sou · GNB388d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Nästa chock fick han när TV visade en smygfilmning av , där man såg hur denne rörde sig. och just det här när han liksom vänder sig om och skall springa iväg, just den bilden, samma bild på mordplatsen, just det här och tar det här första steget, det är det som klack till va. Det där har jag liksom också berättat för , att jag kände och att vi hade gått i samma klass då och jag visste ju hur han var. Så liksom just min spontana reaktion, det förvånade mig liksom inte alls att det kanske kunde vara han. För det går man ju inte ut och säger att det var han, man kan ju inte säga mer än vad man har sett och eftersom min bild av, det var ju en ryggtavla på en människa som sticker iväg så det fanns ju liksom inte en chans att se. Och jag menar på, att se ansikten på det avståndet där vi befinner oss när det smäller det gick liksom inte att göra. På ytterligare frågor ville inte sträcka sitt igenkännande längre än till att gärningsmannens rörelsemönster påminde om . är åberopad i resningsansökan till styrkande av att gärnings- mannen är identisk med . Vissa uppgifter som framkommit vid kommissionens granskning Kommissionen har studerat delar av de videoinspelningar som gjordes av förhör med och . I samband med detta har kommissionen sammanträffat med två av de utredningsmän, som arbetat med utredningen i dessa delar. fungerade bl.a. som förhörsledare avseende . Per G hade motsvarande syssla beträffande . De tillfrågades bl.a. om sin bedömning av hur och uppgifter låter sig förenas med andra vittnesmål samt om vilken bedömning de hade gjort beträffande dessa vittnens trovärdighet. De uppgav följande. Utredningsmännen var eniga om att uppgifter inte går ihop med vittnet , men mera osäkra på hur det förhåller sig med uppgifter i det hänseendet. Någon rekonstruktion med både och närvarande eller med alla tre, dvs. , har inte gjorts. Detta har inte begärts vare sig av förunder- sökningsledningen eller spaningsledningen. berättade följande om . Denne hade gjort ett lågmält och sansat intryck vid förhören. Han hade uttryckt oro över sin inblandning. Anledningen till att han hörde av sig först efter händelsen var just denna rädsla och oro. När det gäller trovärdigheten i uppgifter måste vaksamhet iakttagas just med tanke på att uppgifterna lämnats så sent. För att kunna hänga upp uppgifter på något kontrollerbart faktum försökte man få fram så mycket detaljer som möjligt. hade inte kunnat beslå med att lämna oriktiga uppgifter och gjorde inget intryck av att fabulera. hittade ingenting som talade emot att uppgifter skulle kunna vara riktiga. De personer i omgivning som hördes om honom gav bara positiva omdömen. Ingen av de hörda beskyllde honom för att vara en lögnhals eller för att göra sig märkvärdig. Per G berättade följande om . Per G:s personliga uppfattning var att , genom att höra av sig så sent, nästan försuttit sin chans att bli trodd. har vidare lämnat olika versioner om händelsen. Det var enligt Per G svårt att avgöra om det be- rättade var sanning eller lögn; uppgifterna gick överhuvudtaget inte att kontrollera. Det gick inte ens att styrka att han varit i den aktuella kvällen; han hade inte varit i kontakt med någon person, han hade besökt antikaffärer men mindes inte vilka, han hade inte gjort några andra iakttagelser än mötet med på och han hade inte hört sirener under promenaden till sin på parkerade bil. Där uppgav sig ha parkerat rådde parkeringsförbud och polisen har kontrollerat eventuella P-böter i området men detta har inte lett till något. uppgifter stämmer inte heller överens med vad vittnet sagt. förklaring till att han hörde av sig först var att han var rädd och hade personliga problem i form av äktenskapsproblem och psykisk utbrändhet. – Första förhöret ägde rum på hemort. hade inför förhöret ställt som villkor att hans advokat skulle tillåtas närvara och att skulle vara med. Det senare villkoret släppte han dock före förhöret. Vid förhöret liksom vid