sou · GNB355d1 · 2000-01-01 00:00:00 — som inte tillåtits tillhanda- hålla radio/TV-tjänster, skall nu kunna beviljas en sådan licens. Annan konkurrensfrämjande reglering skall antas, t.ex. förbud mot korssubventionering. CTRC har successivt fattat beslut som innebär att regleringen har anpassats till konvergens. Radio och TV-lagen reglerar huvudsakligen innehåll, och telekommunikationslagen reglerar infrastruktur, även för radio/TV-utsändningar. Teleoperatörer tillåts ta sig in på marknaden för radio/TV-tjänster, och kabelbolag får ta sig in på telemarknaden. I den mån licens behövs, skall den införskaffas, men i övrigt finns inga hinder för radio-, TV- eller innehållstjänsters förmedling över telefonnätet eller förmedling av teletjänster över kabel-TV-nät. Det finns inget krav på att tjänsterna skall tillhandahållas i ett separat bolag. utfärdade den kanadensiska kommunikationsmyndigheten (Canadian Radio-television and Telecommunications Commission, CRTC) ett dokument som underlag för en konsultation om hur nya medietjänster skall definieras och regleras. En sammanställning av konsultationen kommer att utarbetas . Kommunikationer i en vidare bemärkelse regleras i den amerikanska telekommunikationslagen (Telecommunications Act) . Innehåll regleras särskilt i kommunikationsanständighetslagen (Communications Decency Act, CDA) som ingår som avsnitt V av telekommunikationslagen. Det allmänna syftet med telekommunikations- lagen är att främja konkurrensen och minska regleringen för att säkra lägre priser och högre kvalitet på tjänsterna för telekommunikations- konsumenterna och stimulera en snabb utveckling av ny telekommuni- kationsteknik. Telekommunikationslagen är indelad i sju avsnitt: tele- kommunikationstjänster, utsändningstjänster, kabeltjänster, reglerings- reform, obscenitet och våld (CDA), betydelse för andra lagar och övriga bestämmelser. 126 Förhållandena i några andra länder Telekommunikationstjänster definieras som tillhandahållande av telekommunikationer mot avgift direkt till allmänheten eller till sådana grupper av användare att de blir tillgängliga för allmänheten, oberoende av använda resurser. Telekommunikationer definieras som överföring mellan eller bland punkter som bestäms av användaren, av information som användaren valt, utan ändring i den form eller det innehåll som sänts eller mottagits. Med utsändningstjänst avses utsändning av radio- kommunikationer avsedda för mottagning av allmänheten, direkt eller genom förmedling via återutsändningsstationer. Kabeltjänst definieras som envägsöverföring till abonnenter av videoprogram eller andra pro- gramtjänster och i förekommande fall, nödvändig interaktion från abonnenterna för val eller användning av sådana videoprogram eller andra programtjänster. Videoprogram definieras som program som till- handahålls av eller kan anses jämförbara med program som tillhanda- hålls av ett TV-programföretag. Konvergensen medför problem vid gränsdragningen mellan dessa olika tjänster, särskilt när det gäller Internet, se nedan. Den amerikanska konstitutionens första tillägg (First Amendment) skyddar yttrandefriheten bl.a. genom att yttrande- och tryckfriheten inte får inskränkas genom lag. Det finns emellertid sådana inskränkningar för radio och TV där yttrandefriheten bl.a. begränsas genom ett förbud mot oanständigt språkbruk. Det görs här en skillnad mellan vanlig radio- och TV-utsändning som når en större publik och sändningar via t.ex. kabel-TV där ett abonnemang krävs. Skyddet för yttrandefriheten i telefonsamtal är starkt och det finns endast begränsningar vad avser obscena telefonsamtal och telefonförsäljning. I CDA finns regler för att komma till rätta med obscent och våld- samt innehåll som förmedlas över telekommunikationsnät. Enligt CDA förbjuds förmedling av obscena bilder och ord som har till syfte att ofreda, utnyttja, hota eller förfölja en annan person. Även förmedling av anstötlig