sou · GNB355d2 · 2000-01-01 00:00:00 — Ytterligare en tjänst som utvecklats i samband med Internets genom- brott är elektronisk post. Detta är en asynkron tjänst som oftast är inter- aktiv. En sändare skriver ett brev, skickar det och väntar sedan på att det skall komma fram till mottagaren som läser det samt komponerar och skickar ett svar. Det finns alltså en hel del fördröjningsmoment i kommunikationen. Naturligtvis kan tjänsten också användas i enbart informationsgivande syfte, men grundtanken är kommunikation. Elektro- nisk post är huvudsakligen avsedd för kommunikation en-till-en, men kan också användas för en-till-många-tillämpningar med adresserade motta- gare (t.ex. reklam brev eller nyhetsbrev till adresslistor) eller för många- till-en-tjänster (t.ex. tjänster på webb-sidor där besökarna kan fylla i formulär eller skicka formlösa brev). Elektroniska anslagstavlor och nyhetsgrupper En elektronisk anslagstavla fungerar i princip på samma sätt som elek- tronisk post. En sändare komponerar och skickar iväg ett meddelande. I stället för att skicka detta meddelande till en eller flera adresserade mottagare skickas det till en s.k. elektronisk anslagstavla där vem som helst med behörighet kan gå in och läsa det. Det finns alltså en skillnad mot elektronisk post eftersom en elektronisk anslagstavla kräver att mottagaren är aktiv för att leta upp och ta del av meddelandet. En elektronisk anslagstavla kan ses som en hybrid mellan en kommuni- kations- och en informationstjänst eftersom den är svår att klassificera enligt den här indelningen. Å ena sidan är syftet med en elektronisk an- slagstavla till viss del kommunikation eftersom individer vill meddela sig med andra individer genom att lägga ut meddelanden som andra kan svara på. På så sätt finns en dialog som visserligen kan vara ganska långsam och inte särskilt interaktiv. Å andra sidan kan en anslagstavla enbart användas för information. Detta är fallet exempelvis då ett före- tag använder den här typen av lösning för att lägga ut anteckningar från möten, nya personalpolicys, matsalens lunchmeny osv. Informationstjänster uppfattas i den här framställningen som tjänster där syftet är att genom interaktion hämta information av något slag, infor- mation skall då tolkas brett som alla former av innehåll. Ofta är de dessutom avsedda att vara tillgängliga för allmänheten, även om det ibland kan krävas någon form av kod eller liknande för att få ta del av innehållet. Några exempel på sådana här tjänster ges i det följande. Med Internet har det uppstått en mängd likartade informationstjänster, dvs. användandet av dem är likartat sett från en persondator eller TV- mottagare med set-top-box styrd av fjärrkontrollen. En aktör upprättar en databas av något slag som sedan kan nås genom en hemsida på In- ternet. Databsen kan tillhandahållas antingen som enskilda HTML-filer eller som frågesvar dvs. som unika sidor skapade av svaren på besö- karens frågor. Det kan t.ex. handla om börsvärden, nyheter, bilpriser, sportresultat, hus- och lägenhetsannonser eller telefonkatalogens gula sidor. Exemplen är närmast outtömliga. När detta datamaterial finns upplagt på en s.k. server kan envar (evetuellt efter att först ha tecknat abonnemang och fått ett lösenord) ta emot webb-sidan på sin person- dator och söka i det bakomliggande, länkade materialet. En sökning kan göras på olika sätt beroende på vilka möjligheter den tillhandahållande aktören har byggt in. Det väsentliga är att dialogen/kommunikationen saknas. Naturligtvis kan det finnas möjligheter att skicka in synpunkter på datamaterialet eller själv lämna uppgifter, men det är inte det som är det egentliga syftet med tjänsten. Målsättningen med informationstjänster är ofta att sälja information, tjänster eller varor. Informationstjänster är grunden för s.k. elektronisk handel på Internet. Till detta kommer funktioner för säker betalning m.m. för att elektronisk handel skall bli ett alternativ till postorderhan- deln