sou · GNB341 · 2000-01-01 00:00:00 — Samlingarna finns ofta kvar hos dem som producerat eller beställt filmer, mer eller mindre väl uppordnade och förvarade. De speglar på samma sätt hela bredden av alla de ämnen som varit föremål för dokumentation med hjälp av rörliga bilder. Det finns flera institutioner, organisationer och företag som har väl utvecklade filmarkiv, ofta med väl registrerade filmer och är tillgängliga för forskare eller för lån och uthyrning. Det finns självfallet ett intresse av att se vilka som är upphovsmän- nen och beställarna bakom alla dessa filmer och vilka organisationer och personer som har producerat filmerna? Dessa och andra frågor berörs i den mån uppgifterna är kända i de följande avsnitten. Många organisationer har en uttalad ambition eller ett uppdrag att samla och bevara rörliga bilder och därmed dokumentär film. Till dessa hör de "tre stora", d.v.s. Programarkiv (Teve- arkivet), och Arkivet för ljud och bild. Det finns även ett mycket stort antal företag som använt film för dokumentära syften, marknadsföring och utbildning, flera med omfattande filmarkiv. Hit hör också åtskilliga verk och myndigheter och statliga bolag, de större museerna, många arkiv och flertalet av de större folkrörelserna, och en lång rad enskilda verksamheter som filmklub-bar, enskilda filmare och inte minst många privatpersoner med familjens filmer. För att i möjligaste mån kunna överblicka och bedöma beståndet av film i landet har utredningen genomfört en riktad enkät, som skickats ut till olika organisationer och deras lokalföreningar (motsvarande) i fem län ((med särredovisning av ), , , och ), en rad verk och myndigheter samt ett antal större företag inom fem branschförbund och en rad filmorganisationer. Utifrån detta underlag har jag försökt bedöma den volym film som finns i samhället och ev. behov av hjälp med kopiering, vård och lagring. Enkäten har följts upp med olika kontakter och stämts av mot vad som i övrigt är känt vid de större filmarkiven. 26 Samlingar av dokumentärfilm – en översikt Enkäten har begränsats till vissa områden och medvetet inte ställt för stora krav på tekniska bedömningar. Det har bedömts som viktigt att få in så många svar som möjligt. Enkäten har fokuserat på volymen film, både avseende titlar och antal meter film, ämne, tillkomstår, filmbas och filmformat samt filmernas tillstånd, som ur ett bevarandeperspektiv har bedömts som intressanta i detta sammanhang. Därutöver har frågor ställts om upphovsrätt, tillgänglighet och vårdbehov samt om behov av tjänster från en ev. Filmvårdscentral. Utifrån svaren har dels en bedömning gjorts av beståndet av film m.m. inom de fem länen, dels en uppskattning av hela riket. Till detta har vägts de svar som inkommit från övriga målgrupper samt som ex- empel ett flertal länsinventeringar, bl.a. (1993) och Film i (1997), och några nationella och ämnesbegränsade invente- ringar, bl.a. Försvarets filmer genom (Armé-, marin- och flygfilm, uppdaterad 1997), Skogs- och lantbruksfilm (LRF, 1987), /NTO-rörelsen (1992), Arbetarfilmer (och bibliotek 1997) samt inventering (1996). De tre större filmarkiven är av särskilt intresse: SVT, SFI och . Som ett sätt att skapa överblick och göra jämförelser möjliga har jag valt att (översiktligt) beskriva dessa utifrån några olika perspektiv som sedan fått bilda en utgångspunkt och en jämförelsegrund för redovisningen av övriga filmsamlingar. Dessa är 1. ansvarsområde (uppgifter, ansvar, åtaganden m.m.), 2. samlingar (avseende primärt dokumentär film), 3. accession (dito), 4. registrering (inkl katalogisering, scanning, m.m.), 5. bevarande (vårdåtgärder, lagring, m.m.) samt 6. tillgänglighet (informationslagring, sökbarhet, service m.m.). Av de stora produktionsbolagen har () även dominerat produktionen av dokumentär film. De filmer som producerats på initiativ av SF finns till största delen hos SFI och SVT. De filmer som . Detta mönster gäller generellt för huvuddelen av all svensk be- ställningsfilm. Därtill kommer