kommunikation till personer är förbjuden. Kabel- TV-operatörer åläggs t.ex. att koda och blockera vissa tjänster, och TV-apparater skall förses med särskild utrustning så att konsumenten kan stoppa vissa program. Det skall även utvecklas ett system för klassificering av TV-program. Lagen är tillämplig på nya medier och tjänster, t.ex. interaktiva datatjänster. Frågan om de begränsningar i yttrandefriheten som CDA medför står i strid med yttrandefrihetsbestämmelserna i det första tillägget har prövats i domstol. Den högsta domstolen i har beslutat att även Internet som medium skall ha det högsta skyddet enligt konstitutionen, dvs. inte likställas med radio- och TV-utsändning där begränsningar i yttrandefriheten tillåts. Detta har fått till följd att vissa delar av CDA har ogiltigförklarats. Förhållandena i några andra länder 127 Den amerikanska kommunikationsmyndigheten (Federal Communica- tions Commission, FCC) reglerar mellanstatlig och internationell kom- munikation via radio, TV, tråd, satellit och kabel. FCC har i uppgift att främja konkurrensen på kommunikationsmarknaden samt att främja mål som ligger i det allmännas intresse. FCC har även huvudansvaret för att tilldela frekvenser både för telekommunikation och radio/TV-utsändning. FCC ansvarar direkt under kongressen. På telekommunikationsområdet delas kompetensen att reglera mellan federal nivå och staterna. Public Utility Commission utfärdar i varje enskild stat regler för genomförande av telekommunikationslagen. Den nationella informationsmyndigheten för telekommunikation (Information Authority, NTIA) är presidentens rådgivare för telekommunikations- och informationspolitik. Dessutom handläggs spektrumfrågor vid NTIA. Ett av de huvudsakliga syftena bakom införandet av års tele- kommunikationslag var att främja konvergensutvecklingen. Åtskillnader inom lagstiftningen mellan olika former av kommunikation ansågs inte längre motiverad. Genom att undanröja skillnaderna mellan de tra- ditionella sektorerna skulle tillträde till marknaden förenklas och kon- kurrensen öka. En marknad utsatt för full konkurrens skulle leda till den eftersträvade utvecklingen av marknaden. Konvergensfrågor i fokuseras till stor del på reglering av Internet. Det råder oenighet i om telekommunikationsregler är tillämpliga på Internet. FCC utfärdade ett arbetsdokument i frågan (Digital Tornado: The Internet and Telecommunications Policy). Dokumentet behandlar utvecklingen av Internet och dess regle- ring. Sammanfattningsvis föreslås att de områden där reglering av Internettjänster inte är lämplig skall identifieras och lämnas oreglerade och att Internetrelaterade verksamheter inte automatiskt skall vara föremål för de traditionella tjänsternas regler. Även den reglering som omfattar traditionella tjänster bör ses över för att bedöma om den behö- ver ändras med anledning av uppkomsten av nya tjänster. publicerade FCC ett dokument om tillhandahål- lande av Internet över kabel (Internet : Defining the Future in Terms of the Past). I dokumentet konstateras att tillhanda- hållande av Internet regleras olika beroende på det sätt på vilket Internet tillhandahålls. Dokumentet skall ligga till grund för en debatt om 128 Förhållandena i några andra länder hur regleringen bör utformas eller tillämpas för att undanröja dessa skillnader. Reglering av den australiensiska telekommunikationsmarknaden åter- finns i telekommunikationslagen (Telecommunications Act) . Lagen införde fri konkurrens på den australiensiska telemarkna- den från . Syftet med telekommunikationslagen är att tillhandahålla ett regelverk som främjar användarnas intressen på lång sikt och den australiensiska telekommunikationsindustrins konkurrens- kraft. Telekommunikation definieras som överföring av kommunikation via riktad och/eller icke riktad elektromagnetisk energi. Innehåll i radio/TV-utsändningar regleras i radio- och TV-tjänstlagen (Act) . Lagen syftar