sou · GNB327d1 · 2000-01-01 00:00:00 — avgjordes ett mål i Försäkringsöverdomstolen som innebar att denna tillämpning kom att upphöra.7 AMS avgav ett yttrande till domstolen och därav framgår bakgrunden till AMS tolkning av lagen om arbetslöshetsförsäkring. Sedan försäkringens tillkomst har rätten till en ersättningsperiod baserats på att den försäkrade uppfyllt ett arbets- villkor. Arbetsvillkorets uppgift har varit att som ersättningsberättigade urskilja dem som har en fast förankring på arbetsmarknaden och som drabbats av en inkomstförlust på grund av att de förlorat sitt arbete. Ersättningsperioden har alltid varit begränsad, och oavsett den tekniska utformningen av arbetsvillkoret och beräkningen av ersättningsperioden har alltid gällt att ett nytt arbetsvillkor måste uppfyllas för att en ny period ska kunna beviljas. Uttryckligen har angivits i lagen att arbete som en gång använts i arbetsvillkoret inte åter får användas för att bygga upp en ny ersättningsperiod. AMS framförde också att av konstruktionen av reglerna måste slut- satsen dras att det arbete genom vilken den försäkrade kvalificerar sig för en ny ersättningsperiod också ska styra ersättningens storlek och att ny arbetslöshet ska ha anses inträtt när en ny ersättningsperiod påbörjas. Vidare anförde AMS att det är svårt att förena en annan tolkning av lagen med att bestämmelserna om att ersättning grundas närmast före arbetslösheten och inte på ett högre arbetsutbud. Det har aldrig varit möjligt att få ersättning enbart baserad på arbetsutbudet. Domstolen fann att arbetslösheten måste anses ha inträtt i samband med den första arbetslöshetens inträde. Man ansåg således att det inte fanns stöd i lagen för att ändra underlaget för beräkning av dagpen- ningens storlek. 7 FÖD Mål nr 380/84:6. Avgörandet av detta rättsfall medförde att tolkningen av hur nor- malarbetstiden skulle beräknas ändrades. gäller denna tillämpning. Den som en gång kvalificerat sig för rätt till arbetslös- hetsersättning genom ett heltidsarbete behåller den normalarbetstid som motsvarar heltid oavsett om han eller hon senare uppfyller nya arbets- villkor genom deltidsarbete. A hade fr.o.m. en anställning på . Därefter blev A arbetslös. hävdes A arbetslöshet till hälften, genom att hon fick ett deltidsarbete på . Det innebar att arbetslöshetsersättningen bestämdes genom en jämförelse mellan att A tidigare haft 40 timmars arbete, men numera hade 20 timmars arbete . Det fanns då 20 arbetslösa timmar att ersätta. När ersättningsperioden på tog slut, gjordes en nyprövning av A:s ersättningsrätt. Eftersom hon då arbetat tillräckligt för att uppfylla ett nytt arbetsvillkor, fick hon en ny ersättningsperiod. A arbetade i samma omfattning som tidigare, dvs. När ersättningen skulle bestämmas var A:s normalarbetstid fortfarande , och den arbetslösa tiden . Trots att A då hon uppfyllt arbetsvillkoret endast arbetat halvtid ansågs det normala för henne vara att arbeta heltid. Om den praxis som tillämpades fortfarande hade gällt, hade A däremot vid prövningen ansetts normalt ha arbetat . Eftersom hon då inte skulle ha förlorat något arbete i jämförelse med normalarbetstiden , skulle han inte ha fått någon arbetslöshetsersättning. Arbetslöshetsersättning kan lämnas av den tidigare inkomsten. Det finns dock ett tak i arbetslös- hetsförsäkringen som innebär att ersättning kan uppgå till högst per dag. Det innebär att en 80-procentig kompensation enbart ges för inkomster upp till . Den som har tjänat mer får en lägre kompensationsgrad vid arbetslöshet. När ersättningen ska bestämmas måste man först fastställa vilken dagsförtjänst den sökande har. Ersättningen beräknas utifrån att det kan finnas , dvs. För lör- dagar och lämnas ingen ersättning. Dagsförtjänsten är för den som haft månadslön en tjugotvåondel av månadslönen. För att få fram dagpenningen multipliceras dagsförtjänsten med 0,8. Den som inte har rätt till inkomstrelaterad ersättning kan ha rätt till grundbelopp. Grundbeloppet utbetalas