sou · GNB339d1 · 2000-01-01 00:00:00 — En uppföljning av de internationella jämförelser som gjordes i kom- mitténs förra betänkande (SOU 1998:51) visar också att fortfarande finns det i liksom i andra ett klart samband mellan utbildningsnivå, förväntad tid i arbetslöshet, i sysselsättning och utanför arbetsmarknaden. Liksom tidigare ligger högt i syssel- sättningsnivå och det särskilt för kvinnor och på lägre utbildningsnivåer. Skillnaderna mellan och de andra i förväntad sysselsättning är dock mindre 1996 än 1995 och arbetslösheten högre i i alla utbildningsgrupperna både för kvinnor och män jämfört med genomsnittet för (se vidare tabell B 2.2 i bilaga 2). Nuläget när det gäller svensk avkastning på utbildningsinvesteringar beräknad på individnivå i internationellt perspektiv avseende längre högskoleutbildningar ges i (, 1998b). Resultaten som gäller kan studeras i bilaga 2 där man i tabell B 2.3 kan se att bland de sju länder som jämförs ligger för "samhällelig" avkastning mycket lågt för kvinnor och på mer genomsnittlig nivå för män. En kalkyl finns också gjord på vad staten tjänar på högre utbildning i form av ökade skatter etc. att jämföra med statens utgifter för utbildnings- platser och studiestöd. Även i fråga om "statsfinansiell" avkastning lig- ger lågt, t.o.m. lägst bland de sju länder som jämförs och det både för kvinnor och män. Detta är intressant att notera eftersom det är första gången som internationellt jämförande beräkningar av statsfinan- siell avkastning gjorts. 66 Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat För del har i den aktuella ingen "privat" av- kastning kunnat beräknas på grund av dataproblem. Eftersom den sam- hälleliga avkastningen är en sammanvägning av privat och statsfinansiell avkastning borde den privata avkastningen vara för kvinnorna och för männen vilket kan antyda något högre genomsnittliga avkastningsnivåer än i tidigare undersökningar. Som exempel kan nämnas att i den närmast föregående OECD-kalkylen låg avkastningen på för kvinnorna och för männen (jfr. SOU 1998:51). Trots att man i denna OECD-studie inte har kunnat genomföra några beräkningar för svensk del när det gäller den privat avkastningen be- räknad på inkomsterna efter skatt innebär den dock viktiga framsteg jämfört med tidigare studier. I den samhällsekonomiska kalkylen ingår bruttolönen inklusive arbetsgivaravgifter vilket inte alltid annars varit fallet. Dessutom har man till skillnad från tidigare beaktat skillnader mellan utbildningsgrupper i arbetskraftsdeltagande och arbetslöshet. Studiestödet är också en ny faktor i det internationella sammanhanget som inkluderats. Utan studiestödet går det naturligtvis inte att be- räkna den statsfinansiella avkastningen. Tolkningen av resultaten i måste nu liksom tidigare göras med stor försiktighet. Det är dock viktigt att även för svensk del få fram konsistenta beräkningar av såväl samhällsekonomisk som privat och statsfinansiell avkastning på utbildningsinvesteringar. En låg samhälleliga avkastning är ett tecken på att utbildning inte är någon bra investering ur samhällsekonomiskt perspektiv. För svensk del måste man dock komma ihåg att den låga samhälleliga avkastningen är beroende av den komprimerade löneskala, som vi har i . Om lönen (bruttolönen inklusive arbetsgivaravgifter) inte har en tillförlitlig koppling till individens produktivitet kommer man inte så nära den samhälleliga avkastningen genom att göra kalkyler på löneskillnader. En analys av lönenivåerna i olika länder och deras relationer till förklarande faktorer såsom utbildning, läsförmåga och arbetslivserfarenhet visar att det land där dessa tre faktorer förklarade minst av löneskillnaderna var . av variationerna kunde förklaras av dessa faktorer medan man i andra länder som , , och kom upp i åtminstone 30–(, 1997c). Den privata och statsfinansiella avkastningen ger uttryck för vilken ekonomisk nytta individen respektive staten har av utbildning. Skillnader dem emellan kan användas för att