till att främja ett varierat, nyskapande och kvalitativt utbud som innehåller program som speglar bl.a. australiensisk identitet och kulturell mångfald. Lagen främjar även utvecklingen av en radio- och TV-industri som svarar mot publikens behov, respekterar samhällets värderingar och prioriterar skydd för minderåriga från skadligt innehåll. Radio/TV-tjänst definieras i lagen som en tjänst som levererar televisions- eller radioprogram till personer som har utrustning anpassad för att ta emot tjänsten, oberoende av om förmedlingen sker via radiofrekvensspektrum, kabel, optisk fiber, satellit eller på annat sätt eller via en kombination av dessa förmedlingssätt, men inkluderar inte: en tjänst (inklusive teletexttjänst) som inte tillhandahåller annat än data, eller annat än text (med eller utan anslutna stillbilder), en tjänst som gör program tillgängliga på individuell beställning på punkt till punkt basis, inklusive uppringningstjänst eller en tjänst, eller kategori av tjänster, som ministern genom offentliggörande i Gazette, beslutat faller utanför definitionen. Ett program definieras som en materia vars huvudsakliga syfte är att underhålla, utbilda eller informera en publik eller reklam eller sponsormaterial, oavsett om det är av kommersiell natur. Definitionen av telekommunikationer är vid eftersom den täcker alla former av riktad eller icke riktad elektromagnetisk energi. I definitionen av radio/TV-tjänster anges inte, vilket annars är vanligt förekommande, att det skall röra sig om en tjänst som riktar sig till allmänheten. Istället undantas t.ex. tjänster som görs tillgängliga på individuell begäran och text-TV-tjänster. För att klassas som en radio/TV-tjänst skall det dessutom röra sig om ett radio- eller TV-program. Det finns i defi- Förhållandena i några andra länder 129 nitionen även utrymme för att uttryckligen utesluta vissa typer av tjänster. Yttrandefriheten skyddas inte i den australiensiska konstitutionen. Däremot har den tillerkänt yttrandefriheten skydd i politiska frågor. Detta påverkas inte av konvergensutvecklingen. Grunderna för frekvenstilldelning är olika på radio/TV respektive telekommunikationsområdet. Frekvenser för radio/TV tilldelas avgifts- fritt, medan frekvenser för telekommunikation auktioneras ut. Det finns även en tredje kategori s.k. data casting som varken betraktas som radio/TV-sändning eller telekommunikation. Frekvenser för data cas- ting är avgiftsbelagda. För det fall frekvenser som tilldelats för radio/TV-verksamhet används för data casting åläggs tjänstetillhanda- hållaren en avgift motsvarande den som tas ut för frekvenser avsedda för data casting. Det australiensiska departementet för kommunikation och konst () har huvudansvaret för reglering av telekommunikation och för reglering av innehållet i radio/TV-tjänster. (Autho- rity) ansvarar bl.a. för reglering av telekommunikationer och tilldelning av frekvenser. (and Consumer Commission) ansvarar för att bevaka konkurrensen på tele- marknaden. Den australiensiska radio- och (Australian Broadcasting Authority) genomför och övervakar tillämp- ningen av radio/TV-tjänstlagen. Det australiensiska departementet för kommunikation och konst har inlett en omfattande översyn av lagstiftningen på radio/TV och tele- kommunikationsområdet. En av de frågor som särskilt skall ses över är vilka effekter konvergensen har på lagstiftningen och vilka eventuella behov av anpassning av lagstiftningen som uppstår. I ett inledningsskede bedömer departementet att det endast blir aktuellt att anpassa den vertikala regelstrukturen till de nya förhållandena, men att det längre fram kan bli aktuellt att göra en mer omfattande samordning av lag- stiftningen. Utredningen förväntas avslutas . 