med per dag om den sökande haft heltidsarbete innan arbetslösheten eller uppfyllt studeran- devillkoret. Den som uppfyllt arbetsvillkoret exempelvis med halvtids- arbete får grundbelopp som är reducerat till per dag. Ersättningsperioden är för den som inte fyllt . För dessa är perioden . Före , då arbetslöshetsförsäkringen och KAS slogs ihop till den sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen, kunde de som fick KAS i normalfallet få . Men numera är ersättningsperioden , oavsett om det är frågan om grundbelopp eller inkomstrelaterad ersättning. Alla ersättningsperioder inleds med karens, dvs. tid då ersättning inte lämnas. Karensvillkoret innebär att ersättning inte får lämnas förrän den sökande varit arbetslös i då ersättning kunde ha utgått. Det har funnits flera skäl till att inte arbetslöshetsersättning lämnas från den första arbetslösa dagen. Ett skäl som framfördes redan vid försäkringens tillkomst var att den arbetslöse vid anställningens upphörande fick anses ha tillgångar till förfogande för sitt uppehälle. Ett annat argument som förekom var att arbetslöshetsfall av endast kortare varaktighet skulle medföra en alltför stark belastning på arbetslöshetskassans ekonomi och dess administration. Dessa kortvariga arbetslöshetsfall jämfördes med s.k. bagatellskador, som inte heller ersattes inom exempelvis sjukförsäkringen. var karensen helt borttagen. Skälet var att ett kraftigt ekonomiskt avbräck i början av en arbetslöshet ansågs kunna få långvariga konsekvenser, både för den som relativt snabbt kunde få ett nytt arbete och för den som fick vänta . Karensen återin- fördes dock igen eftersom arbetslöshetsförsäkringen var under- finansierad. Arbetslöshetsförsäkringen finansieras över statsbudgeten. Statsbidrag till arbetslöshetskassor lämnas för arbetslöshetsersättning i form av inkomstrelaterad ersättning och för grundbeloppet. För beräknades kostnaderna på utgiftssidan till och för till knappt 33 miljarder kronor.8 För att finansiera statens utgifter betalar arbetsgivarna en s.k. arbetsmarknadsavgift som uppgår till av lönesumman för de anställda. Dessutom finansieras försäkringen genom att arbetslöshets- kassorna betalar en finansieringsavgift till staten. Arbetslöshetskassorna betalar även en utjämningsavgift till staten som sedan låter samma summa gå tillbaka till kassorna i form av utjämningsbidrag. Arbetsgivarna står för den helt övervägande delen av statsbudgetens inkomster medan finansieringsavgiften uppgår enbart till några få pro- cent av inkomsterna. För beräknades finansierings- avgiften uppgå till och utjämningsavgiften till . För att arbetslöshetskassorna ska kunna täcka kostna- derna för denna avgift och för sin administration, dvs. hantering av ersättningsärenden, betalar medlemmar och anslutna medlemsavgift till kassorna. 6.4Villkor för särskilda grupper I detta avsnitt redovisas de regler i arbetslöshetsförsäkringen som har betydelse för deltidsarbetslösa och tillfälligt anställda. En grundläggande regel som kan påverka dem som har eller har haft atypiska arbeten är att det krävs att den sökande har ett arbetsutbud som omfattar . Det innebär att den som enbart är beredd att arbeta i mindre omfattning inte kan få ersättning. Denna regel korresponderar med den gräns som finns i många kollektivavtal och som innebär att den anställde omfattas av avtalets regler om olika trygghetsförsäkringar om arbetet uppgår till av heltidstjänst, eller med andra ord överstiger . 