sou · GNB388d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Som framgått av den redovisade genomgången förhåller det sig i alla händelser inte så. Som motivbilder/brottshypote- ser betraktade är flertalet av dessa avsnitt outredda. Ser man i stället till ingångsuppgifterna i de enskilda uppslagen är de i allmänhet tillräckligt utredda. Den reaktiva utredning som förekommit är med andra ord tillfredsställande. Den är också, som framgått i redovisningen, omfattande, ingående och oftast också ut- sträckt i tiden. I någon mån kan det sägas att bristen på basanalys kompenseras av det arbete som nedlagts i utredningen av enskilda I många uppslag är utredningen så långtgående att uppslagen till och med framstår som överutredda. Från resursprioriteringssyn- punkt hade det allmänt sett varit bättre att lägga resurser på analyser än på att – bildligt talat – spänna livrem på uppslag som redan hängde stadigt i hängslen. Vi är dock medvetna om att synpunkter av det slaget lätt kan te sig orättvisa mot dem som varit engagerade i utrednings- arbetet. Att exakt dra gränsen för vad som är tillräcklig utredning och vad som eventuellt kan betraktas som överutredning är inte så enkelt när man som PU varit hårt påpassad och granskad. Det är naturligt om man just velat använda både hängslen och livrem för att vara säker på att undgå störande kritik. Två saker vill vi dock uppmärk- samma i detta sammanhang. Det ena gäller förekomsten av det som i utredningssammanhang kallas informationssvindlare eller liknande. Med det menas personer som av ett eller annat skäl vänder sig till utredningar av detta slag med intressant information, som i själva verket är ovederhäftig. I den här gruppen finns psykiskt instabila personer och mytomaner eller andra som bara söker uppmärksamhet, men också människor som vill erhålla fördelar av något slag i utbyte mot sin ovederhäftiga information, det kan gälla pengar, uppehållstillstånd och annat. Den som studerar ett utredningsmaterial av det slag som föreligger i PU slås av mängden i denna mening otillförlitliga uppgiftslämnare. De misstänkta informa- tionssvindlarna är så många att de utgör ett praktiskt problem i utred- ningen. som det är uppenbart att det finns många uppgifts- lämnare i denna kategori är det emellertid förenat med rätt stora svårigheter att i det enskilda fallet med säkerhet peka ut en person som informationssvindlare. Det kan också te sig oetiskt att stämpla t.ex. den som på grund av psykiska problem förser utredningen med fel- aktiga uppgifter med ett så förklenande epitet, som däremot kan passa bra på en uppenbar svindlare som källa i PKK-avsnittet. Mellan dessa ytterligheter finns förstås utrymme för flera slags informations- svindlare. Med dessa reservationer kan det dock med fog hävdas att merparten av uppgiftslämnarna i gruppen och (CIA- avsnittet), (), (/), () samt W och Riian S () i större eller mindre stor grad torde vara att betrakta som informationssvindlare. Flertalet av dessa, liksom andra uppgiftslämnare som kan misstänkas höra till samma kategori 52, 52 Fler exempel är GA (se kapitel 7, GMP-objekt m.m.), (se kapitel 5, PKK-spåret ), (se kapitel 5, Avsnitt N – ), B (se kapitel 5, Avsnitt T – Kartläggning av offrets personliga förhållanden ), liksom ett an- tal uppgiftslämnare som förekommer i resningsmaterialet (se kapitel 6, Genom- gång av resningsmaterialet ). har dragit stora utredningsresurser, i flera fall för stora för att det egent- ligen skall anses försvarbart. Vi ifrågasätter om man från utredningens sida ibland inte koncentrerat sig för mycket på de uppgifter som lämnats och kontroll av dessa, på bekostnad av en trovärdighetsbe- dömning av uppgiftslämnaren. Vi inser att det vore felaktigt att avfärda en uppgift enbart för att den kommer från en person som inte ter sig trovärdig och vi menar inte heller att man skall göra så. Men det kan heller inte vara rimligt att fortsätta ta nya uppgifter från en tvivelaktig uppgiftslämnare på samma allvar, som de inledande uppgifter denne lämnat, när dessa inte lett någon vart. Det är troligt att PU:s utsatta ställning med massmedialt intresse och granskande organ lett utred- ningen till överdriven försiktighet i dessa hänseenden. Ytterst är det en fråga om hur den övergripande ledningsstyrningen fungerat. I praktiken synes inte förundersökningsledaren lägga sig i om uppslag över- utreds. Även i detta hänseende tycker vi att det i denna utredning varit ett för långt avstånd mellan förundersökningsledningen och själva brottsutredningen. Den andra iakttagelse vi gjort gäller det faktum att så många av de uppslag vi granskat utretts i flera omgångar och över . Det torde ha framgått av redovisningen att ett uppslag mycket väl kan ha utretts, ad acta-lagts, tagits upp igen och ad acta-lagts ånyo för att sedan tas upp ännu en vända, utan att det av dokumentationen framgår att det tillkommit någon ny information som påkallat utredningens återupp- tagande. Det ter sig snarare som detta är ett resultat av att materialet processats i omgångar och att PU ställt successivt högre och högre krav på fullständig utredning. Utredningen av ett uppslag kan därvid sträcka sig över mycket , i princip hela den tid mordutredningen pågått. I början av vår granskning såg vi denna typ av återupptagen ut- redning som tecken på att den inledande utredningen vid senare granskning inte bedömts som – ibland förhåller det sig uppen- barligen också så, som t.ex. beträffande polisman i kapitel 4 – och att utredningen på detta sätt så att säga underkände sig själv. Sedan mönstret blivit tydligt för oss har vi i stället kommit att betrakta det i första hand som ett