sou · GNB392d1 · 2000-01-01 00:00:00 — I RSV:s informationsmaterial förekom knappast något om bakgrunden till personvalsreformen, utan tyngdpunkten låg vid själva valproceduren och vad konsekvenserna av ett kryss blev. Mediernas kandidatinformation på nationell nivå Den grundläggande tanken bakom personvalsreformen är att medborgarna skall ges bättre möjligheter att påverka vilka personer som skall representera dem. För det krävs inte enbart kunskap om själva valproceduren utan också kännedom och information om de Medierna och personvalet 115 kandidater som ställer upp i valet. I detta avsnitt skall mediernas valbevakning och information om kandidaterna på nationell nivå analyseras. I det därpå följande avsnittet redovisas undersökningen av mediernas valbevakning och information om valkandidaterna på lokal nivå. Två frågeställningar är centrala när det gäller nyhetsmediernas bevakning av första personval. Den första avser i vad mån det nya personvalsystemet förändrat nyhetsmediernas bevakning när det gäller valkandidaternas uppmärk- samhet. Har införandet av personvalssystemet inneburit att mediernas valbevakning blivit mer kandidatinriktad? Har uppmärksamheten i medierna blivit större för enskilda valkandidater på bekostnad av de politiska partierna som kollektiv? Har fokuseringen på riksdags- kandidaterna blivit större val än i tidigare val? Den andra frågeställningen handlar om i vad mån det informations- underlag medborgarna får om valkandidaterna i nyhetsmedierna blivit mer personinriktat. Har det nya personvalssystemet inneburit att personerna och deras egenskaper mer ställts i centrum än tidigare på bekostnad av de politiska sakfrågorna? kontaktades 171 nyhetsredaktioner inom press, radio och TV där frågor ställdes om redaktionernas valplanering inför valet . 136 redaktioner svarade på JMG:s valplaneringsstudie. Två tredjedelar av nyhetsredaktionerna uppgav att de skulle genomföra egna satsningar för att täcka personvalet. Skillnaderna var i detta avseende små mellan olika mediegrupper. Det vanligaste inslaget som planerades var information om valproceduren i form av väljarguider och liknande. Närmare hälften av redaktionerna nämnde att de skulle göra särskilda satsningar på valinformation av detta slag. En något mindre andel uppgav att de planerade att göra särskilda satsningar på kandidatinformation i form av personporträtt och liknande. Mindre än hälften av redaktionerna hade med andra ord inte några planer på att genomföra några särskilda satsningar på att informera om det nya valsystemet eller att på något annat sätt bevaka personvalet. Huruvida de måttligt ambitiösa planerna faktiskt uppfylldes eller om utfallet blev bättre eller sämre är svårt att ge ett uttömmande svar på även om det i vissa avseenden går att studera det faktiska utfallet i de innehållstudier som genomförts av mediernas bevakning av valrörelse. Ser vi först till de nyhetsartiklar och nyhetsinslag som uttalat tagit upp kandidater och personvalskampanjer handlade mycket lite av mediernas totala valrörelsebevakning direkt om personvalet. 116 Medierna och personvalet man begränsar sig till artiklar och inslag där politiker dominerar som nyhetsaktörer handlar av alla artiklar och inslag i storstadspressen och i radio och TV uttryckligen om kandidater och kampanjer. Det nya valssystemet innebar med andra ord inte att mediernas nyhetsrapportering svämmade över av inslag om olika kandidater och deras kampanjarbete. Men även om det direkt personvalsrelaterade nyhetsmaterialet andelsmässigt var mycket blygsamt bör det noteras att det i absoluta tal förekom ett ganska rikhaltigt material. I genomsnitt kunde storstadsmorgontidningsläsaren läsa en nyhetsartikel om en enskild valkandidat , kvällstidningsläsaren , medan etermediernas bevakning av kandidaterna inte var lika omfattande. Även om man tittade på samtliga fyra undersökta nyhetsprogram i radio och TV fanns det enbart i genomsnitt ett inslag om enskilda valkandidater . Det ska dock påpekas att det finns