och övrig handel. Många spekulationer och scenarier har hunnit skrivas om hur elektronisk handel skall förändra konsumentbeteendet. Intressenter i IT-, tele- och mediebranscherna ser framför sig stora ex- pansionsmöjligheter. De vill få del av handelns intäkter i form av avgif- ter för att just deras informationstjänster med åtkomst till Internets varu- och tjänsteutbud används. Än så länge är alltså den elektroniska handeln inte särskilt omfattande och det är svårt att göra vinster på den. Om de mer optimistiska pro- gnoserna slår in kommer dock den elektroniska handeln att bli betydan- de. Vinsterna kommer då sannolikt att göras av vissa delar av handeln, t.ex. grossister och tillverkare, medan distributörer i mellanled kan bli de stora förlorarna. Före Internets stora spridning kunde åtkomsten till t.ex. biblioteks- och universitetsdatabaser och nyhetsbyråer som Reuters enbart ske via ett datamodem kopplat till ett speciellt datanät (t.ex. X.25 Datapak). Kun- den hade bara en direktförbindelse till den databas han abonnerade på. För att få åtkomst till ytterligare en databas krävdes ännu en dataförbin- delse med modem. Många kunder upptäckte tidigt fördelarna med In- ternet och www där det med ett och samma Internetabonnemang är möjligt att nå ett stort antal databaser via en bläddrare. Detta ledde till att , Compuserve och andra databasägare tappade sina abonnenter och av ekonomiska skäl tvingades över till Internet. En öppen set-top box standard är införd Försäljningen av Hem-nät () Set- top boxar blir nätverksdatorer Mikrotransaktioner växer i användning vid försäljning av information, musik och video Bredbandsnäten ökar försäljningen av spel, multimedia och video Innehållsägare/ producenters varumärken omfattar såväl rundradio, Internet som tryckta media (Jfr ) Figur12: Internetscenario för hushållen (källa: OVUM, The Internet Forecast, 1998) Som framgår av figur 12 anser OVUM att lösning av ytterligare funk- tioner krävs för att elektronisk handel ska nå stora volymer. Exempel på sådana är mikrobetalningar dvs. hur faktureringen av små belopp vid köp av t.ex. tidningsnyheter ska lösas. Ett annat problem är att band- bredden i telenäten till hushållen för överföring av köpta filmer eller an- nan bandbreddskrävande information ännu inte är tillräcklig. Med pushteknik avses en teknik att tillhandahålla information i olika för- valda kategorier kallade kanaler, till synes automaiskt via Internet. Funktionaliteten påminner för användaren den hos rundradionäten för radio- och TV-program. Mottagaren bestämmer här i förväg att han vill ha viss information sänd till sig med vissa mellanrum. Valet är inte helt fritt utan det finns ett antal ämnesområden att välja bland, som t.ex. ka- naler för sport, utrikesnyheter, börskurser och pressmeddelanden inom vissa områden. Den valda informationen hålls sedan tillgänglig på tjäns- tetillhandahållarens server och visas på mottagarens dator eller TV med set-top-box med förvalda mellanrum. Marknadsledande är det amerikanska företaget . Tekniken används av företaget för att paketera nyheter i olika kategori- er och Internetanvändaren tillhandahålls en specialdesignad bläddrare för detta. Nyhetsmaterialet hämtas från ledande amerikanska affärstid- ningar och verksamheten finansieras med reklamintäkter. Sättet att pro- ducera och distribuera redaktionsmaterialet ligger mycket nära TV- och radiobolagens. Internet kan inte bara användas som ett nytt sätt att presentera gamla tjänster eller för att presentera helt nya tjänster. Det är också fullt möj- ligt att kombinera traditionella tjänster med olika former av Internet- tjänster. På så sätt kan värdet på de gamla tjänsterna höjas. Ett exempel på detta är TV- och radioprogram som har kontakt med sina tittare eller lyssnare via Internet. Det kan t.ex. handla om tävlingar, insändare eller spel. Det handlar till viss del om kommunikation, men dialog uppstår sällan. Ett annat exempel är traditionella dagstidningar som ofta