sou · GNB371 · 2000-01-01 00:00:00 — En tidigare framställning gjordes av Bostad till , då med innebörden att kom- munerna själva skulle få möjlighet att kunna besluta om avgifter för bostadsförmedling. , , har kommunfullmäktige i beslutat att avveckla bostads- förmedlingen i dess nuvarande form och att överlåta den reguljära förmedlingsverksamheten till ett bolag som ägs av de privata och kommunala fastighetsägarna gemensamt. Det har senare träffats en uppgörelse om att istället omvandla bostadsförmedlingen till ett kommunalt bolag. Verksamheten avses avgiftsfinansieras vilket förutsätter avgifter utöver den godkända förmedlingsavgiften om maximalt . I det tjänsteutlåtande7 som låg till grund för styrelsens för senaste hemställan finns en grov kal- kyl för finansiering av den föreslagna förmedlingsverksamheten. Med 50 000 registrerade sökande skulle den reguljära verksam- heten kunna finansieras med en årlig köavgift om om 4 000 lägenheter förmedlades till en förmedlingsavgift om . Bostad framför i sitt tjänsteutlåtande att ett beslut om registreringsavgifter inte skulle behöva innebära att det blir fritt fram för var och en att starta en bostadsförmedling och ta ut köavgifter och att man av hänsyn till grundläggande konsument- intressen kan villkora rätten att ta ut köavgifter med någon typ av kommunalt godkännande eller begränsa möjligheten till endast sådana förmedlingar som kommunen har ett bestämmande över eller har slutit avtal med. Frågans avgörande kan ha en principiell betydelse för all hyres- förmedling utifrån principer om konkurrensneutralitet: likartad förmedlingsverksamhet skall kunna bedrivas på lika villkor. En särbehandling av vissa verksamheter t.ex. utifrån avtal med, eller godkännande av, kommunen skulle kunna strida mot såväl den svenska konkurrenslagen som . 7 Bostad , Tjänsteutlåtande nr 2/1998 , ärende 7. Det finns ett antal olika vägar för en enskild person att söka efter och få tillgång till en hyreslägenhet. Tabellen nedan kan illustrera olika huvudsakliga vägar att komma in på, eller byta inom, hyres- sektorn. Kommunerna och de allmännyttiga bostadsföretagen har här traditionellt haft en betydande roll, till dels med stöd av lagstiftning. Hur stor del av de totala rörelserna på hyresmarknaden som kan hänföras till de olika delarna varierar regionalt och över tiden, och påverkas av utbud och efterfrågan. Någon användbar jäm- förande statistik finns inte tillgänglig. I det följande redovisas översiktligt tidigare lagstiftning som rör kommunernas roll i bostadsförmedlingssammanhang, kommunernas bedömning av utvecklingen på bostadsmarknaden samt bostadsförmedling och annan service. 1 Privata förmedlare kan även förmedla förstahandskontrakt som ombud för allmännyttiga och privata fastighetsägare. Det förekommer främst i överskottskommuner. Förmedlingen ersätts då av fastighetsägaren. 2.1Bostadsförsörjning och bostadsanvisning – äldre lagstiftning 2.1.1Lag om kommunala åtgärder till bostadsförsörjningens fromma m.m. Bostadsförsörjningslagen (1947:523, upphävd ) gav kommunerna ett grundläggande ansvar för bostadsförsörjningen, innefattande bl.a. planering och förmedling. Kommunerna skulle fortlöpande bedriva bostadsförsörjningsplanering i syfte att främja att alla i kommunen skulle få en egen bostad av god kvalitet. Pla- neringen skull komma till uttryck i ett program, antaget av kom- munfullmäktige. skulle aktivt bidra med underlag i planeringen och programmen skull redovisas till regeringen. Kommunerna var också skyldiga att fortlöpande samla uppgifter om bostadsförsörjningen i kommunen och på begäran underrätta bostadssökande om möjligheterna att få bostad i kommunen, bostädernas belägenhet, storlek och utrustning, bostadskostnader samt andra förhållanden som bostadssökande behöver kännedom om. Om det behövdes för att främja bostadsförsörjningen skulle kommunen anordna bostadsförmedling, i vissa fall kommunerna gemensamt i ett område som kunde anses vara en enhet i bostads- försörjningshänseende. Staten kunde ålägga en kommun att an- ordna bostadsförmedling, något som dock aldrig utnyttjades. I lagen fastslås att bostadsförmedling skall vara av- giftsfri. Avgift fick dock tas ut för sådana tjänster som bostads- förmedlingen tillhandahåller och som inte avser registrering av bostadssökande eller anvisning av bostad till registrerad bostads- sökande. Det t.ex. kunde gälla andrahandsförmedling, rumsför- medling eller förmedling av byten. 