ganska stora skillnader mellan de olika tidningarna. SvD och hade nästan så många artiklar där enskilda valkandidater ställdes i centrum jämfört med de andra medierna. hade exempelvis endast några få artiklar som handlade om kandidater och deras kampanjer. Hur värderades då personvalet i nyhetsmedierna? I tabell 3 redovisas det antal gånger det förekom någon form av värdering av personvalet i nyhetsrapporteringen. Materialet har delats upp efter om värderingen gällt det som kan kallas personvalskampanjer och de värderingar som gällt personvalet i övrigt. Inriktade sig medierna på de positiva sidorna av personvalet, som exempelvis att det ger möjlighet till bättre representativitet ifråga om ålders- och könsfördelning eller handlade det mest om att personvalet medförde en alltför stark personcentrering? Värdering av personvalet i nyhetsmediernas valbevakning 1998 (procent). Antal artiklar/ inslag Medierna och personvalet 117 Antal artiklar/ inslag Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för information om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. Personvalet värderades varken särskilt negativt eller positivt i mediernas valbevakning. I huvuddelen av fallen beskrivs personvalet i neutrala termer och de negativa och positiva sidorna av valreformen framhålls i stort sett lika ofta, dock med en viss övervikt för kritiska omdömen. Det gäller särskilt i kvällspress och i radions och televisionens nyhetsprogram. I både morgonpress och kvällspress finns det även en tendens till att det oftare förekommer artiklar där personvalet ses som något positivt i samband med kandidat och kampanjer än i artiklar där personvalet som system uppmärksammas. Även om antalet inslag i etermedierna är få så var förhållandet det omvända. Det fanns inga inslag där personvalet beskrevs som positivt när kandidater och kampanjer uppmärksammades. Personvalet uppmärksammades i medierna, men kan knappast sägas ha fått något större genomslag i nyhetsrapporteringen års val. Det värderades dessutom i huvudsak i neutrala termer, även om det förekom en viss övervikt för kritiska omdömen. En central fråga gäller dock huruvida införandet av det nya personvalssystemet 1998 förändrat mediernas valbevakning på så sätt att bevakningen blivit mer kandidatinriktad än tidigare val. I detta fall finns det möjligheter att jämföra valkandidaternas uppmärksamhet i medierna personval i förhållande till tidigare val. I tabell 4 redovisas i vilken utsträckning nyhetsmediernas valbevakning under de senaste sju riksdagsvalen inriktats på själva valrörelsen och valkandidaterna i förhållande till de politiska sakfrågorna. Det resultat som anges i tabellen är ett mycket grovt mått på den utveckling som ägt rum , men torde ändå i stora drag ge en uppfattning om den utveckling som ägt rum. 118 Medierna och personvalet Nyhetsmediernas inriktning i valbevakningen 1979–1998 (procent). Kommentar: 1991 och 1994 ingick inte kvällspress i urvalet. Se avsnittet Undersökningarna för information om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. Valkandidaterna som personer och valrörelsen som företeelse fick inte ett större utrymme i nyhetsmediernas valbevakning 1998 än i tidigare val. Införandet av personvalet innebar därför inte att sakfrågorna fick mindre plats i valrapporteringen. Kvällspressen uppmärksammar inte helt överraskande valkandida- terna och valrörelsen mest. Över en tredjedel av allt innehåll i kvällspressen handlar om valrörelsen och de personer som deltar i den. Både morgonpress och etermedier är mer sakfrågeinriktade, men av bevakningen inriktas på kandidaterna som personer och valrörelsen som företeelse. I tabell 5 redovisas vilka typer av valkandidater som uppmärk- sammas i nyhetsmediernas valbevakning under de senaste fem valrörelserna 1985–1998. Frågan är om första personval också innebar att vanliga riksdagsledamöter fick en större uppmärksamhet i medierna än i tidigare val? Svaret ges i tabell 5 där valkandidaterna till delats in i tre olika grupper: (vanliga) riksdagskandidater samt partiledare och statsråd som kandiderar till . Medierna och personvalet 119 Nyhetsmediernas uppmärksamhet av riksdagskandidater, partiledare och statsråd i valbevakning 1985–1998 (procent). Kommentar: Tabellen bygger på totalt antal framträdanden för olika aktörer, dvs. både då de agerar och omtalas av någon annan.1985–1991 är endast sittande riksdags- ledamöter kodade som riksdagskandidater, vilket gör att siffran är någon procent för låg. De partier som resultaten bygger på är: v, s, c, fp, m, kd, mp samt nyd. I undersökningarna 1979 och 1982 skildes inte riksdagsledamöter ut som en egen kategori, vilket gör att jämförelserna görs från och med valet . 1991 och 1994 ingick inte kvällspress i urvalet. Se avsnittet Undersökningarna för information om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. Partiledarna dominerar stort. Partiledarena står för av alla framträdanden i nyhetsmedierna som görs av personer som kandiderar till den svenska . De sittande statsråden står för en något större andel än vad samtliga övriga kandidater till står för. Under de senaste fem riksdagsvalen har det inte heller skett någon större förändring i detta avseende. personval innebar med andra ord inte att (vanliga) riksdagsledamöter fick en större uppmärksamhet än i tidigare val. 120 Medierna och personvalet Resultaten visar också att riksdagskandidaterna har störst chans att få uppmärksamhet i morgonpressen medan man har betydligt svårare att få komma fram i etermedier och kvällspress. Valrörelsen skiljer ut sig bland annat därför att socialdemokra- terna var i opposition (de var m a o vanliga riksdagskandidater) och att tre partiledare satt i den borgerliga regeringen (därför mindre utrymme för statsråden). De kandidater som ställer upp till val till kan antingen kandidera som sittande riksdagsledamöter eller som kandidater utan riksdagsplats. I 1994 och medievalsundersökningar har det varit möjligt att skilja ut uppmärksamheten för sittande riksdags- ledamöter och kandidater utan riksdagsplats i och (tabell 6). Riksdagsledamöter och riksdagskandidater i DN:s och Rapports nyhetsbevakning före valdagen 1994 och 1998 (procent). Kommentar: Tabellen bygger på totalt antal framträdanden för olika aktörer, dvs. både då de agerar och omtalas av någon annan. De partier som resultaten bygger på är: v, s, c, fp, m, kd, mp samt nyd. Sittande riksdagsledamöter dominerade stort i DN:s och Rapports valrörelserapportering års val. av alla framträdanden gjordes av kandidater med riksdagsplats. val är bilden en annan. Kandidater utan riksdagsplats får en klart större uppmärksamhet. Var fjärde kandidat som framträdde i Rapport hade ingen riksdagsplats och var femte i satt inte heller i . Det verkar alltså som om sittande riksdagsledamöter fått släppa till utrymme till kandidater utan riksdagsplats. personvalsreform innebar därför, om vi så vill, att de riksdagskandidater som ställde upp för omval fick en mindre uppmärksamhet än i tidigare val. Riksdagskandidaterna fick inte mer uppmärksamhet i medierna personval . Och nyhetsmediernas valbevakning var endast marginellt mer kandidatinriktat än i tidigare undersökta val. En andra frågeställning gäller i vad mån den nyhetsrapportering som gjordes om de kandidater som ställde upp till val till var mer personinriktad än tidigare val. Innebar det nya personvalssystemet Medierna och personvalet 121 att personfrågor och kandidaterna som enskilda personer ställdes mer i centrum än tidigare? I tabell 7 redovisas den procentandel av valkandidaternas fram- trädande som agerande och omtalade nyhetsaktörer som handlar om personfrågor och om valrörelsen som företeelse. Den återstående procentandelen består med andra ord i princip av framträdanden och uttalanden i olika politiska sakfrågor. Resultatet i tabell 7 ger i stora drag ett mått på om utvecklingen gått mot en mer personinriktad valbevakning och ett mått på i vilken utsträckning olika typer av valkandidater framträder i ett mer