130 Förhållandena i några andra länder Telekommunikationssektorn regleras i telekommunikationslagen (Telecommunications Act) . Syftet med telekommunika- tionsregleringen är att etablera och behålla effektiva marknader för telekommunikationsprodukter och telekommunikationstjänster. Detta skall uppnås genom att underlätta konkurrensinträde på dessa markna- der och genom att ställa krav på en effektiv konkurrens. Det finns på ingen sektorspecifik reglering för att ta sig in på markna- den för tillhandahållande av telekommunikationsprodukter och tele- kommunikationstjänster. Istället spelar de generella konkurrensreglerna en viktig roll. Telekommunikationslagen innehåller bl.a. bestämmelser rörande villkoren för konkurrens och ledningsrätt. Det finns emellertid vissa skyldigheter för of Ltd att ingå avtal om samtrafik samt att publicera information om priser och villkor under vilka vissa tjänster tillhandahålls. Telekommunikation definieras i lagen som sätt att transportera, från en utrustning till en annan, alla former av tecken, signaler, impulser, text, bilder, instruktio- ner, information eller information av något annat slag oavsett om det är till information för någon person som använder apparaten eller inte. Den nyzeeländska radio- och TV-sektorn avreglerades genom en lag som upplöste det statliga monopolet (Broadcasting Cor- poration of Restructuring Act). Syftet med lagstiftningen är att uppnå fyra mål: att öka konkurrens och flexibilitet i radio/TV-industrin för att ge konsumenten större valmöjlighet och uppnå ekonomisk effektivitet; definiera de sociala målen och uppnå dem på bästa sätt; att skilja den sociala politiken och de reglerande funktionerna från aktörerna samt att upprätthålla en god programkvalitet. Med radio/TV-utsändning förstås i lagen alla former av utsändning av pro- gram i kodad eller okodad form, via radiovågor eller andra typer av telekommunikation för att tas emot av allmänheten via utrustning som är anpassad för mottagning av utsändningen, men inkluderar inte utsändning av program på beställning av en särskild person för att tas emot endast av den personen eller utsändning endast för uppvisning på allmän plats. Frekvensspektrumet och dess användning regleras i radiokommuni- kationslagen (Radiocommunications Act) . Syftet med lagen är att underlätta konkurrensinträde på telekommunikations- och radio/TV-området och främja effektivitet i spektrumförvaltningen. Fre- kvenserna tilldelas genom anbudsförfarande. Handel med frekvenser underställs förvärvsreglerna i konkurrenslagen (Commerce Act). Detta skall leda till att frekvenserna utnyttjas på det sätt som är mest ekono- Förhållandena i några andra länder 131 Det finns inga särskilda bestämmelser om vad frekven- serna får användas till. () har huvudansvaret för reg- lering inom telekommunikationssektorn och radio/TV-sektorn. Genom radio- och TV-lagen inrättades en radio- och (, NZOA). NZOA har till uppgift att skildra och utveckla identitet och kultur, att där den finner det nödvändigt, utöka televisions- och radiotäckning till områden på där utsändning inte är ekonomiskt lönsam, att säkra att program som värnar om kvinnors, barns, funktionshindrades och minoriteters intressen finns tillgängliga samt att främja programarkivverksamhet. Den nyzeeländska tele- respektive radio/TV-marknaden är förhållande- vis lite särreglerad och den generella konkurrensregleringen tillämpas istället i stor utsträckning. Detta gör att konvergensutvecklingen för- modligen inte kommer att förorsaka så stora problem för den nyzee- ländska lagstiftningen jämfört med många andra länders lagstiftning. Det nyzeeländska handelsministeriet har emellertid inlett en utredning av konvergensens inverkan på den gällande lagstiftningen. Arbetet kommer att fokuseras på hur radio/TV-utsändning skall definieras och hur den tekniska utvecklingen påverkar myndigheternas roll och möjligheten att reglera verksamheten. Konvergensen kan komma att leda till att det behövs än mindre reglering , som det kan uppstå nya fenomen som behöver regleras särskilt med utgångspunkt i allmänna intressen. Arbetet förväntas vara klart . 