sou · GNB365 · 2000-01-01 00:00:00 — dessa skall vara med i gruppen. Den består bland annat av ungdomar samt representanter från näringslivet och det offentliga livet. Barneombudet sammanträder regelbundet med referensgruppen, och de enskilda medlemmarna i gruppen deltar också fortlöpande i aktuella diskussioner. Syftet med att ha en expertgrupp knuten till är att denna grupp skall utgöra ett stöd i verksamhet. Utredningen anser att detta syfte skulle uppfyllas bäst med en modell som den norska där expertgruppens sammansättning snabbt kan anpassas till de behov som uppkommer. En liknande ordning bör därför införas i . Detta innebär att bestämmelsen om att det skall finnas ett särskilt råd bör upphävas. I stället bör det ankomma på Barnom- budsmannen själv att vid behov tillsätta en eller flera referensgrupper som stöd i arbetet på samma sätt som i övrigt be- stämmer sin organisation. Eftersom är den som bäst kan bedöma vilka kunskaper som från tid till annan behöver knytas till verksamheten är det naturligt att ombudsmannen själv utser de per- soner som skall ingå i gruppen eller grupperna och bestämmer hur länge dessa skall vara kvar. På så sätt uppnås största möjliga flexibilitet. En annan viktig aspekt är att därigenom får möjlighet att inrätta referensgrupper med barn och ungdomar, med yrkesgrupper som arbetar med barn eller med representanter för organisationer. Utredningens bedömning: bör ha en mer flexibel organisation. Projektanställning bör utnyttjas i högre grad och juristfunktionen förstärkas. Bortsett från reglerna om rådet bestämmer själv sin organisation. har 14 (13,3 tjänster) fast anställda och tre projektanställda. En av tjänsterna är en juristtjänst. Utredningens förslag till renodling av ombudsmannarollen och till i övrigt ändrad inriktning av ombudsmannens arbete är inte sådana att utredningen har funnit anledning att gå in på de enskilda medarbetarnas kompetens. Utredningen stannar därför vid att framhålla två övergri- pande aspekter när det gäller utredningsförslagens inverkan på orga- nisationen. Den ena avser behovet av flexibilitet i organi- sation. Andelen fast anställda bland personal är förhållandevis stor jämfört med organisationen hos till exempel Det ekonomiska utrymmet för Barnom- budsmannen att genom projektanställning knyta till sig viktig expert- kunskap i aktuella frågor är därmed mycket litet. Med utredningens för- slag kommer kravet på flexibilitet i organisationen att öka. För att möta de skiftande behov av kompetens som kommer att uppstå anser utred- ningen att organisation i större utsträckning än bör ge utrymme för projektanställningar. På detta sätt utnyttjas resurserna så effektivt som möjligt. Enligt utredningens förslag kommer verksamheten hos Barnom- budsmannen att bestå av två huvuddelar: att driva på förverkligandet av och att bevaka konventionens efterlevnad. De två delarna är intimt förknippade med varandra och många insatser kommer sannolikt att innehålla inslag av båda delarna. överläggningar med till exempel kommuner, landsting och myndigheter kan vara en del både av ombudsmannens pådrivande och bevakande funktion. Vidare kan bevakande insatser komma att ha sin grund i ombudsmannens kontakter med barn och ungdomar, med fri- villigorganisationer och med yrkesgrupper som arbetar med barn och ungdomar. Enligt utredningens förslag skall i sin egenskap av företrädare för barn och ungdomar fungera som en spjutspets i ar- betet med att driva på och bevaka genomförandet av i . Att arbeta både pådrivande och bevakande ställer krav på kompetensen i ombudsmannens organisation. För att kunna samla in- formation om och sprida goda exempel på verksamheter som bidrar till förverkligandet av krävs en grundläggande kunskap om sådana verksamheter. Med den föreslagna inriktningen krävs att det i organisation finns personer som är projekt- och processinriktade och som har förmåga att utifrån kontakter