sou · GNB373 · 2000-01-01 00:00:00 — In- nehållet och principerna i skall vara ledande för verksamhet. Målen tar sin ut- gångspunkt i , principerna om alla människors lika värde och lika rätt samt att samhället skall utformas så att det blir tillgängligt för alla människor. Målen för Handikappom- budsmannens verksamhet överensstämmer även med riktlinjerna för den svenska handikappolitiken. Med begreppen delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i lev- nadsvillkor menas att personer med funktionshinder aktivt skall kunna delta i samhällslivet och ha samma rättigheter och skyldig- heter som människor utan funktionshinder. Innebörden av detta är att människor med funktionshinder skall beredas möjligheter att som andra få god utbildning, delta i arbetslivet, ha ett tryggt och värdigt boende, delta i olika fritids- och kulturaktiviteter och i övrigt leva ett aktivt och självständigt liv. Ombudsmannen skall kunna verka i hela samhällslivet. Här- med avses verksamheter inom både den offentliga och enskilda sektorn av samhället. Som exempel kan anges skolan, boendet, hälso- och sjukvården, arbetslivet, föreningslivet och näringslivet. I andra stycket anges huvudsakliga uppgifter. skall både på ett generellt och individuellt plan arbeta med frågor som angår personer med funktionshinder. Ombudsmannens ansvar för uppföljning och utvärdering av frågor som rör personer med funktionshinder medför ingen inskränkning i andra myndigheters ansvar inom re- spektive områden. Denna paragraf överensstämmer i sak med 2 § första stycket 4. förordningen (1994:949) med instruktion för Handikappombuds- mannen. utgör det grundläggande dokumen- tet för arbete. Till en ombudsmans viktigaste uppgifter hör att enskilda personer kan vända sig dit och anmäla att de utsätts för missgynnande be- handling eller kränkande bemötande eller att de av olika skäl inte kan tillvarata sina rättigheter eller intressen. Handikappombuds- mannen kan även på andra vägar få kännedom om att funktions- hindrades rättigheter eller intressen åsidosatts. I sådana fall kan enskilda funktionshindrade behöva få upplysning om till vilken myndighet de skall vända sig, vilka regler som gäller eller hur de i övrigt bäst kan bevaka sina intressen eller tillvarata sina rättig- heter. Ombudsmannen kan också ta upp frågan från allmän synpunkt och kontakta den myndighet, organisation etc. som är aktuell i sammanhanget för att få klarlagt om det föreligger någon form av missgynnande behandling, kränkande bemötande eller åsidosät- tande av funktionshindrades rättigheter eller intressen. Om frågan omfattas av annan myndighets ansvars- eller till- synsområde skall hänvisa den enskilde till den myndigheten. Är frågan föremål för domstols prövning eller skulle den kunna prövas i domstol skall ombudsmannen hänvisa den funktionshindrade till att avvakta sådan prövning. I andra fall än nu sagts kan avsluta ärendet genom ett uttalande om huruvida det anmälda förhållan- det innebär att funktionshindrades rättigheter eller intressen åsi- dosatts. Av 4 § framgår bland annat att ombudsmannen i ett ären- de vid behov kan ta initiativ till överläggningar med myndig- heten, företaget etc. i syfte att motverka att personer missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling. Vid handläggning av ärenden enligt 3 § skall Handikappom- budsmannen iaktta förvaltningslagens bestämmelser. Denna paragraf överensstämmer till stora delar i sak med 3 §, första stycket lagen (1994:749) om . Beträffande vilka som avses med myndigheter, företag, organisa- tioner och andra vilkas verksamhet riktar sig till allmänheten, se kommentaren till 11 §. skall fullgöra de uppgifter som fram- går av lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetsli- vet av personer med funktionshinder. Paragrafen överensstämmer i sak med 2 § första stycket 2 för- ordningen (1994:949) med instruktion för Handikappombuds- mannen. Paragrafen