovdjur skall ersättas med belopp som fastställs i en taxa. Kostnaderna för ersättningarna kommer då att styras av ändringar i värdet på dödade tamdjur och antalet dödade djur. När det gäller de vanliga formerna av tamdjursskötsel har förebyg- gande åtgärder visat sig vara effektiva. Beträffande dessa finns det där- för inte anledning att befara att skadorna kommer att öka i någon större omfattning, om arbetet med förebyggande åtgärder kan fortsätta. Vi föreslår emellertid också att tamdjur på fritt skogsbete skall ersättas på samma sätt som andra tamdjur. Enligt uppgifter från Viltskadecenter skulle detta leda till ökade kostnader om 200–. Liksom behovet av bidrag till förebyggande åtgärder är kostnaderna för ersättningar för skador beroende av rovdjursstammarnas utveckling. Om lo och varg i större utsträckning än uppträder i områden med mer omfattande tamdjursskötsel kommer skadorna att öka. Det bör därför finnas en beredskap för att kostnaderna för ersättningar måste ökas väsentligt. Såvitt vi kan bedöma kan inte behoven av ökade bidrag till förebyggande åtgärder och ersättningar för skador täckas genom omprioriteringar inom ramen för det nuvarande anslaget för viltskador. Våra förslag i denna del innebär alltså ökade kostnader för staten med sammanlagt . Med en positiv utveckling av rovdjursstammarna kommer behovet av såväl bidrag till förebyggande åtgärder som ersättningar för skador att öka. Vi kan emellertid inte varken ange hur snabb eller hur stor ökningen kommer att bli. 18.5.1Ökad samverkan mellan myndigheter Vi föreslår att länsstyrelserna skall initiera samarbete med polis och åklagare för insatser mot jaktbrott avseende rovdjur. I viss utsträckning förekommer sådana kontakter. Till en del kommer förslaget emellertid innebära ett ökat arbete för de berörda myndigheterna. Våra förslag i denna del innebär dock främst att kontakterna systematiseras och struktureras. Förslaget kan inte anses medföra ökade kostnader för staten. Vi har föreslagit att länsstyrelserna skall få särskilda medel för punktinsatser med ökad bevakning i syfte att förhindra jaktbrott (avsnitt 16.2.2). Kostnaden för detta kan uppskattas på följande sätt. En arbetsdag inklusive utrustning, transport m.m. för en naturbevakare eller motsvarande kan beräknas kosta . kan i varje fall under ett inledande skede vara en rimlig arbetsinsats för att åstadkomma ökad bevakning under känsliga perioder i ett län. Kost- naden blir då . Bevakning av denna omfattning torde främst vara aktuellt i fjällområdena, vilka omfattar fyra län. Totalkostnaden blir då . Medel bör emellertid anslås för ökad bevakning även på andra håll. Våra förslag beträffande insatser med helikopter kan inte anses medföra ökade kostnader. För att täcka kostnaderna för ökad bevakning bör få att fördela mellan länsstyrelserna. får länsstyrelserna inte några särskilda anslag för sådan verksamhet. Vi föreslår att minimistraffet för grovt jaktbrott höjs till sex månaders fängelse. I princip kan detta leda till ökade kostnader för kriminalvården. Antalet domar för grovt jaktbrott är dock så litet att kostnadsökningen får anses vara marginell. De ökade kostnaderna för bevakning bör inte finansieras genom om- prioriteringar. Både för att dämpa konflikterna kring rovdjuren och för att förvaltande myndigheter skall kunna få tillgång till fakta för att kunna fatta beslut i rovdjursfrågor är det av avgörande betydelse att forskningen på de stora rovdjuren fortsätter och utvecklas samt att det finns ett fungerande system för beståndsövervakningen. fick rovdjursforskningen från svenska finansiärer . Därav kom drygt 2,5 från vid och ytterligare drygt 1,1 miljoner från verkets anslag för vård av hotade arter. Återstoden delades ungefär lika mellan och Världsnaturfonden. Av det totala beloppet gick drygt 1,3 miljoner till varg och drygt 1,6 miljoner till rena lodjursprojekt. Dessutom fick det s.k. , där lodjuret ingår, . omfattas också av men fick dessutom . Vår bedömning är att den samlade satsningen på rovdjursforskning måste öka . befinner sig i en slutfas och det är rimligt att tänka sig att det kommer att avslutas . Därmed bör det finnas möjlighet att slussa över resurser till andra projekt. Som vi ser det räcker detta emellertid inte. Av de pengar som satsas på rovdjursforskning i kom- mer en stor del från jägarna antingen med en mindre del från eller med ett större belopp indirekt via Jaktvårdsfonden. Av de anslag som är disponibla i Jaktvårdsfonden har gått till forskning på rovdjur. Det är en andel som knappast kan förväntas öka. Med tanke på det stora samhällsintresset för rovdjursfrågorna anser vi att det därför vore rimligt med ett större årligt bidrag av allmänna medel för ändamålet. En rimlig nivå för ökningen är . Redan nu bedrivs rovdjursforskningen på ett effektivt sätt genom samordnad verksamhet. Det gäller framför allt . Vi för- utsätter att det går att göra fler liknande insatser framför allt genom att utveckla samarbetet över gränserna. Enligt vårt förslag bör särskilda medel anslås i statsbudgeten för läns- styrelsernas arbete med inventeringar av rovdjur inom ramen för ersättningssystemet för rovdjursdödade renar. har invente- ringarna finansierats med olika delar av anslag. Vårt förslag innebär alltså inte någon kostnadsökning för staten. Kostnaden har i genomsnitt varit . Inom ramen för Viltskadecenter finns planer för samordning och andra satsningar på länsstyrelsernas arbete med beståndsövervakningen utanför renskötselområdet. Satsningarna beräknas inte innebära ökade kostnader. Vi föreslår emellertid att särskilda medel skall anslås för att var och en av länsstyrelserna inom respektive län skall kunna ta sitt ansvar för den praktiska beståndsövervakningen.