sou · GNB320 · 2000-01-01 00:00:00 — Några allmänna iakttagelser kan dock göras. Klart är att den svenska historiesynen har dominerats av en defensiv hållning till agerande under , inte minst i fråga om den svenska neutralitetspolitiken. Det fanns i en all- mänhet som kände en stark tacksamhet till den regering som lyckats undvika krig. Historikern har visat att den svenska statsministern , Per , själv var mån om att försvaret av den förda politiken fortlevde även efter kriget.18 I det nya världsläge som uppstod efter kriget var den också mån om att bibehålla sin neutralitet. Men även om efterkrigstidens svenska allmänhet och regering fortsatte att försvara agerande under , så kom det kritik från en rad framträdande publicister och från . Krav restes på en svensk redovisning av den förda politiken. 17Judiska minnesarkivet, samt , . Den nazistiska utmaningen : Aspekter på , 1997, s. 198. 47 utreddes också olika aspekter av agerande . UD utgav fyra s.k. vitböcker med dokument framför allt från 1939-40. I den s.k. och i medgavs att svenska myndigheter gjort sig skyldiga till både misstag och allvarliga fel. Särskilt utpekades samarbetet med tyskarna inom säkerhets- tjänsten.19 försvarades agerandet med landets prekära läge . Den underförstådda hotbild som avsågs i detta samman- hang var risken för en tysk ockupation eller ett kuvande av med andra medel. I det perspektivet hävdade endast sin rätt att överleva. anser att denna hållning uttrycker ett småstatsrealistiskt perspektiv.20 De frågor som står i fokus hade endast en perifer ställning utredningsarbete kring roll . Den svenska hanteringen av judiska tillgångar var ännu inte aktualiserad. Anmärkningsvärt är att frågorna om tyska tillgångar i och om rövat guld var centrala i de diplomatiska förbindelserna mellan och andra länder efter kriget, utan att man beaktade att en del av till- gångarna en gång kunde ha tillhört nazismens judiska offer. Intresset hos forskare att granska och se tillbaka förblev svagt i . Inom historievetenskapen lade man traditionellt stor vikt vid distans till händelserna och full tillgång till källmaterial. hade inte en enda doktorsavhandling i historia publicerats om något ämne ur svensk inrikes- eller utrikespolitik . Intresset härför var något större inom statsvetenskapen. Även ämnen från togs upp i doktorsavhandlingar och 1964.21 Forskningen mötte dock stora hinder genom regeringens fortsatt strikta tillämpning av sekretessreglerna för handlingar om förhållande till främmande makter under de tre-fyra senast förflutna decennierna. hade i likhet med andra länder en önskan att bygga ett nytt samhälle och strävade inte efter att uppehålla sig vid och gräva i det förflutna. I tyckte man sig inte heller ha någon anledning att blicka bakåt. Det nationella småstatsrealistiska perspektivet dominerade i debatten. Eftersom stått utanför kriget stod det vid sidan om, som tredje part. Betänkande från Parlamentariska angående flyktingärenden och säkerhetstjänst (). 20Alf W. (1997), s. 202-203. 21Åke Thulstrup, Aggressioner och allianser : Stormaktspolitiken 1936-1939, 1957, och , Finlandsfrågan i svensk politik 1937- 1940, 1964. Det har gjorts en rad viktiga insatser för att öka kunskaperna och intresset.22 Utrikesredaktören på 1948-72, , gav god publicitet åt nya böcker och nya avslöjanden om , inte minst om den svenska politiken 1939-45. Vad gäller judeförföljelserna gav tysklandskännaren 1965 ut en pocketbok med , som väl belyste förföljelserna och gick ut i stora upplagor Trots dessa insatser har många, inte minst inom den svenska judenheten och särskilt bland de överlevande från Förintelsen, vittnat om den historielöshet som i detta avseende har präglat det svenska samhället. När det internationella intresset kring väcktes till liv igen var agerande främst av intresse vad avsåg och , som var och en för sig hade stått för viktiga svenska räddningsinsatser. Bristen på kun- skaper både inhemskt och i utlandet om ekonomiska för- hållanden till Nazityskland