sou · GNB393 · 2000-01-01 00:00:00 — Skolminister , avfärdade dock problemet genom att påstå att medborgarintresset faktiskt garanteras eftersom ansvaret för skolan på ett övergripande plan fortfarande ligger kvar på den kommunala nivån. menar att medborgarintresset är just det politiska ansvaret. Det finns en politiskt vald instans i kommu- nen som beslutar ifall man vill ingå i försöksverksamheten []. Den politiska instansen går det avsätta i allmänna val (RD 1995/96:97 s. 161). Det förefaller mig som om detta sätt att bemöta problemet har uppenbara svagheter. Med tanke på den mycket långtgående makt- förskjutning som införandet av de lokala styrelserna innebär kan det onekligen komma att bli svårt för de politiska organen att ha den inblick i och kontroll över verksamheten som deras position som skolans huvudman kräver. De lokala styrelsernas framtid Den motsättning som finns mellan att se brukardeltagandet som en demokratisk rättighet, som något som förbättrar den lokala demo- kratin, och att se det som ett hot mot demokratin och principen om det jämlika medborgarskapet går alltså tydligt igen i den diskussion som förts angående föräldrarnas plats i skolan . Det är dock synen på föräldradeltagandet som en demokratisk rättighet som kraftigt dominerar den debatt som har föregått införandet av just de lokala styrelserna. Varför denna kraftiga omsvängning har ägt rum är för mig något av ett mysterium. De problem som från politiskt håll tidigare sågs som förknippade med ett ökat brukardel- tagande inom skolan är långt ifrån överspelade. Tvärtom blir pro- blemen, vilket jag hoppas att min diskussion i detta kapitel har visat, BRUKARDELTAGANDE PÅ GOTT OCH ONT än mer påtagliga och aktuella i takt med att brukardeltagandet ökar. När riksdag och regering efter försöksverksamhetens slut skall ta ställning till de lokala styrelsernas framtid är det därför min bestäm- da uppfattning att det långt ifrån är tillräckligt att studera huruvida de uppställda demokratiska målen har uppfyllts eller inte. De lokala styrelserna bör ses i ett vidare perspektiv än så. Hänsyn bör också tas till huruvida brukardeltagandet i praktiken leder till att medbor- garkollektivets möjligheter till inflytande över skolan försämras och principen om det jämlika medborgarskapet undergrävs. Låt mig avslutningsvis kort spekulera kring de lokala styrelsernas framtida vara eller icke vara. Det faktum att reformen utgör ett nytt fenomen i den svenska kontexten och på ett uppenbart sätt bryter mot tidigare traditioner på skolans område har fått svenska forskare att uttala sig skeptiskt till de lokala styrelsernas framtid. tar den historiska bakgrunden till intäkt för att genomfö- randet av de lokala styrelserna kommer att ta tid och innebära mot- stånd från framför allt lärarkollektivet (1995:203). Duit & menar i sin tur att man inte kan dra någon annan slutsats än att den nu påbörjade försöksverksamheten med föräldrastyrda lo- kala grundskolor mött ett tämligen ljumt intresse (Duit & 1997:14). Man hävdar också att detta beror på att det finns en brist i grundpremissen bakom försöksverksamheten, vilken yttrar sig i att det inom forskningen inte har belagts att föräldrarna är beredda att ta det ansvar som de lokala styrelserna innebär (ibid.). Man kan också notera att författarna till förut- spådde att denna deltagandeform skulle innebära en mycket stor potential för lokala demokratin, eftersom medborgarinflytandet i svenska kommuner skulle stärkas om denna styrelseform togs i all- mänt bruk (1995a:66). noterar man att ut- vecklingen går trögt och därmed ifrågasätts om det verkligen finns något intresse för ett dylikt deltagande från brukarnas sida (m.fl. 1997:73). Jag vill påstå att det ännu är för tidigt att dra dessa något pessi- mistiska slutsatser. I skrivande stund har det gått nästan precis av den totala försöksperioden och återstår. hade formellt 169 lokala styrelser bildats.10 ser po- sitivt på utvecklingen och betydligt fler lokala styrelser