sou · GNB388d3 · 2000-01-01 00:00:00 — Hon skall därefter ha beskrivit den perso- nens klädsel och enligt vad uppgav stod det för honom klart att beskrev ett vittne, nämligen , och att i själva verket aldrig hade sett gärningsmannen. Någon iakt- tagelse som skulle motsvara detta vittne går inte att återfinna i förhörs- anteckningarna. Den person som uppges beskriva be- nämns i samtalsanteckningarna för övrigt gärningsmannen. Vid ett samtal som nuvarande rikskriminalchefen hade med förre rikskriminalchefen framkom ytterligare uppgifter om kontakter mellan utredningsmän och och hennes familj. Samtalet hade föranletts av att journalisten uppgett att oegentligheter och brister förekommit vid förhören med . hänvisade härvid bl.a. till bok som snut. Under samtalet berättade om det första förhöret som rikskriminalen – och – hållit med (detta åsyftar det första förhöret från den ovan redovisade sammanställningen av förhör; det hölls således ). Över detta förhör hade utrednings- männen upprättat minnesanteckningar som sedan sammanställts till en råkopia. Denna råkopia fick . och presenterades för vid ett besök hos henne . Efter sammanträffandet skedde ytterligare en justering och en slutjustering. Således hade rikskriminalen kontakt med vid sammanlagt fyra tillfällen för upprättandet av förhörs- protokollet. Protokollet kom därmed mer att utgöra ett samlings- dokument än ett normalt förhörsprotokoll. Att man förfor på detta 10 På fråga om de utgjorde sammanfattningar, svarade : Nej det var inga sammanfattningar i den meningen att jag tog bort någonting. Men det var inget pratprotokoll, det var inte pratminus. Jag var ju väldigt mån om att ta med allting som framkom. Så jag strök ingenting som oviktigt eller så utan det hon sa vid det där förhöret, det finns med där. Någonting annat har hon inte sagt. sätt förklarade bl.a. med att stora delar av besökstiden hos ägnades åt medmänsklig social kontakt. uppgav också att alla minnesanteckningar från sammanträffandena med sannolikt kastats efter det att protokollet godkänts slutligt. Beträffande en uppgift i sin bok om att i lägenheten haft papper på golvet uppgav att i lägenheten samlat en mängd papper av olika slag kring mordet och även en mängd brev som hon erhållit efter mordet. hade beträffande dessa dokument endast fört allmänna sociala samtal med . Hon hade inte erbjudit polisen att gå igenom hand- lingarna och hade bedömt att de saknade värde för utred- ningen varför man inte gjort något beslag. Här kan inskjutas att då han intervjuades av RRV-experterna berättade att under de förhör deltog i uppgav att gärningsmannen var en borderliner-typ. 11 ansåg emellertid inte att detta var en sådan uppgift som borde tas med i förhörsdokumentationen (vi skall bara ha med fakta). Om förhören och sina kontakter med i övrigt har kriminalkommissarien inför den tidigare Palme- kommissionen uppgett att ställde som villkor att för- hören inte fick bandas, att hon skulle få ta del av förhörsanteckningar och redigera dessa m.m. Vid redigeringarna fanns det uppgifter hon ändrade, eftersom hon ansåg att de inte korrekt återgav vad hon hade sagt, men det förekom också att hon strök uppgifter som hon inte ansåg skulle vara med. Hennes synpunkter gällde även polisens sätt att uttrycka hennes signalementsuppgifter, vilket var till men för utredningen. Hans uppfattning var att hon skulle ha vägrat medverka om hennes krav inte uppfylldes. hade medverkat vid två tidigare konfrontationer, under utredningen mot . De synes från polisens synpunkt ha genomförts på normalt sätt. hade dock reagerat mot den uppmärksamhet hon utsattes för (se utdraget ur tingsrättsförhöret nedan). hade vidare medverkat vid 11 I beskrivs borderline-personlighet på detta sätt: inom psykiatrin använd benämning på en störning av personligheten. Den drabbade fungerar inte fullt så normalt som vid en neuros --- men inte heller så starkt avvikande som vid en psykos ---. några fotovisningar, där låtit henne titta på ett stort antal