förstärkte föreställningen om som humanitetens hemland. började också svenska historiker intressera sig för roll under . SUAV – under – resulterade i ett tjugotal doktors- avhandlingar. företogs det ekonomisk-historiska forsk- ningsprojektet i svensk ekonomi 1939-45. Projektet resulterade i ett antal vetenskapliga undersökningar. En mängd ny kunskap om under sammanställdes . Inte en enda avhandling behandlade dock och Förintelsen. Den som kommer närmast detta tema är avhandling om den svensk flyktingpolitiken24, som behandlar tiden före nazisternas beslut om utrotning av det judiska folket, dvs. före själva Förintelsen. 22I samband med processen mot i genomfördes en omfattande upplysningskampanj om nationalsocialism i skolor. Året därpå, 1961, väckte en undersökning om nationalsocialistiska sympatier bland läroverkselever stor uppståndelse i media. Utredningen visade bl.a. att elever hade deltagit i olika nationalsocialistiska och extremnationalistiska sammankomster. I utredningen restes krav på att skulle vidta åtgärder för att höja kunskapsnivån bland eleverna. I samband med att TV visade serien Förintelsen 1979 spreds antisemitiskt material i svenska skolor. bemötte propagandan med en informationskampanj. 23Stig , Nazismen i dokument, 1965. 24Hans Lindberg, Svensk Flyktingpolitik under internationellt tryck 1936-1941, 1973. Det genomfördes således en omfattande och gedigen forsknings- satsning, men resultatet rubbade inte den då etablerade uppfattningen att de svenska eftergifterna mot Nazityskland hade skett i nödvärn för att hålla utanför kriget. Här bör nämnas att forskarna hade förvägrats tillgång till flera offentliga arkiv, bl.a. till delar av . När departementets arkivchef , som 1968 hade fått regeringens uppdrag att skriva om den svenska utrikespolitiken , publicerade sin undersökning 1973 kom han fram till samma slutsats. Hans bok25 blev senare ett standardverk om under , i vilken försvaret för den förda svenska utrikespolitiken förmedlades vidare. stora studie om Per och kriget26 gav till stora delar en liknande bild. Fram till har det nationella försvarsperspektivet varit fortsatt starkt, trots all information som svepte in över i form av böcker och TV-program om nazismen och Förintelsen. I det offentliga och privata samtalet om krigsåren var, har det sagts, den all- männa attityden att världen var en sak, en annan27. publicerades ett akademiskt arbete om och Förintelsen. Den amerikanske historikern utgick från tidigare oprövade frågeställningar och perspektiv. I sin bok teg skulle stenarna ropa28 argumenterar för tesen att centrala svenska politiker, myndigheter och organisationer förhöll sig passiva till uppgifterna om folkmordet på judarna. Kobliks slutsats är att om den politiska viljan hade funnits kunde ha ingripit till judarnas fördel, utan att ha äventyrat förhållandet till Nazityskland. gav journalisten ut sin anklagelseakt mot neutralitetspolitiken.29 Den väckte kritik i forskar- samhället, men bidrog till att ge nytt liv åt debatten om den svenska historiesynen på krigsåren. Av allt att döma rör det sig till stor del om en skillnad mellan olika generationer av svenskar. De som växt upp ser oundvikligen händelserna i ett annat ljus än de svenskar som var med när besluten fattades under kriget. 25Wilhelm , Svensk utrikespolitik , 1973. 26Alf W. , Per och : Samlingsregeringen och utrikespolitiken under , 1984. 27Alf W. (1997), s. 207. 28Steven Koblik, Om vi teg skulle stenarna ropa : Om och judeproblemet 1933-1945, 1987. 