sou · GNB3122 · 2000-01-01 00:00:00 — Också här kan det vara graden av färdigutbildning och den flexibla produktionsformen som utgör KY:s särdrag, snarare än det ämnesteoretiska innehållet eller nivån. Områdena för inlärning kan i stort sett sammanfalla, men i KY lär man sig i allmänhet mera att yrkesmässigt använda sig av kunskapen. innebär säkert högskolans utbildningar med dess mera påtagliga forskaranknytning att dess utbildningar ger andra förmågor. Utifrån enskilda utbildningar är naturligtvis inte detta ett invändningsfritt resonemang. Som nämnts tidigare är inte heller vår avsikt att dra upp klara gränser eller åstadkomma entydiga definitioner. Vad vi försöker göra är att ange var KY visat sig ha goda förutsättningar allmänt sett att producera angelägen utbildning och där utbildningsväsendet i övrigt inte verkat i särskilt stor utsträckning. Om gränsen mot högskolan är otydlig i den ena änden är förhållandet likartat i förhållande till komvux påbyggnadsutbildningar i den andra. Innehållsligt är många kvalificerade yrkesutbildningar vidareutvecklade påbyggnadsutbildningar, där utvecklingen ofta inneburit att utbildningen 58 Överväganden och förslag kompletterats med ett lärande i arbetet, att arbetslivsanknytningen förstärkts, mer av allmän kompetens och personlig utveckling och inte minst att utbildningen ofta blivit längre. Kopplingen till högskolan har därtill ofta medfört en ämnesteoretisk förstärkning. 1.5.2Samordning med påbyggnadsutbildningarna i komvux För de kommunala påbyggnadsutbildningarna gäller de generella målen för komvux. De innebär bl.a. att främst de som fått minst utbildning skall få möjlighet att stärka sin ställning i arbetslivet och i det politiska och kulturella livet. Utbildningen skall vara likvärdig och den skall främja jämställdhet mellan könen. Dessutom har skolformen mål av värdegrundskaraktär. Påbyggnadsutbildningarna syftar, enligt de speci- fika målen, till att ge en sådan utbildning att den leder till en ny yrkes- nivå eller till ett nytt yrke. Enligt vår uppfattning överensstämmer i stor utsträckning de speci- fika målen för komvux påbyggnadsutbildningar med de mål vi tänker oss för KY. Som det visat sig i praktiken fungerar KY både som ombytesutbildning, som vidareutbildning inom ett yrke för redan yrkesverksamma och som en kvalificerad färdigutbildning för dem som kommer från gymnasieskolan. Vi ser det som angeläget att samtliga dessa funktioner upprätthålls inom KY. Komvux "värdegrundsmål" är så okontroversiella att de inte kan orsaka några problem inom KY. Dessutom kan ju påbyggnadsut- bildningarna i sin nuvarande utformning knappast vara särskilt kom- pensatoriska i meningen att de i första hand är till för dem som har minst utbildning tidigare, eftersom de förutsätter genomgången gymna- sieutbildning. KY fungerar i praktiken också kompensatoriskt, men på ett annat sätt. KY har utbildningar som till stor del vänder sig till dem som reellt inte anser sig ha ett eftergymnasialt utbildningsalternativ, d.v.s. dem som gått en yrkesinriktad gymnasieutbildning. Det står varje kommun fritt att anordna påbyggnadsutbildningar. Något särskilt statsbidrag får kommunen inte. Inte heller har kommunen rätt till ersättning för studerande från andra kommuner utom när kommunen beviljats rätten därtill och dessutom för vissa angivna utbildningar. Antalet platser som berättigar till sådan interkommunal ersättning uppgår till drygt 8 000. beslutar inom en av Regeringen fastlagd ram om fördelningen av de interkommunala platserna. I praktiken är alltså möjligheterna att studera vid av det offentliga anordnad eftergymnasial utbildning beroende av i vilken kommun man är Betalar inte hemkommunen interkommunal ersättning förvägras Likaså kan man tänka sig att möjligheterna att anordna utbildning varierar. De större kommunerna kan naturligtvis hålla sig med ett mera varierat utbud för sina egna invånare, utan att vara beroende av en finansiering utifrån. Enligt vår mening bör inom det offentliga utbildningsväsendet