senare förhör var frågan om betalning till advokaten uppe. Något rakt krav om betalning framställdes emellertid inte. var svår att ha att göra med. Han hade ett häftigt humör och vid ett förhör stod Per G och hans kollega inte högt i kurs. Detta var efter det att fått kännedom om att polisen pratat med personer i hans omgivning. Detta görs regelmässigt i situationer liknande denna och det är mycket ovanligt att personer reagerar som gjorde. Som nämnts hördes flera perso- ner i omgivning. Den ende person som gav visst stöd åt uppgifter var hans ene bror (). Denne gav på Per G ett trovärdigt intryck. PU har tillfrågats om huruvida advokaten arvoderades av PU. Så visade sig vara fallet. PU hade mot räkning utbetalat för advokatens biträde åt i samband med förhören. 6.2.3Utredning avseende tillgång till vapen Sex av de i resningsansökan åberopade vittnesmålen avsåg tillgång till vapen, med vilket i första hand avses skjutvapen av det slag som användes vid mordet. Till denna grupp får utredningen kring räknas samt uppslagen och J (de gällde även relationen till , se nedan), (även uttalanden av , se nedan) och . Av övriga uppslag i resningsmaterialet har de som gäller och tagits upp här. Vapenfrågan tas i övrigt upp på många ställen i resningsmaterialet. Allmänt om utredningen kring . Det har under utredningen hållits mer än 40 dokumenterade förhör med . Samtliga synes vara intagna i resningsmaterialet. De omfattar drygt trehundra sidor, varav ungefär hälften hör till förundersökningen och resten har till- kommit därefter. Det första förhöret med hölls . Han redogjorde då för vissa iakttagelser han hade gjort i mordkvarteren under mordkvällen. Han hade tillsammans med en annan man åkt norrut i bil, men hejdats av en vit som spärrat vägen. 28 På det aktuella stället var gatan enkelriktad och körde i otillåten riktning. Han hade kunnat köra vidare och parkerat ungefär i korsningen . Då hade han sett en man komma springande i samma riktning som han själv åkt. Han beskrev mannen. Vid tillfället hade hört ljudet av sirener. Ingen tidpunkt för iakttagelsen är angiven i förhörsprotokollet. Han hördes sedan om dessa uppgifter ett tiotal gånger . Vid ett förhör uppgav han att mannen 28 Den aktuella bilen, en silvergrå , är identifierad i ett annat utred- ningsuppslag. Händelsen inträffade enligt föraren av volvobilen 23.35-23.40. hade likheter med sångaren (som förekom i ryktesspridningen kring möjlig gärningsman, se kapitel 5) och vid ett annat att det kunde ha rört sig om (en väl känd brottsling). som greps (dvs. ) hördes även och han uppgav då till synes spontant – PU synes då för länge sedan ha förlorat intresset för mannen på – att det kunde ha varit han sett; den springande mannen hade rört sig som denne och blicken hade verkat bekant. – Tidpunkten för bilfärden och iakt- tagelsen av den springande mannen på angav till efter respektive ca 23.30. Vid de sista av dessa förhör hade PU fått kännedom om den telefonavlyssning som hade bedrivits mot och därvid konstaterat att tidsuppgifter inte kunde vara riktiga (med mindre man antog att de uppgifter som fanns noterade från telefonavlyssningen var oriktiga). sökte , som framgått tidigare i detta kapitel, upp PU för att lämna uppgifter om . Han uppgav att på mordkvällen varit på Oxen, men gått därifrån ungefär . Han sade sig förstå att tilldragit sig PU:s intresse, eftersom denne liknade fantombilden, men han betonade att var en varm anhängare av och skulle för allt i världen inte göra honom något illa. – Detta tips kommer alltså ungefär mitt i den utrednings- period då förhören med gäller hans iakttagelser på Lunt- makargatan. , eller ett och ett halv år efter föregående förhör, , begärde att få lämna nya uppgifter. Han sade sig då ha läst om intresset för den man som vankat fram och tillbaka utanför biografen på mordkvällen. Han ansåg att beskrivningen av mannen stämde väl in på en bekant till honom, nämligen . I sammanhanget sade han sig även ha fått veta att en Maj N lämnat uppgifter om en