överensstämmer i sak med 2 § lagen (1994:749) om . Första stycket överensstämmer i sak med 2 § första stycket 6 förordningen (1994:949) med instruktion för Handikappombuds- mannen. Av andra stycket framgår att årli- gen skall utge en rapport om sin verksamhet det närmast föregå- ende året. Dessa rapporter är av stor betydelse både för allmän- heten, handikapporganisationerna och den offentliga förvalt- ningen. Paragrafen överensstämmer i sak med 3 § andra stycket lagen (1994:749) om . Informationen kan rikta sig till allmänheten, olika myndigheter, näringslivet m.fl. Första stycket överensstämmer i sak 2 § första stycket 1 förord- ningen (1994:949) med instruktion för Handikappombudsman- nen. Andra stycket överensstämmer i sak med 2 § andra stycket förordningen (1994:949) med instruktion för Handikappombuds- mannen. Av första stycket framgår att det föreligger en skyldighet för myndigheter, företag, organisationer och andra vilkas verksamhet riktar sig till allmänheten att lämna uppgifter samt delta i över- läggningar med . Denna skyldighet gäller, till skillnad från tidigare, även enskilda eller privata rätts- liga subjekt som inte anförtrotts förvaltningsuppgift enligt 11 kap. 6 §, tredje stycket regeringsformen, förutsatt att de bedriver verk- samhet som riktar sig till allmänheten. Undantagna från skyldig- heten att lämna uppgifter och delta i överläggningar är exempel- vis den som bedriver verksamhet som riktar sig till slutna sällskap eller för tillställningar i privatlivet. Uppgiftsskyldigheten enligt 11 § omfattar uppgifter om för- hållanden i myndighetens, företagens etc. verksamhet som kan ha betydelse för ombudsmannens verksamhet enligt denna lag. Det är naturligt att uppgifter om verksamheten även kan innefatta uppgifter som på ett eller annat sätt rör enskilda personer. Dessa uppgifter omfattas också av uppgiftsskyldigheten. Sekretess skall gälla i verksamhet enligt denna lag för uppgift om enskilds per- sonliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Andra stycket föreskriver att myndigheten, företaget etc inte får betungas onödigt genom skyldigheten att lämna uppgifter till eller delta i överläggningar med den- ne. skall i varje enskilt fall göra en avvägning mellan behovet av att inhämta uppgifter eller kalla till överläggningar och hur betungande det är att lämna uppgifter el- ler infinna sig till överläggningen. I tredje stycket anges undantag till uppgiftsskyldigheten för myndigheter, företag etc. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till skyddet för affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsverksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet eller det allmännas ekonomiska intresse är de inte skyldiga att lämna ut uppgifterna avseende denna del. Av första stycket framgår att får, om en myndighet, företag etc inte rättar sig efter uppmaning, före- lägga dessa att fullgöra sin skyldighet. I föreläggandet får vite sättas ut om bedömer det nödvändigt för att parten skall rätta sig efter föreläggandet. Förfarandet hos följer reglerna i förvaltningslagen (1986:223). Andra stycket föreskriver att be- slut om föreläggande får överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bestämmelser om utdömande av vite framgår av viteslagen. biträds av ett särskilt råd. Rådets upp- gifter skall i första hand vara att ge råd och idéer om hur ombudsmannen bör prioritera mellan olika ar- betsuppgifter. Rådet bör kunna belysa vilka problem som möter funktionshindrade i samhället, olika samhällssektorers syn på ombudsmannens arbete, forskningsresultat, internationella erfa- renheter m.m. Rådets uppgift är inte att diskutera budget och andra ekonomiska frågor. utser rådets ledamöter. Antalet le- damöter bestämmer ombudsmannen själv, men hälften av leda- möterna bör representera handikapporganisationerna, något som kan föreskrivas i instruktionen för . Övriga ledamöter representerar myndigheter, forskning, närings- liv och andra verksamheter med uppgifter som berör personer med funktionshinder. 