diskutera fördelningen av kostnader och intäkter mellan individ och stat. Om det skulle var så att den privata avkastningen i stigit och ligger på en så pass hög nivå som för kvinnorna och för männen och på en så pass låg statsfinansiell nivå som för kvinnorna och Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat 67 för männen kan det tyda på att individerna kanske skulle kunna ta ett större ansvar för finansieringen av den högre utbildningen i än de gör. En utbildningsgrupp, som också är intressant i detta sammanhang och vars löner man särskilt studerat i , är lärarna – visserligen inte lärarna i vuxenutbildningen och på högskolan men väl på grundskole- och gymnasienivå. Som framgår av tabell B 2.4 ligger mycket lågt jämfört med andra länder då det gäller lärarlöner i gymnasieskolan. För dessa lärare kan man i varje fall inte ännu se några tydliga effekter av en relativ löneökning i . Två översikter av samband mellan utbildning, produktivitet och löner på företagsnivå har producerats (CEDEFOP, 1998a; , 1998e). Tillsammans täcker de in ett stort antal studier i olika länder, främst , , , och . är representerat med en studie. Det är den studie av Kazamaki Ottersten m.fl. (1996) som kommittén redogjorde för i ett tidigare del- betänkande (SOU 1996:164) tillsammans med resultaten från en del andra svenska studier. Det är sällan man i dessa studier av utbildningseffekter i företag kommer så långt att man kan beräkna avkastningen på investeringar i företagsutbildning. Till de allmänna slutsatserna hör att: ·utbildning i företag har positiva effekter på produktiviteten ·utbildning i företag har positiva effekter på de anställdas löner ·produktivitetseffekten är större än löneeffekten (dvs. avkastningen delas mellan arbetsgivare och anställda) ·utbildning i företag har effekter på produktivitet och löner även i andra företag än det som ursprungligen stod för utbildningen (dvs. personalutbildning ger upphov till överspridningseffekter till andra företag) ·urvals- och självselektionsmekanismer gör att effekterna av utbild- ning i företag är större för dem som deltar i företagsutbildning än för dem som nekas/avstår från dylik utbildning (dvs. avkastningen på personalutbildning inom företag kan vara avtagande) ·olika slags utbildning har olika effekter i olika typer av företag ·arbetsgivare och anställda kan ha andra motiv för utbildning än till- växt i löner och produktivitet t.ex. att klara rekryteringen och minska personalomsättningen respektive att minska risken för arbetslöshet och öka chanserna till intressantare jobb 68 Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat ·utbildning i kombination med andra åtgärder för att modernisera och effektivisera arbetsorganisationen ofta ger bättre resultat än enbart utbildningssatsningar ·orsaken till att många företag trots allt avstår från utbildning kan ligga i den bredd och uppslutning som är nödvändig för att dylika satsningar ska ge full effekt . Den enda svenska studie som tillkommit är en studie som (1999a) gjort. Den belyser – med liknande resultat som andra internationella studier – företagsutbildningens betydelse som en del i ett större moderniseringsarbete. har tidigare visat sig ligga väl till i fråga om modern och flexibel arbetsorganisation (jfr. SOU 1996:164; SOU 1998:51). I den nya studien har dock fördjupat analysen och resultat redovisas inte bara för utan även för , och . Fem kriterier har använts för att mäta flexibilitet i förtagen: den utsträckning i vilken man decentraliserat ansvaret och tillämpat kompetensutveckling för alla, arbetar i grupp, tillämpar ar- betsrotation och resultatbaserade lönesystem. De företag och arbets- ställen som i hög grad uppfyller alla fem kriterierna kallas för "front- runners". I är av arbetsställena dylika front-run- ners. ligger högst i detta avseende nära följt av . av de undersökta arbetsställena i hade en kompetensutvecklingsplan för alla anställda. På detta område ligger något högre än . När man kontrollerat