frs · GN121090 · 2000-06-16 00:00:00 — Svar på fråga 1999/2000:1090 om religionsfriheten i har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att se över religionsfrihetens ställning i det svenska samhället och förstärka religionsfriheten i vårt land. Enligt FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna ska envar ha rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religion eller tro genom undervisning, andaktsutövningar, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor. om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som gäller som svensk lag, innehåller i artikel 9 en motsvarande bestämmelse. Enligt konventionen är inskränkningar i religions- och trosfriheten tillåtna under förutsättning att de är föreskrivna i lag och nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till den allmänna säkerheten eller till skydd för allmän ordning, hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Enligt reglerna i regeringsformen innefattar religionsfrihet en frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Religionsfriheten är den enda av de s.k. positiva opinionsfriheterna som över huvud taget inte kan begränsas. Grundlagsskyddet är absolut. Religionsfrihet i vidare bemärkelse kan sägas inte bara innefatta en frihet att hysa en viss religiös övertygelse och att utöva sin religion, utan också en frihet att sprida och ta del i religiös förkunnelse eller bilda och medverka i religiösa sammanslutningar. Dessa uttryck för religionsfrihet skyddas genom yttrande-, informations-, mötes- och föreningsfrihet och kan begränsas enligt vad som gäller för dessa friheter. Religionsfriheten har alltså ett starkt grundlagsskydd i . Detta skydd understöds av bestämmelser i vanlig lag. Exempelvis är det i 16 kap. 4§ belagt med straff att störa eller försöka hindra allmän gudstjänst, annan allmän andaktsövning, vigsel, begravning och liknande förrättning. En annan sak är att möjligheterna att utöva t.ex. religiösa seder eller riter kan vara begränsade av de allmänna regler som gäller för människors handlande i samhället. En straffbar handling är inte skyddad bara därför att den har religiösa motiv. Religionsfriheten innefattar t.ex. inte någon rätt att vägra värnplikt av religiösa skäl eller att av religiösa motiv eftersätta sin vårdnadsskyldighet mot sina barn. Grundlagsskyddet innebär däremot ett förbud mot bestämmelser som uttryckligen riktar sig mot någon viss religionsutövning eller som uppenbart syftar till att motverka en viss religiös riktning. Svaret på fråga är att grundlagsskyddet för religionsfriheten i är tillräckligt starkt och att det inte finns anledning att vidta några åtgärder för att ytterligare förstärka detta. Däremot kommer jag naturligtvis i egenskap av demokratiminister att verka för att på alla plan lever upp till kraven på ett mångkulturellt samhälle, där varje människa oavsett kön, sexuell läggning, funktionshinder, etnisk, språklig eller religiös tillhörighet är garanterad lika värde och där hennes värdighet och frihet inte får kränkas; ett demokratiskt system som utgår från att vi är olika och att vi får vara det.