1998/99:1, utgiftsområde 13. trädde lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om kontant arbetsmarknadsstöd i kraft. Lagstiftningen hade föregåtts av en lång tids utredningsarbete ().9 Utredningen föreslog ett nytt system för beräkning ersättning vid deltidsarbetslöshet. Den införda möjligheten att få halv ersättning ansågs relativt klumpig. Den innebar att enbart den som arbetat heltid kunde få ersättning för deltidsarbete som omfattade minst två och . Den av utredningen föreslagna omräkningsmetoden skulle innebära att ett schematiskt veckoberäkningssystem användes, som byggde . En av fördelarna med förslaget var att sys- temet skulle kunna användas både för att ersätta den som haft heltids- arbete och den som haft deltidsarbete före arbetslöshetens inträde. Det skulle dock krävas att arbete tidigare hade omfattat minst och minst . Efter förslag som överensstämde med det utredningen framfört, beslöt att den nya om- räkningsmetoden skulle börja gälla fr.o.m. . används omräkningstabellen för att fastställa ersätt- ningen för bl.a. de som är deltidsarbetslösa. I samband med införandet av de nya lagarna om arbetslöshetsersättning ändrades beräkningen av ersättning vid del- tidsarbetslöshet. kunde ersättning ges för hela och halva dagar. infördes en omräkningstabell som kunde användas till att fastställa ersättningen beräknat på en normal arbetsvecka. Dessutom infördes en begränsning av rätten av få deltidsersättning som innebar att om den försäkrade regelbundet utförde deltidsarbete då han eller hon i övrigt var arbetslös så skulle ersättning utgå för under en sammanhängande ersättningsperiod. Motivet för denna inskränkning var att försöka undvika att partiell arbetslöshet normalise- rades genom att pågå . I sådana fall, påpekade utred- ningen, kunde det vara så att varken den försäkrade eller dennes arbetsgivare hade något intresse av att den aktuella situationen föränd- rades. 9 SOU 1971:42. budgetproposition aviserades att ändringar av ersätt- ningsreglerna skulle föreslås.10 Regeringen lade fram en proposition med ändringsförslag avseende bl.a. 50-dagarsregeln, arbetslöshetsbegreppet för företagare och ersättningsrätten vid barntill- syn.11 Regeringen föreslog att 50-dagarsregeln i dess dåvarande utformning skulle slopas. I stället skulle AMS få rätt att föreskriva om begränsningar av ersättningsrätten i de fall då arbetslöshetsförsäkringen och KAS missbrukades. Bakgrunden var att arbetslöshetskassorna i enskilda fall hade fått rätt att medge förlängning av 50- dagarsregeln . Därefter kunde ytterligare för- längning ske efter att AMS gjort en prövning. Regeringen motiverade förslaget att ge AMS rätt att föreskriva om begränsningar med följande. Ersättningsreglerna i samband med del- tidsarbete hade varit restriktiva. Bakgrunden till detta var främst farhågorna för att arbetstagarna vid en vikande konjunktur skulle stanna kvar på företaget på deltid och uppbära arbetslöshetsersättning som en löneutfyllnad i avvaktan på att arbetstiden skulle utökas till heltid igen. Den största risken med att en sådan situation fick pågå var att såväl arbetsgivaren som arbetstagaren skulle sakna intresse av att förhållandena ändrades. Detta kunde förhindra den nödvändiga rörligheten av strukturomvandling i näringslivet då det finns efterfrågan på arbetskraft inom nya sektorer. Regeringen ansåg nu att det fanns flera skäl till att inte upprätthålla den dittillsvarande restriktiva inställningen. Ett skäl som regeringen angav var tillkomsten av lagen om anställ- ningsskydd och de begränsningar som fanns i frågan om rätten att per- mittera. Ovan framgår att en av orsakerna till att 50-dagarsregeln infördes var att det fanns risk för att företag i en konjunkturnedgång skulle försöka behålla sina anställda men låta dem gå ned till deltids- arbete. Därigenom skulle oönskade inlåsningseffekter uppkomma. Regeringen ansåg att de fall av deltidsarbete i kombination med arbets- löshetsersättning som förekom i första hand inte gällde företag som inskränker och håller kvar de deltids- anställda i deltidsarbete. Flertalet sådana fall förekom i stället i den offentliga sektorn. Ett annat tungt vägande skäl var att arbetslöshetskassornas rätt att i enskilda fall föreskriva om förlängning av ersättningsrätten från 50 , och AMS rätt att efter särskild prövning tillåta ytterligare förlängning, medförde administrativt merarbete. 