bilder. I inget av dessa sammanhang skall ha utpekat någon som den man hon såg på mordplatsen. Konfrontationen var förberedd så till vida att förhöret med var planerat. Diskussioner mellan PU och för- undersökningsledningen om hur en konfrontation med skulle genomföras hade förts. Det stod redan före klart att inte ville gå med på det gängse förfarandet. PU visste därför att det skulle göras en videoupptagning av konfrontations- gruppen. Förberedelserna inför konfrontationsförhöret behandlas vidare nedan. Övriga konfrontationer – med bl.a. – genomfördes på gängse sätt, vilket bl.a. innebar att försvarsadvokat var närvarande och hade tillfälle att ställa frågor. I samband med dessa konfrontationsförhör videofilmades gruppen. Själva konfrontationen genomfördes så att på , i närvaro av endast och , fick se den inspelade videofilmen. hade inte velat gå med på att försvarsadvokat skulle närvara. Enligt önskemål placerade sig de bägge åklagarna bakom under det att filmen visades, detta på grund av att inte ville bli iakttagen medan hon tittade på filmen, eftersom detta skulle störa hennes förmåga att göra en fullgod insats. 12 Som framgår av den promemoria som sedermera upprättades uttalade när hon fick se konfrontationsgruppen: Det ser man vem som är alkoholist. Det är nummer åtta, varefter hon fortsatte: men det är inte bara det. Enligt promemorian sade hon sedan hon sett hela filmen , det är åttan han stämmer på min beskrivning, hans ansiktsform, ögon och hans ruskiga utseende. (Nummer åtta var .) Över konfrontationen upprättades en promemoria, som hade följande lydelse. 12 Det sistnämnda framgår i förhör med under rättegången mot . Jfr även det nedan citerade tingsrättsförhöret med . Promemoria över konfrontation med 881214 på riksåklagarens kansli. Närvarande vid konfrontationen var byråcheferna . En videotape nr OP 533 visades för . Efter att sett de inledande bilderna, där samtliga deltagare i konfrontationen står uppställda säger hon att det ser man vem som är alkoholist. Det är nummer åtta. Hon fortsätter men det är inte bara det. När sett hela videotapen säger hon att ja, det är åttan han stämmer på min beskrivning, hans ansiktsform, ögon och hans ruskiga utseende. Hon tillade att nr 9 och 11 också har drag som passar hennes be- skrivning, men inte som nr 8 och de har inte heller nr 8:s ruskiga utseende. Efter en paus fick se sekvensen med nr 8 en gång till. Hennes uppfattning rubbades därvid inte. Därefter hade en del frågor rörande nr 8 och de frågorna var ställda med utgångspunkten att nr 8 var gärningsmannen. Hon påpekade bl.a. att gm inte hade mustasch enligt hennes minnesbild. Promemorian är alltså upprättad långt efter förhöret, ca . förelåg anteckningar i koncept. Handlingar röran- de detta, inklusive det handskrivna konceptet, finns hos Riksåklagaren. Av dessa framgår att promemorian upprättats i två exemplar, bägge undertecknade av och samt daterade . Innehållet skiljer sig åt på det sättet att en promemoria innehåller ett sista stycke, som uteslutits i den andra promemorian. Detta stycke har följande lydelse. var märkbart tagen av visningen i synnerhet när nr 8 visades. Hon vände då bort blicken på ett sätt som tydde på att hon inte vågade titta. Den andra promemorian, där detta stycke alltså inte finns med, är försedd med en bilaga, som innehåller just detta stycke och intet därut- över. Den är rubricerad Bilaga till promemorian och undertecknad av och . En passus motsvarande den som skiljer de två promemoriorna åt, återfinns även i det handskrivna konceptet från videokonfrontationen. I förundersökningsmaterialet finns endast den andra, kortare pro- memorian intagen. I denna sägs inget om att den har en bilaga; bilagan finns heller inte intagen i förundersökningsmaterialet. Dess innehåll var enligt vad som uppgivits för oss av förundersökningsledningen inte tillgängligt för domstolarna och den har inte heller blivit offentlig. Uppgifter från angående konfrontationsförhöret Hur själv upplevde videokonfrontationen