mystisk man som hon stött på i port . lämnade därefter en hel del uppgifter om och sin bekantskap med denne. Vid förhörets slut frågade han om han kunde få säga några saker, som han i och för sig stod för, men som han inte ville att berörda personer skulle konfronteras med. Därefter uppgav han att hade en mycket god vän som hette , mer känd som bombmannen. såg upp till denne och skulle denne be att mörda så skulle utan vidare göra detta, eftersom han var helt i händerna på slutade med att antyda att han ville vara försiktig med vad han sade – som du förstår vill jag leva till, sade han till förhörsledaren. De fortsatta förhören med – ett femtontal, varav flera mycket utförliga – gällde personen och vad som tilldragit sig på Oxen under mordkvällen, men framför allt tillgång till vapen. Den hypotes utredarna till synes febrilt arbetade med var att på något sätt skaffat sig ett vapen, närmare bestämt en magnumrevolver, via sina kontakter med . PU undersökte möjligheterna att gett en revolver, att stulit en revolver hos eller att mordvapnet på något annat sätt passerat via till mördaren. vittnesmål i domstolarna. Utredningsläget beträffande uppgifter efter de första 26 förhören bör bedömas utifrån vad uppgav då han hördes i rättegångarna mot . återgav vittnesmål enligt följande: Vid ifrågavarande tid bodde han i fastigheten . Han hade en kolonistuga i . Han var under hösten 1985-våren 1986 delägare i spelklubben Oxen. använder amfetamin i måttlig omfattning. Han lärde känna på en kriminalvårdsanstalt i slutet på 1970- talet. De träffades privat . För det mesta träffades de hos på . I genomsnitt kan sådana sammanträffanden ha ägt rum . ärende var i första hand att anskaffa amfetamin. För det mest tog ej betalt för narkotikan – hade ju inga pengar. Före besöken har brukat ringa. Eljest har han stått och väntat utanför porten. och har även träffats på Oxen, på och på en annan klubb på gatan. tjänstgjorde på Oxen mellan klockan 16.00-23.00. Han kan under arbetspasset ha besökt sin bostad en eller . Han var ej där så . sade att han sökt på och att han väntat utanför på gatan. antar att besök på Oxen gällde amfetamin. (---) lämnade Oxen . Själv lämnade klockan omkring 23.15. Han färdades därifrån i sin bil tillsammans med , som anlänt till Oxen . Han förde bilen norrut och svängde ned till vänster på . Han avsåg att föra bilen in till höger på och fram till . Första delen av var han tvungen att föra bilen mot körriktningen. Han mötte en bil två gånger och var då tvungen att backa sin bil åter till . Dessa två man- övrar medförde att färden till bostaden tog omkring . Under dessa manövrar hörde två knallar. parkerade sedan bilen på i hörnet av . När och stigit ur bilen såg de en man springa norrut emot dem. Mannen stirrade på dem. Jag fick uppfattningen att han kände igen mig. kände ej igen den springande mannen. Denne bar en halv- lång jacka troligen försedd med kapuschong. Sedan hörde ljudet av sirener. Efter omkring ringde en bekant och berättade att blivit skjuten. – har aldrig sett bära vapen. Han tror att ej är intresserad av vapen. har förvarat många vapen i sin lägenhet bl.a. en magnumrevolver .357. Detta vapen har beslagtagits av polisen. – vet ej var står politiskt. Han vet ej vad denne tyckte om . brukade bära en halv- lång, blåaktig jacka. – kan inte förklara hur det kan komma sig att enligt vad som framkommit vid telefonavlyssning han i sin bostad skulle ha tagit emot telefonsamtal , ett samtal och ett telefonsamtal från . I hovrätten lämnade mer svävande uppgifter om tidpunkten för besök på Oxen. Han visste inte när kom eller gick, men brukade aldrig stanna och han var inte kvar när gick strax efter . Han sade sig i hovrätten också vara osäker på det han i tingsrätten uppgivit om att skulle ha sagt att han stått och väntat på . Hovrätten noterade dock det sagt i tingsrätten. Hovrätten anmärkte sedan att uppgivit att han uppfattat att – efter det att denne hörts av polisen 1986 – försökt påverka honom att lämna felaktiga