sou · GNB380 · 2000-01-01 00:00:00 — Och om en sänk- ning av rösträttsåldern skulle bli aktuell, varför i så fall begränsa den till enbart kommunvalen? Till en del har debatten om sänkt rösträttsålder gällt huruvida sextonåringar är mogna att fatta ett röstningsbeslut. Å ena sidan har studier i väljarbeteende fastställt att de allra yngsta väljarna är mer trendkänsliga och rörliga när det gäller politiska åsikter och beteenden än äldre. av de unga förstagångs- väljarna väljer att byta parti när de röstar för . Första- gångsväljare bestämmer sitt partival senare än andra, många under den före valen (se t.ex. 1995). Å andra sidan har det politiska intresset bland de yngsta väljarna varit på återväxt . Det är heller inte omöjligt att en sänkning av rösträttsåldern skulle kunna generera positiva effekter i form av större deltagande och engagemang bland 16- och 17-åringarna. skulle sextonåringar bli minst lika kunniga och intresserade som dagens artonåringar. En annan oro med sänkt rösträttsålder som hänger samman med ungdomars större trendkänslighet har varit den destabilise- ringseffekt som en sänkning skulle kunna medföra första gången den tillämpades. Om sextonårig rösträtt införs vid nästa ordinarie riksdagsval 2002 skulle förstagångsväljarna utgöra inte mindre än sex årskullar eller omkring en halv miljon röstberättigade. Fram- gångar bland förstagångsväljarna skulle kunna vara avgörande för partiers överlevnad och för majoritetsläget i . För partier- nas del skulle fler förstagångsväljare ytterligare öka inslaget av osäkerhet och oberäknelighet i valrörelserna. Sextonårsgränsen har dominerat debatten om sänkt rösträtts- ålder . När vi funderade över frågeformule- ringar till demokratifrågeserien föll det naturligt att välja ett kon- kret aktuellt förslag som debatterats flitigt i media och i och som många medborgare sannolikt hört talas om. Svarsperso- nerna i SOM-undersökningen 1998 fick ta ställning till förslaget att sänka rösträttsåldern till . Vi valde att inte ha med tillägget i kommunvalen i frågeformuleringen eftersom det antag- ligen komplicerar frågeställningen. Svenska folkets åsikter om för- slaget finns redovisat i tabell 6. Svenska folkets åsikter om att sänka rösträttsåldern till , 1998 (procent, opinionsbalansmått) mkt/ganska varken bra (forts.) Svenska folkets åsikter om att sänka rösträtts- åldern till 1998 (procent, opinionsbalansmått) varken t v eller t h Kommentar: Förslagsformuleringen lydde: sänka rösträttsåldern till . Opinionsbalansmåttet visar andelen positiva till förslaget minus andelen negativa till förslaget. Positiva opinionsbalansmått visar övervikt för andelen positiva och negativa opinionsbalansmått visar övervikt för andelen negativa. Till kategorin arbetare + har förts egenanställda arbetare och arbetare med arbetsledande funktion. Som har redovisats ställer sig svenska folket mycket nega- tiva till att sänka rösträttsåldern. Det är bara av medborgarna som tycker att förslaget är ganska eller mycket bra. En närmare analys avslöjar tydligt i vilka befolkningsgrupper som förslaget har vunnit flest anhängare. Eftersom förslaget direkt berör en viss åldersgrupp faller det sig naturligt att först rikta uppmärksamheten på eventuella åldersskill- nader. Unikt med SOM-undersökningarna är nämligen att ung- domar som är yngre än den nuvarande rösträttsåldern också till- frågas. Sänkt rösträttsålder är i särklass mest populärt i ålders- grupperna (positiva). av förslaget och som befinner sig är alltså själva mycket positiva till att ges möjlighet att delta i de allmänna valen. Också bland något äldre ungdomar är förslaget mer populärt () än bland personer . De mest kritiska ålders- grupperna är de två äldsta. Det finns alltså ett tydligt ålderssam- band i frågan. Inga andra socioekonomiska egenskaper än ålder tycks ha sär- skild stor effekt på medborgarnas åsikter om sänkt rösträttsålder. Arbetare och företagare tycks vara något litet mer positiva till förslaget än tjänstemannagrupperna, men skillnaderna