11.2Förslag till lag om ändring av sekretesslagen (1980:100) I andra stycket föreskrivs att sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1999:00) om för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Syftet med änd- ringen är att skyddet för uppgifter om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden skall blir starkare genom ett omvänt skaderekvisit. Särskilt yttrande av sakkunniga är en förvaltningsmyndighet som har till uppgift att föra ut regeringens handikappolitik i samhället. Ut- redaren föreslår nu bl.a. att i första hand skall svara för ombudsmannauppgifter och därmed bör få en självständigare ställning gentemot regeringen. I utredningen sägs att huvuduppgiften för en handikappombudsman är att bevaka enskilda funktionshindrades och grupper av funktionshindrades intressen. Detta kräver att ombudsmannen är så fristående som möjligt från regeringens verkställande makt. Enligt förslaget kommer i princip alla förändringar i arbetsuppgifter att behöva godkännas av i och med att det mesta av verksamhet föreslås bli reglerat i lag. Utredaren utesluter visserligen inte helt möjligheten för regeringen att tilldela uppgifter via regleringsbrev, men uttalar att regeringen bör ta hänsyn till att ombudsmannens verksamhet i första hand styrs genom lagen. Till följd av förslagen måste resurser omprioriteras från generella in- satser till mer individinriktade. Vidare skall , enligt utredarens för- slag, inte representera regeringen i internationella sammanhang t.ex. inom EU. Det gäller inte enbart representation i högnivå- grupper utan även olika former av arbetsgrupper, vars represen- tanter utses av regeringen. Det står enligt utredaren i strid med ombudsmannarollen. Vi har följande invändningar mot utredarens förslag. Rege- ringen planerar en handikappolitisk satsning ge- nom att på olika sätt mer aktivt föra upp handikappfrågorna på den politiska dagordningen. Det gäller såväl attitydfrågor som konkreta åtgärder för att göra samhället mer tillgängligt för per- soner med funktionshinder. lämna en proposition med bl. a. en nationell handlingsplan för handikappolitiken. Förvaltningsmyndigheter är viktiga instrument i förverkligan- det av regeringens politik. De statliga myndigheterna tar var för sig ett ansvar för sina särskilda frågor inom handikappområdet. är den myndighet som har ett samlat ansvar för i stort sett alla samhällssektorer och har därför en mycket viktig funktion när det gäller att förbättra situationen för personer med funktionshinder i samhället i stort. När den natio- nella handlingsplanen är formulerad behöver regeringen i nära samarbete med myndigheten konkre- tisera och föra ut innehållet i handlingsplanen. Regeringen har ansvar för handlingsplanen och den aktuella handikappolitiken. Det faller sig därför naturligt att det i första hand är regeringen och inte som skall kunna utveckla och anpassa verksamhetsområde. Vi kan därför inte acceptera att regeringens inflytande över den del av som utgör förvaltningsmyndighet inskränks i enlighet med förslaget. Vi anser även att det är mycket viktigt att ha tillgång till den särskilda kompetens inom sakområdet, som finns inom olika myndigheter, när det gäller att delta i det internationella arbetet. Därför avvisas även förslaget att inte skall kunna representera regeringen i något sammanhang som re- geringen beslutar om inom det internationella arbetet. Det är sär- skilt viktigt nu när förbereder ordförandeskapet i EU. Särskilt yttrande av Sakkunniga och 'HQ SURFHVVI|UDQGH UROOHQ Utredaren föreslår att minst en tjänst som arbetsrättslig jurist in- rättas hos () och dessutom bör me- del avsättas för upphandling av kompetens när det gäller att ut- reda diskriminering i arbetslivet och att föra processer i Arbets- domstolen. De arbetsuppgifter som blir aktuella kräver special- kompetens. För