med barn och ungdomar formulera ett barnperspektiv på en generell nivå. Generalistkompetens framför speciaistompetens är att föredra. Den del av verksamheten som skall ägnas åt bevakning av konventionens efterlevnad är däremot i stor utsträckning juridisk och för detta arbete behövs en förstärkning av juristfunktionen. Utredningens bedömning: Det framlagda förslaget torde inte med- föra några kostnadshöjande effekter för det allmänna. Utredningens förslag innebär att ombudsmanna- roll renodlas och stärks, medan myndighetsrollen tonas ner. Det blir alltså en något ändrad inriktning på arbete i fram- tiden. Ett exempel på denna nya inriktning är att i stället för att genom regleringsbrev få särskilda uppdrag av regeringen själv skall bestämma sin dagordning utifrån de frågor som bedöms vara centrala för barn och ungdomar. Utredningen föreslår vidare att en viss tyngdpunktsförskjutning sker i arbete med att bevaka svensk lagstiftning och dess tillämpning i förhållande till barn- konventionen. Större vikt bör läggas vid att bevaka tillämpningen av gällande lagar och regler och övrig praxis på områden där barn och ungdomar berörs. Andra skillnader i förhållande till nuläget är att myndighetsansvaret för området barns och ungas säkerhet lyfts bort från och att ansvar att följa forskningen minskar. I gengäld föreslås ökade kontakter med barn och ungdomar, med yrkesgrupper som arbetar med barn och med organi- sationer. Förslaget innebär alltså att vissa arbetsuppgifter försvinner medan nya tillkommer. Utredningen gör den bedömningen att de gamla och nya uppgifterna sedda ur resurssynpunkt i stort sett uppväger varandra och alltså inte medför några kostnadseffekter för det allmänna. Detsamma gäller utredningens förslag att förändra förhållandet mellan antalet fast anställd och projektanställd personal hos . Med hänsyn till sina direktiv har utredningen därför inte föreslagit några åtgärder som enligt utredningens bedömning medför direkta kost- nadsökningar. Utredningen har dock redan i inledningen till avsnitt 10 bland annat pekat på att alltifrån sin tillkomst har haft alltför snäva finansiella ramar i förhållande till ombudsmannens uppgifter. Utredningens uppfattning är att ombudsmannens anslag redan nu borde räknas upp och att en fortsättning av ombudsmannens verksamhet med den föreslagna inriktningen förutsätter uppräkningar av anslaget för att verksamheten skall få sådan genomslagskraft som uppdraget förutsätter. Utredningen har haft att beakta regeringens direktiv till samtliga kom- mittéer och särskilda utredare om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), om att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet (dir. 1996:49). Dessa direktiv upphävdes och ersattes av 15 § kommittéförordningen (1998:1474). I denna bestämmelse sägs att om förslagen i ett betänkande har be- tydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har be- tydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sys- selsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhål- lande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningen anser inte att det framlagda förslaget får någon sådan inverkan på de nämnda områdena att någon särskild redovisning av konsekvenserna är motiverad. 13.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:335) om Utredningens förslag innebär bland annat att flera av de arbetsuppgifter som finns i instruktion i stället tas in i lagen om . Bakgrunden har redovisats i avsnitt 7.3.1. I denna bestämmelse fastslås huvuduppgifter, nämligen att driva på genomförandet av och att be- vaka dess efterlevnad. Dessa arbetsuppgifter har närmare redovisats i avsnitt 8.1 och 8.2. Bevakningsuppdraget innebär inte att Barnombuds- mannen har någon tillsynsuppgift. Den renodling av ombudsmannarollen som utredningen föreslår in- nebär bland annat att ombudsmannens roll som företrädare för barn och ungdomar tydliggörs (se