belystes i det målsägandeförhör som sedermera hölls i . fick på fråga från åklagaren redogöra för hur konfrontations- förhöret gått till: : Det var en s.k. videokonfrontation, varvid två åklagare del- tog och då eftersom jag är yrkesmässigt väl medveten om vad det innebär att göra en sådan här konfrontation och det vid de tidigare tillfällena hade gjorts på ett sätt som ur perceptionspsykologisk syn- vinkel inte är godtagbart och jag visste i den situationen inte hur många konfrontationer till som jag skulle behöva gå igenom. Därför var det väldigt viktigt. (---) För mig är det en oerhört svår situation att peka ut den här personen. Jag var angelägen om att det inte skulle vara för många störande moment. (---) Jag var angelägen om, eftersom det är så avgörande för en person, naturligtvis, om man pekar ut vederbörande, och då vill jag försäkra mig om att de störande moment som jag hade upplevt under tidigare konfrontation inte skulle vara för handen. Jag kanske inte närmare behöver redogöra för hur sådana konfrontationer går till. Det känner ni kanske till bättre än jag. Men de är mycket dåligt konstruerade ur percep- tionspsykologisk synvinkel. (---) Därför hade jag försäkrat mig om en situation där jag kunde koncentrera mig inför rätten. Jag begärde sedermera att få upprepa denna konfrontation. Åklagaren : Vad kände du till om förutsättningarna för konfrontationen när den började? : Att det var klart för mig att i och med att man har någon häktad finns det skäl att misstankar riktas mot personen. Tidningarna skriver mycket, och man vet aldrig vad som är sant. Det mesta är ju det – men det händer. Det är klart att jag hade sett en del i tidningarna. Åklagaren : du redogöra för hur det gick till vid det här tillfället? : Jag bad åklagarna att sätta sig bakom mig för att inte bli störd under videovisningen. Sedan gjordes videovisningen. Efter det var jag mycket chockad. Jag hade inte räknat med att det de facto var den person som jag igenkände. Jag värjde mig för att acceptera det, och jag tror att jag först sade något om att personen såg alkoholiserad ut. : Jag var helt klar – att det var denna person. Åklagaren : nummer 8 som du fastnade för i förhöret, var det den person som du sett på ? : Hans utseende överensstämde med personen, utom att han inte hade mustasch då – som jag uppfattade. Försvarsadvokaten ställde frågor kring samma tema: Advokaten: (---) Det visar sig att ni var närvarande vid en konfrontation med den s.k. 33-åringen . Då var advokat närvaran- de. Varför tillät ni honom att vara närvarande? : Jag var inte informerad om hur rörigt en konfrontation gick till. Min strävan var att söka bidra så mycket som möjligt till utredningen. Men det var mycket stor röra och personer på vägen till lokalen. Dessutom vet vi ju att alla uppgifter sändes ut i massmedia. Det fanns ingen respekt för förundersökningsmaterialet. Advokaten: Ni ställde ändå upp på konfrontationen i polishuset? : Jag visste inte då hur dåliga förutsättningarna var att göra en koncentrerad bedömning. Jag gjorde det i polishuset, men försökte skärpa upp situationen den . Men det var ändå inte tillfredsställande. Med tanke på att jag inte visste hur många konfrontationer jag måste genomgå såg jag det som omöjligt att medverka i den typen av röriga konfrontationer. Advokaten: I vilket avseende var det rörigt? : Först skall man komma fram till konfrontationslokalen, vilket innebär att man går förbi ett antal rum där det rör sig personer ut och in och fram och tillbaka. Sedan kommer man in i olika korridorer med olika personer. Sedan kommer man till ett rum där man inte vet vilka per- soner som är. Där dyker upp försvarsadvokat, förhörsledare, mikrofoner och annat. Det är mycket besvärande när man skall försöka koncentrera sig på en så svår uppgift som är så avgörande för en människa som att identifi- era en mördare. Advokaten: var en polisman, advokat och kanske åklagare. Är det så störande? : Jag behöver kanske inte upprepa vad jag sade. Jag