kan komma att bildas. Med tanke på att de lokala styrelserna innebär en mycket långtgående och genomgripande reform förefaller det troligt att in- förandet kräver noggranna och i många fall tidsödande förberedel- ser. Det kan vara så att de skolor där lokala styrelser redan har bil- dats är skolor som redan tidigt hade kommit långt i tankarna på ett Det är därför fullt rimligt att vi under den återstående delen av försöksperioden kan vänta ett tillskott av lokala styrelser på skolor som inte var lika långt framme i sina tankar vid försöksperiodens början. kommer med stor sannolikhet att bli avgörande för huruvida de lokala styrelserna kommer att bli ett bestående inslag i de svenska skolorna. Med tanke på den stora betydelse försöket med de lokala styrelserna tillskrivs för brukardeltagandet rent generellt, kommer också att bli avgörande för huruvida brukardeltagandet kommer att bli ett allt vanligare inslag i det svenska samhället i stort. Om ett större inslag av brukardeltagande i det svenska samhället är något som vi skall se an med tillförsikt eller inte återstår dock att se. 1De tankegångar som presenteras i detta kapitel bygger i stor utsträckning på det avhandlingsprojekt som jag bedriver vid Statsvetenskapliga insti- tutionen, . Avhandlingen har arbetsnamnet Brukardel- tagandets konsekvenser – fallet . 2I formell mening är det eleverna som är brukare av skolan men eftersom eleverna inte uppnår myndighetsålder betraktas föräldrarna (eller motsvarande vårdnadshavare) som skolans brukare. I gymnasieskolan däremot betraktas eleverna som brukare. För en diskussion om brukardeltagandet inom gymnasieskolan, se kapitel Demokrati i skolan? i denna antologi. 3Den deltagardemokratiska teorin kan gå under olika beteckningar, t.ex. självrea- liseringsdemokrati (Elster 1992) eller direkt- och deltagardemokratisk teori (m.fl. 1989). 4Även den deliberativa demokratiteorin kan gå under olika beteckningar, se t.ex. deliberativ demokrati (1995), diskussions- eller samtalsdemokrati (m.fl. 1998) och diskursiv demokrati (Dryzek 1990). 5Det formella medborgarskapet i sig är inte det mest centrala i sammanhanget. Det som är avgörande är i stället att man som fullvärdig medlem i en samfällighet har rätt att vara med och påverka det samhälle man lever i (se m.fl. 1989:12). 7För olika beteckningar på den konkurrensdemokratiska skolan, se t ex: kon- kurrensdemokrati (1970), social beslutsdemokrati (Elster 1992) och doktrinen om representativ demokrati (m.fl. 1989). 8Försöksverksamheten pågår 960701-010630. har i uppdrag att utvärdera försöksverksamheten och efter periodens slut skall riksdag och regering ta ställning till ett eventuellt framtida permanentande av de lokala styrelserna. 9Se SOU 1995:103 Föräldrar i självförvaltande skolor. BRUKARDELTAGANDE PÅ GOTT OCH ONT 10 har dessutom fått in anmälningar om ytterligare ca 50 lokala styrelser i . Samtliga dessa styrelser är emellertid initierade uppifrån, från centralt kommunalt håll, och ifrågasätter därmed om det verkligen finns någon fungerande verksamhet i dessa styrelser. Barber, B. (1984) Strong Democracy. Participatory Politics for a New . Dryzek, J. (1990) Discursive Democracy. Politics, Policy, and Poli- tical Science. Ds 1991:18 brukarinflytandet! En väg till ökad delaktighet och bättre service. Ds 1991:21 brukarinflytandet! Rapport från en konferens i . Duit, A. & T. (1997) Demokrati på prov. Erfarenheter av försöksverksamhet med föräldrastyrda skolor. Rapport till Skol- verket Elster, J. (1992) Marknaden och torget: tre slags politisk teori s. 143–168 i m.fl. Idéer om demokrati. , E. O. (1995) Deliberativ Politikk. Demokrati i teori og prak- sis. (1988) Rethinking Democracy. Freedom and Social Co- operation in Politics, Economy and Society. Gutman, A. & D. (1996) Democracy and Disagreement. (1995) Demokratimodeller. Från klassisk demokrati till demokratisk autonomi. (1993) Medborgerskab, brugerrolle og magt s. 75–106 i , J. m.fl. Medborgerskab – Demokrati og politisk