avsnitt 6). Denna uppgift lyfts fram i sista me- ningen i 1 §. Denna mening motsvarar i övrigt 2 § andra stycket i in- struktionen. skall ombudsmannen arbeta på ett generellt plan och inte företräda barn och ungdomar i enskilda ärenden. Bestämmelsen motsvarar delvis 2 § första och tredje stycket i instruk- tionen. Vissa tillägg och ändringar har gjorts. En viktig uppgift för en ombudsman är att göra uttalanden (se avsnitt 7.2). Denna uppgift har tagits in i andra punkten. En bärande tanke i utredningens förslag är att som företrädare för barn och ungdomar i största möjliga utsträckning skall bygga på barns och ungdomars erfarenheter och synpunkter. Bak- grunden har redovisats i kapitlen 6 och 7. Detta förutsätter att ombuds- mannen har omfattande kontakter med barn och ungdomar. uppgift framgår av punkten 3 som motsvarar punkten 2 i 2 § första stycket instruktionen. ansvar att följa forskningen lagfästs i punkten 5. Ombudsmannen skall inrikta sig på att följa sådan forsk- ning som rör (se avsnitt 8.4). I det nationella arbetet med är det viktigt för om- budsmannen att följa den internationella utvecklingen rörande tolkningen och förverkligandet av konventionen (se avsnitt 8.3). Denna uppgift har tagits in i sjätte punkten. Främst åsyftas det arbete som pågår inom de internationella organ som kan sägas vara de som intar en auktoritativ ställning när det gäller uttolkningen och tillämpningen av , såsom för barnets rättigheter, FN:s Högkommissarie för mänskliga rättigheter och . Även Europarå- det och den Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna är i detta sammanhang av betydelse liksom andra länders barnombudsmän. Bestämmelsen reglerar ombudsmannens uppgift att bevaka barnkon- ventionens efterlevnad. Första stycket motsvarar nuvarande 1 § andra meningen. Av andra stycket framgår att ombudsmannen i detta arbete har rätt att ta del av handlingar i mål och ärenden hos domstolar, myn- digheter, kommuner och landsting, även sekretessbelagda sådana, jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). Bakgrunden har redovisats i avsnitt 8.2.1. Hos ombudsmannen själv gäller sekretess enligt 7 kap. 34 § sek- retesslagen. Enligt denna bestämmelse har rätt att begära in uppgifter från myndigheter, kommuner och landsting om vilka åtgärder som vidtagits för att genomföra barns och ungdomars rättigheter enligt . De är också skyldiga att komma till överläggningar med ombudsmannen. Bakgrunden har redovisats i avsnitt 8.2.2. Första stycket motsvarar 2 § första stycket tredje punkten i instruktio- nen. I andra stycket lagfästs ansvar att samman- ställa statistik om barn och ungdomar. Tredje stycket motsvarar 3 § i instruktionen. Första stycket motsvarar delvis nuvarande 2 §. Den nuvarande regeln om att skall biträdas av ett särskilt råd som rege- ringen utser har dock inte tagits med. Bakgrunden har redovisats i av- snitt 10.2. Detta innebär att ombudsmannen själv bestämmer hela sin organisation. En bestämmelse härom har tagits in i andra stycket. Här fastslås också att själv bestämmer den närmare inriktningen av sitt arbete. Ombudsmannen skall inte bindas upp av olika arbetsuppgifter i bl.a. regleringsbrev utan själv bestämma sin dagordning. Bakgrunden har redovisats i avsnitt 7.3. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 3 §. Särskilt yttrande av sakkunnig Utredningens uppdrag har varit att stärka och effektivisera Barnom- budsmannen. är en myndighet till vilken en om- budsmannafunktion i förhållande till barn och ungdom är förlagd. Den strategi för att förverkliga som godkänt ger ett tydligt uppdrag att som regeringens särskilda organ fortsätta barnkonventionsarbetet. Detta borde, enligt min mening, ha indikerat för utredningen att inte enbart fokusera på en renodling av ombudsmannarollen på bekostnad av myndighetsrollen. Utredningen borde på samma noggranna och om- sorgsfulla sätt ha analyserat och utrett behovet av och