för företagens kapitalintensitet, personalens ut- bildning, företagets storlek etc. visar det sig att front-runners har en högre produktivitet än andra företag. I och ligger pro- duktivitetsskillnaden mellan front-runners och andra företag på . Även i mindre företag är flexibiliteten, såsom den här definie- rats, av betydelse för produktiviteten. Inte bara produktiviteten utan även sjukfrånvaron påverkas positivt av flexibiliteten. Faktorer som karaktäriserar företag och arbetsställen som är flexibla är personalens utbildningsnivå, storleken på arbetsstället, dess sektor- tillhörighet och innovationsbenägenhet samt konkurrenstrycket i branschen. Ju högre personalens utbildningsnivå, ju större arbetsställe, ju mer kunskapsintensiv sektor företaget tillhör, ju större konkurrens- trycket är i företagets bransch och ju mer innovationsbenäget företaget är desto större sannolikhet att arbetsstället är flexibelt och hög- produk- tivt. Dessutom förefaller företag som tillhör en koncern ha en mer modern arbetsorganisation än de som inte tillhör en koncern. En av studiens policyslutsatser är att investeringar både i baskompe- tens och högskoleutbildning är nödvändiga för att främja utvecklingen av ett högproduktivt näringsliv (, 1999a). Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat 69 Forskningsresultaten ger inte helt entydiga policyindikationer. Självklart är att det är ekonomiskt fördelaktigt att satsa där avkastningen är störst. Detta betyder dock olika saker i olika länder beroende på utvecklings- nivå, inkomstfördelning och utbildningssystemets struktur. Hur mycket ska man satsa på att höja befolkningens utbildningsnivå? Handlar det om utbildning på högre nivåer, som makrostudierna antyder, eller om utbildning på lägre nivåer och för utsatta grupper, som mikrostudierna antyder? Om baskompetens eller spetsutbildning? Satsningar på ung- domar eller äldre? På kvinnor eller män? Utbildningar för privat eller offentlig sektor. Utbildning på arbetsplatser eller i skola? Det bästa svaret så här långt är kanske att det är viktigt att satsa brett och att diversifiera men ständigt hålla uppsikt över utvecklingen av av- kastningen på olika satsningar så att man inte slösar resurser på olön- samma investeringar och fördelar ansvaret för finansieringen på ett olämpligt sätt. Att kontrollera avkastningen kan även vara viktigt av det skälet att en låg avkastning kan vara en indikation på att utbildning måste kombineras med andra åtgärder för att den ska ge full effekt. Frågor som aktualiseras i det senare fallet är exempelvis varför just i kvinnors utbildning ger så dålig avkastning och om inte den komprimerade svenska löneskalan leder till snedvridningar genom att ge både ungdomar och vuxna felaktiga signaler om nyttan av utbildning även om studiefinansiering skulle vara generös. Om man i ett försök att precisera slutsatserna från forskningsresultaten jämför utbildningsläget i med andra länders och med prognoser över arbetsmarknaden, vilken bild av utbildningsbehov framtonar då? Låt oss börja med att se på vad utbildningsindikatorer (, 1998b) tillför för ny information. Dessa indikatorer beskriver numera inte bara läget i inklusive nykomlingar i som , , , och utan även en rad andra länder. Tillsammans med har inlett ett utvecklingsarbete "" (World Education Indicators – världsutbild- ningsindikatorer). Det har fått som följd att version av ut- bildningsindikatorerna har data, i den mån det varit möjligt, tagits med för , , , , , , Jorda- nien, , , , , och lik- som för som har observatörsstatus i . 