anordnad eftergymnasial utbildning i princip alltid vara riksrekryterande. Enligt vår mening finns det ingen anledning att sköta två utbild- ningsformer som är så lika som KY och de eftergymnasiala påbygg- nadsutbildningarna i komvux på två så olika sätt. De har relativt sam- manfallande mål, ofta samma anordnare, rekryterar från likartade grup- per och utbildar på likartade områden. Dessutom är ofta kvalificerade yrkesutbildningar utvecklade ur påbyggnadsutbildningar. En sammanhållen skötsel av påbyggnadsutbildningarna och KY som inkluderar en helstatlig finansiering enligt KY-modell skulle dessutom Det skulle också innebära att resurserna behålls inom utbildningssektorn. Den modell för prioritering av utbildningar som vi förordar medför att arbetslivsförankringen och gensvaret mot arbetslivets behov blir Vi anser inte att någon annan modell bör tillämpas för utbildningar vars syften i så hög grad överensstämmer med KY:s. anser vidare att det särskilt i ett tillväxtperspektiv är väsentligt att arbetslivsanpassad utbildning växer till, något som delvis kan uppnås genom att KY och påbyggnadsutbildningarna slås samman. Vi föreslår att staten och kommunerna finansieringsprincipen kommer överens om att de medel som kommunerna använder för påbyggnadsutbildningar förs över till ett nytt KY-anslag och att de båda formerna hanteras i ett sammanhang. Eftersom begreppet KY är på väg att etableras som en utbildningsform med vissa karaktäristika anser vi inte att påbyggnadsutbildningarna i oförändrad form skall betecknas som KY. 1.5.3KY och det kommunala skolväsendet Kommuner är de vanligaste KY-anordnarna och ofta är det en komvux- enhet eller en gymnasieenhet som sköter utbildningen, emellanåt ett fristående kommunalt organ. Som nämnts är KY ofta vidareutvecklingar av tidigare påbyggnadsutbildningar. Enligt våra erfarenheter är skillnaderna mellan olika utbildningsanordnare inte så stora att några säkra slutsatser kan dras om vilken kategori som är att föredra från kvalitetssynpunkt. Alldeles säkert är att den expansion som KY genomgått skulle ha varit omöjlig utan medverkan. 60 Överväganden och förslag SOU 1999:122 Ofta har arbetslivet och kommunen goda kontakter, vilket särskilt kanske gäller i kommuner av måttlig storlek. Det är således inte ovanligt att arbetslivet initierar en utbildning, men vill ha en professionell pedagogiskt kompetent utbildningsanordnare och då ligger ofta kom- munen närmast till hands. Även om det inte är skolväsendet i sig som från början har kontakterna med arbetslivet är det skolan som svarar för professionaliteten både för att närmare arbeta fram innehållet och som genomförare av utbildningen. Oavsett vem som är utbildningsanordnare kan det kommunala skolväsendet lämna viktiga bidrag till kun- skapsuppbyggnaden inom KY. Som nämnts tidigare är gymnasiekun- skaper mycket ofta en komponent i den kvalificerade yrkesutbildningen. Vanligast är detta kanske i matematik och andra naturvetenskapliga ämnen och i kommunikativa ämnen. Vårt intryck är att KY är ett prioriterat område, vilket innebär att den undervisning det kommunala skolväsendet bidrar med oftast är av god kvalitet. Det finns naturligtvis alltid en frestelse att använda egen personal och egna resurser i större utsträckning än vad som är önskvärt från kvalitetssynpunkt. Utbildningen skall vara kvalificerad och eftergymnasial, vilket innebär att kunskapsinnehållet inte alltid kan tillhandahållas av det kommunala skolväsendet. Särskilt gäller nog detta i yrkesämnena, där gymnasie- skolan inte har så många nivåer som i t.ex. matematik eller engelska. Kvalificerade yrkesutbildningar på områden där det finns gymna- sieutbildningar och där de utgör förkunskapskrav kommer i högre grad att fungera som vidareutbildning och färdigutbildning. Andra utbild- ningar kommer i högre grad att kunna fungera också som ombytesut- bildningar. Vi ser det emellertid som angeläget att KY skall kunna fun- gera som ombytesutbildning även på områden där det finns