person- och kampanjinriktat sammanhang. Andelen person- och kampanjinriktade framträdanden hos riksdagskandidater, partiledare och statsråd i nyhetsmediernas valbevakning 1985–1998 (procent). Kommentar: Tabellen bygger på totalt antal framträdanden för olika aktörer, dvs. både då de agerar och omtalas av någon annan. Se avsnittet Undersökningarna för informa- tion om vilka medier som ingår i de olika mediegrupperna. Resultatet i tabell 7 ger inget belägg för att val generellt sett var påtagligt mer personinriktat eller kampanjinriktat än de fyra föregående valen till . De (vanliga) riksdagskandidaterna förekommer dock i något större utsträckning än i tidigare val i ett person- och kampanjinriktat sammanhang i medierna, medan utvecklingen är den motsatta för sittande statsråd. För partiledarnas del finns det ingen entydig utveckling . 122 Medierna och personvalet Partiledarna är de kandidater till som oftast förekommer i ett person- och kampanjinriktat sammanhang i medierna. Men riksdagskandidaterna ligger inte långt efter. Riksdagskandidaterna kopplas i betydligt större utsträckning än statsråd till nyheter där personer och valrörelsen står i centrum. Kvällspressen är liksom i de tidigare analyserna det medium där det person- och kampanjinriktade materialet får mest utrymme. Oavsett om man är riksdagskandidat, partiledare eller statsråd framträder man i kvällspressen oftare i sammanhang där inte sakfrågor utan valkampan- jen eller personfrågor står i centrum. När det gäller etermedierna verkar det, något överraskande, som det person- och kampanjinriktade nyhetsmaterialet minskar i första personval. valrörelse får alla typer av valkandidater framträda mindre i kampanj och personnyheter än i tidigare valrörelser. Mediernas kandidatinformation på den lokala nivån Om de nationella nyhetsmedierna är partiledarnas, statsrådens och de rikskända riksdagsmännens arena är det i lokalmedier och kanske framförallt den lokala morgonpressen som de mer anonyma riksdagskandidaterna får en möjlighet att synas. När riksdagskandidater tillfrågats uppger av ledamöterna att de fått framträda sex gånger eller fler i sin lokala morgontidning . Och av riksdagsmännen hävdade att de inte fått vara med i sin lokaltidning alls . Lokalradio och regional-TV är enligt riksdagsledamöterna inte lika generösa med uppmärksamheten (s.89). Under valrörelserna är mediekontakterna, om man får tro ledamöterna själva, intensivare. uppgav att de blivit intervjuade under valrörelsen av lokaltidningar (1994 s.160). Att få uppmärksamhet i lokala medier är kanske ännu viktigare för kandidater till landstings- och kommunfullmäktige. För de lokala kandidaterna är de lokala nyhetsmedierna den självklara och enda mediearenan. Frågan är därmed vilken bild de lokala medierna gav av kandidaterna under valrörelsen . Hur mycket uppmärksamhet och på vilket sätt uppmärksammade medierna kandidaterna i sin nyhetsbevakning? I detta avsnitt ska de lokala nyhetsmediernas bevakning av kandidater till riksdag, landsting och kommunfullmäktige studeras. Utgångspunkten för analyserna är nyhetsartiklar där en kandidat förekommer som man som tidningsläsare hade möjlighet att rösta på. Medierna och personvalet 123 Eftersom en tidnings spridningsområde oftast täcker flera kommuner och olika valkretsar till landsting och riksdag har vissa huvudkommuner valts ut: , , och . Frågan är då vilken medieuppmärksamhet de kandidater fick som väljarna på dessa orter kunde rösta på.1 En begränsning av analyserna har gjorts. fanns på förstaplats på listor i alla valkretsar för . I innehållsanalyserna av de lokala dagstidningarnas nyheter valdes dock dessa artiklar bort. har inte bedömts som en lokal riksdagskandidat i de tidningar som undersökts.2 Om man börjar med att se på hur mycket kandidat- och kampanjnyheter det fanns i de lokala nyhetsmedierna är tendensen densamma som för riksmedierna. Artiklar som uttalat handlade om personvalet dominerade inte heller de lokala dagstidningarna, men liksom när det gällde valinformationen fanns det flest artiklar om kandidater i (NSD). Striden inom socialdemokratin om vem som skulle efterträda det avgående kommunalrådet i satte tydliga spår i rapporteringen. Personvalsbevakningen ökade i och med detta i båda Luleåtidningarna. 