29Maria-Pia , Heder och Samvete : under , 1991. Först har också svenska historiker tagit upp tendenserna till anpassning efter Nazityskland i det svenska samhället. studie om pronazismen vid ger en motbild till föreställningen att antinazismen dominerade den svenska univer- sitetsvärlden under andra världskriget.30 under- sökning om utbytet mellan yrkeskårer i och Nazityskland 1940- 42 visar hur officerare, militärläkare samt statliga utredningskommittéer och delegationer reste på besök till den tyska krigsmakten. Även journalister, präster, idrottledare och företrädare för kulturlivet hade ett omfattande utbyte med sina tyska kollegor. framhåller att dessa kontakter inte var nödvändiga för att hålla utanför kriget.31 De senaste årens historievetenskapliga arbeten bidrar inte bara med ny kunskap på områden som tidigare uppfattats som sekundära utan blottlägger perspektiv som ger en ny bild av under . Här bör nämnas . avhandling om svensk diplomati och Förintelsen,32 som ger en positiv bild av agerande gentemot judiska flyktingar, avhandling om judiska flyktingbarn i Sverige33 samt och kommenterade dokumentsamman- ställning om och Förintelsen.34 har klarlägganden också gjorts dels genom vetenskapliga arbeten35 dels genom grävande journalistik och översiktsartiklar36, som bl.a. har visat på omfattningen av antisemitismen i och det ekonomiska samarbetet med . Debatten har öppnat för frågor och perspektiv som tidigare befunnit sig i skuggan av den dominerande bilden av svensk neutralitetspolitik som enbart präglad av nödtvång. Den senaste tidens journalistiska och vetenskapliga verk berör endast indirekt de frågeställningar som behandlas i föreliggande rapport. Men de har bidragit till insikten om behovet av en förutsättningslös 30Sverker , under : Motsättningar, debatter och hjälpinsatser, 1996. 31Gunnar , Beundran och fruktan, 1996. 32Paul A. , From Indifference to Activism : Swedish Diplomacy and the Holocaust, 1996. 33Ingrid Lomfors, Förlorad barndom – återvunnet liv : De judiska flyktingbarnen från Nazityskland, 1996. 34Ingvar , och Förintelsen : Debatt och dokument om judar 1933-1945, 1997. 35Se angående antisemitismen avsnitt 2.3. 36Främst bör nämnas Dagens Nyheters specialbilaga med titeln pengar på ? och en rad anknytande artiklar författade av bl.a. granskning av tidigare förbisedda aspekter kring roll i förhållande till Nazityskland och Förintelsen. Det historiska sammanhanget 57 2 Det historiska sammanhanget I detta kapitel har kommissionen valt att försöka göra en beskrivning av de historiska sammanhang där sådana händelser kunde äga rum som utredningen avser. Strävan har varit att på ett sakligt sätt från flera utgångspunkter belysa den sociala, ekonomiska och politiska verklighet som rådde. När kommissionen sökte information om i vad mån judiskt ägd egendom fördes till blev det intressant för kommissionen att försöka föreställa sig vad för slags egendom det kan ha varit fråga om och vilka vägar som kan ha använts. Kommissionen utgick då från en allmän kunskap om hur judar levde i de aktuella områdena och om hur de reagerade på förföljelserna. En ytterligare utgångspunkt blev kun- skapen om den nazistiska ideologin och den med denna ideologi sammanhängade bilden av judarna. När kommissionen nu står inför uppgiften att presentera vad som har kommit fram om möjligheten att judiskt ägd egendom förts till , väljer kommissionen att göra detta i belysning av den allmänna bakgrundskunskap som kommissionen själv tog som utgångspunkt för sitt forskningsarbete. Kommissionen fann också behov av vissa bakgrundsbeskrivningar rörande förhållandena i . Det låg nära till hands att ställa frågan om den svenska politiken och det svenska regelsystemet hade hämmande, främjande eller på annat sätt styrande följder vad gällde egendoms- överföringar. En rad delfrågor uppkom. Tillät exempelvis den svenska flyktingpolitiken att förföljda judar kom hit med sina ägodelar? Var det så att valet att driva en neutralitetspolitik också innebar att var förpliktat att upprätthålla handeln med ? Innebar den statliga regleringen av utrikeshandeln att vissa överföringsvägar var stängda? Påverkades diskussionen om vilken politik som borde föras över huvud taget av moraliska överväganden rörande de nazistiska övergreppen mot judar och andra? Fanns det vid den aktuella tiden en opinion för en alternativ politik? 