redogör för en situation som jag upplevt som rörig och störande ur min synpunkt. Det finns ett förhör . (---) Hur var det? Tillät ni band- spelare vid det tillfället? Advokaten: ni utveckla varför? : Det har redan utvecklats. Advokaten: Jag ber er vara vänlig och göra det en gång till. : Allt material har läckt till massmedia och använts på ett integritetskränkande sätt. Jag var klar över att en bandinspelning skulle utnyttjas på det sättet. Advokaten: ni inte att det var en utomordentligt allvarlig utredning som polisen gjorde? : Just det. Advokaten: man inte följa de regler som var för handen? : Det är inget som är stadfäst. Det måste ha varit rättegångar före bandspelarnas tid. Advokaten: Det är praxis. : Praxis, men ingen nödvändig förutsättning. Under förhöret begärde advokat att konfrontationsvideon skulle visas, varvid följande replikskifte utspann sig. Ordföranden : har begärt konfrontationsfilmen förevisad. Kan man visa den till vissa delar? Advokaten: hela översiktsbilden av allihopa. Sedan torde man kunna begränsa sig till 9 och 11 (var nummer 8, vår anm.) Ordföranden : ni framföra några kompletterande frågor med anledning av just visningen ? Advokaten: Det kan bli efter visningen av filmen. Åklagaren : Vad är avsikten, advokaten, när har sett den? Advokaten: Det finns anledning att visa den, speciellt beträffande 9 och 11. : Jag tänker inte titta på den. Jag har gjort det, och jag har gjort min bedömning. Den står jag för. Ordföranden : jag uppfatta det som att du vägrar titta på den och tänker gå ut? Efter ytterligare några turer tog advokater tillbaka sin begäran om att få filmen visad. Bakgrunden till att konfrontationsförhöret genomfördes på ett avvikande sätt Konfrontationsförhöret med avvek sammanfattningsvis från vad som vanligtvis eftersträvas i tre hänseenden. àHennes utsagor, eventuella frågor till henne samt andra omständig- heter kring konfrontationen dokumenterades inte genom bandinspel- ning. àDen misstänktes försvarsadvokat fick inte närvara och tillfälle att ställa frågor. àKonfrontationen dokumenterades över huvud taget inte förrän efter konfrontationstillfället. Beträffande skälen för att konfrontationsförhöret genomfördes på detta sätt har, utöver vad som framgått av det ovan citerade tingsrättsförhöret med , följande framkommit. Uppgifter till den tidigare från bl.a. , , och ger till- sammans med den ovan beskrivna dokumentationen den entydiga bilden, att de avvikelser gentemot gängse förfaringssätt som allmänt förekom i samband med medverkan i utredningen motiverades av önskemål 13. Från PU:s sida har man uppfattat ståndpunkt så, att hon önskade värna sin integritet, bl.a. misstänkte hon att de uppgifter hon lämnade skulle komma ut i offentligheten och att, om de togs upp på band, hennes utsagor skulle kunna komma att återges i medierna. Man har uppfattat att denna misstro skall ha härrört från att uppgifter från de inledande förhören med henne offentliggjorts eller läckt. Det har vidare hänvisats till att , i samband med en normalt utförd konfrontation rörande , fick löpa gat- lopp genom polisens korridorer då hon infann sig till förhöret (jfr hennes ovan citerade berättelse inför tingsrätten). Beträffande offentliggörandet av uppgifter som lämnat i det inledande skedet är man från PU:s sida av den uppfatt- ningen att uppgifter förvisso lämnades ut, men att detta skedde på ett behörigt och legitimt sätt. Enligt vad uppgivit härrörde missnöje från det förhör som hölls , då ny- 13 Uppgifter och citat i det följande hämtade från den tidigare Palmekommis- sionens utfrågningar med , , och respektive . hetsmedierna någon timme efter det att förhöret var avslutat redogjorde för de signalementsuppgifter lämnat. Detta vara emeller- tid enligt mening normalt i så måtto att dåvarande spaningsledningen bedömde att signalemensuppgifterna i utredningens intresse borde offentliggöras. har lämnat en snarlik skildring. Någon närmare utredning om hur det förhöll sig med de uppgifter som lämnades