1Många kandidater står på valsedlar till fler än ett politiskt organ. I analyserna ses kandidater utifrån vilken valsedel de står högst på. Om exempelvis en kandidat står på förstaplats till kommunvalet, på andra till landsting och tredje på riksdagslistan räknas han/hon endast som kandidat till kommunfullmäktige. Men om en kandidat exempelvis står på förstaplats till båda kommun och landsting ses kandidaten som kandidat till båda församlingarna. I förekommer det flera exempel av det . () och () var båda förstanamn till kommunfullmäktige och landstings- fullmäktige. Dessa förekommer därmed båda som kommun- och landstings- kandidater. 2Artiklar där förekom räknades dock och det visar sig att han var den riksdagskandidat som fick störst uppmärksamhet i Göteborgspressen. Även i () och (KK) förekom han relativt ofta. I luleåtidningarna förekom däremot mer sällan i nyheterna. 124 Medierna och personvalet Personvalskampanjer i lokal dagspress under valrörelsen (procent). Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för vilka tidningar som undersökts på de olika orterna. Fördelningen av personvalsartiklarna i tabell 8 visar att ungefär hälften av alla personvalartiklar i lokal dagspress handlade om kandidater och kampanjer. Mest fokus på kandidater har kvällstidningen där av artiklarna om personvalet handlar om kandidater och deras kampanjer. Men även GP har en hög andel kandidatartiklar i sin personvalsbevakning (). Noterbart är också att även om NSD och NK hade flest kandidatartiklar till antalet dominerande ändå de inte personvals- bevakningen eftersom det fanns många andra artiklar om personvalet som inte rörde kandidaterna i dessa tidningar. Liksom i riksmedierna (se tabell 3) hade majoriteten av kandidat/kampanjartiklarna i lokalpressen inte hade någon värdering av personvalet. Men något som skilde de lokala mediernas personvals- nyheter från riksmediernas är att det förekom fler artiklar där kandidaters personvalskampanjer sågs som positivt för demokratin. Detta var faktiskt lika vanligt som artiklar där personvalskampanjer beskrevs som ett problem. Men artiklar som uttalat handlar om personvalet är inte det vanligaste sättet kandidaterna uppmärksammas på. får man som kandidat framträda i den mer allmänna bevakningen av valrörelsen. Frågan är då vilken uppmärksamhet kandidaterna fick totalt sett i den lokala dagspressen. Medierna och personvalet 125 Riksdagskandidater, landstingskandidater och kommunfullmäktige- kandidater i lokal dagspress under valrörelsen (procent). Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för vilka tidningar som undersökts på de olika orterna. Riksdagskandidater fick både andelsmässigt och totalt sett mest utrymme i Luleåtidningarna (tabell 9). Över en tredjedel av all kandidatuppmärksamhet på tidningarnas nyhetssidor gick till en riksdagskandidat och som tidningsläsare kunde man i ett genomsnitts- exemplar av NSD eller NK hitta ca tio kandidater. Det finns flera förklaringar till att riksdagskandidater fick mer uppmärksamhet i Luleåtidningarna än i de andra som undersöktes. En viktig faktor är att rikskända politiker, som dåvarande näringsminister och , ställde upp i valkretsen för län och fick mycket medieuppmärksamhet. Men en annan avgörande aspekt var att många riksdagskandidater som Luleåväljare kunde rösta på är kommunpolitiker i andra orter som Luleåtidningarna har inom sitt spridningsområde. De agerade därmed ofta inte i riksfrågor utan i lokala frågor i sin kommun. Att tidningarnas spridningsområde är en viktig förklaring till vilka kandidater man som läsare kan få information om visar sig också om man detaljstuderar tidningarna. Fokuseringen på riksdagskandidater är något större i NSD vars spridningsområde inte är lika koncentrerat