58 Det historiska sammanhanget Det är en vansklig uppgift att kortfattat och balanserat men belysande beskriva den historiska bakgrunden. Givetvis såg samman- hangen olika ut för olika personer. Människor upplevde inte samma händelser. Det som faktiskt hände uppfattades på skiftande sätt. Skilda åsikter förekom, vilket bland annat kom till uttryck genom att regeringens politik kritiserades öppet. Även om det nu har gått är frågorna svåra och ömtåliga. Synsätten varierar inom historievetenskapen. Kommissionen vill därför poängtera att de följande avsnitten inte är avsedda att uttrycka åsikter eller ställningstaganden från kommissionens sida, utan tänkta att fungera som bakgrundsbilder. Kommissionen är väl medveten om att det finns skilda uppfattningar om hur man bör bedöma olika historiska förlopp som är centrala i dessa sammanhang. Meningarna skiftar exempelvis om vilken betydelse den svenska neutralitetspolitiken kan ha haft för Nazitysklands möjlighet att förlänga kriget och genomföra judeförföljelserna. Vidare finns det olika synsätt vad gäller förhållandet mellan den nazistiska ideologin och den ekonomiska utplundringen av de förföljda grupperna. Det måste därför betonas att det inte har varit kommissionens uppgift eller ambition att analysera och värdera hela det historiska sammanhanget. Sådana diskussioner bör fria historiker och debattörer ta det största ansvaret för. Kommissionens arbete har, i enlighet med regeringens direktiv, primärt fokuserats på att skapa klarhet rörande egendom av judiskt ursprung. Kapitlet består av två huvudavsnitt. Det första behandlar ur olika aspekter situationen för judarna i berörda delar av . Det andra avsnittet redogör för politik i förhållande till Nazityskland. Här har kommissionen valt att översiktligt beskriva den svenska politiken vad gällde flyktingmottagande, neutralitet och handel samt samspelet mellan opinionen och regeringen. Bakgrundsbeskrivningarna omfattar hela tidsperioden . Men tyngdpunkten i avsnittet om judarna i ligger naturligtvis tidsmässigt före kulmen på Förintelsen. Vidare är det av lättförståeliga skäl så att avsnittet om den svenska neutralitetspolitiken knappast behandlar de första av de nämnda åren. Liknande bakgrundsbeskrivningarna hade kunnat ges även avseende tiden från slut till våra dagar. När det gäller frågan om vad som har hänt i med egendom av judiskt ursprung som förts hit i samband med de nazistiska judeförföljelserna tar tidräkningen inte slut med kriget. Det är inte bara kartläggningen av hur och varför egendom fördes hit som är intressant, utan i många fall också frågan om vad som skett därefter. Kommissionen har försökt att utreda även sådana omständigheter, exempelvis när det gäller avvecklingen av tysk egendom och i fråga om herrelösa banktillgångar. Men att ge också dessa fortsatta Det historiska sammanhanget 59 skeenden en allmän historisk bakgrundsbeskrivning skulle ha fört för långt. Här får i stället hänvisas till de följande kapitel, vari respektive sakfråga behandlas. Kommissionens uppgift har avsett all slags egendom av judiskt ursprung som förts till i samband med judeförföljelserna före och under . Det kan vara fråga om t.ex. företag, bankfordringar, försäkringsfordringar, värdepapper, patenträttigheter, smycken eller konst. Efterforskningarna har krävt viss inblick i den judiska befolkningens historia och ställning i nazitidens . Kommissionen har exempelvis sökt information om i vilken utsträckning som judar i nazidominerade länder kan ha förfogat över tillgångar av olika slag. Vidare har kommissionen försökt skaffa sig en bild av vilka åtgärder avseende egendom som judarna kan ha vidtagit med anledning av förföljelserna. Judarna kom till . var deras rörelse- och näringsfrihet i allmänhet reglerad genom särlagstiftningar. Under det första årtusendet sysslade de i stor ut- sträckning med handel, hantverk och jordbruk. Kring började det kristna samhället att systematiskt tränga ut judarna från dessa verksamhetsområden. Judarna fick inte inordnas i feodalsamhället och de förbjöds att förvärva jord. De undanträngdes från den internationella handeln i de