ut föreligger dock inte. fick frågan om det var en välgrundad misstro som kände: Nej, det tycker jag inte. Men jag kan förstå att det blev så här därför att dels då så tror jag – jag är ju ingen psykolog – att det är en person som har en stark integritet och känner obehag att bli utvikt i pressen. --- Men däremot så har jag ingen grund för och jag anser inte heller att det har skett någonting som är otillbörligt eller fel som hon skulle ha förargat sig över ---. –Vad gäller förhållandena vid det första konfrontationsförhöret, i , har såväl som andra uttryckt förståelse för reaktion. Sammantaget hyste , som man från utredningens sida uppfattade det, misstro mot framför allt polisen men även mot åklagar- na. har sammanfattande uttryckt det så, att hon tror att ansåg att åklagarna var okunniga och inte skötte sitt jobb. Vad gäller konfrontationsförhöret har uppgett, att det långt innan hämtades till förhör hade stått klart för Palmegruppen att inte skulle komma att medverka vid en vanlig konfrontation i polisens regi utan att det skulle bli fråga om en videoupptagning. Han har i sammanhanget understrukit att kontakterna med helt sköttes av förundersökningsledningen. Han uppgav sig ha träffat en gång, i samband med att han tillträdde som spaningsledare, men mötet föll inte väl ut och han hade därefter ingen direkt kontakt med henne. har upplyst att uttalat att hon inte vill träffa . Ansvarig för förberedelserna inför konfrontationsförhöret och för kontakterna med var i stället alltså förundersöknings- ledningen. Där hade kommit att få hand om för- bindelserna. har om detta berättat följande. Dåvarande riksåklagaren och dåvarande rikspolis- chefen hade efter det att lämnat utredningen ett möte med , i syfte att med henne samråda om hur kontakterna mellan henne och utredningen kunde gå till. Grunden var att man från utredningens sida ville få till stånd en bättre kontakt och hålla ett ordentligt förhör. Efter detta möte bad ansvara för kontakterna. sammanträffade sedan med för att visa fotografier som kunde frammana ett mer substantiellt signalement. Hon sammanträffade även fortsättningsvis med , i vart fall fyra gånger , och de talades även vid per telefon. var med och denne träffade också själv , enligt vad påminde sig. Det framgår av vad uppgivit om kontakterna, att hon upplevt dessa som besvärliga i så måtto att hon hade svårt att övertala att medverka i utredningen på andra villkor än de själv ställde upp. Beträffande konfrontationsförhöret försökte in i det sista förmå att medge att det togs upp på band, men till detta var alldeles avvisande. är helt säker på att hon förklarade den bevismässiga vikten av en dokumentation ord för ord och även varför det var viktigt att försvararen fick vara med, även om för sin del ansåg det förstnämnda viktigare. På frågor om det ändå inte skulle ha gått att förmå att acceptera en bandinspelning uppgav sig vara helt övertygad om att detta inte hade gått. Om det hade föreskrivits som ett villkor från åklagarens sida, skulle inte ha ställt upp alls. I det sammanhanget påpekade också att man inte hade tidsmässigt utrymme att förhandla med . Konfrontationsförhören med och måste ske , så att det inte skulle kunna hävdas att de två givits tillfälle att utbyta information. var vidare övertygad om att hade klart för sig att bevis- ningen blev sämre i och med att hon inte gick med på att genomföra konfrontationen på det sätt önskade. var i och för sig av den uppfattningen att ville ställa upp i utredningens intresse och få saken uppklarad. När emellertid fick frågan om det enligt hennes mening förhöll sig så, att , när hon ställdes inför det valet, satte sitt integritetsintresse före utredningsintresset, svarade att så var fallet, enligt hennes uppfattning. På fråga uppgav vidare att det var en riktig slutsats att inte ville acceptera den offentlighet som gäller i rättsprocessen. Givet dessa förutsättningar ansåg att konfronta- tionsförhöret genomfördes på ett så bra sätt som det var möjligt. Den