till som NK. NSD har i princip lika stor andel riksdagskandidater som kommun- fullmäktigekandidater i och med att man mer intensivt än NK bevakar andra Norrbottenskommuner. Man kan hävda att dessa kommun- politiker inte självklart ska ses som riksdagskandidater, men de var trots allt kandidater man som väljare i kunde läsa om, bilda sig en uppfattning om och personrösta på. () och (KK) ägnade knappt en femtedel av sina kandidatnyheter åt riksdags- kandidater. Väljarna i och kunde därmed via sina lokaltidningar hitta mellan två och tre kandidater i varje nummer. Göteborgarna såg däremot inte alls till riksdagskandidater lika ofta i sina lokaltidningar. GP hade oftast riksdagskandidater i nyheterna av göteborgstidningarna. Men en stor andel av dessa var inte lokala 126 Medierna och personvalet Partiledare för småpartier som (Det nya partiet), (Pensionärers Intresseparti (SPI)) och (Centrum-Demokraterna) förekom exempelvis i GP:s nyheter under valrörelsen. Dessa partier hade bara en lista för hela riket och partiledarna var därmed möjliga att personrösta på för göteborgarna.3 val röstade göteborgarna på kandidater till som sedan skulle ta plats i regionfullmäktige för Göteborgarna kunde också oftare läsa om politiker som kandiderade till än till . I göteborgspressen fanns det i snitt två landstingskandidater per tidningsexemplar under valrörelsen. Tidningsläsare på de andra orterna hade dock ännu tätare mellan landstingskandidaterna än göteborgarna. Mellan fem och sju kandidater per nummer förekom i de andra orternas lokaltidningar. som täcker skiljer ut sig gentemot de andra genom att landstingskandidaterna får allra störst uppmärksamhet. Överhuvud- taget så var landstingsfrågor, där framförallt sjukvård och debatterades, mer synliga i än i de andra tidningarna i undersökningen. kunde dock väljarna på de olika orterna läsa om kandidater till primärkommunerna. Kommunkandidater får allra störst uppmärk- samhet. På tre av orterna dominerar kandidater till kommunfullmäktige den politiska nyhetsbevakningen. Störst är dominansen för kommun- kandidater i . Alla göteborgstidningar visar också upp samma tendens. Både i , GP och GT dominerar politiker som finns på kommunfullmäktigelistorna. Minst sex gånger per tidningsexemplar stötte man på en kommunfullmäktigekandidat. Flitigast med kandidatinformationen var kvällstidningen som i snitt hade åtta kandidater per nummer. Även om dominansen av kommunkandidater var större i alla göteborgstidningar och i KK var det ändå tätast mellan kandidaterna till kommunfullmäktige i NSD och NK. Kommunkandidaterna fick kandidatnyheterna, och räknat i kandidater per tidnings- exemplar blir det ca 12 stycken kandidater i varje exemplar av NSD och NK. Att det förekom kandidater mer eller mindre ofta i tidningarna är en sak, en annan är om det är samma kandidater som förekommer gång på gång eller om tidningarna uppmärksammar många olika kandidater. 3Det nya partiet och SPI hade flera listor men de toppades alla av partiledaren. 4I texten används generellt begreppet landstingskandidat även om valet i och gällde regionfullmäktige. Medierna och personvalet 127 tabell 10 redovisas hur stor andel av medieuppmärksamheten de tre översta namnen på partiernas valsedlar fick i de orternas lokala tidningar. Kandidattoppen – andel tre-i-topp av riksdagskandidater, landstingskandidater och kommunfullmäktigekandidater i lokal dagspress under valrörelsen (procent). Kommentar: Se avsnittet Undersökningarna för vilka tidningar som undersökts på de olika orterna. av alla kandidater som uppmärksammas i lokaltidningarna, i de allra flesta fall ännu mer, står på någon av de tre första platserna på partiernas valsedlar. Partiernas toppnamn dominerar med andra ord ganska eftertryckligt i tidningarnas valbevakning. I tidningarna i och är tendensen att uppmärksamma toppnamnen något starkare än i och , men skillnaderna är inte särskilt stora. I alla tidningar – förutom KK – är fokuseringen på landstings- kandidaternas toppnamn starkast.