förutsättningarna för att stärka och effektivisera den myndighetsroll som Barnombuds- mannen också har. Frågan om t.ex. barns lek och utemiljö, som utred- ningen särskilt haft att utreda, borde ha fått sin belysning också i detta perspektiv. Särskilt yttrande av sakkunnig har två roller, dels att vara en ombudsman för barn och ungdomar, dels att vara en barnmyndighet med främsta uppgift att medverka till att genomförs i . De två rollerna går delvis in i varandra. Utifrån sitt uppdrag att stärka och effektivisera har utredningen valt att fokusera på enbart den ena av Barnombuds- mannens två roller och därvid föreslagit att ombudsmannarollen renodlas för att barns och ungdomars rättigheter skall främjas så effektivt som möjligt. Genom att bl.a. öka självständigheten tonas myndighetsrollen ned. skall i och för sig, enligt utredningens förslag, fortfarande vara en myndighet underställd regeringen. Mandatet skall fastställas i lag, dvs. ytterst beslutas och ändras av , och regeringen skall vara restriktiv med bl.a. uppdrag i regleringsbreven. Utredningens förslag utgör i denna del inte någon större skillnad mot , med undantag för att arbetsuppgifter tas in i lag i stället för i en förordning med instruktion. Den viktiga skillnaden är dock att utredningen tar bort regeringens verktyg att föra ut sin barnpolitik. Min uppfattning är att regeringen måste ha en barnmyndighet till sitt förfogande bl.a. för att skall få det genomslag som regering och riksdag enhälligt beslutat. har väl fyllt denna funktion. Det påbörjade arbetet med att föra ut måste fullföljas. Utvecklingen inom den svenska barnpolitiken går alltmer mot att fokusera och prioritera en helhetssyn på barn – att anlägga ett barnperspektiv på alla nivåer i samhället. I den av godkända strategin för att förverkliga ges en viktig pådrivande och stödjande roll när det gäller det fortsatta barnkonventionsarbetet. Förverkligandet av är en ständigt pågående process. Det är därför viktigt att det finns en stabsmyndighet som kan samordna barnfrågorna mellan de olika sektorsmyndigheterna, inte minst utifrån den värdefulla kunskap som besitter när det gäller en helhetssyn på barn. Att ansvara för kunskapsinhämtning och kunskapsuppbyggnad om barns situation och villkor samt att initiera, utveckla, sprida och samordna insatser inom det fortsatta barnkonventionsarbetet är arbetsuppgifter som behöver utföras av en barnmyndighet. Att splittra barnfrågorna på olika sektorsmyndigheter ligger därför inte i linje med den svenska barnpolitikens ambition och vilja att stärka barnperspektivet. Enligt min mening ger arbetet med att föra ut barn- konventionen och de många kontakter detta arbete ger, Barnombuds- mannen värdefulla kunskaper som också är användbara i det rena om- budsmannaarbetet. Utredningen borde därför även ha valt att närmare analysera och ut- reda behovet av och förutsättningarna för att stärka Barnombudsman- nens myndighetsroll. En sådan analys hade också kunnat ge ett annat perspektiv på bl.a. frågan om ansvaret för barns lek- och utemiljö. En allsidig belysning av alternativa lösningar av myndighetens verksamhet, ansvarsområde, struktur och organisation hade kunnat ge ett bättre underlag för att bedöma vilka förändringar som i slutänden resulterar i att barnens situation förbättras. , P., The best interests of the Child. Reconciling Culture and Hu- man Rights. , P., , B., The Best Interests of the Child. To- wards a synthesis of Childrens Rights and Culture Values. Att utvärdera statlig styrning. Barn och ungdomar behöver fler vuxna. Rapport från expertgruppen för fler vuxna i barns och ungdomars närmiljöer. Barn- och ung- domsdelegationen, 1998. Barneombud og barndom i . Evaluering av barneombudsord- ningen og utredning om organiseringsformer for barn og ungdom. Barns bästa – samhällets bästa. Vägver- ket, 1998. Barns villkor i förändringstider. Barnsäkerhet i byggnader. , M., Monitoring