dels lägger ut papperstidningen på en webbplats, dels erbjuder andra kompl- etterande tjänster, t.ex. ständig uppdatering av senaste nytt , annonseringstjänster, artikelarkiv eller kommunikation med läsarna. Radio- och TV-program via Internet En annan typ av informationstjänster är radio- och TV-program. Det finns i teknisk mening ingen interaktivitet mellan en enskild mottagare och sändaren i ett rundradionät till skillnad från kommunikationen mellan persondatoranvändaren och den webb-server ute på Internet som an- vändaren interagerar med. Med radio- och TV-program som informationstjänster menar vi plane- rade, tidsbestämda utsändningar av producerad och redigerad ljud- eller ljud/bildinformation till skillnad från t.ex. videokonferensens i tiden god- tyckligt uppkopplade överföring till ett i förväg bestämt antal mottagare. Teknikutvecklingen och kreativiteten hos människor utesluter dock inte att gränserna mellan liknande tjänster kommer att suddas ut successivt. De traditionella TV- och radioutsändningarna kan räknas som enkelrik- tad överföring av information. Det finns ett utbud som användaren har att ta del av. Användaren behöver i regel endast sätta på sin radio-/TV- mottagare och välja kanal för att ta del av informationen. Det är alltså inte i så hög grad frågan om att söka information och det upprättas inte heller någon kanal tillbaka till sändaren. Det är således inte frågan om en kommunikationstjänst. Vidare är interaktiviteten obefintlig och tjäns- ten kan klassas som en-till-många kommunikation. Distribution av konventionella radio- och TV-program sker av rundra- diobolag som BBC i och distributörer som i , i huvudsak till kunder i hemlandet men också till andra länder och mark- nader. Distribution sker också i regi av satellit-TV- och kabel-TV-bolag. Det är möjligt att tillhandahålla ljudradio- och TV-sändningar inte bara i bandstationer eller videoservrar för sänding via rundradio och tråd till radio- och TV-mottagare utan också för mottagning på persondatorer. Ett exempel på detta är som via Internet direktsän- de, dvs. tillhandahöll inspelningar, på Internet med hjälp av s.k. video streaming i samband med valet 1998.11 Det är heller inte ovanligt att konferenser och möten av olika slag, t.ex. inom forskarvärlden eller arrangerade av konsultföretag, tillhandahålls för mottagning via Internet. Det kan ske i form av direktsändningar, dvs. som evenemanget eller motsvarande pågår, eller (vilket var vanligast) i form av filer som selas upp på nytt varje gång en ny an- vändare begär det (klickar på en länk på en HTML-sida). Direktsänd- ningar via Internet sker även, om än på försök, av debatterna i riksda- gens kammare. 11 Dagens IT, , 1998. Materialet som skall tillhandahållas över Internet spelas in, digitaliseras, kodas och komprimeras varefter det kan göras tillgängligt via Internet för alla som har en s.k. spelare av rätt sort. Spelaren är ett program som passar till olika s.k. webb-läsare och som möjliggör avkodning av informationen. Det finns ett flertal sådana program tillgängliga på Inter- net. Figur 13: Bilden visar exempel på TV-nyheter på Internet med s.k. video streaming teknik. Nyheterna finns lagrade på en Internetserver och kan ses om och om igen.12 Figur 13 visar persondatortidningen nyhetssändningar på Internet med PC-programvaran realplayer. Realplayer möjliggör mot- tagning av radio- och TV-program kodade enligt den metod som tilläm- pas av . En konkurrerande produkt för mottagning av radio- och TV-program på Internet är Microsofts Mediaplayer. Det kan noteras att det i diskuterats att ägare av datorer borde betala TV-licens på grund av möjligheten att använda datorer som TV- mottagare.13 12http:/// 13Dagens industri, , 1998. uppfattas ibland som ett varumärke och en grupp av tjänster, men är snarare en infrastruktur som vi beskrivit tidigare i rapporten som därför skulle kunna kallas digital television. möjliggör att TV- mottagaren och fjärrkontrollen för användaren