uttryck för den grundlighet och noggrannhet som utvecklades inom PU sedan tog över som spaningsledare 1988. Det är inte rimligt att vända denna ambition mot PU och så snart ett uppslag återupptagits för ytterligare kontroll peka på detta och säga: se där, detta var tydligen dåligt gjort, eftersom utredarna själva väljer att gå på det igen. Det skulle i så fall innebära att det från gransknings- synpunkt hade varit bättre för PU att låta det som en gång ad acta-lagts ligga, till undgående av kritik av det slaget. Det har vidare påpekats för oss, att ett återupptagande av ett uppslag kan ha att göra med att information flutit in i en annan del av utredningen, vilket inte behöver vara synligt i det återupptagna uppslaget. Även om faktorer av det slaget inte kan förklara hela mönstret visar det på att det i enskilda upp- slag kan finnas förklaringar till att ett uppslag återupptagits som inte framgår i det material vi granskat. De synpunkter vi har i detta hänseende är i alla händelser att senare utredningsomgångar i många fall framstår som överflödiga och exempel på överutredning. De avsnitt som berör svenska politiska förhållanden saknar i betydande grad en dokumenterad basanalys. Merparten av dessa uppslag har emellertid utretts på ett tidigt stadium och av säkerhetspolisen. Utred- ningen är i flera delar av mer aktiv karaktär än den som redovisats i uppslagen med internationell anknytning. Det mesta tyder på att de som utförde utredningsåtgärderna i dessa delar hade tillgång till kunskap om de organisationer och personer som aktualiserades. I princip finns det anledning att rikta samma kritik mot utredningen i dessa delar som den som framförts ovan, men det finns anledning att anta att utrednings- åtgärderna likväl blev kompetent utförda, sedda avsnitt för avsnitt. I ett hänseende gäller inte detta. Det politiska motstånd mot som fanns under hans politiska gärning och som i sina ytter- ligheter tog sig svårartade och motbjudande former, dvs. det som all- mänt kallas palmehatet, finns såvitt vi kunnat finna inte någonstans i utredningsmaterialet behandlat och analyserat. I en allmän mening har det i och för sig saknats skäl för PU att ge sig in på något sådant; även om palmehatet är en tänkbar motivbild är den alltför obestämd för att direkt kunna tjäna som brottshypotes. Däremot hade det enligt vårt syn- sätt varit naturligt att göra det i anslutning till utredningen av de svenska politiska uppslagen. När det gäller de uppslag som fak- tiskt blev föremål för utredning spelade detta kanske mindre roll; de aktuella grupperingarnas och personernas inställning till var ju mer eller mindre känd och orsak till utredningsåt- gärderna. Däremot kan det ha haft större betydelse för vad som inte blev föremål för utredning. Ett exempel på en i den allmänna diskussio- nen förekommande motivbild som inte återfinns i utredningsmaterialet är Moskva-resan, dvs. tanken att förestående och i vissa kretsar kontroversiella besök i , som därvid skulle ha betraktas som ett förräderi, kan ha legat bakom attentatet. Bakom detta låg i sin tur den inflammerade U-båtsfrågan, som lett till öppna konflikter mellan statsledningen och vissa befatt- ningshavare inom försvarsmakten. Detta hade naturligtvis varit en känslig sak att röra vid inom mordutredningens ram – utan koppling Det är dock inte ett gångbart argument i samman- hanget och mordutredningen har på goda grunder beträtt flera känsliga områden. Vi kan inte se det som annat än en brist att ytterlighets- formerna av palmehatet, liksom dess mest kraftfulla polemiska former, inte gjorts till föremål för en basanalys av PU. Några uppslag i denna del ter sig otillräckligt utredda. Det gäller J och K i EAP-avsnittet. Stor energi lades ned på att utreda vilka per- soner som hade stått vid bokbord i , dock utan resultat. Flera av personerna i det som framstår som kärnan i svenska EAP förhördes efter mordet. och hans maka ansågs vara så intressanta att PU med assistans av FBI genomförde ett förhör med dem i . I ljuset av dessa åtgärder framstår det som inkonsekvent att utredningsåtgärderna angående K – vilken synes vara den enda person i EAP-avsnittet som tidigare hade misstänkts för hot om våld riktat mot det socialdemokratiska partiet – inte varit mera ingående. Efter vissa resultatlösa adresskontroller skedde ingenting under . I samband med slagningen antecknades att K enligt uppgift befann sig utomlands. Det synes som det hade varit befogat att vidta snabbare och intensivare utredningsåtgärder beträffande honom. Ett i viss mån likartat mönster föreligger beträffande J, om vilken det kom ett tips in till PU . tipsades PU även om att J hade velat låna pengar för att kunna köpa en pistol och sedan mörda . Som redovisats har försöken att utreda uppgifterna kring J emellertid varit sporadiska och resultatlösa. 53 I gärningsmannaprofilen beskrivs det på flera ställen som en brist att det inte finns en närmare analys av palmehatet (GMP s. 25 och 44). – En kort passage om Ubåtsfrågan avslutas på följande sätt (GMP s. 41): När några marin- officerare enskilt och i grupp gick till attack mot gavs intryck att var mjuk i sitt förhållningssätt mot och man protesterade mot ett planerat besök i av året därpå. Det massmediala intrycket torde ha varit att av vissa betraktades närmast som en landsförrädare, åtminstone en potentiell sådan. Detta bedöms dock inte ha något förklaringsvärde för mordet, särskilt inte som en enklare analys torde ha visat att den förväntade effekten av ett eventuellt attentat skulle utebli. – Vi delar inte den sistnämnda delen av bedömningen; analysen är inte enkel och svaret inte självklart.