uppgifter om när gått från Oxen på mordkvällen. Bl.a. mot den bak- grunden ansåg sig hovrätten ha fått intrycket att velat skaffa sig ett alibi. I vapenfrågan återgav hovrätten vittnesmål i följande sammanhang. Av förhöret med framgår att denne har förvarat ett flertal vapen i sin bostad, bl.a. två revolvrar av märket . har vidgått att han känt till var förvarade sina vapen samt att visade honom en tung revolver, vilken fick hålla i . Enligt hade han vid tiden för mordet på bara en av revolvrarna kvar. Den lånade han senare ut till . Av utredningen framgår att polisen har undersökt den revolvern och därvid funnit att den inte kan bindas till mordet på . minns inte vart den andra revolvern, som hade en pärlemorinfattning på kolven, hade tagit vägen. har inte sett några tecken på att någon olovligen berett sig tillträde till hans lägenhet den aktuella kvällen. har omvittnat att han aldrig sett bära skjutvapen och att han tror att inte är intresserad av skjutvapen. De fortsatta förhören med . Förhören med efter rättegångarna, som i sidor räknat är ungefär lika omfattande som det tidigare materialet, är nästan helt knutna till vapenfrågan. Förhören finns sammanfattade i den promemoria som Riksåklagaren upprättade inför sitt ställningstagande i resningsfrågan 1996. Därav framgår att lämnade skiftande och sinsemellan oförenliga uppgifter om vapen. Om man utgår från vad som var klarlagt , dvs. att det cirkulerade vapen och även magnumrevolvrar hos och i kretsen kring denne, tillförde förhören inte särskilt mycket. De framstår mer som en dokumentation av ett idogt spaningsarbete, bedrivet i förhoppningen att få upp ett spår efter mordvapnet. Något sådant spår hade PU dock uppenbarligen ännu inte fått upp. I ett hänseende kom emellertid att lämna en helt ny uppgift av intresse. I ett förhör uppgav han till synes plötsligt att han inom sig hade en minnesbild av att han hösten/vintern före mordet gett en revolver, en .357, som skulle använda för att skjuta salut på en väns födelsedag. Det var troligt att även fått med sig ammunition. sade sig inte ha fått tillbaka vapnet. Uppgiften skall ses bl.a. mot bakgrund av att hade fått frågan om han gett ett vapen och alltid svarat nej. – Den nya uppgiften föranledde PU att göra en förteckning över de personer i närhet som hade födelsedag vid den tid som kunde vara aktuell. Förteckningen upptar 16 namn. Någon ytterligare utrednings- åtgärd finns inte dokumenterad. Nästa förhör dröjde exakt , dvs. hade nu fått cancer, var döende och sade sig inte vilja ta med sig några hemligheter i graven. Han upprepade, med något större detalj- rikedom, uppgifterna från det föregående förhöret. Det hölls ytterligare två förhör, varav ett spelades in på video, där vidhöll, att han gett en magnumrevolver före mordet och att han aldrig fått den tillbaka. I det sista förhöret sade till att det vore väldigt bra om han kunde redogöra för varför han inte berättat om de här sakerna när han hördes i domstolarna. svarade så här: Ja, jag tycker själv att det är, undrar samma sak själv, varför jag inte gjorde det då. När det framstår så tydligt för mig hur det hela gick till liksom, i stort i alla fall. Och , men att jag kanske tyckte då att det hade ju inte då med att göra, jag vet inte vad jag kan ha haft för att, inte ville dra upp onödigt mycket, tänkte jag för min egen del också, som att det är så, då tyckte jag kanske det framstod som jävla angivare vet du, någonting sånt där. Detta det fyrtiotredje och sista förhöret med slutar med ett replikskifte mellan denne och : : Slutligen , det är elakt, jag vet och det är tjatigt också, men är det inte på det här viset att du ställde upp för tidigare i domstolarna? : Nej, jag har inte ställt upp. : Nej, det har jag inte. : Och förteg det här med vapnet. : Du menar så, just vid rättegången? : Ja, alltså jag kanske hade den chansen att jag ville ju inte delge allt då va, så att jag, jag skulle liksom behöva, ja, bli . . . : Du ville inte ange honom? : Nja, jag kunde ju inte ange, jag