delta- gelse. (1997) Vem skall bestämma över skolan? En studie av en lokal implementeringsprocess gällande föräldrainflytande i . (1998) Skolebestyresler og demokratisk deltagelse – støvets fortællning. : Jurist- og Økonomforbundets Forlag (1970) Folket och eliterna. En studie i modern demokratisk teori. BRUKARDELTAGANDE PÅ GOTT OCH ONT (1995) Medborgarskapet i välfärdsstaten. Föräldrain- flytande i skandinavisk grundskola. : Acta Universitatis Upsaliensis Montin, S. (1998) Lokala demokratiexperiment – exempel och analy- ser. (1996) Brukare och klienter i välfärdsstaten. Om missnöje och påverkansmöjligheter inom barn- och äldreomsorg. (1997) Mötet med välfärdsstaten. Om exit-strategins begränsningar s. 64-87 i ekonomi och politik vol. 1, nr 1 Nagel, J. (1987) Participation. Pateman, C. (1970) Participation and Democratic Theory. , O. A. , & G. (1989) Medborgarnas makt. , O. J. , M. Micheletti & A. (1997) Demokrati över gränser. , O. J. , M. Micheletti, J. . West- holm (1998) Demokrati och medborgarskap. 1988/89:4 Om skolans utveckling och styrning 1995/96:157 Lokala styrelser med föräldramajoritet inom skolan RD 1995/96:97 (1993) Föräldraperspektiv på skolan. En analys från två håll. (1992) Den korporativa staten. Intresseorganisationer och statsförvaltning i svensk politik. (red.) (1995a) Demokrati som dialog. (red.) (1995b) Politik som organisation. Förvaltnings- politikens grundproblem. (1998) Debatten om den lokala självstyrelsen 1962– 1994. SOU 1995:103 Föräldrar i självförvaltande skolor. Sørensen, E. (1995) Democracy and Regulation in Institutions of Public Governance. : Institut for Statskundskab Sørensen, E. (1998) New forms of democratic empowerment: Introducing user influence in the primary school system in s. 129–143 i Statsvetenskaplig tidskrift, årg. 101, nr 2 (1992) Democratic Theory and Self-Transformation. 8–23 i 86 Föräldrakooperativa förskolor som demo- kratiska plantskolor I titeln förskolor som demokratiska plantskolor ryms tankar om demokrati, om deltagande och om växande1. Om vi börjar med demokratin är det bekant för de allra flesta att demokrati betyder folkstyre. Med detta brukar texter som handlar om demo- krati inledas. De människor som bor i en stadsdel, i en kommun, i ett land, ska vara med och bestämma på lika villkor. Det är ytterst få som motsätter sig att det bör vara så. Det är min, och många andras, övertygelse att ju fler människor som engagerar sig och vill vara med och påverka desto bättre är det. Alla former av engagemang bör upp- muntras och främjas. Det är utan tvivel så att deltagandet i demokratiska processer har effekter på de människor som är med. Ordet plantskola är den lik- nelse jag använder för att sammanfatta den jordmån för växande som jag tror att ett föräldrakooperativ eller en liknande förening kan vara. Denna förändring i form av större kunskaper – till exempel att lära sig fatta beslut tillsammans med andra – och ett större självför- troende, kan tänkas leda till att människor blir mer benägna att en- gagera sig i andra sammanhang, till exempel å något sätt bli politiskt aktiv. Filosofen har uttryckt tanken om lärandet såhär: We do not learn to read or write, to ride or swim, by merely being told how to do it, but by doing it, so it is only by practising popular govern- ment on a limited scale, that people will ever learn how to exercise it on a larger. (i Pateman s. On a limited scale, säger . Detta lilla deltagande kan med för- del äga rum i till exempel en föräldrakooperativ förskola. Det finns rentav en hel del som talar för att just deltagandet i ett föräldrako- FÖRÄLDRAKOOPERATIVA FÖRSKOLOR SOM DEMOKRATISKA PLANTSKOLOR operativ kan vara just den jordmån som ger just det växande jag talar om. Ett kooperativ är litet, och idealt finns det ett stort engagemang och ett demokratiskt styre. Det demokratiska styret är en viktig in- grediens för att jordmånen för växande ska vara den rätta. Den ame- rikanska statsvetaren poängterar att equality of power in