70 Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat Befolkningens och arbetskraftens utbildning Om vi ser till befolkningen och arbetskraften 25–ligger relativt högt i formellt utbildningsavseende : ·Sverige och har högskoleutbildade i befolkningen och i arbetskraften. Endast och har högre andelar (tillsammans med för arbetskraftens del). ·För längre högskoleutbildning i befolkningen ligger på delad åttondeplats (tillsammans med , , och ) efter , , , , , och . ·För längre högskoleutbildning i arbetskraften är placering mindre framträdande – delad fjortondeplats. ·Det är särskilt i den yngre delen av befolkningen som det "saknas" längre högskoleutbildning. För 25–34-åringar ligger på artonde plats bland och t.o.m. två WEI-länder har högre andelar än (och ). ·För naturvetare med längre högskoleutbildningen i den yngre delen av befolkningen (25–) ligger på femtonde plats bland (, 1998f). Dessa uppgifter bör dock förklaras och nyanseras något. För det första gäller de enbart formell utbildning. När det gäller "kompetens" mätt med "läsförståelse" vet vi genom den s.k. att den svenska befolkningen ligger mycket bra till. Av tolv testade länder har haft de bästa resultaten och det gällde över hela skalan. hade en mindre andel av sin be- folkningen på de lägre kompetensnivåerna och en större andel på de högre kompetensnivåerna än de andra länderna (jfr. SOU 1998:51). Uppgifterna i uppräkningen ovan avser för befolkningens och arbetskraftens del 26 . Det gäller även den yngre delen av befolkningen med längre högskoleutbildning. Motsvarande jämförelse för yngre högskoleutbildade med naturvetenskaplig inriktning är inte helt jämförbar med den för längre högskoleutbildning eftersom jämförelsen i det fallet endast baserar sig på uppgifter för 21 . Att den svenska placeringen blir sämre för arbetskraften än för befolkningen beror på det höga arbetskraftsdeltagandet även i grupper med kortare utbildning i (jfr. tabell B 2.2). Andra länder kommer att få en liknande situation som om de med åldrande befolkning tvingas öka arbetskraftsdeltagandet i grupper med kortare utbildning utan att kompensera med vuxenutbildning. I har det höga arbetskraftsdeltagandet redan i stor utsträckning kompletterats med Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat 71 en välutvecklad vuxenutbildning som kompenserat bristande ungdoms- utbildning. Eftersom vuxenutbildningen inte fullt ut registreras i befolk- ningens utbildning leder det till en underskattning i av utbild- ningen både för befolkningens och men framför allt för arbetskraftens del. Som komplement beträffande arbetskraften kan nämnas att har gjort en beräkning sektorsvis av andelen med lång högskole- utbild- ning i jämfört med åtta (, , , , , , och ). Det visar sig då att andelen med längre högskoleutbildning i låg på och på i de åtta . I alla sektorer "fattades" det högskoleutbildade i och särskilt så i sektorerna: gruvor; el, gas och värme samt vård, omsorg och utbildning (se tabell B 2.5 i bilaga 2). Om skulle ha haft samma andel med lång högskole- utbildning som de åtta men behållit sin aktuella sektorsfördelning skulle andelen med lång högskoleutbildning i ekonomin totalt sett behöva komma upp i . Detta i stället för de vi har (en skillnad på ). Att jämföra med de åtta nuvarande nivå på . På motsvarande sätt om skulle ha haft samma andel högskoleutbildade som de åtta men behållit sin aktuella sektorsfördelning skulle andelen högskoleutbildade i ekonomin totalt sett behöva komma upp i i stället för nuvarande (en skillnad på ). Att jämföra med de åtta nuvarande . Av dessa siffror kan man dra följande slutsatser: ·att vi i har en något mer kunskapsintensiv inriktning på vår ekonomi än vad de aktuella har ·att vi saknar väldigt många högskoleutbildade om vi ska komma upp på de aktuella nivå. I förhållande till arbetskraften betyder 320 000 individer och 640 000 individer. Deltagande i utbildning i olika åldersklasser För att få en närmare uppfattning om studiedeltagandet kan det vara intressant att också analysera det årsklassvis. Det visar sig då att är studiedeltagande relativt lågt i . I åldersklasserna 7–18 är det mycket högt, i åldersklasserna 19–22 relativt lågt för att sedan stiga och i åldern och därutöver vara bland de allra högsta. Då är man dock över på "vuxenutbildning" (, 1998b; 72 Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat I tiden går de internationella jämförelserna fram