har ju inte, vet ju inte att, om han? : Det var ju huvudfrågan i målet, varifrån fick, skulle i så fall ha fått vapnet ifrån och du satt ju inne med svaret, eller hur? : Ja, men det hade jag nog inte själv. Var jag inte själv medveten om, tror jag, att jag låg inne med det. : Jo, vi har väl varit med både du och jag så pass länge nu så nog har jag väl rätt, du ställde upp för ? : Det gjorde du inte? : Nej, det gjorde jag inte. I samband med de förhör som hölls med under dennes sjukdom, begärde PU in ett utlåtande från Radiumhemmet. Man ville veta om den behandling med cellgifter, morfin m.m., som fick , påverkade hans tillstånd i allmänhet och minnet i synnerhet. Det fanns enligt den läkare som undertecknade utlåtandet inte skäl att tro att minnesfunktioner skulle vara påverkade, men han reserverade sig för att psykologisk eller psykiatrisk expertis kunde behöva anlitas. De nya uppgifterna från beaktades när Riksåklagaren tog ställning i resningsfrågan . I den ovan nämnda promemorian noterade med hänvisning till juridisk doktrin bl.a. att När någon som tidigare hörts i målet vill ändra sina uppgifter måste man i bedömningen väga in att samma person lämnat olika uppgifter vid skilda tillfällen och i skilda stadier. Den tidsrymd som förflutit måste också beaktas. Riksåklagaren ansåg som framgått inte att den nya bevisningen, där uppgifterna från ingick, sannolikt skulle ha lett till att hade fällts till ansvar om de förelegat vid den ursprungliga prövningen. I promemorian noterades också att resning till men för en tilltalad skall göras från det att i detta fall Riksåklagaren fått kännedom om det förhållande som resningsansökan grundas på. Det kunde enligt promemorian ifrågasättas om inte de uppgifter lämnat om att han gett en revolver före mordet, kommit Riksåklagaren till del , dvs. I så fall vore fristen för att begära resning med stöd av dessa uppgifter redan försutten. Förhören med åberopades i resningsansökan till stöd för att hade tillgång till ammunition och vapen av det slag som användes vid mordet på samt till stöd för att var lättpåverkad och stod under inflytande av . var vid tiden för mordet . Han uppgav i förhör följande. Som pojke hade han relativt ofta brukat uppehålla sig i lägenhet. bjöd på saft och kakor samt berättade en del om var man kunde snatta, hur man då skulle bete sig m.m. Han beskrev ett särskilt tillfälle när han hade kommit till lägenheten. hade varit kraftigt påtänd, som förstod saken numera. På köksbordet låg en revolver. visade intresse för den och blev då först åthutad av , men fick sedan titta på revolvern och hålla i den. Han kunde beskriva vapnet relativt detaljerat. Den hade rulle; var numera väl förtrogen med skillnaden mellan revolver och pistol och han var säker på att det vapen han sett den gången var en revolver. Piplängden uppskattade han . Han karakteriserade vapnet som av magnum-modell. Att få hålla i revolvern beskrev han som en stor upplevelse. Vid det nu aktuella tillfället hade varit ensam hos . Han upp- gav att det var före mordet på . Han grundade detta på att det inträffade ungefär innan han flyttade från , vilket han sade sig ha gjort eller vårvintern 1987. Det hade även hänt vid andra tillfällen att han sett ytterligare vapen hos och han lämnade även uppgifter om dessa tillfällen. Av förhöret framgår att då han hörts 1989 lämnat oriktiga uppgifter. Han hade sagt att han sett ett gevär hemma hos . Detta vapen hade han dock, enligt vad han nu uppgav, sett på ett annat ställe. Han hade vidare sagt att han dagen efter mordet sett med en röd ros och att denne då skulle ha sagt att han skjutit . Även den uppgiften var, sade han , felaktig. Anledningen till hans beteende var att han hade blivit omhändertagen av polis och då ville göra sig litet märkvärdig för att bli frisläppt. åberopades i resningsansökan (R), till styrkande av att hade tillgång till vapen av det slag som användes vid mordet. , som förekommer på flera ställen i förundersökningsmaterialet, hördes av PU på nytt . Hon sade sig ha sett en vilda västern-pistol hemma hos . Hon uppgav även att hon en gång träffat tillsammans med . Hon hördes även per telefon , då hon tillfrågades om sin syster (, jfr ovan). åberopades inte i resningsansökan . Förhören med , som hölls 1990-1993, synes framför allt ha syftat till att belysa vapenfrågan. konfronterades bl.a. med uppgifter från , om att denne hade givit ett magnumvapen till , något som bestämt tillbakavisade. Han medgav däremot att visat honom ett vapen på vinden i den fastighet där vid tillfället bodde. De i resningsmaterialet intagna förhören med åberopades inte i resningsansökan . Ett äldre förhör med åberopades däremot till stöd för att var lättpåverkad och såg upp till . 6.2.4Utredning avseende relation till bombmannen Sex av de i resningsansökan åberopade vittnesmålen avsåg relation till bombmannen, dvs. Det gäller uppgifterna från Per S samt vittnena och samt , (redovisade nedan) och (se ovan). Allmänt gäller att bekantskap med är nämnd på många ställen i materialet. Mest substans vad beträffar själva relationen finns i det material som genererats i det uppslag där Per S hörts. Allmänt om relationen – . Inför åtalet mot hördes , mer känd som bombmannen. begick ett antal bombdåd riktade mot myndigheter och myndighets- företrädare. Brotten resulterade i flera dödsfall och dömdes till livstids fängelse. och var bekanta; de hade träffats då de suttit i fängelse och blivit vänner. Vid utredningen mot fanns en hypotes om att han kunde ha begått mordet på i samråd med eller under påverkan av eller att denne i vart fall kunde ha något slags kännedom om eventuella delaktighet i mordet.29 Som framgått ovan hade även , , gjort PU uppmärksam på denna möjlighet. I bakgrunden låg vetskapen dels om vänskapen mellan de två, dels att de brott begått hade haft karaktär av hämnd mot myndigheterna. Misstankarna om myndighetshat hade stärkts då han under vad som skulle bli den sista rättegången mot honom beslogs med att anteckna domstolsledamöternas bilnummer, när hov- rätten höll syn på fastighet. Det fanns alltså skäl att fråga sig om kunde ha något med mordet på statsministern att göra. Att han inte kunde ha utfört det själv stod klart, eftersom han satt i fängelse då det begicks. Det hade emellertid allmänt antagits att vid de brott han misstänkts för skulle ha använt sig av något redskap, t.ex. för att placera ut bomber. hördes , förhöret finns intaget i såväl förundersökningsprotokollet som i det material Riks- åklagaren ingav i samband med resningsansökningen. Det hölls på Norrköpingsanstalten, där då var fånge. Närvarande vid förhöret var advokat, . Det är ett ingående förhör, som behandlar bekantskapen mellan och samt vad kände till om . Några frågor med bäring på egen eventuella kännedom om statsministermordet synes inte ha ställts. 29 I samband med gripande förekom spekulationer i pressen kring bombmannens bekantskap med . I materialet återges innehållet i en artikel i , där det sägs att bombmannen skulle ha kännedom om tillgång till vapen. I artikeln uttalar sig även Per S. Av det nu ingivna materialet framgår att hördes av PU . Han uppgav då bl.a. att han inte hade något som helst med eventuella inblandning i mordet att göra. Frågan om roll aktualiserades åter då Per S den 29 novem- ber 1996 kom in med en skrivelse till riksåklagaren . I skrivelsen förklarade sig Per S ha full kännedom om vem som mördade , vem som beordrade mordet, när och var det planerades, även var vapnet kom ifrån m.m. I anledning av detta be- gärde Per S att få bli hörd av PU. Det fanns dock en hake, enligt Per S. Det var att den kunskap han besatt hade anförtrotts honom av den s.k. bombmannen för vilken jag var offentlig försvarare. Per S ansåg det emellertid oklart i vad mån informationen omfattades av tystnadsplikt och avslutade brevet på följande sätt: Jag vill nu veta om advokatens tystnadsplikt förhindrar mig att berätta vad jag anförtrotts. Prästens tystnadsplikt är ovillkorlig men jag vet inte hur det är i mitt fall.