bevisning som kom att upptas var den bästa som gick att erhålla. Alternativet hade varit att inte genomföra några konfrontationer alls. Till det sagda kan läggas upplysningen, att en målsägande enligt svensk rätt inte kan tvingas uttala sig eller på annat sätt vara aktiv under Det finns således inga rättsliga tvångsmedel eller straff att tillgripa. Frågan om förhandskunskap om den misstänkte Anteckningen om uttalande Det ser man vem som är alkoholist reste till att börja med frågan om vad hon haft för förhandsinformation som fick henne att göra den anmärkningen. Saken togs upp i hovrättsrättegången. Hovrätten höll på eget initia- tiv förhör med angående förhållandena vid kon- frontationen. uppgav bl.a. att det var alldeles uppen- bart att vid konfrontationstillfället kände till att den gripne var en person med alkoholproblem. Hon visste inte på vilket sätt fått denna information, men var säker på att det inte var under själva konfrontationsförhöret. Hovrätten fann utrett att hade informerats om att polisens spaningar var inriktade mot tre eller fyra personer, varav en hade dömts för våldsbrott och var bosatt i en förort norr om . Hovrätten konstaterade att hade uppgivit att informationen till familjen hade innefattat att mannen var dömd för mord, bosatt i samt alkoholiserad. Hovrätten konstaterade vidare att kvällstidningarna hade inne- hållit motsvarande information om den gripne. Själv hade berättat att hon på något sätt fått veta att konfrontationen gällde någon som hade alkoholbesvär. Hovrätten ansåg att det inte kunde uteslutas att hennes kännedom om att den gripne var alkoholiserad kunde ha bidragit till att fokusera hennes uppmärksamhet på vid konfrontationen och anförde till stöd för detta att , trots att hon enligt egen uppgift hade bestämt sig för att inte fälla några kommentarer förrän efter visningen, under denna ändå gjorde den tidigare återgivna kommenta- ren. Hovrätten ansåg att bevisvärdet av utpekandet reducerades bl.a. av dessa förhållanden. Anteckningen om uttalande att den utpekade var alkoholist reste också frågan om konfrontationsgruppen var lämpligt sammansatt. har om detta uppgett följande. Det vanliga var att man använde häktade personer som s.k. figuranter i konfrontationsgrupper. I detta fall skulle konfrontationen planeras i förväg. till massmedia gjorde att PU då inte ville vända sig till häktet. förklarade: Om någon från Palmegruppen gått upp till häktet och börjat titta på människor för att använda dom i en konfrontations- grupp så hade det alltså varit ute. Det är jag helt övertygad om. Och det gjorde att vi fick begränsa oss till människor vi kunde lita på. Av detta skäl kom figuranterna att väljas bland poliser och civilanställda. På ytterligare frågor i ämnet hänvisade dock även till att det är svårt att på förhand välja ut en person från häktet som figurant eftersom man inte kan veta att vederbörande sitter kvar den dag kon- frontationen skall genomföras; skall man använda figuranter från häktet måste man gå dit och hämta dem . uppgav vidare att en konfrontationsgrupp kan utväljas på två sätt: Antingen utifrån det signalement som vittnen givit, vilket innebär att den misstänkte kan avvika utseendemässigt från figuran- terna, eller också väljer man figuranter som liknar den misstänkte. I detta fall förfor man på det senare sättet, med vissa modifikationer. hade t.ex. mustasch, medan uppgivit att den man hon sett inte hade mustasch. Därför strävade PU efter att ungefär halva gruppen skulle ha mustasch och den andra halvan vara utan. Konfrontationsgruppen godkändes av försvarsadvokat . Över detta finns ett dialogförhör med dokumenterat. uppgav där att han kunde godkänna gruppen, men tillade att det vore kanske önskvärt om man hade haft någon eller några personer som var mer lik , men jag förstår att det är svårt. I anledning av reservationen frågade utrednings- mannen om ansåg att konfrontationen kunde genomföras med den föreslagna gruppen, varpå svarade att den kunde genomföras.