gymna- sieutbildningar. I så fall behöver den studerande någon form av förbe- redande utbildning eller praktik. Den ökade satsningen på yrkesinriktade utbildningar inom komvux erbjuder goda möjligheter därvidlag. Vi ser det angeläget att en närmare samverkan mellan KY och komvux kommer till stånd i fråga om studeranderekrytering. Det är viktigt att KY har en bred rekryteringsbas, inte för utbildningens skull, utan för att arbetslivets efterfrågan på kvalificerad arbetskraft skall kunna tillgodoses. Det är naturligtvis också betydelsefullt att de som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden p.g.a. bristande utbildning får en chans att bättra på sina meriter, liksom att den som har svårt att göra karriär av samma skäl också får den möjligheten. KY är en eftergymnasial utbildningsform. Det bör normalt innebära att utbildningen som inträdesvillkor har en yrkesmässig kompetens som motsvarar en gymnasieutbildning inriktad mot yrkesområdet i fråga och åtminstone grundläggande behörighet i kärnämnena. Många som är i behov av utbildning brister i något eller några av dessa avseenden och Överväganden och förslag 61 här kan komvux göra en betydande insats genom att KY-basår e.d. anordnas. kan en efterföljande KY, där platsgaranti kanske rent av kan tillämpas, ge ett nyttoinslag till komvux som motverkar de rekryteringssvårigheter komvux har bland vissa grupper, särskilt män. För att bli effektivt förutsätter detta en samverkan, där kommuner tillåter att egna kommuninnevånare går i en annan kommuns vuxenutbildning och betalar för det. Allteftersom KY växer kommer allt fler kommuner att beröras. Vårt förslag i fråga om påbyggnads- utbildningarna bidrar till det. Det innebär i sin tur att obalanserna kommunerna emellan minskar. 1.5.4KY och de kompletterande skolorna I vårt remissvar på Utredningen om översyn av det statliga stödet till kompletterande skolor (SOU 1998:11) anförde vi sammanfattningsvis att den kvalificerade yrkesutbildningen och bidrag till kompletterande skolor bör hanteras inom en och samma organisatoriska ram, med de skillnader i regelverk som kan vara påkallade, att ett organ med bred samhällelig förankring involveras i beslutsprocessen och att tillstånden för en utbildning tidsbegränsas till högst . I remissvaret konstaterade vi att det angreppssätt vi har på tillsynen som kunskapsuppbyggande, förmedlande och kvalitetsorienterad borde vara gynnsam även för de kompletterande skolorna. En samordnad hantering av tillsynen borde medföra en högre samlad kompetens än en åtskild hantering. Vi såg också positivt på en likartad hantering av uppföljningen. Dels kunde den användas för att värdera varje utbildning för sig och skapa meningsfull information inför ställningstagande till utbildningens framtid, dels kunde den skapa kunskap om utbildningsformen mer generellt. Beträffande utvärderingen konstaterade vi att erfarenheterna av KY- utvärderingen, med hänsyn till de likheter som föreligger mellan utbildningsformerna, kommer att kunna tillämpas även i fråga om de kompletterande skolorna. I fråga om hanteringen ansåg vi att ett organ, inom en befintlig organisation eller fristående, med en beslutsprocess liknande den som gäller för KY rationellt och med en hög grad av legitimitet skulle kunna hantera både KY och kompletterande skolor med statsbidrag. Eventuellt, ansåg vi, kunde även andra likartade utbildningsformer hanteras inom en sådan gemensam organisatorisk ram med tillämpning av flera om än likartade regelverk. Framför allt tror vi att en gemensam hantering kan ge en högre kvalitet både systemmässigt och personellt, som 62 Överväganden och förslag både likheterna mellan utbildningsformerna och skillnaderna dem emellan kan ge goda utvecklingsbetingelser både för utbildningarna och administrationen. Vi gjorde också ett försök till jämförelse mellan utbildningsformerna och fann att det föreligger påtagliga likheter mellan KY och de kompletterande skolorna. Den största likheten är att bådas syften är att tillgodose