italienska handelsstäderna, liksom i de tyska hansastäderna. Vidare tvingades de bort från sina hantverkssysslor eftersom de inte accepterades i skråväsendet. I Judarnas historia skriver , Brody & följande. Detta var anledningen till att de småningom påtvingades den gren av det ekonomiska livet som just började få stor betydelse men som de kristna länge föraktade eller i varje fall var förbjudna av kyrkan att ägna sig åt, nämligen penninghandel.1 Många judar kom att arbeta med kreditgivning och med skatteindrivning åt adeln, men de flesta var sysselsatta med småhandel. De köpte, sålde 1 , Brody & , Judarnas historia, 1970, s. 109. 60 Det historiska sammanhanget och reparerade varor inom det judiska samhället. levde flertalet av judar i självstyrande getton. hade endast ett fåtal judar yrkesmässig kontakt med majoritetssamhället. De judiska församlingarna i gettona reglerade ända fram till 1700- talet det judiska livets alla förhållanden. Med upplysningens idéer förändrades sedan även det judiska gettolivet. gav impulsen till en rörelse som reste krav på medborgerliga rättigheter. fick judarna i de flesta av de västeuropeiska länderna fullt medborgarskap. Följden blev att många judar övergav de stränga judiska påbuden för att i stället inordna sig i det kristna storsamhällets kultur. Inte sällan blev detta avståndstagande den informella inträdesbiljett som behövdes för att få tillgång till de fria yrkena och för att få bli en del av storsamhällets kulturgemenskap. Åtskilliga judar sökte sig till vetenskapen framför allt inom medicin och juridik. Med dessa yrken följde också en ny livsstil och en utbredd assimilation. var judenheten på många områden integrerad i det västereuropeiska samhället. I däremot levde den judiska befolkningen fortfarande relativt avskilt. fanns omkring sex och en halv miljoner judar i och i dåvarande . De utgjorde på många platser en betydande andel av befolkningen. I vissa polska och baltiska städer var över hälften av invånarna judar. var av den yrkesverksamma polska judenheten sysselsatt inom industri och hantverk. sysslade med handel, medan fanns inom akademiska yrken. Fördelningen var ungefär densamma i . Där fanns dock också ett betydande antal judiska bönder och lantbrukare. Enligt historikern var större delen av den polska klädindustrin i judisk ägo.2 Ändå utgjorde de judiska industriägarna och andra mer välbärgade judar ett tunt skikt av den polska judenheten. Det stora flertalet judar där var fattiga arbetare och hantverkare. var judarna hänvisade till ett fåtal sysslor, däribland penningutlåning. Då utvecklades bland dem en färdighet för ekonomi och finansiell förvaltning. stod judiska ägare eller intressen bakom många europeiska privatbanker. Den tysk-judiska familjen är ett exempel på en släkt som i generationer kom att syssla med bankaffärer, framför allt i men också på andra håll. Ett antal svenska privatbanker, t.ex. , 2 Dawidowicz, s. 535. Det historiska sammanhanget 61 etablerades av judar från den Warburgska släkten.3 Flertalet banker som bildades i hade tysk-judiska ägare. kom många av dessa att även syssla med mäkleri och börshandel. Det bör dock tilläggas att av samtliga bankirer och finansmän i utgjorde judarna endast en mindre andel. Industrialiseringsprocessen i gynnade den judiska minoriteten på flera sätt, inte minst ekonomiskt och socialt. Dessa förhållanden ledde i sin tur till att judarna integrerades i det omgivande samhället. Efter att ha varit utstötta från den internationella handelsverksamheten erövrade judarna på nytt tillgång till detta arbetsfält. var handel den vanligaste sysselsättningen bland judarna i och vanligt förekommande även bland judarna i . I de nya industrier som grundlades fanns judiska företrädare inom i princip alla branscher. I dominerades, som redan sagts, kläd- industrin av judar. I och kom många judar att special- isera sig på diamantslipning och handel med diamanter. I exempelvis var det nästan enbart judar som drev diamanthandel.4 I dessa