2.1.2Bostadsanvisningslagen och Lagen om bostadsanvisningsrätt Bostadsanvisningslagen (1980:84, upphävd ) gav kommunerna rätt att genom beslut i kommunstyrelsen förklara ett eller flera bostadsområden i kommunen som bostadsanvisnings- område. Beslutet innebar att hyres- och bostadsrättslägenheter i området i första hand skulle upplåtas till bostadssökande som kommunen anvisade. Lagen ersattes av lagen om bostadsanvisningsrätt (1987:1274, upphävd ), där beslut om bostadsanvis- ningsrätt skulle fattas av hyresnämnd och där besluten avsåg hus och inte områden. I den nya lagen infördes även reglering av fri- villiga utfästelser av fastighetsägare om medverkan i den kommu- nala bostadsanvisningen. I den nya lagen infördes också en möj- lighet för kommunen att kontrollera att fastighetsägare följde beslutet och lämnade lediga lägenheter till den kommunala för- medlingen. Efter bygger kommunernas möjligheter att få tillgång till lägenheter att förmedla praktiskt taget uteslutande på frivilliga avtal. Enda undantaget är den möjlighet som 35 § i Hyreslagen (Jordabalken 12 kap.) ger kommunen att via ansökan till hyresnämnden få anvisningsrätt till lägenheter som kommer i inbyte till en förmedling. Denna paragraf kan bara åberopas när kommun, eller kommunalförbund som har hand om bostadsförmedling för två eller flera kommuner, medverkar genom anvisning eller förmedling. 2.2Överskott – balans – brist En avgörande förutsättning för att oseriös bostadsförmedling skall uppstå och få någon omfattning är någon form av bristsituation på den lokala bostadsmarknaden. På orter med överskott av bostäder finns ingen egentlig marknad för privat bostadsförmedling vid sidan av fastighetsägarnas egen uthyrningsverksamhet, privata annonser, ev. bostadsförmedling eller, på högskoleorter, student- kårens förmedling av bostäder. Den kartläggning av kommunernas bedömning av bostadsmarknadsläget som genomförs av kan därför vara av intresse för att belysa nuläge och utveckling i olika delar av landet. De årliga bostadsmarknadsenkäterna avser bl.a. att kartlägga kommunernas bedömning av bostadsefterfrågan inom den egna kommunen. I analys från 19982 konstateras att läget på bostads- marknaden varit tämligen statiskt. angav 20 kommuner () att man hade en brist- situation, en ökning från 10 bristkommuner . 56 kommuner, eller , bedömde att bostadsmarknaden var i balans. Den procentuella andelen har här pendlat kring . Här bedömde 13 kommuner, däribland och , att det rådde brist i vissa centrala delar av kommunen. Totalt 33 kommuner hade alltså brist i hela kom- munen, eller i centrala delar. Av dessa var 26 storstadskommuner eller högskoleorter. Övriga drygt 200 kommuner angav att man hade ett överskott av bostäder i hela kommunen. 2 Rapport 1998:1, Bostadsmarknadsläge och förväntat bostads- byggande 1998- 99, kommunernas bedömning. Den ännu inte publicerade bostadsmarknadsenkäten visar att det är betydligt fler kommuner som uppvisar bostads- brist jämfört med - 32 jämfört med 20, en ökning . Det är också fler som anger att det är brist i vissa centrala delar trots att bostadsmarknaden i stort är i balans, 22 kommuner jämfört med 13 föregående år. Antalet kommuner med brist i hela eller delar av kommunen har därmed med ökat från 33 till 54 och antalet kommuner med överskott minskat från drygt 200 till 185. 