utbildningsbehov som inte, åtminstone inte fullt ut, beaktas inom utbildningsväsendet i övrigt. De har inte heller någon given plats i ett hierarkiskt ordnat utbildningssystem, utan hämtar sitt kunskaps- innehåll från flera utbildningsformer och också utanför utbildnings- väsendet. I någon mening utgör de i första hand en struktur för att till- godose en varierande flora av utbildningsbehov. I mindre utsträckning, och det gäller främst de kompletterande utbildningarna, är de en nivå- mässigt enhetlig skol- eller utbildningsform. De kan användas för att tillgodose smala eller udda utbildningsbehov över men också, vilket främst gäller KY, relativt kortsiktiga behov. Vi anser att våra tidigare ställningstaganden står sig väl och föreslår således att de statsbidragsberättigade kompletterande utbildningarna framgent hanteras inom samma organisatoriska ram som KY, med ett regelverk som gör det möjligt att behålla de kompletterande utbild- ningarnas särart. 1.5.5KY, YTH och arbetsmarknadsutbildningen Det finns både skillnader och likheter mellan YTH och KY. Kanske kan man säga att KY som försöksverksamhet är vidare än YTH och något mindre renodlad. råder det ganska stora skillnader mellan olika YTH-utbildningar. YTH är dock en renodlad vidareutbildning inom ett yrke, vilken förutsätter en hög yrkeskompetens för tillträde. KY kan vara likartad, men är det oftast inte. En KY kan kanske ge samma kompetens som en YTH-utbildning, men den ger i allmänhet också en yrkesmässig färdighet som utbildningsmässigt börjar på en lägre nivå än vad YTH utgår från. Enligt vår bedömning fyller YTH och KY i så stor utsträckning skilda funktioner att en sammanslagning mellan de båda utbildnings- formerna inte skulle ge några påtagliga mervärden. Vi ser det som angeläget att KY fortsätter att vara en utbildningsform med ett starkt och institutionaliserat arbetslivsinflytande, med en stark förankring i arbetslivets vardag genom lärandet i arbetet och utan fasta institutionella bindningar. Som en del i högskolan har YTH andra traditioner i dessa avseenden och en sammanslagning skulle kunna skada Överväganden och förslag 63 både den ena och den andra formen utan att förlusterna kompenseras av andra vinster. KY är en egen utbildningsform med en egen idé. Det är angeläget inte minst för etableringen av KY att samordningen med andra utbild- ningsformer inte leder till att särdragen suddas ut. Många av utbild- ningarna använder sig också av pedagogiska metoder som förutsätter gruppsamverkan, vilket kan äventyras om samordningen drivs för långt. Trots detta ser vi goda möjligheter till utbyte mellan olika utbild- ningar inom resp. utbildningsform. Där kunskapsinnehållet sammanfaller kan en KY-kurs mycket väl också vara en del av en YTH- utbildning och omvänt. Vi tror att en ökad samverkan, särskilt inom de relativt små utbildningsområden det är fråga om här, kan bidra till både bättre utbildningsekonomi och bättre kvalitet. På samma sätt som beträffande YTH finns det möjligheter till sam- ordning mellan KY och arbetsmarknadsutbildningen. En KY-anordnare kan självfallet anordna arbetsmarknadsutbildning och sam- ordna olika utbildningsmoment. I likhet med högskolan är KY eftergymnasial. Som vi varit inne på tidi- gare ser vi ingen poäng i att dra upp skarpa gränser mellan dessa två former. De försök som gjordes i den tidigare utredningen, där man för- sökte diskutera sig fram till någon skillnad i kunskapsinnehållet manar inte till efterföljd att döma av remissopinionen, inte minst från olika högskolors sida. Fördelarna med KY är inte att åstadkomma en kun- skapsuppbyggnad hos de studerande som har någon särskild karaktär jämfört med andra utbildningsformer. Utan att använda en särskilt oortodox tolkning av begreppet kvalificerad yrkesutbildning är det som vi ser det ingen tvekan om att högskolan producerar mängder av sådan utbildning. Däremot använder inte högskolan begreppet annat än som anordnare av KY och behöver det inte heller. Högskolans utbildningar är i