båda länder var också skinn- och läderproduktionen en i huvudsak judisk bransch. Den europeiska judenhetens ställning förändrades dramatiskt efter makttillträde 1933. De medborgerliga rättigheter och den pro- fessionella frihet som judarna i dittills haft inskränktes fort- löpande. I utgjorde judarna knappt en procent av befolkningen. fanns cirka 522 000 judar i . Av dessa var tyska medborgare. Merparten av de övriga var immigranter från Öst- . Majoriteten av de tyska judarna var sysselsatta inom hantverk och affärsverksamhet. Över hälften av alla judar i och arbetade inom dessa verksamhetsområden.5 De var exempelvis butiks- 3Artur , Judiska insatser i samhällsutveckling, i i , , 1980. 4Dawidowicz, s. 492. 5Arieh Tartakower & , The Jewish Refugee, 1944, s. 365 och 367 samt Arieh Tartakower, Migratory Movements in in Recent Generations, i The Jews of (), 1967. 62 Det historiska sammanhanget ägare, köpmän och grossister inom textil, elektronik, läder, diamanter, livsmedel m.m. Många av dessa judar bedrev också affärer med utlandet, en del av dem med . Enbart i fanns före nazisternas intåg cirka 43 000 judiska företag.6 I vissa länder var judarna överrepresenterade i de akademiska kretsarna, bland exempelvis läkare, jurister, ekonomer, forskare och lärare. var t.ex. av alla läkare och tandläkare i judar. var av juristerna judar.7 Det fanns hos de framgångsrika judarna sammantaget stora mängder tillgångar av olika slag. Det kan inte uteslutas att en del av dessa fördes till eller andra länder när förföljelserna ökade. De nazistiska raslagarna fick till följd att tiotusentals judar förlorade sina arbeten och fick stänga sina företag. Detta ledde i sin tur till att hälften av den tyska judenheten lämnade Nazityskland före krigs- utbrottet. De som var kvar upplevde en dramatisk försämring av sin levnadsstandard och ekonomi. Så här berättar en judisk man i om nazismens konsekvenser för hans familj i Nazityskland. Jag växte upp i en stor elegant åttarumslägenhet intill Stadtgarten på Venloerstr. Vi hade en barnjungfru som bara tog hand om mig. Vi levde i ett högborgerligt hem. fick vi flytta till en äldre omodern trea utan bad i en sämre stadsdel. krig 1936 tvingades vi flytta igen, då till en ännu mindre och billigare bostad. Vårt hem upplöstes 1937. När det inte fanns resurser att ha mig kvar hemma fick jag flytta till ett barnhem.8 Under vintern 1938-39 instiftades en rad nazistiska författningar om konfiskering av bl.a. judiska företag och andra tillgångar. avstängdes allt fler judar från sina arbetsplatser. Vid tiden för utbrott hade detta hänt av alla de judar i arbetsför ålder som fanns i berörda områden.9 Omkring hälften av judarna i Nazityskland levde då på bistånd från internationella judiska hjälporganisationer såsom (Joint). Även de judiska församlingarna i skickade pengar och förnödenheter till sina tyska trosfränder. Efter krigsutbrottet kom miljoner judar i att drabbas av nazistiska raslagar. Även dessa judar berövades snart sina arbeten, företag, hem och andra tillgångar. Slutligen berövades de också sina liv. 6John Hope , The Refugee Question, Pamphlets on World Affairs no 13, 1939, s. 27. 7Yehuda , A History of the Holocaust, 1982, s. 109. 8Ingrid Lomfors, Förlorad barndom, återvunnet liv, 1996, s. 157. 9Simpson, s. 26. Det historiska sammanhanget 63 Även de judiska församlingarna i hade egendom. Kollektivt ägda synagogor, församlingshus, sjukhem, skolbyggnader, kindergarten, museer, kapell och andra slags byggnader raserades eller övertogs av nazisterna. I byggnaderna kunde finnas exempelvis silver, böcker, torarullar, antikviteter och konst. Även sådan egendom skingrades. efter makttillträde, , lämnade 53 000 judar . De utgjorde av den tyska judenheten. Många av dem var butiksägare, som på grund av bojkott hade fått sin verksamhet kringskuren. Andra hade mist sina statliga anställningar som läkare, jurister, lärare eller forskare. Trots att många av dem hade svenska kolleger var det endast få som sökte arbete i .