determining the outcome of the decisions ska råda (1970 s. 43). Det finns olika sätt att definiera demokrati vare sig det handlar om demokrati i ett land eller i en förening. Jag tror att den föränd- ring och det lärande som äger rum hos individen inte bara beror på att föreningen är demokratisk utan även på vilket sätt den är demo- kratisk. Jag återkommer till detta . Jag kommer att börja detta kapitel med att diskutera demokrati och deltagande på ett allmänt plan. Efter det följer mina tankar om de- mokrati och deltagande i föräldrakooperativ, med exempel från de tre kooperativ jag håller på och undersöker i mitt avhandlingspro- jekt. Kapitlet avslutas med några funderingar om det positiva eller negativa med den här sortens deltagande. Demokrati kan betyda olika saker Om ett land eller en organisation är demokratisk beror på vad man menar med demokrati. Massor av statsvetare och andra har genom historien ägnat tid åt att fundera ut hur man ska definiera demokrati, ändå är man inte överens om vad det är. Det finns de som menar att man ska ta termen demokrati, folkstyre, bokstavligt, så att män- niskors deltagande i politik och samhälle blir en avgörande del i de- finitionen av demokrati. Denna modell, som är den det ska handla mest om här, brukar kallas deltagardemokrati och enligt de teoreti- ker som företräder den är ett högt deltagande, inte bara i valen utan även i andra sammanhang, positivt. Den politiska processen som så- dan är viktig, inte bara resultatet. har det pratats allt mer om former av demokrati som till exempel innebär att man som förälder bör ges möjlighet att be- stämma över sitt barns skola eller att det borde ordnas folkomröst- ning i kommunala frågor. Som jag skrev inledningsvis är det många som tycker att ju fler människor som engagerar sig och är med och påverkar desto bättre är det. Alla håller dock inte med om detta. finns de som tycker att ett stort deltagande i valen är positivt, men som menar att bra beslut är A och O. De kan kallas in- strumentella demokrater och för dem är nöjda medborgare viktigast. Om medborgarna är nöjda med den politik som förs behövs det inget deltagande vid några andra tillfällen än valen. De instrumentella demokraterna menar att valda representanter är bäst på att fatta beslut som är bra för alla. Läs kapitel i denna antologi för ett utförligare resonemang kring denna kritik (se även t.ex. 1995, 1970). Jag vill bemöta denna kritik på två sätt. För det första går det oftast inte att fatta bra beslut åt andra. Människors uppfattningar och åsikter går inte att samla in, de finns inte på förhand utan skapas i det samtal, den deliberation som pågår där människor tillåts delta. Processen där alla är med och diskuterar sig fram till vad de tycker är viktig. Man kan inte jämföra de beslut som fattas av människor själva med någon sorts ideala beslut som verkligen tillgodoser allas intressen. De instrumentella demokraterna gör ofta misstaget att betrakta de folkvalda politikernas beslut som långt mer perfekta än de är. Idealt fungerar den representativa demokratin så att människ- or väljer vilka politiker som ska företräda dem, att de gör detta på basis av en kunskap om vilka intressen som företräds av vilket parti och att politikerna genomför den politik som väljarna vill ha. finns det emellertid ett antal faktorer som gör att det inte fungerar på det sättet i verkligheten. Upprepade undersökningar visar att människor inte riktigt känner igen sig i den politik som förs av de politiker de har valt (se t.ex. Svallfors 1994 och 1995, och 1995, och 1996, 1998). För det andra handlar det i fallet med till exempel en föräldra- kooperativ förskola bara om de 10–15 barn som går där, deras familjer och den personal som arbetar i barngruppen. Ingen annan berörs i sådan utsträckning att det finns fog för att säga att det är fel att de inte får vara med och bestämma. Jag kan se ett större fog för kritik i de fall då det handlar om sakfrågor som berör långt fler, oavsett om de