allmänhet så väletablerade att de inte behöver detta tilläggsepitet och därmed bör det inte heller råda någon konkurrens om begreppet, utan det kan användas som även fortsättningsvis. En del KY-anordnare gör kopplingar till högskolan i exempelvis sitt rekryteringsmaterial för att höja sin status och förbättra rekryteringen. Vi ser bara nackdelar med detta. lyckas en sådan utbildnings- anordnare inte klargöra skillnaden ordentligt utan möts av missnöjda och lurade studerande. Från rekryteringssynpunkt är det dessutom tveksamt om det är någon fördel att ta upp tävlan med hög- skolan. Högskolan är naturligtvis bättre på att bedriva högskoleutbild- 64 Överväganden och förslag SOU 1999:122 ning än någon annan och sätter dessutom upp normerna för vad som är högskoleutbildning. För en stor del av befolkningen, i alla åldrar, är högskolan inte ett aktuellt och kanske inte heller ett attraktivt utbild- ningsalternativ över huvud taget. Att använda sig av högskolebegreppet i samband med KY kan i så fall innebära att man avskräcker betydande skaror. I detta avseende anser vi således att en klar boskillnad bör upp- rätthållas mellan KY och högskolan. Lika angeläget ser vi det med samverkan i flera praktiska avseenden. Några högskolor anordnar egna kvalificerade yrkesutbildningar. Främst gäller det de små och medelstora och även bland dem är intresset varierande. Ofta tar högskolan på sig ansvaret att vara ansvarig ut- bildningsanordnare, medan verksamheten som sådan anförtros åt en eller flera uppdragstagare. Mycket vanligt är det att högskolan är under- leverantör till andra ansvariga utbildningsanordnare. Enligt vår bedöm- ning är högskolans bidrag genomgående av hög kvalitet och uppskattas av de studerande. Ett problem med högskolan som underleverantör är de höga priser man ofta betingar sig. Detta är sannolikt en följd av de mer eller mindre schablonartade påslagsprinciper högskolan tillämpar. Detta får som vi ser det orimliga konsekvenser för de kvalificerade yrkesutbildningarna, som ju oftast inte använder sig av högskolans faciliteter i andra avse- enden än personellt. Det vore olyckligt om högskolans medverkan i utbildningarna minimeras av kostnadsskäl. Prissättningen bör anpassas till de faktiska kostnaderna. Det finns ingen anledning till att den som upphandlar en utbildning i högskolan skall bidra till samtliga de over- head-kostnader en högskola har även om dessa kostnader inte berör den sålda utbildningsinsatsen. Vi har fått det intrycket att högskolans medverkan i KY ofta är till nytta och glädje även för högskolan. Eftersom KY skall vara så ome- delbart nyttig måste kunskapsstoffet anpassas till det. De kvalificerade yrkesutbildningarna drivs ofta efter pedagogiska principer som inte är så vanliga i högskolan. KY-medverkan rymmer således ett inslag av pedagogisk fortbildning eller åtminstone eget pedagogiskt utvecklings- arbete. KY:s starka koppling till arbetslivet gör också att högskolan kan knyta nya kontakter för sin egen verksamhet. Vi anser att högskolan kan lämna stora bidrag till kvalitetsarbetet inom KY. Den koppling som finns , att högskolan skall vara företrädd i ledningsgruppen anser vi därför bör behållas. Våra erfarenheter leder oss till att ledningsgruppens arbete med kvaliteten i utbildningarna bör förstärkas. Utan att gå in på det närmare här anser vi att högskolans, liksom det kommunala skolväsendets medverkan är viktig för detta. Både det kommunala skolväsendet och högskolan skall kunna bedriva ett kvalitetsarbete i fråga om utbildning. De, och endast de, kan med stor Överväganden och förslag 65 säkerhet uttala sig om utbildningens nivå i förhållande till andra utbildningsformer och likaså bör de kunna bedöma verksamhetsformerna i den skolförlagda delen. Högskolans medverkan i detta är så betydelsefull att högskolan alltid bör vara företrädd i ledningsgr upperna för KY. Detta bör åstadkommas på frivillighetens väg. På så sätt kan också den enskilda utbildningen försäkra sig om den medverkan som är mest