två andra filminnehavare: distributörerna och filmlaboratorierna. Distributörernas innehav av äldre film är dock tämligen begränsat. Filmlaboratoriernas material har till stor del koncentrerats till SVT och till det enda kvarvarande filmlaboratoriet i , . En stor andel av beställningsfilmen finns hos beställarna: före- tag, myndigheter, organisationer o.s.v. Av enkätsvaren att döma är kun- Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 27 skapen om dessa filmer synnerligen varierande. Det är därför svårt att utifrån filminnehavarnas svar bilda sig en klar uppfattning om film- samlingarnas omfattning, vilka filmer som finns och hur väl bevarade filmerna är. Enkätsvaren ger dock en översiktlig bild av innehavet. Huvuddelen av filmbeståndet utanför SFI och SVT utgörs av 16mm film, ca. , medan 35mm film endast utgör . utgörs av 8mm film. Intresset för att utnyttja en Filmvårdscentral är utifrån enkätsvaren mycket stort, framför allt för lagring, videoöver- föring och rådgivning om ett nyttjande av filmerna i moderna och aktu- ella mediaformer. Viljan att råda bot på den bristande kunskapen om film förefaller vara mycket stor. I utredningen har vi valt att koncentrera oss på att undersöka hur mycket film som finns kvar, inte hur mycket film som har producerats. En undersökning av hur mycket dokumentär film som har producerats i skulle bli alltför tidskrävande, då i synnerhet 16mm och 8mm film har producerats utanför etablerade produktionsbolag. Att göra en genomgång av Statens biografbyrås handlingar är inte en tillförlitlig metod, då det utifrån Biografbyråns uppgifter kan vara svårt att avgöra vad som skall betraktas som dokumentär film. En stor del av de filmer som utredningen skall behandla har aldrig varit avsedda för biografdis- tribution och har därmed aldrig inlämnats till . Programarkiv (SVT) ingår i koncernen och anses vara ett av världens tio största arkiv inom sitt område. Verksamheten byggdes upp vid televisionens start . Pro- gramarkivet är lokalmässigt inrymt i i . SVT sparar primärt endast egenproducerat material eller (inköpt) film, där SVT äger rättigheterna och som kan utnyttjas i den egna programpro- duktionen. SVT erbjuder kopieringstjänster men tar inget eget initiativ till att bevara dokumentär film generellt. har SVT visat faktaprogram på mellan 50 och , varav en 70 – är svensk- eller egenproducerat material. samlingar omfattar i första hand med av SVT egenproducerat filmmaterial . Hit hör också inköpt filmmaterial av olika slags dokumentär film; mest känt är SF:s journal- och kortfilmer. Film finns därutöver från bl.a. Europafilm, , Svenska och SJ. De första arkivförvärven skedde på 1960- talet och det äldre historiska filmmaterialet omfattar ca 100 000 titlar, från minutkorta journalinslag till längre dokumentärer på 35mm och 16mm (, positiv och nitrat). 28 Samlingar av dokumentärfilm – en översikt SVT:s egenproducerade material, d.v.s. , ligger huvud- sakligen på 16mm (negativ och kopior), där bl.a. nyhets- och fakta- material, skol-TV m.m. ingår. SVT är på så sätt landets största arkiv för äldre dokumentär film, och omfattar sammantaget c:a 46 millioner meter film enligt SVT:s beräkningar , varav över 5 milj. meter förvärv av äldre dokumentär film. Nitratfilmen beräknas omfatta närmare 1 milj. meter. , som också hör hit, har en stor samling pressbilder – 1965 och SR/SVT:s företagshistoriska samling, sammanlagt ca 5 millioner foton. Tillväxten sker genom egen eller beställd programproduktionen och genom vissa förvärv av nytta för den interna programproduktionen. Filmerna är registrerade och katalogiserade och manuellt sökbara i en särskild katalog. De är även till stor del registrerade i en databas som byggs upp successivt varefter filmer överförs till video vid ; sker en överföring av SF-materialet. Programmaterialet är sökbart i särskild intern databas. Materialet är i första hand tillgängligt för forskning genom . SVT:s programarkiv är primärt ett internt arkiv för stöd för SVT:s egna