2.2.1.3Områden med bostadsbrist – prognoser för framtiden Antalet kommuner med förutsättningar för en oseriös bostadsför- medling eller mer omfattande svarthandel med lägenheter är alltså relativt begränsat. En inte oväsentlig del av landets bostadsbestånd och befolkning finns emellertid i bristområdena: nästan en fjärdedel av befolkningen bor i de kommuner som har bostadsbrist. Hur kommunerna ser på utvecklingen på bostadsmarknaden tas också upp i rapporter. ser en oför- ändrad situation som trolig , för- utser en minskad efterfrågan och en ökad efterfrågan. Några slutsatser om bristorter framöver är svår att dra av detta, 11 av de 32 kommunerna med brist i hela kommunen bedömde dock att situationen skulle förvärras . redovisning av kommunernas bedömning av brist/ balans/ överskott på bostadsmarknaden visar dock att mycket snabba förändringar kan ske, vilket det följande diagrammet visar. ökade antalet bristkom- muner dramatiskt, från knappt 50 till ca 225. Överskottskommu- nerna minskade från knappt 150 till någon enstaka. Denna utveckling avspeglar en period med överhettning på arbetsmarknaden, en avreglering av kreditmarknaden som gjorde krediter lättillgängliga och en inflation som innebar att real- räntan blev mycket låg. frågan ännu snabbare än den tidigare uppgången: 1993 hade brist- kommunerna minskat till ett tiotal och överskottskommunerna ökat till ca. -84 -85 -88 -89 -91 -92 -93 -96 -97 -98 2.3Kommunal bostadsförmedling och annan service I från den årliga bostadsmarknadsenkät som ställs till kommunerna redovisas vilken service kommunerna ger bostadssökande. Resultaten visar att den kommunala bostadsförmedlingen blir alltmer sällan förekommande. Utvecklingen förklaras förmodligen till stor del av det överskott på hyreslägenheter som råder i många kommuner. hade 89 kommuner, eller knappt 30 pro- cent, bostadsförmedling jämfört med 29 kommuner . Bara har andelen kommuner med förmedling minskat från till . Alternativa lösningar tycks heller inte öka. Enkätsvaren visar att av kommunerna saknar samordnad förmedling av bostäder. En del kommuner räknar det kommunala bostadsföretagets uthyrningsverksamhet som bostadsförmedling, men dessa redovisas inte i . I vilken utsträckning alla privata förmedlare är kända och har redovisats är osäkert. Förmedling av bostäder. Procent av samtliga kommuner Helt eller delvis i privat regi Ingen organiserad förmedling av Bortfall/ej svar 1Överlappning kan förekomma. 2Inkl ev. delvis kommunägda förmedlingar. 3I privat regi, antingen i form av samarbete mellan fastighetsäg eller en privat mäklare av hyreslägenheter. I de flesta kommunerna kan en bostadssökande få någon form av information från kommunen. En tredjedel av kommunerna kan t.ex. förmedla en förteckning över lokala fastighetsägare. En fjär- dedel av kommunerna som saknar organiserad bostadsförmedling av bostäder uppger dock att man inte erbjuder någon service alls. Service till de bostadssökande i kommuner utan bo- stadsförmedling Andel av de kommuner som Det går att få information/rådgivning Lista över lokala fastighetsägare finns 2.4Bostadsbrist – oegentligheter – åtgärder På en bostadsmarknad med brist på bostäder finns förutsättningar för en rad olagliga affärer, där den verksamhet oseriösa bostads- förmedlare bedriver bara är en liten del. De flesta s.k. svarta affä- rer torde t.ex. ske mellan enskilda personer, helt utan förmedlares medverkan, ibland också med fastighetsägaren som part. Goda förutsättningar för att starta en förmedlingsverksamhet i syfte att bara ta in avgifter, utan avsikt att förmedla några bostäder, finns också där bristen är stor. Bostadsbristen kan till en del ha sin orsak i att hyressättnings- systemet håller hyrorna på en nivå som i attraktiva lägen under- stiger betalningsviljan hos hushåll och därmed försvårar nypro- duktion. Utbudet av hyreslägenheter påverkas också av den på- gående omvandlingen av hyresrätter till bostadsrätter. Efterfrågan på hyresrätter beror på flera faktorer som t.ex. in- flyttning, hushållssplittring och hushållsbildning samt boendekostnad i hyreslägenheter i förhållande till kostnader för att bo i bostadsrätt