vilket betyder att den högskoleexpansion vi haft i inte avsatt några märkbara resultat i åldersklasserna 19–jämfört med andra . Ett perspektiv på hur pass mycket "vuxenutbildning" vi har i den svenska högskolan ges också av en svensk studie som klassificerade de högskolestuderande i "traditionella" respektive "icke traditionella" stu- derande. Av den undersökningen framgår att utgjorde de "traditionella" ungdomsstuderande – som studerade på heltid, utan större avbrott och mer eller mindre direkt i anslutning till avslutad gymnasieskola – totalt sett och de "icke traditionella" vuxenstuderande av de studerande vid högskolan (, 1998). Ungdomars trots allt förbättrade möjligheter i att mer eller mindre direkt gå vidare till högskolan illustreras av en uppföljningsun- dersökning, som SCB gjort. Den visar att av dem som 1988 avslutade hade gått igenom gymnasieskolan fram och ytterligare en procentenhet om man lägger till perioden – 1994. Fram hade av ungdomarna gått över från gymnasieskolan till högskolan (SCB, 1996a). För högskolans del är detta en kraftig ökning jämfört med föregående elevpanel som följdes upp på motsvarande sätt efter avslutad grundskola 1983 ("direktövergång" till högskolan). Även övergången från till gymnasieskolan ökade något mellan de två elevpanelerna, från . Efter gymnasieskolan/gick sammanlagt (från gymnasielinjer och av dem som inte påbörjat eller avbrutit studier i gymnasieskolan) till vuxenutbildning. Till högskolan via vuxenutbildning kom (en ökning med en procentenhet trots att övergången från gymnasieskola/grundskola till vuxenutbildning minskade mellan de båda elevpanelerna). För att underlätta övergång till arbetsmarknaden och vidareutbildning för ungdomar pekar (1998c) på tre utvecklingslinjer: ·lärlingssystem i stil med det tyska ·dubbel kvalificering i gymnasieskolan – både för högskolan och för arbetslivet ·ungdomsgaranti – heltäckande och samordnade utbildnings- och praktikerbjudanden både före och efter det ungdomarna lämnar skolan – såsom den tillämpas i . Både lärlings- och garantivarianten bedöms ha mycket som talar för sig eftersom de båda ger en bred ram för samhällets engagemang för ung- Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat 73 domarna (, 1998). Lärlingssystemet lägger en större börda på arbetsgivarna och det nordiska garantisystemet på kommunerna. Båda kan förhindra förtida studieavbrott i gymnasieskolan (Durand-Drouhin m.fl., 1998). I har vi förutom ungdomsgarantin även börjat utveckla utbildningssystemet i de båda övriga avseendena. Den nya gymnasie- skolan ger alla som går igenom utbildningen grundläggande behörighet till högre studier. Inom ramen för det individuella programmet är det möjligt att få lärlingsutbildning. bedrivs försöksverksamhet med en ny lärlingsutbildning inom gymnasieskolan. Meningen med den försöksverksamheten är att den ska ge mer stadga åt lärlingsverksam- heten och kunna leda fram till nya, permanenta utbildningar. De nya lärlingsutbildningarna ska ge kärnämneskunska- per och grundläggande behörighet för högre studier. De studerande ska kombinera studier i kärnämnen med praktiska studier ute på olika arbetsplatser men inte vara anställda under de arbetsplatsförlagda perioderna. Bakgrundsvariablerna i har av bear- betats ytterligare för att närmare belysa vuxnas deltagande i vuxenut- bildning. För elva länder, inklusive , kan vi jämföra deltagandet i vuxenutbildning efter kön och ålder, för arbetslösa och anställda, efter utbildningsbakgrund, läsförmåga och inkomst. Uppgifterna är –1995 och handlar om befolkningen 25–men berör för svensk del enbart deltagandet inte tiden i utbildning (, 1998b). har genomgående ett mycket högt deltagande med de här an- vända kategoriindelningarna. Totalt sett ligger deltagandet i vuxenut- bildning på i närmast följt av , , och med 42 pro- cent, samt och . Lägst ligger samt och med 14 respek- tive vardera. Intressant är dock att se om mönstret över olika kategorier är detsamma i som i de andra länderna. Man kan då notera att: ·för kön är ett av de få länder – tillsammans med – som har ett högre deltagande bland kvinnor än bland män. I främst bland något äldre kvinnor i främst bland något yngre kvinnor. 