produktioner. Filmerna förvaras huvudsakligen i ett eget arkivutrymme medan mastrar på det värdefulla journalfilmsinnehavet från SF och Kinocent- ralen är arkivdeponerade hos Filmservice. Överföring till video sker efter hand hos av dokumentär film, varvid en videokopia finns hos SVT. Inköpt och egenproducerat material ligger till största delen på film och behovet av vård och kopiering bedöms som omfattande eftersom det äldre filmmaterialet behöver gås igenom och åtgärdas kontinuerligt. Ett särskilt filmarkiv finns för nitratfilm. Genom särskilda medel från sker en överföring av ett begränsat material till video vid . Det finns generellt ett behov av vård av större delen av det äldre filmmaterialet, där t.ex. en stor del av den film som visas i olika historiska filmprogrampunkter är originalfilm på 35mm. Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 29 () är en stiftelse, grundad , vars verk- samhet regleras och finansieras i avtal mellan staten, filmbranschen samt SVT och TV4. Avtalet beräknas förnyas , sannolikt enl. de förslag som lagts av svensk filmpolitik (SOU 1998:142). Huvuddelen av verksamheten är förlagd till i , där även bl.a. och vid finns, samt i och i viss utsträckning genom de tolv regionala resurscentra för film som stöddes av SFI 1998. Vid SFI svarar avdelningen Cinematek & Information för doku- mentation, filmarkiv, filmrestaurering, cinematek och information. Ro- tebro , ursprungligen grundat och uppköpt av SFI , är en särskild laboratorieenhet med uppgift att renovera (syning, reparation, tvättning och kemisk renovering m.m.), arkivera och handha distribution av film och videomaterial för SFI. Här finns även en digital avdelning. Man åtar sig även renoverings- och bevarandeuppdrag från externa beställare; förvaras film för ett åttiotal filminnehavare, huvudsakligen större företag och organisationer, som för en ingångsavgift och därefter årlig avgift hyr arkivutrymme. Filmerna lagras i kasematter med kontrollerad luftfuktighet och temperatur. SFI har i uppdrag att stödja produktionen av svensk film, främja spridning och visning och att bevara film och material av film- och kulturhistoriskt intresse. Avdelningen Cinematek & Information har bl.a. till uppgift att bevara det svenska filmarvet och dokumentera filmen som konstart och nöjesindustri, att göra filmarvet tillgängligt genom regelbundna visningar samt öka tillgängligheten till samlingar och fakta om film till forskare, studerande och allmänhet. SFI har även till uppgift att stärka filmens roll i det lokala kulturlivet liksom att bedriva en filmpedagogisk verksamhet i nära kontakt med skola, föreningar och filmorganisationer. SFI har även publiceringsverksamhet och ger bl.a. ut svensk Filmografi. har SFI särskilda medel för stöd till regionala resurscentra för film och video; kommer dessa att finnas i 18 län. Vid utgör depositioner och förvärv drygt 18 000 titlar, huvudsakligen fiktiv film eller spelfilmer men även drygt 4 000 kort- filmer, däribland film () med ett dokumentärt innehåll. Vid Dok- umentation finns ett omfattande material som på olika sätt publiceras om film – böcker, bilder, affischer, program etc. – insamlat. bibliotek är för filmlitteratur och samarbetar med Biblioteksfilialen för Filmvetenskap vid . Boksamlingen omfattar drygt 42 000 titlar och ca 1 30 Samlingar av dokumentärfilm – en översikt Arkivet omfattar bl.a. manuskript och textlis-tor, ett särskilt klipparkiv och ett bild- och affischarkiv. Svenska kortfilmer i består till större delen av doku- mentärfilmer avsedda för visning på biograf. Bland olika kategorier kan nämnas ett stort antal valfilmer, den äldsta , från de flesta politiska partierna. Bland företagsfilmer kan nämnas en stor samling filmer som presenterar olika delar av Kooperativa Förbund- ets verksamhet. En stor del av nordisk Tonefilms kortfilmsproduktion från 1950- och 1960 talen finns i arkivet. I filmarkivet finns i övrigt filmer deponerade av företag, institutioner och privatpersoner, bl.a. av , , Film, , , , , , dödsbo, , Turistråd, , , Energiverk och Rädda Barn- en. Som grund för förvärv av film är regeln att av all film, som får eko- nomiskt stöd från SFI, d.v.s. största delen av all svenskproducerad spel- film och kortfilm, skall säkerhetsmaterial levereras till . En betydande del av de utländska filmer som visas offentligt i deponeras efter hand. Till detta kommer förvärv av äldre material, bl.a. enskilda filmsamlingar, kortfilm m.m. En kontinuerlig katalogisering sker i SFI:s filmdatabas, där omkring 37 000 titlar är registrerade – även film som inte ingår i SFI:s samlingar. Litteratur och arkivmaterial i övrigt registreras genom . Arkivet är även tillgängligt för forskare och nyttjas i första hand av forskare vid (). Film från filmarkivet visas av SFI:s filmklubb , även i och . är tillgängligt för allmänhet och forsk- are; litteraturen är katalogiserad och sökbar genom LIBRIS. utvecklades en websida, där information lämnas om SFI:s verksamhet. Kopiering och spridning av inlevererat filmmaterial för kommersiellt bruk är inte tillåtet enligt avtal med upphovsrättsinnehavarna. Flera omfattande restaureringsprojekt har genomförts eller pågår, bl.a. av nitratfilm och av färgfilm. har arbetet med att restaurera färgfilm från stått i fokus. Arbetet sker vid Filmservice. Det kan vara intressant att se i vilken utsträckning filmerna kommit till användning i SFI:s visnings- och serviceverksamhet och vilka nytt- jarna är. SFI har ställt samman följande redovisning av antalet "expeditioner", d.v.s. olika former av service, för åren 1995 – 1997: Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 31 Antalet "expeditioner" vid 1995 – 1997. SFI, interna visningar Filmvetenskapliga inst., Filmvetenskapliga inst., Övriga externa kunder (visningar Lån till utlandet, främst till FIAF- Lån från utlandet, främst från 2.5Arkivet för ljud och bild Arkivet för ljud och bild () är en statlig myndighet och nationalarkiv för inspelat ljud och rörliga bilder. Verksamheten inleddes och från starten införlivades Nationalfonoteket, bildat vid Kungl. är lokalmässigt inhyrt i kontorskomplexet Garnisonen i . ALB:s verksamhet regleras i Pliktexemplarslagen (1993:1392). ALB:s uppgift är bl.a. att bevara alla filmer som visats offentligt i Sver- ige, videogram som framställts i minst fem exemplar, svenska fonogram och multimedier, alla program som sänts av och fr.o.m. samt fr.o.m. alla program som sänts av TV4 och de satellitkanaler som utgår från . Dessutom tillkommer ett urval av lokala TV- och radiosändningar. I uppdraget ingår en retroaktiv insamling av ljud- och bildmaterial, bl.a. äldre svenska filmer. Ansvarsområdet föreslås utvidgat till att omfatta även elektroniskt material som webbsidor m.m. enligt förslag (SOU 1998:111). består, förutom pliktexemplar , även av filmer som förvärvats efter forskarförfrågningar och filmer som aktivt samlats in genom kontakter med museer och andra institutioner, företag, 32 Samlingar av dokumentärfilm – en översikt organisationer samt privatpersoner. Filmerna överförs till video på och återlämnas sedan utom i de fall när donatorn önskat att också filmerna ska arkiveras på . I ett särskilt samarbete med SVT kopieras f.n. samtliga SF:s journal- och kortfilmer. Den äldre doku- mentära filmen (exkl. den TV-producerade) beräknas f.n. omfatta ca 6 100 titlar. När det gäller äldre svensk film så sker en retrospektiv insamling inom de resursramar som finns. omfattar all film som bedöms vara av kulturhistoriskt intresse. Pliktexemplar och förvärv av film överförs till professionella digitala videokassetter. Förvaringen sker i särskilda klimatarkiv. Originalfilmen återgår i de flesta fall till leverantören. Videoinspelningarna, liksom all elektronisk information, har begränsad beständighet och en "migrering" till nya bärare och system sker efter hand. Inspelningarna katalogiseras i databaser som är tillgängliga för besökarna på ALB:s forskarexpedition men också via ALB:s hemsida på Internet. har ett generellt