är mycket små. Ideologiskt är rösträttsutvidgningen ett vänsterförslag. För- slaget att sänka rösträttsåldern har fler anhängare till vänster än till höger. Personer som själva betraktar sig som klart till vänster längs den ideologiska vänster-högerskalan tenderar att vara mer positiva till en ytterligare rösträttsutvidgning () än personer som står klart till höger (). Det finns inget solklart samband mellan politisk sofistikering och åsikter om sänkt rösträtt. Medelutbildade är exempelvis mer positiva till förslaget () än låg- och högutbildade (). När det gäller hur ofta man diskuterar poli- tik finns inget samband alls. Personer som är helt ointresserade av politik är mer positiva till att utvidga rösträtten () än personer som är mycket intresserade av politik (). Sammanfattningsvis är motståndet mot sänkt rösträttsålder mycket stort bland svenska folket. Det finns en ideologisk kompo- nent som innebär att förslaget har större stöd till vänster än till höger. Här ligger sannolikt olika bedömningar om sextonåringars politiska mognadsgrad till grund för de åsiktsskillnader som finns. Resultatet kan tolkas som att det finns en residual från seklets tidigare debatter om rösträttsutvidgning kvar i dagens debatt: personer som står till höger är negativa till en utvidgning av röst- rätten eftersom mer inflytande ges till personer som inte är till- räckligt kunniga eller intresserade av politik och att detta skulle kunna orsaka en destabilisering av det politiska systemet. Här skulle en uppföljning av hur svenska folket resonerar kring en fort- satt rösträttsutvidgning vara av stort intresse. 2.6Åsikter om nationella och kommunala folkomröstningar Detaljgranskningen av medborgarnas demokratiopinioner avslutas med en undersökning av åsikter om nationella och kommunala folkomröstningar. Folkomröstningar är ett viktigt inslag i debatten om ökad lokal- och direktdemokrati. Folkomröstningar betraktas av anhängarna som den framtida demokratins kanske viktigaste instrument för medborgerligt engagemang och deltagande. Mot- ståndarna ventilerar farhågor om att folkomröstningsinstitutet kan bli missbrukat och innebära ett engagerade minoriteternas tyranni. Svenska folkets åsikter om nationella och kommunala folkom- röstningar hänger intimt ihop (Pearsons r=.68). Det generella sambandet är att de medborgare som gillar idén om att anordna fler folkomröstningar i kommunerna gillar också idén att anordna fler folkomröstningar nationellt.6 I tabell 7 redovisas svenska folkets åsikter om att anordna fler nationella och kommunala folkomröstningar. Förutom andelen positiva till de två förslagen redovisas dessutom ett differensmått som visar hur starkt stöd de båda förslagen har i förhållande till varandra. Negativa mått innebär att en grupp är mer positiv till kommunala än nationella folkomröstningar. Positiva mått betyder att gruppen är mer positiv till nationella än kommunala folkom- röstningar. 6 har använts vid fem tillfällen nationellt (1922, 1955, 1957, 1980 och 1994). folkomröstning gällde rus- drycksförbud. folkomröstning gällde högertrafikomläggningen. Valforskningsprogrammet i har genomfört stora intervjustudier i samband de tre senaste nationella folkomröstningarna om ATP (1957), kärnkraft (1980) och EU-medlemskap (1994) (se 1959; 1984; 1996). Läs mer om folkomröstningar i skrift nr 3 Att rösta med händerna av (SOU 1998:85). Andel positiva till förslagen att anordna fler nationella och kommunala folkomröstningar 1998 (procent, skillnad i andel positiva) (forts.) Svenska folkets åsikter om att anordna fler nationella och kommunala folkomröstningar 1998 (procent) varken t v eller t h Kommentar: Siffrorna i tabellen är procenttal och anger andelen positiva till förslagen att anordna fler nationella folkomröstningar och anordna fler kommunala folkomröstningar. Resultaten är hämtade års SOM-undersökning. Till kategorin arbetare + har förts egenanställda arbetare och arbetare med arbetsledande funktion. Den folkomröstningsvänligaste gruppen