gagnelig för just den utbildningen. En stor fråga i en del utbildningar är i vilken utsträckning utbild- ningen är tillgodoräkningsbar i högskolan. Ofta avtar dramatiken runt detta allteftersom utbildningen går och de studerande får träffa arbets- livet och därmed får klart för sig vad som begärs av dem på arbets- marknaden. Problemen är som nämnts störst i utbildningar som ligger nära högskolans utbud, men också när marknadsföringen anknyter till högskolan. Också utbildningar som inte entydigt är kopplade till en specifik bransch dras emellanåt med detta problem. Vi kan notera att högskolan oftast avstår från att pröva frågan om tillgodoräkning innan den i praktiken blir aktuell och vi har respekt för det ställningstagandet. Det är och bör vara en seriös prövning. Även om högskolan själv bidrar med viss undervisning kan dess innehåll vara så tillrättalagt för KY-ändamål att bedömningen inte låter sig göras utan vidare. Om det är en identisk kurs bör man dock kunna förvänta sig att högskolan kan ta ansvar för det och tillkännage att kursen i fråga är tillgodoräkningsbar. Frågan om tillgodoräkning kan ju inte heller lösas genom en närmare koppling av KY till högskolan, eftersom samma ordning gäller för prövning av tillgodoräkning mellan högskolor som mellan KY och högskolorna. Vi har inte heller kunnat notera att hög- skolorna skulle vara generösare eller välvilligare i prövningen av till- godoräkning när de själva anordnar KY. Att döma av deras handlande anser högskolorna ofta att KY inte kan fogas in bland högskolans utbild- ningar. På samma sätt förhåller det sig f.ö. ofta med YTH. Enligt vår uppfattning är det viktigare att utbildningarna fyller sina övriga uppgifter än att de är t illgodoräkningsbara i högskolan. Huvud- saken är att de studerande inte vilseleds. För att öka tydligheten föreslår vi därför att begreppet poäng förtydligas och att man i bestämmelser och annat konsekvent använder uttrycket "KY-poäng". En invändning i den tidiga debatten om KY eller var att man med den skulle åstadkomma en utbildningsmässig åter- vändsgränd. KY lägger emellertid en god grund för framgångar i yrkeslivet och ger goda möjligheter till fortsatt utveckling i arbetet. KY ger också både teoretiska kunskaper och förmågan att använda dem, vilket i praktiken skapar goda förutsättningar för fortsatta studier även inom det övriga utbildningsväsendet. Till detta kommer vårt förslag att 66 Överväganden och förslag KY skall kunna vara en väg att uppnå särskild behörighet för studier i högskolan. I fråga om tillgodoräkning i högskolan föreslår vi att samma regler tillämpas som i fråga om tillgodoräkning av annan utbildning. Vi före- slår också att det i utbildningsplanen inte längre skall vara nödvändigt att ange om utbildningen är tillgodoräkningsbar. föreslår i sitt betänkande Att leda och lära (SOU1999:63) att studier inom kvalificerad yrkesutbildning skall godtas som inträdeskrav till utbildning av lärare i yrkesämnen parallellt med det nuvarande kravet på 60 poäng i "relevanta, yrkesinriktade högskolekurser". Enligt vår mening bör kvalificerad yrkesutbildning kunna vara ett förkunskapskrav jämsides med andra även i fråga om andra utbildningar i högskolan. Genom att studera några länders olika utbildningssystem har vi försökt att få en bild av vilka likheter och skillnader som finns i den eftergym- nasiala yrkesutbildningen i några europeiska länder. Vi har främst tittat på , , och . Vi har inte kunnat finna något som i allt väsentligt påminner om KY, vilket knappast med tanke på de olika traditioner och förutsättningar som råder i olika länder var att vänta. Däremot finns det naturligtvis likheter mellan KY och andra satsningar på eftergymnasial yrkesutbildning i andra länder. En aktiv medverkan från arbetslivet är en grundbult i KY både i fråga om utformningen av en utbildning men också i själva genom- förandet. Det är svårt att avgöra i vilken utsträckning och omfattning som arbetslivet medverkar i yrkesutbildningen i de olika länderna.