74 Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat ·för ålder är det land som har sin tyngdpunkt i deltagande i vuxenutbildning förlagd till åldersgrupperna 35–44 och 45–snarare än till åldersgruppen 25–som i de andra länderna. ·i alla länder deltar de anställda i större utsträckning än de arbetslösa i vuxenutbildning. Enda undantaget i detta fall är kvinnorna i . ·deltagandet i vuxenutbildning stiger med få undantag i alla länderna med utbildningsbakgrund, "läsförmåga" och inkomst. I alla dessa avseenden är dock det land som har den relativt sett jämnaste fördelningen mätt över respektive variabel. ·för utbildningsnivå finns det i ett fall ett land som ligger högre än vad gäller deltagande i vuxenutbildning och det är Storbri- tannien där både kvinnor och män med längre högskoleutbildning har ett högre deltagande än sina svenska motsvarigheter. ·för "läsförmåga" kan man på liknande sätt notera att inte mindre än tre länder i vissa fall ligger högre än på den högsta nivån av läsförmåga och det är , och . Vad gäller läsförmåga kan det vara intressant att komplettera med en uppgift från en NUTEK-studie (1999b). I den fann man att trots att den svenska arbetskraften hade en större kompetens mätt med IALS-mått fick inte de svenska anställda större möjligheter att använda sin kom- petens i arbetet och vidareutveckla sig än anställda i de andra länderna som ingick i bearbetning av IALS-data. Som kommittén konstaterade i SOU 1998:51 kompenseras lönemässigt i främst arbetslivserfarenhet, därefter formell utbildningsnivå och i tredje hand kompetens/läsförståelse. Samma mönster återfinns i . Den vanligaste rangordningen är: formell utbildning arbetslivs- erfarenhet och kompetens/läsförståelse. Den gäller för , , , och . och har rangord- ningen: formell utbildning, kompetens/läsförståelse och arbetslivs- erfarenhet. Endast i kommer kompetens/läsförståelse först följt av utbildning och arbetslivserfarenhet (, 1997). Låt oss avsluta med ett par scenarier som belyser vilka krav som kan komma att ställas på arbetskraften i . har utarbetat två scenarier – ett huvudalternativ och ett snabbtillväxtalter- nativ – för näringslivet (exklusive offentlig sektor) (, 1999b). I huvudalternativet antas världsmarknaden utveckla sig i enlig- Internationella utvecklingstendenser och forskningsresultat 75 het med mer långsiktiga trender, dvs. växa , me- dan den i snabbtillväxtalternativet antas fortsätta öka som under de se- naste åren, dvs. I snabbtillväxtalternativet antas man dessutom få ett större arbetskraftsutbud i och en snabbare investerings- och teknikutveckling än i huvudalternativet. BNP växer i huvudalternativet och i snabbtill- växtalternativet. Arbetslösheten (andelen öppet arbetslösa och i arbetsmarknadspoli- tiska åtgärder som andel av arbetskraften) reduceras i det första alter- nativet från år och i det andra alternativet till . Båda alternativen innebär i stort en förskjutning av produktionen från kapital- och arbetsintensiva sektorer till kunskapsintensiva sektorer – kunskapsintensiv industri och kunskapsintensiva tjänster. Till detta kommer att även de arbetsintensiva tjänsterna ökar i omfattning. I ut- bildningstermer förutses en fortsatt minskning i efterfrågan på personer med enbart grundskoleutbildning (från år i huvudalternativet) medan efterfrågan i stort sett ökar när det gäller alla andra grupper. Särskilt gäller det tekniker, framförallt högskoleingenjörer, och IT-utbildade. Även ekonomer och jurister och personer med kort högskoleutbildning efterfrågas i större utsträckning . Andelen med längre högskoleutbildning förväntas stiga i näringslivet från till . Lägger man till den offentliga sektorn framträder även en tydligt ökad efterfrågan på välutbildad personal inom undervisning, vård och omsorg (, 1998c).