är ungdomar i ålders- gruppen (positiva). Attityderna till folkom- röstning är mer negativa hos äldre medborgare. Åldersgruppen 60- är de minst positiva till att anordna fler nationella och kom- munala folkomröstningar (). I övriga socioekonomiska grupper förekommer endast små skillnader när det gäller åsikter om fler folkomröstningar. Gruppen högre tjänstemän skiljer ut sig som mindre positiva till folkomröstningar än andra klass- och yrkesgrupper (positiva). Vi förväntar oss att förslag som leder till ökad direktdemokrati har ett tydligt samband med medborgarnas vänster-högerideo- Personer som står långt till vänster är också de varmaste anhängarna av folkomröstningsinstitutet (positiva). För varje steg högerut på den politiska vänster-högerskalan blir andelen positiva färre. Den minst positiva gruppen är de som själva placerar sig något åt höger (positiva). Men ännu längre högerut, bland medborgare som själva definierar sig som klart till höger, är andelen positiva till fler folkomröstningar klart större igen (). Politiskt intresserade och debattglada medborgare är något mer positiva till att anordna fler nationella och kommunala folkom- röstningar än politiskt ointresserade och mindre diskussionsbe- nägna medborgare. Bland personer som aldrig diskuterar politik är andelen positiva till kommunala och nationella folkomröstningar . Motsvarande andel bland de som uppger sig diskutera politik är . Däremot är det inte de högutbildade medborgarna som är mest positiva till folkomröstningar utan de medelutbildade medborgarna. Riksdagskandidaterna visade sig tidigare vara mer positiva till kommunala folkomröstningar än till nationella folkomröstningar. En orsak kan vara att anordnanden av nationella folkomröstningar ofta förekommer tillsammans med stridigheter och stora oenig- heter såväl internt i partierna som i . Bland medborgarna finns emellertid inte motsvarande attitydskillnad – svenska folket är lika positivt inställda till folkomröstningar oavsett om de är nationella eller kommunala (positiva). Inte i någon av de undersökta grupperna finns någon nämnvärd övervikt för positiva attityder till nationella eller kommunala folkomröstningar. 3 Svenska folkets demokratiideologier Det inomvetenskapliga syftet med föreliggande studie är att vinna ny systematisk kunskap om svenska medborgares demokratiideo- logier. Finns det fortfarande, precis som i demokratiernas barn- dom, systematiska skillnader i synen på hur demokratin bör vara förskaffad och hur demokratiska beslut bör fattas? dessa skilda uppfattningar överhuvudtaget någon tydlig identifier- bar demokratiideologisk dimension? frågeserie SOM-undersök- ning syftade ytterst till att fånga in variation i medborgarnas åsikter om graden av folkligt eller opinionsmässigt inflytande i politiken. Ett antal förslag syftade till att öka det folkliga inflytandet eller folkopinionens inflytande i politiken. Hit hör förslagen om att genomföra fler folkomröstningar, sänka rösträttsåldern, införa medborgarremisser och sänka fyraprocentspärren till . Ett antal förslag syftar i stället till att genomföra förändringar som minskar folkopinionens inflytande och påverkan. Hit hör förslagen om att överlåta viktiga beslut till experter, minska antalet riksdags- ledamöter och att förbjuda publicerandet av opinionsundersök- ningar före valen. Hypotesen var helt enkelt att personer som gillar förslagen om ökat direkt folkligt deltagande skulle tycka mindre bra om förslagen som minskar folkligt deltagande i det demokratiska beslutsfattandet, och tvärtom. En analys av hur de olika attityderna samvarierar visar dock att det råder positiva korrelationer mellan nästan alla åsikter om för- slag som presenteras i frågeserien (se tabell 8). Dessa iakttagelser gör att vi direkt måste skriva ned våra förväntningar att finna någon stark utvecklad demokratiideologisk dimension bland med- borgarna. Förekomsten av få negativa korrelationer är sannolikt en effekt av att många medborgare svarar att de gillar nästan