132 Förhållandena i några andra länder Telekommunikationer regleras i den japanska telekommunika- tionsverksamhetslagen . Syftet med telekommunikationsverksamhetslagen är att garantera riktigt och förnuftigt bedrivande av telekommunika- tionsverksamhet för att säkra tillhandahållande av telekommunika- tionstjänster och skydda användarnas intressen och för att säkra en sund utveckling av telekommunikationer till förmån för folket för att därigenom främja den allmänna välfärden. Telekommunikationer defi- nieras som utsändning, överföring eller mottagande av koder, ljud eller bilder via tråd, radio eller elektromagnetiska metoder. Radio/TV regleras i den japanska radio/TV-lagen och kabel-TV-lagen . Lagarna reglerar bl.a. tillträde till mark- naden och innehåll. En TV-utsändning definieras som utsändning av radiokommunikation riktad direkt till allmänheten. Med kabel-TV- utsändning avses utsändningar via kabeltelekommunikation avsedda att tas emot av allmänheten. Gränsdragningen mellan telekommunikation och radio/TV- samt kabel-TV-verksamhet tar sin utgångspunkt i att radio/TV respektive kabel-TV avser sändningar som är riktade till allmänheten dvs. inte görs på individuell beställning. Det japanska ministeriet för post och telekommunikation ansvarar för reglering av telekommunikation och radio/TV. tillsatte ministeriet för post och telekommunikation i en expertgrupp för att undersöka konvergens och utveckling av telekom- munikations- och radio/TV-verksamhet. Konvergens var endast en av många frågor som behandlades av expertgruppen och den behandlades därför inte i detalj. Gruppen lämnade sin rapport munications Developments on the Road to the Creation of the . En av slutsatserna i rapporten är att konvergensen skall ses som en del av en differentieringsprocess av infokommunikation och inte som att sektorerna smälter samman till en. Detta innebär att utvecklingen inte medför att sektorerna behöver Förhållandena i några andra länder 133 täckas av en gemensam reglering, utan att reglering och avreglering istället skall anpassas till varje fenomen. Konvergensen anses i rapporten ske på fyra olika områden: tjänster, infrastruktur, marknad och terminaler. Även om utvecklingen på dessa områden hänger samman till viss del, skiljer de sig åt och kan inte bli föremål för samma åtgärder. Om konvergens av telekommunikation och radio/TV-utsändning görs i rapporten följande särskilda anmärkningar: ·I diskussionen som rör konvergens mellan telekommunikation och radio/TV ingår en mängd, även dolda, frågor. Därför är det nödvän- digt att klart definiera särskilda ämnen som behöver diskuteras ytterligare. ·Konvergens mellan telekommunikation och radio/TV skall inte betraktas som en process mot sammanslagning eller sammansmält- ning utan som en del av en process mot differentiering av infokom- munikation. ·Utvecklingen av lagstiftningen av tjänster som följer av konvergens, t.ex. elektronisk handel, skall inte diskuteras enbart utifrån tjänste- tillhandahållarnas perspektiv, utan även ur ett användarperspektiv. Svensk rätt och dess tillämplighet ur ett konvergensperspektiv Yttrandefriheten har av tradition ett starkt och detaljerat grundlagsskydd i det svenska rättssystemet. Det allmänna skyddet för yttrandefriheten kommer till uttryck i regeringsformen (RF, 1974:152). Här stadgas att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (RF 2:1 första stycket 1). Yttrandefriheten får med hänsyn till vissa särskilt beaktansvärda intressen, såsom förebyggandet och beivrandet av brott, begränsas genom lag. Förutsättningen är att begränsningen görs för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och att den inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå dessa ändamål. Vid införandet av begränsningar skall särskilt beaktas vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet i politiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter (RF 