att utveckla och behålla sådan kompetens krävs dels nära tillgång till kollegor med likartade uppgifter dels att ärendeantalet är så stort att kunskapen kan hållas vid liv. Efter- som lagarna om diskriminering i arbetslivet ytterst avser att mot- verka negativa attityder mot enskilda individer anser vi att en gemensam resurs för samtliga berörda ombudsmän är det som bäst tillvaratar målgruppens intressen. Vi anser, till skillnad från utredaren, att arbetsgivarens attityder är avgörande vid anställning av personer med funktionshinder. Den tekniska anpassningen av en arbetsplats synes jämförelsevis vara ett problem av mindre omfattning. HO har utan egentligt författningsstöd ägnat avsevärd tid åt en- skilda ärenden. Antalet ärenden har ökat . Utredaren föreslår att HOs verksamhet förändras i riktning mot att insatser till enskilda får ytterligare ett ökat utrymme. Detta innebär, med oförändrade resurser, att generellt inriktade åtgärder riskerar att försummas vilket vi inte kan acceptera. Utredaren anser att i frågor om tillgänglighet och bemötande bör HO "kunna agera på ett mer auktoritativt sätt" än i övrigt. När det gäller bemötande finns etablerade förtroende-/pa- tientnämnder inom hälso- och sjukvårdsområdet som bl.a. hand- lägger denna typ av frågor. I slutbetän- kande (SOU 1999:21) föreslås dessutom att motsvarigheten till dessa nämnder etableras inom alla offentliga myndigheter som ger insatser till personer med funktionshinder. Vi har med förvå- ning noterat att utredaren väljer att inte hänvisa till de i detta av- seende närliggande förslag som presente- rar. Det finns en rad instanser som arbetar med enskilda ärenden och som dessutom finns i den enskildes närmiljö. I en rådgiv- ningssituation ska närhetsprincipen vara vägledande då detta för- faringssätt ger störst effektivitet ur såväl den enskildes som sam- hällets synvinkel. Utredaren konstaterar dessutom att den rådgiv- ning som HO ger är av samma karaktär som den som handikap- porganisationerna erbjuder. Vi ifrågasätter att HO som centralt placerad myndighet ges ett så stort ansvar för rådgivning till en- skilda personer. )|UlQGUDG P\QGLJKHWVVWDWXV Utredaren föreslår att HO får en förändrad myndighetsstatus ge- nom att denne ges en större självständighet gentemot regeringen. Därigenom och i förening med tyngdpunktsförskjutningen mot enskilda ärenden riskerar HO att bli enbart en rådgivningsinstans för enskilda personer. Såsom även framgår ovan befarar vi att HO kommer att få otillräcklig tid för övergripande uppgifter och dessutom genom förändrad status sakna fullgott mandat att föra en kraftfull och kontinuerlig dialog med regeringen. Vi tror inte att denna utveckling av handikappombudsmannainstitutionen gagnar människor med funktionshinder. 8SSJLIWVVN\OGLJKHW RFK I|UHOlJJDQGH DY YLWH Mot den utvidgade uppgiftsskyldigheten och skyldigheten att delta i överläggningar har vi inga invändningar. Utvärderingen av HOs arbetsuppgifter har inte visat att HO haft svårigheter att få in uppgifter eller att få berörda att komma till överläggningar. För- slaget att HO ska kunna utfärda föreläggande samt också kunna sätta ut vite kan mot bakgrund av detta inte accepteras. När det gäller frågan om utsättande av vite för kommuner och landsting vill vi dra en parallell med frågan om utfärdande av sanktioner mot kommuner och landsting vid domstolstrots. Flera utredningar har funnit frågan så juridiskt komplicerad att någon lösning inte gått att finna. Mot bakgrund av detta anser vi att frå- gan om utsättande av vite för kommuner och landsting kräver en mer djupgående analys än vad som åstadkommits inom ramen för denna utredning. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att se över och utvär- dera verksamhet. Utredaren skall pröva vilken betydelse ombudsmannen haft för utvecklingen inom handikappområdet i stort samt bedöma om, och i så fall hur, ombudsmannens roll och arbetsuppgifter bör förändras i något avseende. utvärdera och bedöma vilka direkta respektive indirekta ef- fekter arbete med att övervaka funk- tionshindrade personers rättigheter och intressen har haft för andra myndigheter, kommuner och landsting i deras arbete med att följa upp och utvärdera detta, utvärdera arbete med att förmedla den samlade kunskapen från sitt bevaknings- och uppfölj- ningsarbete, belysa dels de prioriteringar som gjort mellan olika arbetsuppgifter, dels hur myndigheten för- delat sina resurser mellan olika verksamhetsområden och ar- betsuppgifter, utvärdera juridiska rådgivning och informationsverksamhet, kartlägga likheter och olikheter mellan Handikappombuds- mannens verksamhet och den verksamhet som bedrivs av andra ombudsmän och om det finns några oklarheter i fördel- ningen av arbetsuppgifter och ansvarsområden mellan Handi- kappombudsmannen och andra ombudsmän. Mot bakgrund av sina slutsatser i fråga om Handikappombuds- mannens verksamhet sedan starten skall utredaren överväga om även fortsättningsvis skall ha en övervakande roll - genom i första hand uppföljning och utvärdering - när det gäller funktionshindrade personers rättigheter och intressen, överväga hur skall verka för att brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder avhjälps, pröva om skall ha någon roll i EU- samarbetet och hur avgränsningarna i så fall skall se ut gente- mot dels , dels andra myndigheter i ett sådant samarbete, beskriva för- och nackdelar med att ges rollen som samordningsorgan för handikappfrå- gor enligt regel nr 17 i () standardregler för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delak- tighet och jämlikhet (för funktionshind- rade). Ombuds- mannens verksamhet regleras i lagen (1994:749) om Handi- kappombudsmannen. Myndighetens arbetsuppgifter och organi- sation framgår av förordningen (1994:949) med instruktion för . I propositionen (1993/94:219) om anges att ombudsmannens verksamhet efter en treårsperiod bör ses över och utvärderas. Bl.a. skall ombudsmannens betydelse för utvecklingen inom handikappområdet liksom frågan om, och i så fall hur, ombudsmannens funktion bör förändras i ett eller flera avseenden prövas. 8WJnQJVSXQNWHU I|U +DQGLNDSSRPEXGVPDQQHQV DUEHWH inrättades i samband med att () avvecklades men har i förhållande till rådet i allt väsentligt andra arbetsuppgifter. skall på ett sektorsövergripande sätt bevaka frågor som rör funk- tionshindrade personers rättigheter och intressen inom olika sam- hällsområden. De viktigaste uppgifterna är: Att bevaka frågor som rör funktionshindrade personers rättig- heter och intressen på olika samhällsområden med utgångs- punkt i de handikappolitiska målen om full delaktighet i sam- hällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor för personer med funktionshinder. Att verka för att avhjälpa brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder. Att ha en allmänt övervakande roll, där tyngdpunkten i arbetet ligger på nationell uppföljning och utvärdering. Att genom t.ex. informationsverksamhet och överläggningar med myndigheter, företag, organisationer och andra verka för att ingen missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktionshinder. Handi- kappombudsmannen har dock inte tillsyn över andra myndig- heters arbete. Att ge information och råd till allmänheten samt upplysningar till personer med funktionshinder om hur de kan bevaka sina intressen och ta till vara sin rätt. Ombudsmannen skall däremot inte fungera som en advokat eller ett ombud för enskilda per- soner i juridiska processer. Att systematiskt följa upp och bevaka tillämpningen av för funktionshindrade samt beskriva effekterna av dessa regler. En annan viktig uppgift är att långsiktigt följa och bevaka Europeiska unionens (EU) insatser på olika områ- den samt analysera och beskriva vilka konsekvenser dessa kan få för personer med funktionshinder. redovisar sin verksamhet och utvecklingen i stort på