alla för- slag som presenterats. Sådana effekter kan uppträda i frågeserier som berör teman som respondenterna inte vet särskilt mycket om eller inte tycker är viktigt. Samvariation mellan åsikter om demokratiförslag bland samtliga (under diagonalen) och bland personer som är mycket intresserade av politik (över diagonalen) 1998 (korrelations- koefficienter) A. genomför fler kommunala folkomröstningar B. genomför fler nationella folkomröstningar C. ge alla möjlighet till medborgarremiss D. minska antalet riksdagsledamöter E. överlåt beslut i viktiga frågor till experter F. begränsa ledamöternas mandatperioder G. sänka rösträttsåldern till 16 år H. sänka fyraprocentspärren till Kommentar: Siffrorna i tabellen är produktmomentkorrelationskoefficienter (Pearsons r). Sam- bandsmåtten är symmetriska och kan variera mellan –1 (fullständigt negativt samband) till +1 (fullständigt positivt samband). Värden nära noll skvallrar om avsaknad av samband mellan två åsikter om demokratiförslag. I den nedre vänstra delen av tabellen redovisas resultaten för samtliga medborgare. I den övre högra delen av tabellen (skuggade fält) redovisas sam- variationen bland personer som uppger sig vara mycket intresserade av politik. Enligt våra förväntningar borde exempelvis åsikter om deltagar- demokratiska förslag (så som att genomföra fler folkomröstningar) vara negativt korrelerade med mer elit- och representa- tionsdemokratiskt orienterade förslag (såsom minska antalet riksdagsledamöter). Så är dock inte fallet. Den enda korrelations- koefficient som är negativ är den som visar sambandet mellan åsikter om sänkt rösträttsålder och minska antalet riksdagsleda- möter (r=-.04). Bristen på tydliga svarsmönster kan helt enkelt bero på att det inte finns några särskilt utvecklade demokratiideologier bland svenska folket. Detta resultat behöver i och för sig inte betyda att våra teoretiska utgångspunkter var fel. En rimlig förklaring kan vara att vår demokratiideologiska dimension är levande endast hos en mindre del av de svenska medborgarna. Vi vet att medborgare skiljer sig mycket åt när det gäller kunskaper om och intresse och engagemang för politik. Det kanske bara är de allra mest politiskt intresserade medborgarna som förmår producera väl övervägda åsikter om olika förändringsförslag. Om detta är riktigt borde vi finna ett tydligare svarsmönster bland politiskt sofistikerade medborgare än vad vi har funnit i analyser där samtliga medborgare ingått. kan åsikts- dimensioner vara något bättre sammanhållna på elitnivå än bland medborgarna generellt (jfr Bennulf 1994). Ett sätt att undersöka om så är fallet är att genomföra en separat korrelationsanalys för personer som själva uppger att de är mycket intresserade av politik. I den övre högra delen av tabell 8 redovisas korrelationsmatrisen för den intresserade medborgar-eliten. Bland de mest politiskt intresserade medborgarna är korrela- tionskoefficienterna genomgående något större än bland samtliga medborgare. Något starkare internkorrelationer tyder på en något större åsiktssammanhållning bland de politiskt intresserade. Fram- för allt förekommer fler negativa korrelationer mellan effektivi- tetsförslagen om färre riksdagsledamöter och expertöverlåtelse och förslaget om rösträttsutvidgning (r=-.15 respektive -.14). Trots större samvariation är det ändå svårt att urskilja en gemensam underliggande demokratiideologi som kan ha producerat korrela- tionsmatrisen i tabell 8. om huruvida svenska folket härlett sina åsikter om demokratiförändringarna från en och samma underliggande dimension är lämplig att besvara med hjälp av skalnings- och dimensionsanalystekniker. Jag valde att analysera mönstret i hur olika åsikter samvarierar med varandra med hjälp av en serie faktor- analyser. Faktoranalys är en vanlig teknik för att söka beskriva variationen i ett datamaterial genom att skapa så få nya faktorer eller dimensioner som möjligt. Analysen går ut på att söka efter regelbundenheter och mönster i korrelationsmatriser