1983/84:100 bil. 1983/84:126. bade arbetslöshetskassorna, länsarbetsnämnderna, arbetsförmedlingarna och i vissa fall de fackliga organisationerna. Vidare angav regeringen att den enskilde kunde uppleva att reglerna var svåra att förstå. För att bli berättigad till arbetslöshetsersättning kunde han eller hon tvingas sluta sitt deltidsarbete för att i stället bli helt arbetslös. Regeringen ansåg att begränsningsregeln måste anses som särskilt oförklarlig när någon som söker ett heltidsarbete, i väntan på ett sådant arbete, accepterar ett av arbetsförmedlingen anvisat deltidsarbete. Att i ett sådan situation av icke självförvållad deltidsarbetslöshet drabbas av den dåvarande begränsningen i ersättningsrätten måste av den enskilde upplevas som orättvist. Sammantaget ansåg regeringen att begränsningsregeln borde slopas. I stället skulle AMS få rätt att utfärda föreskrifter om begränsningar i de fall det kunde anses att arbetslöshetsförsäkringen och KAS missbru- kades. Ett exempel på en sådan situation var att någon sade upp sig från sitt heltidsarbete för att börja ett deltidsarbete med inkomstutfyllnad från försäkringen. hade inga invändningar mot regeringens förslag att slopa 50- dagarsregeln.12 Den togs därför bort och inte förrän återinfördes regeln, i delvis annan skepnad.13 Begränsningsregeln kom då att innebära att ersättning fick lämnas under då den försäkrade regelbundet utförde deltidsarbete under veckor som han eller hon i övrigt var arbetslös. En övergångsregel innebar dessutom att för den som redan fick ersättning vid sidan av regelbundet deltidsarbete fick den sammanlagda ersättningstiden uppgå till högst 300 ersättnings- dagar eller för den som uppnått . infördes även två nya åtgärder för att komma till rätta med deltidsarbetslösheten. Den första var att länsarbetsnämnden , i samarbete med den enskilde, arbetsgivare och fackliga organisationer, aktivt skulle verka för att den försäkrade fick en sammanlagd arbetstid som svarade mot arbetsutbudet. Den andra åtgärden var att införa en skyldighet att göra en särskild prövning av rätten till ersättning var sjätte månad. Det var arbetslöshetskassorna som fick i uppdrag att utföra själva prövningen, men länsarbetsnämnden skulle lämna underlag till kassan. AU 1983/84:18. 13Ändringarna, som trädde i kraft , skedde i kungörelsen med tillämpningsföreskrifter till den då gällande lagen om arbetslöshetsförsäkring. Det kan vara värt att lägga märke till att varken 50-dagarsregeln eller 150-dagarsregeln innebar att ersättningsrätten upphörde definitivt, efter- som det fortfarande fanns möjlighet för den arbetslöse att kvalificera sig till nya ersättningsperioder. Det krav som ställdes var att den sökande hade arbetat i den omfattning som motsvarade arbetsutbudet. Liksom fanns det även möjlighet att säga upp sig från deltidsarbetet för att i stället bli helt arbetslös och få ersättning. infördes den nu gällande begränsningsregeln för dem som regelbundet utför deltidsarbete som de i övrigt är arbetslösa. Ersättning kan bara lämnas under den pågående ersätt- ningsperioden. När denna tar slut, och den arbetslöse fortsätter arbeta i samma omfattning, medges inte längre den arbetslöse att få arbetslös- hetsersättning. Begränsningsregeln fick effekt först . Införandet av denna regel hade föregåtts av flera olika turer mellan regeringen och . Efter regeringsskifte före- slog regeringen ett antal förändringar av arbetslöshetsförsäkringen, den s.k. återställaren.14 När det gällde deltidsarbetslösa föreslog regeringen att en ny normalarbetstidsberäkningen skulle göras med utgångspunkt från deltidsarbetet. Avsikten var även att denna regel skulle kompletteras med en regel om förtur till mertidsarbete vid nyanställning. ansåg dock att regeringens förslag om att begränsa möjligheten till deltidsersättning skulle beredas ytterligare.15 I budgetpropositionen för /95 återkom regeringen med förslag om besparingar som bl.a. innebar att införa en åldersgräns för rätt till ersättning från arbetslöshetskassa.16 var dock av den uppfattningen att kon- sekvenserna av regeringens förslag var svåra att överblicka och att besparingen borde tas ut på annat sätt. Detta skulle lämpligen ske genom att regeringen använde sin rätt att införa begränsningar av ersättningsrätten på så sätt att de som enbart var arbetslösa i stället för en hel ersättningsdag skulle få en halv.17 Regeringen aviserade därefter i kompletteringspropositionen för /95 sin avsikt att inskränka rätten till ersättning för dem som arbetade 1994/95:99. 