2:12-13). Utöver det allmänna skyddet för yttrandefriheten i RF ges särskilt skydd för yttrandefriheten i vissa typer av massmedier. Medan tryck- frihetsförordningen (TF, 1949:105) avser yttranden som kommer till uttryck genom tryckta skrifter, värnar yttrandefrihetsgrundlagen (YGL, 1991:1469) yttranden som förmedlas genom vissa andra typer av medier såsom t.ex. ljudradio och television samt tekniska upptagningar (filmer, videogram, ljudupptagningar etc.) Huvudsyftet med såväl YGL som TF är att säkerställa friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildningen. I YGL kommer detta till uttryck genom att yttrandefriheten har till ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande (YGL 1:1, andra stycket). Inga andra begränsningar av yttrandefriheten än vad som medges i dessa grundlagar får införas beträffande de medier som omfattas (YGL 1:1 andra stycket; jfr TF 1:2 andra stycket och 1:3). Det bör i detta sammanhang noteras att bestämmelser som enligt RF 2:13 tredje stycket är att betrakta som ordningsföreskrifter inte anses utgöra en begränsning av yttrandefriheten och informationsfriheten, varför medgivande enligt YGL eller TF inte behövs för denna typ av normgivning.1 RF:s stadgande om ordningsföreskrifter skall emellertid 1 Vad som skall anses utgöra ordningsföreskrifter enligt RF 2:13 tredje stycket har behandlats bl.a. i samband med tillkomsten av lagen (1993:599) om tolkas restriktivt och en förutsättning för att ordnings-föreskrifter skall vara tillåtna är att de behandlar åsiktsriktningar lika och således inte tar hänsyn till yttrandets innehåll. YGL bygger på samma struktur och grundsatser som TF, vilket framför allt innebär att principerna om etableringfrihet, censurförbud, ensamansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rättegångsordning är utgångspunkter för regleringen. I lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttran- defrihetsgrundlagens områden (tillämpningslagen), ges särskilda regler för tillämpningen av de bestämmelser som upptas i TF respektive YGL. Det är framför allt skyddet för yttrandefriheten i de medier som omfattas av YGL som är av intresse i detta sammanhang. Den fortsatta behandlingen av grundlagsskyddet är därför fokuserad på utformningen av YGL. Grundlagsskyddet i YGL omfattar under vissa förutsättningar yttranden som förmedlas genom radioprogram och tekniska upptagningar (YGL 1:1). Med radioprogram avses program i ljudradio och television samt innehållet i vissa andra sändningar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor. Med tekniska upptagningar avses upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel (t.ex. filmer, videogram och ljudupptagningar). Den principiella skill- naden mellan radioprogram och tekniska upptagningar är således att radioprogram handlar om yttranden som förmedlas genom sändningar med hjälp av elektromagnetiska vågor medan tekniska upptagningar handlar om yttranden knutna till fysiska databärare. Denna skillnad avspeglar sig också i utformningen av de regler som är förbundna med respektive medietyp. Gemensamt för radioprogram och tekniska upptagningar är att dessa under vissa förutsättningar skall jämställas med periodiska skrifter enligt den s.k. bilageregeln i TF 1:7, andra stycket (YGL 1:11). Förut- sättningarna är att det är ägaren till en periodisk skrift som sprider eller låter sprida skriftens innehåll eller delar av detta i form av ett radiopro- radiokommunikation (prop. 1992/93:200, s. 169 ff; se även SOU 1975:75 Medborgerliga fri- och rättigheter, regeringsformen, samt SOU 1991:107 Lag om radiokommunikation m.m.) och lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV-signaler (prop. 1997/98:34 s. 19-20 samt s. 72). gram eller en teknisk upptagning, att innehållet i skriften återges oför- ändrat och att det anges hur innehållet har disponerats. Det är inte alla typer av radioprogram som omfattas av grundlagsskyd- det.