som den i tabell 8. Inledningsvis genomfördes en faktoranalys av inte mindre än 37 olika åsiktsfrågor som ställdes SOM-undersökning. I detta block av åsiktsfrågor återfanns frågeserien om demokrati- förändringar. Syftet var att undersöka om, hur och i vilken ut- sträckning demokratifrågorna skilde ut sig från sakfrågor som rör andra politikområden, såsom vänster-högerrelaterade frågor, miljö- frågor, jämställdhetsfrågor, flyktingfrågor, utrikespolitiska frågor och så vidare. I den inledande faktoranalysen begränsades lösningen såsmå- ningom till tre faktorer. Den först erhållna och i särklass starkaste faktorn var uppbyggd kring traditionella vänster-högerfrågor om privatisering, löneskillnader, skatter och arbetsmarknad (17 pro- cent förklarad ). Till den första faktorn fördes också ut- rikespolitiska frågor om t.ex. NATO-medlemskap. Demokrati- förslagen om att anordna fler folkomröstningar och sänka fyra- procentspärren och rösträttsåldern hade starkast korrelationer med den andra faktorn (förklarad ) och hit fördes också frågor om sex timmars arbetsdag, kärnkraftsavveckling och miljövänligt samhälle. I den tredje faktorn återfanns demokratiför- slagen om att minska antalet riksdagsledamöter, minska löner och ersättningar till heltidspolitiker, kräva redovisning av kampanj- bidrag, överlåta beslut till experter och begränsa riksdagsleda- möternas mandatperioder till (förklarad ). Hit fördes också förslaget att ta emot färre flyktingar.7 Resultaten visar att medborgarnas åsikter i demokratifrågor inte utan vidare kan inordnas i den traditionella vänster-högerdimen- sionen. Svarsmönstren föreslår snarare att variationen i demokrati- åsikterna faktiskt är möjliga att föra tillbaka till en eller två bakom- liggande ideologiska dimensioner. Demokratiförslagen om ökad direktdemokrati och rösträttsutvidgning samvarierar med ett antal nyare vänsterförslag såsom sextimmars arbetsdag, miljövänligt samhälle och kärnkraftsavveckling. Andra demokratiförslag som rör politikers förmåner förs till någon form av missnöjesdimension tillsammans med sakfrågor om utträde ur EU och ta emot färre flyktingar. Preliminärt tycks det alltså finnas både en ideologisk komponent och en missnöjeskomponent i väljarnas åsikter om demokratins framtida utformning. I nästa steg genomfördes ytterligare en faktoranalys med de åtta demokratiförslag där det förekom tillräcklig variation i medborgar- nas åsikter och där vi på förhand hade vissa förväntningar på resul- taten, nämligen att åsikterna skulle vara möjliga att föra tillbaka till 7 Förslagen om att förbjuda publicering av opinionsresultat före valen och att införa skilda valdagar kunde inte föras till någon av faktorerna. De variablerna hade så låga kommunalitetsvärden att jag ute- slutit dem i de följande faktoranalyserna. en enda underliggande demokratiideologisk dimension. Men så är inte fallet. Den mest aptitliga faktorlösningen består av tre faktorer som tillsammans förklarar av variationen i materialet (se tabell 9). Den första faktorn beskriver variationen i svenska folkets åsikter om direktdemokrati och handlar om folkomröst- ningar och medborgarremisser (F1). Den andra faktorn beskriver variationen i medborgarnas åsikter om vad man skulle kunna kalla en effektiv elitdemokrati och samvarierar starkast med åsikter om att minska antalet riksdagsledamöter och överlåta beslut till exper- ter (F2). Den tredje faktorn beskriver variationen i medborgarnas åsikter om att öka folkopinionens inflytande och berör förslagen om att sänka fyraprocentspärren och rösträttsåldern (F3). Resultat från faktoranalys av åsikter om olika demokrati- förslag, 1998 (Pearsons r, kommunaliteter, andel förklarad ) genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra fler nationella folkomröstningar ge alla medborgare möjlighet att skrift. reagera på politikernas förslag alltid överlåta beslut i viktiga frågor till experter begränsa riksdagsledamöternas mandatperioder till maximalt åtta år sänka rösträttsåldern