handikappområdet i en särskild rapport till regeringen. De frågor inom handikappområdet som bedöms vara viktiga för regeringen att känna till eller som regeringen behöver överväga skall då lyftas fram. +DQGLNDSSRPEXGVPDQQHQV RUJDQLVDWLRQ RFK YHUNVDPKHW utses av regeringen för en period av och är chef för myndigheten med samma namn. Myndig- hetens kansli består utöver ombudsmannen av en kanslichef, fyra utredare, en administratör, en informatör och en ekonomiansvarig på halvtid. Inom myndigheten finns kompetens för att bl.a. ge juridiska råd, bevaka rättstillämpningen, följa EU- frågorna, informera, utreda och utvärdera. Ombudsmannen bi- träds av ett särskilt råd. Det består av 12 ledamöter med erfarenheter från olika samhällsområden. Handikappom- budsmannen är rådets ordförande. har under de första verksamhets- åren successivt byggt upp sin kompetens för att svara mot de krav som ställs på myndigheten. Stora insatser har också gjorts för att etablera ett omfattande kontaktnät med bl.a. andra myndigheter, kommuner, landsting, länshandikappråd, kommunala handi- kappråd, länsstyrelser och handikapporganisationer samt inom forskningsområdet och EU. En stor del av myndighetens arbete under de första verksam- hetsåren har gällt ärendehandläggning för att vägleda och ge råd till enskilda personer samt handläggning av s.k. anmälningsären- den. Denna del av ombudsmannens verksamhet har stadigt ökat i omfattning. Ombudsmannen har initierat kartläggningar och kunskapsin- venteringar på områden som är viktiga för personer med funk- tionshinder. Detta arbete har varit särskilt betydelsefullt då statis- tik inom handikappområdet ofta saknas eller är bristfällig. Handi- kappombudsmannen har dessutom anordnat och deltagit i konfe- renser och seminarier av olika slag vilket krävt omfattande resur- ser. har varit verksam . I en- lighet med beslut till följd av propositionen (1993/94:219) om skall verksamheten nu ses över. En särskild utredare bör tillkallas för översynsarbetet. Översynen skall ske med utgångspunkt i de riktlinjer för om- budsmannens verksamhet som lagts fast i lagen om respektive förordningen med instruktion för , i regleringsbreven för myndigheten och i propositionen om Handi- Syftet är att belysa vilken betydelse om- budsmannen har haft för utvecklingen inom handikappområdet samt att bedöma om, och i så fall hur, ombudsmannens roll och arbetsuppgifter bör förändras i något avseende. Förhållandet mellan ombudsmannens roll enligt lagen om Handikappombuds- mannen å ena sidan, och ombudsmannens uppgifter enligt in- struktionen å den andra, skall särskilt uppmärksammas. Utredaren skall även analysera vad bestämmelserna i lagen om respektive i förordningen med instruktion för in- nebär för statens löpande styrning av myndigheten och bedöma de styrdokument som reglerar ombudsmannens verksamhet. Om förändringar av något slag i ombudsmannens roll eller arbetsupp- gifter anses önskvärda skall förslag till sådana förändringar läm- nas. Utredaren skall redovisa konsekvenserna av sina förslag när det gäller bl.a. organisation och in- riktning samt avgränsningen av myndighetens verksamhet och dess resursbehov. arbete med nationell uppföljning och utvärdering inom olika områden innebär ingen inskränkning i andra myndigheters, kommuners eller landstings ansvar för att följa upp och utvärdera förhållandena inom sina respektive områ- den. Utredaren skall bedöma vilka direkta respektive indirekta effekter arbete haft i dessa avseen- den. Om det skapat oklara gränsdragningar mellan ombudsman- nens ansvarsområde och andra myndigheters ansvarsområden skall detta belysas. har till uppgift att genom upplys- nings- och informationsverksamhet eller andra opinionsbildande insatser förmedla den samlade kunskap som ombudsmannen får genom sitt bevaknings- och uppföljningsarbete. Avsikten med uppgifter på detta område är inte att ersätta handikapporganisationernas opinionsbildande arbete.