ersätter persondatorns skärm och tangentbord. Digitala TV-sändningar finns i tre olika nät i : satellit (), kabel () och via marksändningar (startar ). Med den utveckling som pågår vad gäller infrastrukturer så kommer det också att bli möjligt att sända digital-TV via det fasta telenätet.14 För att kunna ta emot sändningarna behövs en avkodare, också kallad set-top-box, och i förekommande fall ett betalkort. Avkodaren översätter digitala signaler till ljud, bild och text som kan visas på den analoga TV-mottagaren. Betalkortet används av kommersiella skäl: för att rättighetsägarna och sändarna skall kunna ta betalt beroende på tittarnas anvädning. De fyra olika infrastrukturerna kan inte använda samma avkodare. Konkurrerande in- tressen råder bland operatörer inom marksänd TV, tele, satellit- och kabel-TV. Med hjälp av avkodarna möjliggörs att såväl informations- som kommu- nikationstjänster kan erhållas via digital-TV-systemet vid sidan av tradi- . Exempelvis finns möjligheter att etablera två- vägskommunikation (till exempel med hjälp av telefonnätet som returka- nal). Det är möjligt att beställa filmer, betala räkningar, söka informa- tion i centralt lagrade databaser, använda Internet etc. Figur 14: Figuren visar TV-bilder från RCA DSS med överlagrade interaktiva texttablåer. Det digitala TV-systemet erbjuder alltså samma tjänster som de som behandlades i avsnittet om TV via Internet. Det finns på det sättet en 14 Se exempelvis regeringens proposition 1996/97:67, Digitala TV-sändningar, för en genomgång av digital-TV och frågeställningar kring detta. konkurrens mellan olika infrastrukturer att leverera samma tjänster och det är också i det ljuset den ovan behandlade eventuella sammansmält- ningen mellan PC och TV som tekniska apparater ska ses men även användningen av dem. En följd av detta blir att TV-apparattillverkarna ser en kommande marknad i TV-modeller med inbyggd set-top-box. Ett amerikanskt satellitbaserat system System har varit etablerat och sänder över . Systemet erbjuder med sin parabol, set-top-box och fjärrkontroll en programmerbar elek- tronisk programguide för att överblicka TV- och radiokanalutbudet och interaktion med reklaminslag som ligger överlagrade på TV-bilden som figur 14 visar. Systemet har sålts i två miljoner exemplar. De ameri- kanska satellit- och kabel-TV-bolagen och deras leverantörer har ur konsumentens perspektiv långt mer funktionella och prisvärda produkter och tjänster än de europeiska har. Svenska motsvarande planer som har, finns även hos det svenska företaget (CellDTV) som är en av de mest omskrivna aktörerna i samband med digital-TV i . Detta företag har fått en av frekvenserna i det digitala marknätet som börjar sändningar . Figur 15: Figuren visar en förenklad systembild enligt CellDTV. Bland de företag som fått en frekvens finns flera som betonar att digi- tal-TV är en annan typ av television än den traditionella (t.ex. Det företag som avviker mest markant från den traditionella TV- formen är dock CellDTV. CellDTV står på tre olika ben vad gäller in- nehållet i sin digitala kanal: interaktiva reklaminslag (möjliggör exempel- vis köp direkt i anslutning till inslaget), interaktiva TV-program och in- teraktiva tjänster. De två förstnämnda gäller också för flera andra aktö- rer men det som skiljer ut CellDTV är betoningen på handel och inter- aktiva tjänster. Det kan till exempel handla om resebeställningar, bankä- renden, matinköp, utbildningstjänster eller elektronisk post. En system- beskrivning gjord av CellDTV visar i figur 15 hur deras tjänster är tänkta att realiseras i tre olika infrastrukturer, digitalt marknät, kabel- TV-nät respektive satellitnät. En funktion värd att nämna i samband med digital television är möjlig- heten att stoppa och spola framåt och bakåt i det program som sänds via digital-TV-systemet. Det är företaget som erbjuder en avkodare som lagrar programmet på en hårddisk och samti- digt spelar upp det till TV:n. Det är möjligt att stoppa