medgivande i upphovsrättslagen att framställa kopior för forskningsändamål. För annan användning krävs tillstånd från upphovsmannen. Vid förvärv av äldre filmsamlingar skriver ett avtal där donator i allmänhet medger användning för icke kommersiellt bruk inom . Det gäller även den stora samlingen av SF:s journal- och kortfilmer. har regeringens uppdrag att öka tillgängligheten till samlingarna och för nu förhandlingar med vissa av upphovsmännens organisationer i syfte att göra större delar av samlingarna tillgängliga för en bredare allmänhet. har en väl utvecklad användarservice. I finns sju särskilt inredda visningsrum, samt åtta öppna platser. kan dessutom erbjuda användarna ett grupprum för tio personer samt en videograf med storbildsvideo som rymmer 45 personer. Låneexpedi- tionen har öppet (vardagar + kvällsöppet). Antalet forskarärenden är mellan 600 och 700 , antalet besök är i gen- omsnitt 13 per dag. har byggt upp ett system med fjärrlåneinstitu- tioner (f.n. 36 st., företrädesvis bibliotek), där forskare runt om i landet har möjlighet att studera ALB:s material inklusive äldre dokumentärfilm. för ingen särskild statistik över utlån Av doklumentärt material. Av c:a 22 500 beställningar är c:a 2 200 beställningar av förvärvade bildproduktioner, exkl. spelfilm. Motsvarande siffra för pliktexemplar, spelfilmer och nyhetssändningar undantagna, är c:a 8 000. Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 33 2.6Företag, myndigheter med flera Svenskt näringsliv har beställt och själva producerat film sedan 1900- talets första år; dels reklamfilm, dels filmer som dokumenterar produkter och/eller produktionsprocesser, s.k. industrifilmer. Gränsen mellan dessa kategorier är dock flytande, eftersom industrifilmerna producerades för att marknadsföra företaget. Skillnaden mellan reklamfilm och industrifilm ligger i att industrifilmerna har ett mer dokumenterade innehåll, är längre och visades mer sällan på biografer, utan på utställningar, mässor och hos företagen själva. Statliga verk och myndigheter har i mycket varierande omfattning beställt film för att informera om sin verksamhet och pedagogiska filmer riktade till den egna personalen. Då huvuddelen av dessa filmer är producerade efter 1940 och till övervägande del är tänkta att visas in- ternt dominerar 16mm-formatet. Vad gäller bevarande och tillgängliggörande av dokumentär film sker insatser av olika slag. Armé-, marin- och flygfilm () har över 2 000 filmer, stora filmsamlingar finns t.ex. hos landsting och kommuner, vid SJ, Posten, , , vid och , vid SIDA o.s.v. Kommuner och landsting uppvisar betydande samlingar film, men variationen är mycket stor. Storstadskommuner som och har stora samlingar, medan många mindre kommuner helt saknar filmer. Filmerna är till ungefär lika del dokumenterande och informerande. En relativt stor andel av industrifilmerna finns hos SVT och SFI, men enkätsvaren visar ändå att ett antal mycket stora industrifilm- samlingar finns ute hos företagen och att ett stort antal företag uppvisar mindre samlingar. Det är hos företagen den största andelen () 35mm-film återfinns. På många håll har man arkiverat det äldre filmmaterialet. Inom denna grupp och särskilt inom näringslivet finns dock en stark hotbild och mycket material är på väg att bortrationaliseras och förstöras. Hotbilden utgörs främst av att filmmaterialet har blivit inaktuellt och bristande tekniska visningsmöjligheter och att kunskapen om filmhantering försvinner genom t.ex. generationsväxlingar. Åtskilliga filmer, som man anser kan ha ett större värde, låter man överföra till video och därmed "rädda". Det finns ett behov av att rationalisera och hushålla med utrymmen, varvid det äldre filmmaterialet ofta glöms, gallras eller slängs. Det finns ett flertal exempel på detta som kommit fram i anslut- ning till enkätundersökningen. 