är nutida brukare eller framtida potentiella brukare (se i denna antologi). Ett annat argument för representativ demokrati, är att den har handlingskraft, det går snabbare att fatta beslut om inte så många är med i diskussionen (1995 s. 101 ff.). Jag har inte för av- sikt att tillbakavisa detta argument. Det är ett fullt rimligt krav att det ska komma ut något av en politisk process. Det är självklart så, och det kommer jag till igen senare, att även den form av deltagar- FÖRÄLDRAKOOPERATIVA FÖRSKOLOR SOM DEMOKRATISKA PLANTSKOLOR demokrati som finns (eller i alla fall bör finnas) i ett föräldrakoope- rativ har ett krav på handlingskraft vilande över sig. Jag har valt att studera föräldrarnas samspel i föreningen men självklart skulle man kunna undersöka vad som händer med perso- nalen och barnen också. Barnens roll och position i samhället och demokratin är ett spännande område och exempelvis (1998) menar att man bör göra barn till medborgare på riktigt, och låta dem delta på samma villkor som vuxna. Det är mycket möj- ligt att det deltagande i barnomsorgen som ett föräldrakooperativ ger har återverkningar även på barnen. Det är inte särskilt långsökt att tänka sig att ett barn påverkas av att veta att mamma och pappa går på möten för att bestämma saker om ens dagis och att det mesta som händer där är sådant som de, tillsammans med kompisarnas föräldrar, har bestämt. Eftersom de flesta föräldrar åtminstone vill vara lyhörda för sina barns önskemål ger den kooperativa barnom- sorgsformen även barnen en större möjlighet att få vara med och påverka sin vardag. Redan de gamla grekerna hade vad man brukar kalla deltagardemo- krati. Man träffades på stadens torg och hade stormöte där man be- slutade om gemensamma angelägenheter. Det är emellertid så att den grekiska (deltagar-) demokratin brast på en mycket väsentlig punkt, nämligen allas rätt att delta. I apartheidstaten (Räfte- gård 1998 s. 20) var långt ifrån alla välkomna att delta i det politiska livet. Medborgare blir man inte av att bo på en viss plats, eftersom också metoiker2 och slavar är delaktiga i bostadsorten, skriver Ari- stoteles (1993 s. 137). Att kvinnor inte kunde kallas medborgare ansågs så självklart att man inte ens behövde nämna det. Dessutom kan det diskuteras hur mycket var och en egentligen deltog i den diskussion som föregick besluten. De stora torgmötena kan närmast liknas vid folkomröstningar. Man måste också betänka att det inte var så att alla (fria män) deltog . Även den grekiska del- tagardemokratin byggde på att vissa människor fattade beslut åt de andra. För mig betyder deltagardemokrati att vi människor ska vara med och påverka vad som händer i vår tillvaro. Det händer saker runt omkring oss som vi tycker är bra eller mindre bra och i våra olika roller blir vi påverkade på olika sätt. Som anställd, hyresgäst, småbarnsförälder, hundägare, kommuninvånare och svensk finns det massor av olika saker vi kan göra för att tala om hur vi skulle vilja ha det. som vi har vår rösträtt och kan räkna med att bli företrädda av de politiker vi väljer till detta har vi möj- ligheten att själva försöka påverka. Inom deltagardemokratin finns olika skolbildningar och en av dem, den deliberativa, diskursiva eller kommunikativa – beteckningen växlar – har en stark betoning på samtalets roll i demokratin3. Det är genom att människor samtalar med andra och pratar sig fram till vad man tycker i olika frågor som de beslut som fattas blir demokratiska och det är i dessa samtal människor växer och får förtroende både för sig själva som politiska individer och för samhället runt omkring dem. Denna process, detta pågående samtal, är jordmånen i den de- mokratiska plantskolan. Dessa deliberativa samtal behöver inte vara muntliga och de be- höver inte ske öga mot öga. Det kan handla om samtal mellan män- niskor som befinner sig runt ett sammanträdesbord, men det kan också handla om telefonsamtal, brevväxling eller e-post. För enkel- hetens skull använder jag