sändningen genom att stoppa uppspelningen medan lagringen fortsätter. Alltså kan man spola som man vill i programmet ända fram till nutidpunkten. Man uppnår därmed en slags (skenbar) interaktivitet med det direktsända TV-programmet.16 Detta kan också ses som ett exempel på terminal- konvergens mellan videobandspelare, och dator (se nedan). Med digitaliseringen och nya möjligheter i gamla infrastrukturer möjlig- görs nu exempelvis olika varianter av beställ-video, dvs. tjänster där abonnenten begär att få se en viss film och då får den levererad. De vanligaste varianterna här är s.k. video on demand (VOD) respektive s.k. near video on demand (NVOD). VOD innebär att kunden från en lista väljer en viss film och att den fil- men skickas till kunden via någon infrastruktur. Det är en en-till-en-tjänst i meningen att informationsöverföringen sker strikt mellan den enskilde kunden och leverantören. Över Internet kan detta ske med hjälp av teknik för video streaming. Kvaliteten är ännu inte jämförbar med den som uppnås genom rundradionäten. 16The Rapidly Changing Face of Computing, October 12, 1998. främst av bandbredden hos den infrastruktur som Internet använder, dvs. Internet via kabel-TV-modem eller satellit-parabol ger bättre kva- litet än via telenätet med ett 56 kbit/s modem. De kommande ADSL- modemen ger en kvalitet för Internet-innehåll som är jämförbar med den hos kabel-TV-modemets. NVOD innebär att kunden beställer en film från en given programtablå med bestämda utsändningstider, dvs. kunden kan inte starta filmen ome- delbart. I stället sänder leverantören ut samma film med ett visst givet tidsintervall till alla som beställt den sedan sist. Det blir alltså en en-till- många-tjänst med adresserade mottagare. Materialet kan även skickas till alla men bara de som specifikt beställt det får en kod så att de kan ta del av det. Systemet tillämpas bland kabel-TV- och satellit-TV- operatörer. marknadsför digital radio på följande sätt: Digitalradion är utvecklad för dig som lyssnar: ljudet blir bättre, du får fler program och kanaler att välja mellan. Och du kan få en massa informa- tion i text och bild. Du får helt enkelt en bättre radio. De nya digitala radioapparaterna har en text- och bildruta. I den visas information som är knuten till programmet du lyssnar på, t.ex.: ·titlar på musik som spelas och namn på artister ·bilder på programledare och medverkande Den här informationen får du automatiskt i bildfönstret på din DAB- radio. Digitaliseringen av sändarnätet enligt internationella standarder för ra- dioprogram innebär som marknadsföringen säger, bättre ljudkvalitet och bättre frekvensutnyttjande. Det innebär också möjligheter till datatjäns- ter för mobila terminaler i t.ex. motorfordon och en ny generation radio- apparater vilket lyfter konsumentelektronikindustrin när försäljningen kommer igång. Satsningen har drivits av såväl statliga som kommersiella radiobolag och till dessa kopplade industriintressen världen över. Detta beteende, dvs. samverkande intressen mellan operatörer och leverantö- rer gäller förstås också övriga infrastrukturer som omnämns i rapporten. Dock blir det tydligt i DAB-fallet att radio med bild ligger nära begrep- pet television vars industriintressen strävar efter att etablera en egen digital infrastruktur. I avsnittet om nätkonvergens behandlas vad som i kommunikationsmo- dellen benämns kanal, dvs. olika nät för överföring av information mel- lan sändare och mottagare. Detta är dock inte den enda delen i kommu- nikationskedjan där det sker en utveckling. Även vad gäller det som i modellen kallas för sändare och mottagare med ett ord terminaler pågår en utveckling värd att behandla i detta sammanhang.17 3.1Några exempel på apparatkonvergens Om det kan tyckas relativt entydigt att utvecklingen går mot konvergens vad gäller infrastrukturer och tjänster råder en större oklarhet kring ter- minalerna. Figur 16: Bilden visar en telefon med inbyggd skärm för surfning på Internet. En terminal som kan användas för flera olika saker blir med nödvändig- het mer komplicerad att handskas med än en terminal som bara används för en enda sak. Om det inte går att hitta tillräckligt enkla och använ- darvänliga gränssnitt för multi-terminaler kan det därför finnas öns- 17Notera att med sändare och mottagare här avses tekniska apparater. 