34 Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 2.7Institutioner, organisationer och föreningar Ett stort antal offentliga institutioner som museer, kyrkor och samfund innehar tämligen omfattande filmsamlingar. Olika folkrörelser, som fackförbund, nykterhetsorganisation och bildningsförbund har i varier- ande omfattning producerat film. runt om i landet förvarar en del av dessa film, men enkätsvaren visar att det finns mer filmer hos de olika förbunden och framför allt hos enskilda medlemmar. En stor men ej lättsammanställd kunskap finns också hos flera av dessa översiktligt arbetande organisationer och motsvarande verksam- heter inom landet. Som exempel kan nämnas olika större branschför- bund, KF, olika arkiv inom , , , i flera län o.s.v. Många av dessa har genomfört inventeringar och sammanställt förteckningar. De sammanställningar som finns är i regel översiktliga, oftast endast titlar och år och begränsade till det egna området, t.ex. ett län eller ett särskilt ämnesområde. Någon allmän, nationell översiktlig samman- ställning finns bara undantagsvis. Ingen av dessa institutioner eller motsvarande tar ett ansvar för bevarande och tillgängliggörande som går utöver målen för den egna verksamheten. Det är egentligen endast inom museivärlden som en mer ambitiös bevarandeiskussion förts, bl.a. i samarbete med SFI och främst vad gäller nitratfilm. En mycket stor volym film kan således återfinnas hos dessa och hos olika ideella organisationer som t.ex. naturskyddsföreningar, turistför- eningar och, framför allt, hembygdsföreningar. Osäkerheten är på detta område mycket stor. En stor del av dessa filmer förvaras dessutom hos privatpersoner och har endast indirekt omtalats i enkätsvaren. Hotbilden här är densamma och förstärks ytterligare genom att många organisationer och föreningar har en svag ekonomisk grund och svårt att avsätta medel till att ta hand om det äldre filmmaterialet och ofta måste lita på ideella insatser. På några håll stöder man överföring till video. Det är också många som i anslutning till enkäten betonat värd- et av att det skapas resurser för att ta hand om det äldre filmmaterialet. Samlingar av dokumentärfilm – en översikt 35 2.8Alla andra – privat- och amatörfilm Privat- och amatörfilm har vuxit stadigt och framför allt , särskilt sedan 8mm-filmens introduktion. Det är dock mycket svårt att uppskatta hur mycket film som förvaras hos en- skilda personer. Privata filmsamlingar innehåller allt från familjefilmer till hembygdsfilmer. Ämnesområdena är naturligen familj och fritid, men även natur, resor o.s.v. men det finns också många filmer om t.ex. hantverk och slöjd. Det finns här en stor och värdefull dokumentation som sällan finner en säker arkivering i ett längre tidsperspektiv. Intresset för film lever kvar även om de allra flesta övergått till videokamera och är också markerat genom de många filmklubbar som finns över hela landet. Det här filmmaterialet är av stort etnologiskt och kulturhistoriskt värde, särskilt som det ofta redovisar privata perspektiv på familj och samhälle av stor närhet och spontanitet. Det är därför särskilt viktigt att det skapas möjligheter att detta filmmaterial tas om hand på ett bättre sätt. Huvuddelen av all 8mm-film återfinns i denna kategori, men också en mycket stor mängd 16mm-film. Hotbilden här är mycket stark och av motsvarande karaktär som redovisats ovan. Det är rimligt att anta att dessa filmer inte förvaras på bästa sätt och risken för att mycket material skall kastas är stor. Mycket privat filmmaterial kan inte användas av tekniska skäl och yngre generationer saknar ofta intresse av filmerna. En hel del har också överförts till video för att kunna visas och originalmaterialet har ofta slängts. En sammanvägning av enkätens svar och en jämförelse och uppräkning av i övrigt känt innehav av äldre dokumentär film, bl.a. hos SVT, SFI och och olika organisationer och företag m.fl., ger en förhålland- evis kvalificerad skattning av den bevarandevolym det handlar om. Sammanställningen har som tidigare redovisats inriktats på "äldre" do- kumentär film med en tidsgräns framåt något vagt satt till c:a 1980 eller .