till 16 år Kommentar: Resultaten är hämtade från en principalkomponentanalys av korrelationer mellan åsikterna om de olika demokratiförslagen. Lösningen har begränsats till tre faktorer (enligt det så kallade armbågskriteriet). Roteringsmetoden är orthomax, vilket innebär att framtagningen av faktorerna har skett utan krav på nollkorrelation mellan de tre faktorerna. Korrelationskoefficienterna (faktorladdningarna) anger korrelationen mellan faktorerna och de olika frågorna. Faktorladdningar större .50 har försetts med ram. Kommunaliteterna kan variera mellan 0 och 1 och visar hur stor andel av variationen i respektive förslag som kan förklaras av de tre faktorerna tillsammans. Även om åsiktsmönstren är mycket otydliga kan vi genom faktor- analysen ändå urskilja tre olika teman eller aspekter av medborgar- nas demokratiopinioner. Men hur stor del av variationerna i med- borgarnas åsikter om demokratiförändringsförslagen kan föras tillbaka till ideologiska meningsskiljaktigheter och hur mycket av variationen är ett resultat av allmänt missnöje? Den ideologiska komponenten av väljarnas demokratiåsikter kan undersökas genom att studera hur de olika partiernas sympati- sörer positionerar sig längs de tre demokratidimensioner som vi erhållit genom faktoranalysen (se figur 2). Här bekräftas de små åsiktsskillnader mellan partiernas sympatisörer som vi har kunnat konstatera i tidigare analyser. När det gäller den direkta deltagardemokratin är det miljö- partiets, och sympatisörer som är avgjort mer positiva än andra partiers sympatisörer. och sympatisörer är de varmaste anhängarna av vad jag valt att kalla effektiv elitdemokrati. När det gäller åsikter om att öka folkopinionens inflytande – rösträttsutvidgning och sänkt fyraprocentspärr – är sympatisörer de mest positiva. Partisympatisörernas genomsnittliga positioner längs tre demokratiideologiska dimensioner (medeltal) Kommentar: De tre demokratiideologidimensionerna är hämtade från den faktoranalys som rapporterades i tabell 9. Dimensionerna har normerats så att de har medelvärdet 0 och standardavvikelse 1. Skalorna mäts i standardavvikelseenheter och ger således en uppfattning om hur stora skillnaderna mellan olika grupper av partisympatisörer egentligen är. Än en gång bör framhållas att partiernas sympatisörer inte skiljer sig särskilt mycket åt när det gäller åsikter om demokratifrågor. Den diskriminerande kraften hos de tre erhållna dimensionerna är blygsam (etaF1=.24; etaF2=.19; etaF3=.14). Även om det finns återkommande tendenser i materialet visar en serie envägs varians- analyser att det är få grupper av partisympatisörer som skiljer sig signifikant åt längs de tre demokratidimensionerna. Resultaten från de föregående analyserna betyder att det inte finns en stark demokratiideologisk dimension som formar med- borgarnas åsikter om olika förändringsförslag. En misstanke som vi burit med oss ända sedan inledningen av rapporten är att det snarare finns en tydlig skiljelinje mellan nöjda och missnöjda per- soner eller mellan förändringsbenägna och mer försiktiga medbor- gare. Idén är ju inte så konstig egentligen: nöjda personer är inte lika angelägna om att det behöver genomföras en massa föränd- ringar som missnöjda personer. Men finns det en tydlig missnöjeskomponent i svenska folkets åsikter om förändringar av demokratin? SOM-undersök- ning fick svarspersonerna tala om hur nöjda de känner sig med hur demokratin i fungerar. Vi har möjlighet att undersöka om nöjda personer är mindre positiva till demokratiförändringar än vad missnöjda personer är (se tabell 10). Andel positiva till förslag om förändringar av demokratin bland personer som är olika nöjda med demokratin, 1998 (procent, tau-c) minska löner och ersättningar till heltidspolitiker ge alla medborgare möjlighet att skriftligen reagera på politikernas förslag innan beslut fattas (s k medborgarremiss) begränsa riksdagsledamöternas mandatperiod till maximalt åtta år alltid överlåta beslut i viktiga frågor till experter