1994/95:AU5. 1994/95:100. 1994/95:AU11. deltid.18 Ersättningen skulle baseras på tidigare arbete ersätt- ningsperioden ut, men om den sökande kvalificerade sig till en ny ersättningsperiod genom det fasta deltidsarbetet skulle detta utgöra grunden för ersättning . Det innebar i princip att den som fortsatte arbeta i samma omfattning som inte skulle få någon ersättning alls. Vid riksdagsbehandlingen ansåg dock arbetsmarknadsutskottet i sitt yttrande till finansutskottet att regeringens förslag om att införa regeln fr.o.m. innebar att de försäkrade inte gavs rimlig möj- lighet att anpassa sig till den nya bestämmelserna och att ikraftträdan- dedatum borde vara den 1 januari 1996.19 hade under hand inhämtat att regeringen avsåg att konstruera begränsningsregeln så att ingen skulle beröras av sänkningar av ersättningen före och hade därför inget att invända mot regeringens förslag.20 Regeringens avsikt att införa en ändring som innebar att det fasta deltidsarbetet skulle ligga till grund för beräkningen av ersättning infördes aldrig. I stället infördes en begränsningsregel fr.o.m. som fick effekt först fr.o.m. . Regeln innebär att den som regelbundet utför deltidsarbete endast får arbetslöshetsersättning under den pågående ersättningsperioden. När perioden, som maximalt kan vara , tagit slut och arbetet fortsätter, får den sökande inte längre någon arbetslöshets- ersättning. Dock kan han eller hon säga upp sig från sitt arbete, bli helt arbetslös, och få ersättning för hel arbetslöshet, förutsatt att övriga vill- kor är uppfyllda. AMS har utfärdat föreskrifter till reglerna om avstäng- ning från rätt till ersättning för de som bl.a. säger upp sig på egen begäran. Det räknas som ett godtagbart skäl att säga upp sig från ett deltidsarbete på grund av att ersättningsrätten upphört. Begränsningen gäller ersättningsdagar, inte kalenderdagar. Det inne- bär att den som arbetar i stor omfattning och endast har lite arbetslös tid kan erhålla deltidsersättning i upp till sex eller , beroende på ålder. 1994/95:150. 1994/95:AU4y. 1995/95:FiU20. ska , i samarbete med den enskilde, arbetsgivare och fackliga organisationer, aktivt verka för att den försäkrade får en sammanlagd arbetstid som svarar mot arbets- utbudet. Särskild prövning av rätten till ersättning ska dessutom göras var sjätte månad. Prövningen görs av arbetslöshetskassorna, men läns- arbetsnämnden ska lämna underlag till kassan. Ersättning i kombination med studier Den som är arbetslös och börjar studera ska enligt huvudregeln inte kunna fortsätta att uppbära arbetslöshetsersättning. Dock finns det möj- lighet att kombinera studier med arbetslöshetsersättning i vissa fall. Ett exempel är att den som är helt arbetslös börjar studera på deltid. En förutsättning är då att den sökande ska intyga att han eller hon är beredd att avbryta studierna och att studierna inte hindrar honom eller henne från att söka och ta arbete. Det ovan beskrivna förutsätter att den sökande innan arbetslösheten arbetat heltid samt att han eller hon är beredd att anta arbete på heltid. Men det finns även några möjligheter för den som arbetat deltid och studerar på deltid att få arbetslöshetsersättning för det förlorade arbetet. Ett sådant fall är när en person före arbetslösheten haft ett deltidsarbete och jämte arbetet varaktigt studerat på deltid med studiestöd som helt eller delvis består av bidrag. För att personen ska få arbetslöshetsersätt- ning för det inkomstbortfall som uppstår på grund av ofrivillig arbets- löshet, måste han eller hon söka och vara beredd på att ta arbete i samma omfattning som . är