the Rights of Children. Innocenti Global Semi- nar. Bremberg, S., Bättre hälsa för barn och ungdom. En strategi för de sämst ställda. Concluding Observations of of the Child: . CRC/C/15/Add.101. , H. m.fl., Sekretesslagen – Kommentar till lag med ändringar. ), FN och de mänskliga rättigheterna. En ny skollag – några principiella utgångspunkter. , G., Sverne, T., Barnets bästa. Om föräldrars och samhällets ansvar. Flekkøy, M.G., Working for the Rights of Children. , M., Veerman, P., The ideologies of Childrens . tional Studies in Human Rights. R., Childrens Participation. From Tokenism to citizenship, Innocenti essays No 4. Hirschfeldt, J., Ombudmannen – rådgivare, medlare, reformator, kon- trollant och åklagare. FT 1982 s. 295. Hodgkin, R., , ., Effective government structures for children. Report of a inquiry, , 1996. Hodgkin, R., , ., Implementation Handbook on the UN Con- vention on the Rights of the Child. Informationskampanjen om HIV/AIDS – samhällsinformation som styrmedel. Dnr 1988:1836, 1989. , G., i . Korczak, J., Barnets rätt till respekt. Lansdown, G., A model for Action: The Children´s Rights Develop- ment Unit. Lokaler & Miljö i förskola och fritidshem. Allmänna råd från Social- styrelsen 1989:7. , U., Aktion mot alkhol och narkotika 1989–91. ), Skololycksfall & skolans uterum. Fakta, forsknings- frågor och förebyggande exempel. Ungdomstid 3–1997. Models for monitoring the Protection of Childrens Rights. , C., Som ringar på vattnet – om frivilligorganisationernas infor- mation om FN:s . Monitoring the Rights of Children. Innocenti Global Seminar. Konventionen om barnets rättigheter. UD infor- merar 1996:2. National Human Rights Institutions. A Handbook on the Etablishment and Strengthening of National Institutions for the Promotion and Protection of Human Rights. , ., Brief Sketches of some Ombudsman offices in Europe, together with some examples of legislation etablishing offices. , ., The Place of Child Rights in a Human Rights and Ombuds- man System. Ombudswork for Children. No 1, 1997. , L., , S., Kommunikation. Teorin i Praktiken. Hur mo-dern kommunikationsteori kan användas av informatörer i det dagliga arbetet. SOU 1999:65 Referenser 243 , G., Ragnemalm, H., grundlagar och tillhörande för- fattningar med förklaringar. På väg mot ett skadefritt . Strategier, insatser och aktörer i det skadeförebyggande arbetet. , M., , ., Taking Children Seriously. A Proposal for a Children´s Rights Commissioner. Skolans fysiska miljö. En litteraturöversikt med exempel. The Danish Ombudsman. , H., Axmark, F. , 1995. Tillsammans förebygger vi skador. Towards the realization of Human Rights of Children. International Conference on Children´s Ombudswork. , 22, 23, 24 January 1992. Ungdomsråd – en möjlighet? Utvecklingsarbete med statistiksystem om barns och ungdomars lev- SCB, 1985. Vem tror på skolan – om attityder till skolan. E., Spiesschaert, F. ), Ombudswork for Children. of improving the position of children in society. Amersfoort, 1989. En artikelserie i , 1995. , B., i . Ett förslag till basstatistik om barn och deras familjer. SCB, 1998. Barn om Barnets Rättigheter. FN:s konvention om barnets rättigheter sett med barnens ögon. Barndom sätter spår. Rapport från barnens myndighet. Barnets rätt till en säker miljö. Lagar och regler 1995. En kartläggning av myndigheters arbete med FN:s konvention om barnets rättigheter. Stencil, 1998. verksamhetsidé och kommunikationspolicy. Stencil, 1994. Blunda inte för mobbningen! Ungdomars idéer och förslag mot mobbning. Blunda inte för Mobbningen. och förslag om mobbning. , B., Barn och ungdomars 1990-tal. En studie om samhällsstödet till barn och hur det påverkats av den ekonomiska krisen. Stencil, 1997. Ett steg framåt. En handbok om för kommuner och landsting. Förslag till ökat inflytande för barn och unga i den kommunala beslutsprocessen samt modellbeskrivningar. Rapport från ett uppdrag ur barnets perspektiv. Insatser mot mobbning i kommuner och skolor. Redovisning av en enkätundersökning. Stencil, 1996. Liten blir stor. Rapport från barnens myndighet. På spaning efter – en kommunstudie. Stencil, 1995. Spaningen efter går vidare – en kommunstudie. Stencil, 1997. Tänk om... Rapport från barnens myndighet. Upp till 18 – Fakta om barn och ungdom. Upp till 18 – Fakta om barn och ungdom. Välkommen till på Internet! Åsen så tycker jag ... Rapport från barnens myndighet. Årsredovisningar från –1998. 