eller egnahem. Det kan konstateras att ju större skillnaden mellan betalnings- vilja och verklig hyra är för en hyresrätt, desto större utrymme finns för olagliga lägenhetsaffärer. Men även på en bostadsmarknad i balans finns visst utrymme för svarta affärer liksom för en oseriös bostadsförmedlingsverk- samhet. På de flesta bostadsmarknader finns bostäder som genom läge, standard, storlek eller andra egenskaper uppfattas som särskilt attraktiva. Där finns också förutsättningar för att hushåll skall vara villiga att betala för att komma över vissa hyreslägenheter. I områden med balans på bostadsmarknaden kan också finnas ut- rymme för oseriösa bostadsförmedlare, särskilt om in- eller om- flyttningen är stor. Kanske särskilt om offentlig förmedling, i form av bostadsförmedling eller de allmännyttiga företagens köer, i egen regi eller samordnad med andra fastighetsägares, saknas. En reglering av den verksamhet som kan bedrivas av oseriösa bostadsförmedlare skulle bara påverka vissa former av den olagliga verksamhet som förekommer på delar av bostads- marknaden. En rad andra åtgärder har föreslagits från olika håll. Det gäller t.ex. mera resurser till polis och åklagare och ett ändrat förfarande vid hyresnämndens prövning av lägenhetsbyten. Allmänt efterlyses en markering från samhällets sida om en ändrad syn på den alltmer accepterade och utbredda förekomsten av oegentligheter inom bostadsområdet. När det gäller hyressätt- ningssystemet har regeringen tillkallat en särskild utredare3 med uppdraget att bl.a. genomföra en utvärdering av det s.k. bruksvärdessystemet. Utredaren skall särskilt granska om lägesfaktorn tillmäts en betydelse som på ett rimligt sätt sva- rar mot hyresgästernas värderingar och vilken roll hyressättningen har för produktionen av nya bostäder, liksom att undersöka i vad mån en låg hyresnivå i attraktiva områden bidrar till olaglig handel med hyresrätter. 3 Utveckling av allmännyttiga bostadsföretag samt utvärdering av bruks- värdessystemet. 3Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt 3.1Ersättning vid upplåtelse och förmedling – Hyreslagen Fastighetsägare är förhindrade att upplåta sina egna lägenheter mot någon form av särskild ersättning: Jordabalkens 12 kap. (allmänt kallad Hyreslagen) 65 § förbjuder uppställande av villkor om särskild ersättning för upplåtelse av bostadslägenhet eller för överlåtelse av hyresrätten till sådan lägenhet. Det innebär bl.a. att fastighetsägare är förbjudna att begära särskild ersättning för att upplåta en bostad. Straffet är böter eller fängelse . I ringa fall utdöms inget straff. För grova brott döms till fängelse i högst . Yrkesmässig verksamhet eller stor omfattning eller om personen har missbrukat sin ställning som ägare eller förvaltare till en fastighet skall då sär- skilt beaktas. Den som tagit emot ersättning är skyldig att betala tillbaka den. I Jordabalkens 12 kap. § 65a regleras vad som gäller vid för- medling av hyreslägenheter. Ingen får ta emot, träffa avtal om eller begära ersättning av hyressökande för anvisning av bostads- lägenhet annat än för fritidsändamål. Sådan ersättning får dock utgå vid yrkesmässig bostadsförmedling enligt grunder som före- skrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer. Brott bestraffas med böter eller fängelse . Är brottet grovt är straffet fängelse upp till . Den som tagit emot otillåten ersättning är skyldig att betala tillbaka den. 34 Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt SOU 1999:71 3.2Ersättning vid förmedling av hyresrätter Enligt förordning (1978:313) om taxa för yrkesmässig bostads- förmedling skall taxan för ersättning vid yrkesmässig bostadsför- medling av hyresrätter fastställas av Kammarkollegiet. är reglerna konkurrensneutrala, dvs. lika för och privat verksamhet1. Taxan är oförändrad , högst för ett möblerat eller omöblerat rum, högst för en lägen- het (K-AMFS 1994:3). Det saknar betydelse om förmedlingen avser en första- eller andrahandsupplåtelse. Ersättning