det också möjligt att lämna ersättning till den som tar upp studier på deltid under arbetslösheten. Vissa villkor ska dock vara uppfyllda som t.ex. att utbildningen ska utgöra ett led i den sökandes individuella handlingsplan och att utbildningen på deltid inte avses att pågå längre än . Dessutom är den arbetslöse tvungen att söka och kunna ta ett arbete som motsvarar av en normal heltidsanställning.21 21 Normal heltidsanställning avgörs utifrån vad som gäller för varje avtals- område. Ersättning i kombination med företagsverksamhet finns en viss möjlighet för dem som har haft ett deltids- anställning som han eller hon kombinerar med ett begränsat engagemang i ett företag att kunna få arbetslöshetsersättning om han eller hon förlorar anställningen. Det ställs i dessa fall inget krav på att verksam- heten i företaget ska läggas ned. Anställningen ska ha varit av större omfattning än företagsverksamheten. Verksamheten i företaget får inte utvidgas under arbetslösheten. Uppräkning av dagpenningbeloppet - numera borttagen kunde den som enbart arbetat deltid vid arbetslöshet få rätt till uppräkning av ersättning vid deltagande i arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det innebar att den som exempelvis arbetat vid deltagande i åtgärd på heltid fick utbildningsbidrag som motsvarade . Syftet var att uppmuntra till omställning på heltid och premiera den som gjorde något ytterligare som inte hade använts till arbete. Denna möjlighet togs dock bort . Arbets- och kompetenslinjen innebär att ersättning kan ges efter tillfäl- liga anställningar. Arbetslöshetsersättning ska kompensera för inkomst- förlust vid ofrivillig arbetslöshet. Arbets- lösheten kan ha olika orsaker, strukturella eller konjunkturella. Arbets- löshetsersättningen har alltid haft betydelse dels för den enskildes för- sörjningsmöjligheter, dels för arbetskraftens ändamålsenliga anpassning till arbetsmarknaden. Det illustreras genom åtskillnaden mellan den s.k. kontant- eller understödslinjen och arbetslinjen. Om den som blir arbetslös kan få sin försörjning ordnad under en väntetid kan detta rådrum ha central betydelse för kvaliteten på anpassningsåtgärderna. Tanken har dock alltid varit att tiden med arbetslöshetsersättning, om- ställningsperioden, ska vara av kortvarig omfattning. Det kommer bl.a. till uttryck genom att ersättningsperioderna är begränsade . Vissa personer kanske inte behöver stöd i form av arbetsmarknads- politiska åtgärder utan får ett nytt arbete . I det fallet hjälper arbetslöshetsförsäkringen till med att överbrygga tiden fram tills dess att den arbetslöse får en inkomst av arbete. Andra behöver däremot stöd för omställning med olika insatser. I och med att den arbetslöse får kontantstöd har arbetsförmedlingen möjlighet att utreda vilken insats som är lämplig. Arbets- och kompetenslinjen är, vilket framgår ovan, av central betydelse för den svenska arbetsmarknadspolitiken. Aktivitet i form av bl.a. arbetsmarknadspolitiska åtgärder går alltid före passivt stöd i form av arbetslöshetsersättning. Arbete går före åtgärd och således även före passivt kontantstöd. Att den som haft en tidsbegränsad anställning ska kunna få ersättning vid arbetslöshet är därför viktigt. Genom att ta exempelvis tillfälliga arbeten försöker personen lösa sin arbetslöshetssituation. I princip ska det därför inte finnas några regler som motverkar att de som har haft ett tillfälligt arbete har möjlighet att få arbetslöshetsersättning när arbetet upphör. Allt arbete ska generellt sett anses vara bättre än att vara arbetslös. Det finns dock vissa begränsningar av dessa principer inbyggda i sys- temet. Som exempel kan nämnas arbets- och medlemsvillkorets utformning. Dessa innebär att den som söker ersättning ska ha varit försäkrad, betalat medlemsavgift, och ha arbetat under i normalfallet den senaste tolvmånadersperio- den. Det krävs således att den som får ersättning har haft en tillräcklig anknytning till arbetsmarknaden innan arbetslösheten inträder.