1989/90:107 om godkännande av om barnets rättigheter. 1992/93:173 om en . 1993/94:107 om sekretess m.m. hos . 1997/98:177 Ny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. 1997/98:179 Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. 1997/98:180 Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. 1997/98:182 Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i . 1998/99:115 om den framtida ungdomspolitiken. SOU 1969:48 Vidgad samhällsinformation. Betänkande avgivet av informationsutredningen. SOU 1978:5 Föräldrautbildning. Betänkande från Barnomsorgs- gruppen. SOU 1981:26 Omsorger om vissa handikappade. SOU 1983:39 Politisk styrning – administrativ självständighet. SOU 1991:70 Ombudsman för och ungdom. Slutbetänkande av utredningen om . SOU 1994:1 Ändrad ansvarsfördelning för den statliga statistiken. SOU 1997:57 I medborgarnas tjänst. En samlad förvaltningspolitik för staten. Betänkande av Förvaltningspolitiska kommissionen. SOU 1997:71 Politik för unga. Slutbetänkande från ungdomspolitiska kommittén. SOU 1997:71 Jo, så här tycker vi! Inkomna svar från ungdomspolitiska kommitténs kampanj . Bilaga 1 och 2 till ungdoms- politiska kommitténs slutbetänkande. SOU 1997:116 Barnets bästa i främsta rummet. FN:s konvention om barnets rättigheter förverkligas i . SOU 1997:116 Barnets bästa – en antologi. Bilaga till huvudbetänkande. SOU 1998:31 Det gäller livet. Stöd och vård till barn och ungdomar med psykiska problem. SOU 1998:97 Gör barn till medborgare! Om barn och demokrati . Skrift nr 4, . Ds 1979:12 Förslag till samordnad habilitering. Ds 1996:36 Kan myndigheter utvärdera sig själva? Rapport till för studier i offentlig ekonomi. Ds 1998:58 En strategi för kultur i skolan. Delrapport angående inrättande av en . kommittén för inrättande av en . Socialdeparte- mentet 1993. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att göra en översyn av () verksamhet. Utredaren skall bedöma om, ombudsmannens roll och uppgifter bör förändras i något avseende och i så fall hur. -utvärdera och bedöma BO:s hittillsvarande arbete och lämna förslag till hur BO kan stärkas och effektiviseras. Eventuella förslag till ökade kostnader skall motsvaras av förslag till finansiering, -beskriva hur BO:s arbetsuppgifter har avgränsats från andra myn- digheters och hur denna avgränsning fungerar, -beskriva avvägningen mellan BO:s arbete som myndighet i förhål- lande till ombudsmannarollen, -kartlägga likheter och olikheter mellan BO:s verksamhet och den verksamhet som bedrivs av andra statliga myndigheter och om det finns några oklarheter i fördelningen av arbetsuppgifter mellan BO och andra ombudsmän, -utvärdera BO:s arbete med kunskapsinsamling om och analys av barns situation och om hur samhällets beslut påverkar barn, samt lämna de förslag som behövs för att stärka BO:s roll inom detta om- råde, -utvärdera BO:s informationsinsatser och lämna de förslag utvärde- ringen föranleder, -lämna förslag till hur myndighetsansvaret för barns lek- och utemiljö bör utformas. Bakgrund och nuvarande förhållanden I finns en barnombudsman (BO) som ett stöd för barnens rättigheter. är en fristående myn- dighet, av ombudsmannakaraktär, underställd regeringen. Ramen för myndighetens verksamhet finns i lagen (1993:335) om och i förordningen (1993:710) med instruktion för . inrättades inom myndigheten . BO övertog vissa av arbetsuppgifter, dock ej samtliga.