får endast tas ut om anvisningen leder till att ett hyresavtal träffas Enligt uppgift från Kammarkollegiet är avsikten att taxan skall följa konsumentprisindex (KPI). Taxan gäller även om det är en juridisk person som efterfrågar tjänsten, något som inte tycks vara allmänt känt i branschen. Flera förmedlare redovisar öppet, i annonser och i aktuella artiklar i dagspressen, betydligt högre avgifter för förmedling till företag. Regleringen är ensidigt inriktad på avgifter från den bostads- sökande. Att ta ut avgifter från den som vill upplåta lägenheten, en fastighetsägare, en bostadsrättsinnehavare eller en förstahands- hyresgäst, är varken förbjudet eller reglerat. 1 Fram till kunde kommunala bostadsförmedlingar inte betinga någon form av ersättning från de bostadssökande. Mellan och ägde kommunerna rätt att enligt självkost- nadsprinciper ta ut avgifter för vissa tjänster. Det gällde förmedling av andrahandsuthyrningar, rumsförmedling och bytesförmedling. Däremot ingen avgift för registrering eller reguljär förmedling av förstahandskon- trakt. SOU 1999:71 Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt 35 3.3Fastighetsmäklare – reglering och tillsyn Fastighetsmäklarlagen (1995:400) omfattar all yrkesmässig (se avsnitt 1.1.3) förmedling av fastigheter, byggnader och bostäder i alla upplåtelseformer. Vid förmedling av arrende- eller hyresrätt tillämpas dock inte alla bestämmelser, t.ex. inte kraven på en skriftlig beskrivning av objektet och en boendekostnadskalkyl. För förmedlare som enbart förmedlar hyreskontrakt, i första eller andra hand, gäller inte den registreringsskyldighet som före- ligger för övriga mäklare. Därmed är hyresrättsförmedlarna också undantagna från krav på att vara myndiga, inte vara försatt i kon- kurs eller underkastad näringsförbud, ha en ansvarsförsäkring, lämplig utbildning, vara redbar och i övrigt lämplig som fastig- hetsmäklare. Regeln om att mäklare som enbart förmedlar hyresrätter inte behöver vara registrerade finns kvar oförändrad från lagen (1984:81) om fastighetsmäklare. Av förarbetena (prop. 1983/84:16 s. 52) framgår att lagrådet ansåg att skyddsbehovet fanns, men inte var lika uttalat som när det gäller förmedling av fastigheter och bostadsrätter, där stora kapitalinvesteringar i allmänhet förekom- mer. () skall utöva tillsyn över registre- rade mäklare och tillse att dessa i sin verksamhet iakttar sina skyl- digheter enligt fastighetsmäklarlagen. Nämnden kan utdela var- ningar eller med omedelbar verkan återkalla en registrering, vilket i princip innebär näringsförbud inom mäklarområdet. FMN har alltså inget tillsynsansvar när det gäller att tillse att förmedlare av enbart hyresrätter följer tillämpliga delar i fastig- hetsmäklarlagen, och kan inte ingripa i fall där sådana förmedlare 36 Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt SOU 1999:71 handlar i strid med lagen. Det innebär t.ex. att FMN inte heller kan kontrollera att hyresförmedlarna uppfyller lagens krav på att hålla klientmedel åtskilda från egna tillgångar, vilket är nödvändigt för att förhindra att medlen dras in i en eventuell konkurs. har 4 800 registrerade mäklare i sitt register. Det finns ingen uppgift om, eller uppskattning av, antalet mäklare som enbart arbetar med förmedling av hyresrätter. Registreringsavgiften är och den årliga avgiften är 1 200 kronor2. Det finns inget krav på de registrerade mäklarna att rapportera från verksamheten till nämnden men man är skyldig att tillåta FMN att granska akter, bokföring m.m. som hör till verk- samheten. I betänkandet – effektivare tillsyn (SOU 1999:35) föreslås att mäklarna skall åläggas att föra löpande journaler över sina uppdrag enligt en standardiserad mall, en modell som tillämpas i , i syfte att underlätta tillsynen av mäklarverksamheten. Ett beslut i (MD 1991:13) innebär förbud mot att ta betalt, utöver gällande taxa, för att per telefon lämna upp- gifter till hyressökande. Etiska Rådet för Teleinformation, numera