18http://home.sprynet.com/sprynet/joemast/renstar.htm kemål hos konsumenterna att behålla en uppdelning mellan olika termi- naler. Trots detta finns några exempel på konvergerande motta- garutrustningar och fem sådana apparater presenteras nedan. Om dessa multi-terminaler kommer att användas kan dock bara tiden utvisa. I figur 16 visas en kombinerad telefon- och Internetterminal som fransk industri hoppas skall ersätta de s.k. Minitel-terminalerna. Med utvecklingen mot digitala TV-sändningar följer också att TV- signalerna ser likadana ut som datasignaler. Därmed öppnas möjligheten att kombinera TV och dator i en enda terminal, se figur 17. Det blir allt- så möjligt att t.ex. surfa på Internet via TV:n eller titta på TV-program på datorns monitor. Det är dock fortfarande högst osäkert om dessa två kommer att växa ihop, och om de gör det återstår frågan vilken av ter- minalerna som vinner. Utökas datorn med TV-möjligheter eller blir det TV:n som får datamöjligheter? Som ett möjlig mellanstadium finns dagens situation där det med hjälp av en s.k. set-top-box går att ta emot den digitala TV-sändningen och eventuella övriga tjänster i den gamla vanliga analoga TV:n. TV/PC/Video Ett exempel på apparatkonvergens som ligger nära det som beskrivs ovan är en terminal från företaget i . Detta är en dator som kopplas till TV:n och som kan spela in program precis som en vanlig video (men på en hårddisk i stället för på ett videoband). Dess- utom erbjuds en koppling via telefonnätet till företagets server som bl.a. kan användas för att med jämna mellanrum uppdatera alla kanalers pro- gram. Detta är inte bara ett exempel på apparatkonvergens, utan kan också ses som ett exempel på en ny typ av tjänst. Som sådan beskrivs den vidare under avsnittet om digital-TV (se avsnitt 2.3). Figur 17: Exempel på utrustning från för att ta emot Internet via TV- apparaten.19 Mobila telefoner/datorer Med utvecklingen av allt bättre mobila nät med större bandbredd kom- mer också utbudet av mobila datatjänster att öka. Det kan handla om allt från att ta emot e-post till att faktiskt ha alla de möjligheter som finns vid en stationär dator. Figur 18: Bild av Communicator. Den vanligast förekommande mobila terminalen är mobiltelefonen och det finns terminaler som kombinerar telefonfunktion med datorfunk- tion. Det bästa exemplet är Nokias s.k. Communicator, se figur18. 20http:///products/cellular_data/index.html Ett näraliggande exempel är möjligheten att ta del av text-TV via mo- biltelefonen. Till stor del är detta kanske ett exempel på tjänstekonver- gens (vilket behandlas i tidigare avsnitt), men det kan i förlängningen komma att leda till en ny typ av terminal. Tjänsten erbjuds exempelvis av Telenor.21 Det är inte bara TV-sändningarna, utan även radiosändningar22 som i allt högre grad kommer att bli digitala. I samband med utveckling av digital radio diskuteras ett flertal nya tjänster framför allt för bilister. Det kan exempelvis handla om information om trafikstockningar eller vägarbe- ten, om var närmaste hotell eller matställe finns, om vilken skiva som spelas just nu i det radioprogram man lyssnar på och hur denna kan be- ställas. Med hjälp av en returkanal via mobiltelefonnätet kan exempelvis rum bokas på hotellet. 22Det kallas för DAB Digital Audio Broadcasting. Fick TV - Kommunikator Radio,adio, analoganalog ochoch digitaldigital inkli l.. interaktiviteti t r tivitet TVTV program,program, inklinkl.. InternetInternet -->>ee--mailmail -->> ee-- Figur 19: Kommunikation med trådlös, liten och bärbar terminal som kombinerar flera egenskaper (telefon, kalender med e-post, TV-mottagare) .