samma termer för alla dessa olika sorters kommunikation – samtal eller prat. För amerikanen , en av de tongivande på områ- det deltagardemokrati, handlar deltagande om att hantera gemen- samma frågor och konflikter genom att låta dem bli föremål för en ständigt pågående diskussion. Without talk, there can be no demo- cracy, menar (1984 s. 267). Deltagardemokratin utmärks av att dispyter och konflikter hanteras i en ständigt pågående diskus- sion. Om man hanterar meningsskiljaktigheter öppet får man vad Barber kallar en stark demokrati (1984 s. 151). I har statsvetaren funderat kring vad stark demokrati är och hur den skiljer sig från andra sorters demokrati. Det väsentliga med den starka demokratin är att den låter människor tillsammans komma fram till hur de vill ha det och att denna process gör dem mindre egoistiska och lär dem att beslutsfattande tillsammans med andra är det bästa sättet (Premfors m.fl. 1994 s. 27 f.). Även för Premfors är det en självklarhet att den starka demokratin har bäst förutsättningar i liten skala (Premfors m.fl. 1994 s. 31). Barber, Pateman och svenska statsvetare som Premfors och är i grund och botten överens om att det är människors deltagande i diskussioner och beslutsfattande som leder till den bästa demokratin, men de lägger tonvikten en smula olika. FÖRÄLDRAKOOPERATIVA FÖRSKOLOR SOM DEMOKRATISKA PLANTSKOLOR mer fokuserad på resultatet, de beslut som fattas i den starka demo- kratin, medan exempelvis Pateman ser mer till processen som sådan och det goda den för med sig i form av ökad kunskap och ökat själv- förtroende hos människor. Men självklart är det så att Barber tycker att den starka demokratin är positiv för människors utveckling liksom Pateman ser positivt på att deltagandet leder till beslut som alla blir nöjda med. Räftegård ställer sig mer på Barbers sida och poängterar att det är pratandets just demokratiserande verkan det handlar om (Räfte- gård 1998 s. 29). Premfors är självklart inte ointresserad av resultatet men sällar sig ändå till de teoretiker som likt Pateman uppskattar de effekter deltagande har på de medverkande människorna (Premfors m.fl. 1994 s. Räftegård använder i sin färska avhandling som demokra- tiskt verktyg termen kommunikativ demokrati. Denna term har han hämtat från den tyske filosofen som menar att kommunikationen med andra är en nödvändig och viktig del i vår utveckling till de individer vi är. Det finns en tydlig koppling mellan Habermas syn på språket som brygga mellan människor och skapare av mänskliga identiteter och liknande tankar hos psykologer som (1976) och R. B. Burns (1979). Hos Räftegård betecknar termen kommunikativ demokrati orga- nisationer där fördelningen och samordningen i hög utsträckning sker genom diskussion mellan de som omfattas av den (Räftegård 1998 s. 56). Räftegård menar att samtalen ska ske med så många be- rörda som möjligt närvarande och i så många frågor som möjligt, under demokratiska principer och i ordnade former. Jag håller inte med om att det alltid måste ske i ordnade former, men det återkom- mer jag till nedan. Deliberativ demokrati betyder alltså att tillsammans med andra prata sig fram till gemensamma beslut och ståndpunkter. Det är med andra ord ett fokus på processen, vägen fram till beslut. De som kommer att påverkas av ett beslut måste vara med. Anledningen till detta är inte, som man skulle kunna tänka sig, huvudsakligen att det är en rättighet att vara med, utan att det inte går att fatta beslut som avspeglar vad folk tycker. Politiska åsikter skapas i samtal mellan människor, de politiker som är satta att företräda folket kan inte samla in dem som när man plockar lingon. Detta är den deliberativa demokratiteorins huvudpoäng – tillsammans förstår vi inte bara vad andra tycker utan även vad vi själva tycker. Genom att prata med varandra blir vi delvis andra individer med andra uppfattningar om saker och ting. Det bör poängteras att deliberation som företeelse kan finnas på olika nivåer i samhället.