Etiska Rådet för Betalsamtal har slagit fast att bostadsförmedling via 071-nummer, strider mot god sed i teleinformation. (Dnr 71/94, 940830) 2 För full kostnadstäckning av verksamheten har i budgetunderlag 2000–2002 aviserat en erforderlig höjning av avgiften till . SOU 1999:71 Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt 37 Diskriminering innebär enligt lagen (1994:134) mot etnisk diskri- minering att en person eller grupp av personer missgynnas i för- hållande till andra eller på annat sätt utsätts för orättvis eller krän- kande behandling på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Förbudet mot olaga diskriminering i 16 kap. 9 § (BrB), skyddar alla i oberoende av medborgarskap. I BrB stadgas att en näringsidkare som i sin verksamhet dis- kriminerar någon på grund av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse genom att inte gå honom tillhanda på de villkor som näringsidkaren i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra, skall dömas för olaga diskriminering till böter eller fängelse i högst . Begreppet näringsidkare innefattar varje fysisk och juridisk person som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. Verksamheten behöver inte vara vinstgivande. När det gäller bostadsmarknaden omfattar bestämmelserna hyresvärdar, bostads- rättsföreningar och fastighetsmäklare/ förmedlare, deras ställföre- trädare och även anställda i verksamheten förutsatt att den diskri- minerande handlingen praktiseras i yrkesutövningen. Även anställ- da i allmän tjänst, t.ex. kommunala bostadsförmedlare och personer med allmänt uppdrag, dvs. politiskt förtroendevalda, omfattas av bestämmelserna i . Kravet på att det ska röra sig om näringsverksamhet innebär att enskilda personer som privat säljer sin bostad inte kan göra sig skyldig till olaga diskriminering. Privatpersoner kan dock dömas för anstiftan till olaga diskriminering om de förmår någon, t.ex. en fastighetsmäklare, att bryta mot förbudet mot olaga diskriminering. har i flera sammanhang framfört att insyn och öppenhet i den privata bostadsförmedlingsverksamheten krävs bl.a. för att fall av olaga diskriminering skall kunna upptäckas. Det förekommer att nationalitet skall uppges av bostadssökande hos vissa förmedlingar. Hur uppgiften används är okänt. 38 Reglering av förmedling och upplåtelse av hyresrätt SOU 1999:71 Möjligheten att anmäla en mäklare som bara förmedlar hyresavtal till mot Fastighetsmäklarlagen saknas. Det innebär t.ex. att en hyresmäklare, till skillnad från bostadsrätts- och fastighetsmäklare, inte kan avstängas från sin verksamhet med omedelbar verkan. Brott mot Hyreslagen och (t.ex. bedrägeri, för- skingring) faller under allmänt åtal och kan anmälas till polis eller åklagare. Det finns en allmänt utbredd uppfattning om att dessa anmäl- ningar i många fall inte leder till någonting. Varje enskilt fall kan röra sig om högst obetydliga summor i jämförelse med annan eko- nomisk brottslighet, varför anmälningarna hänförs till oprioriterad verksamhet. Någon samlad information om anmälningar mot en viss förmedlare, eller en viss typ av brottslighet, finns inte. De fall som ändå blir föremål för utredning och rättslig process är ofta utsträckta i tiden. Den som bedriver en oseriös verksamhet kan därför ofta bedriva denna , även efter en anmälan till polis eller åklagare om oegentligheter. får (), under en tvåårig försöksperiod, pröva tvister om fastig- hetsmäkleri enligt Förordning om försöksverksamhet vid för prövning av skadeståndsanspråk enligt fastighetsmäklarlagen (SFS 1998:1250). Det finns ingen begräns- ning till tvister mellan en konsument och en registrerad mäklare. Även tvister med mäklare som enbart utför s.k. yrkesmässig bostadsförmedling kan därmed prövas av . (KoV) bedömer att ARN-prövningen kan bli ett betydelsefullt komplement till det straffrättsliga förfarande som enligt KoV blivit allt mindre verkningsfullt på grund av den prioritering av ärenden som görs av polis och åklagare.