frs · GN121357 · 2000-09-08 00:00:00 — Svar på fråga 1999/2000:1357 om viss arbetskraftsinvandring har frågat mig om jag avser att verka för att reglerna för arbetskraftsinvandring ska få en mer praktisk och human utformning. En debatt kring arbetskraftsmigration har börjat föras igen. Jag välkomnar detta och tar själv aktiv del i debatten både inom och i EU. Jag instämmer med i att mår bra av viss arbetskraftsinvandring. Redan det gällande regelsystemet med fri rörlighet inom och gemensam arbetsmarknad inom EU möjliggör detta. ökar antalet personer från andra länder som får komma hit för att arbeta för med tidsbegränsade eller permanenta tillstånd. Lagstiftningen medför en flexibel tillämpning som styrs av vilka arbetskraftsbehov som uppstår och inte kan tillgodoses inom i första hand och i andra hand övriga och EU. Men det är viktigt att fortsätta den inledda diskussionen om förutsättningarna för arbetskraftsinvandring , med hänsyn bl.a. till demografiska förändringar, möjligheten till arbete för invandrare och andra som redan bor i samt kommande utvidgning av antalet medlemsstater i EU. Den aspekt tar upp gäller kravet att utlänningar som vill komma till för att arbeta här ska söka uppehålls- och arbetstillstånd innan de reser hit. menar att detta leder till att flyktingar som fått avslag på sin asylansökan men som har attraktiv kompetens för måste återvända till hemlandet för att därifrån söka arbetstillstånd. Migrationspolitiken har stor bredd och det utlänningsrättsliga regelsystemet gäller ett flertal olika kategorier. Flyktingar och andra skyddsbehövande får skydd i . Det är de som inte har skyddsbehov eller humanitära skäl enligt utlänningslagen som får avslag på sina ansökningar. Skyddsbehövande får självfallet tillstånd oavsett om de har någon för attraktiv kompetens. Frågan är då om en asylsökande som fått avslag på sin asylansökan ska vara befriad från det generella krav på ansökan före inresa som gäller för utlänningar som vill komma till för att arbeta. Det kan vid första påseende förefalla onödigt att man i denna situation först ska behöva lämna . En sådan ordning skulle dock kunna locka människor, som enbart vill lämna hemlandet av ekonomiska skäl, att söka asyl i i avsikt att efter ett förutsett avslag kunna ansöka om uppehålls- och arbetstillstånd på plats. I så fall skulle man få ett ökat användande av asylsystemet av människor som egentligen är arbetssökande. Detta skulle vara till förfång för de skyddsbehövande. Det skulle också stå i motsättning till ett viktigt syfte med kravet på ansökan före inresa, nämligen att människor inte på osäkra förhoppningar ska bryta upp från hemlandet och ta sig till som arbetssökande. Principiellt krävs alltså att ansökan om uppehållstillstånd ska göras före inresa i . Förutom vid skyddsbehov och av humanitära skäl kan en prövning dock ske av berörda myndigheter om det finns synnerliga skäl. Enligt vad som sägs i prop. 1994/95:179 (s.75) kan det i något enstaka fall tänkas röra sig om en person som av arbetsmarknadsskäl bör tillåtas bosätta sig här. Förutsättningen är dock att ett lagakraftvunnet beslut inte redan finns. Som jag inledningsvis sagt välkomnar jag diskussionen. Men för oss som både vill värna asylrätten och sträva efter öppna gränser för dem som frivilligt vill flytta till andra länder tror jag det är viktigt att se till helheten. Jag är inte beredd att nu verka för att den som konstaterats sakna skyddsbehov eller humanitära skäl för uppehållstillstånd men vill söka tillstånd för att arbeta i i ökad utsträckning ska kunna befrias från kravet på ansökan före inresa.