ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
frs · GO12273 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:273 om har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att långsiktigt skapa förutsättningar för en kommersiellt bärkraftig utveckling av Vänersjöfarten. Låt mig först säga att regeringen följer Vänertrafikens utveckling för att försäkra sig om att det även kommer att finnas infrastrukturella förutsättningar att bedriva handelssjöfart på . I frågan hänvisar till det s.k. Väneruppdraget. Det var ett uppdrag som tillkom på mitt initiativ där utredaren skulle lägga fram förslag som främjade utvecklingen av Vänersjöfarten. Utredningen presenterades och innehöll ett flertal åtgärder för en stärkt Vänersjöfart. anser regeringen att förslaget om att erhåller ett engångsbelopp om för en treårsperiod är den viktigaste åtgärden i ett längre perspektiv för Vänersjöfartens utveckling. En förutsättning är dock att i och på motsvarande sätt avsätter medel för detta utvecklingsarbete. Jag har också förstått att i samt är beredda att tillsammans avsätta till nyssnämnda utvecklingsarbete. ska verka som en samlande kraft i allmänhet för hela regionen och i synnerhet för Vänersjöfarten. Rådet har bl.a. till uppgift att ta initiativ till åtgärder som stärker och verksamheter med anknytning till samt vara en allmän företrädare för regionen med tyngdpunkten lagd på sjöfartsfrågor och den regionalekonomiska utvecklingen. Beslutet om att erhållit fattades och visar att regeringen lever upp till sitt åtagande att skapa förutsättningar för en fortsatt handelssjöfart på .
frs · GO12274 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:274 om färjetrafiken mellan och har frågat mig vad jag är beredd att göra i regeringen och EU för att utveckla tvärförbindelsen "E 12-systemet". har förordat en begränsad översyn av riktlinjerna för TEN (transeuropeiska nätverk) som inte omfattar att lägga in nya vägar i nätverket, men förslaget är ännu inte presenterat. Om förslaget innebär att det är aktuellt att inkludera nya vägar kommer regeringen att överväga vilka förslag till tillägg till nuvarande nät som i så fall bör framföras från svensk sida. Det är inte avgörande för åtgärder på 12 om den ingår i TEN eller inte. E 12 är en del av det nationella stamvägnätet och i den gällande nationella väghållningsplanen för 1998@2007 ingår utbyggnader i ny sträckning och breddning av flera delsträckor på . invigde jag t.ex. den färdigställda sträckan Obbola@Umeå. En utgångspunkt i den svenska transportpolitiken är att interregionala nationella och internationella transporter ska bedrivas på kommersiella grunder utan statliga subventioner. Regeringen beslutade, tillsammans med den finska regeringen, att upphandla färjetrafik i enlighet med EU:s riktlinjer för allmän trafikplikt , i samband med att taxfreeförsäljningen upphörde på sträckan Umeå@Vasa. Det har dock visat sig att det faktiska transportbehovet överskattades i samband med upphandlingen och trafiken har varit mycket olönsam trots det kraftiga offentliga stödet. Läget har dessutom försämrats av ett högt oljepris. Detta har fått till följd att rederiet nu beslutat avveckla trafiken . Syftet med upphandlingen var att ge berörda parter rådrum för att hitta ett annat trafikkoncept som anpassats till den faktiska efterfrågan. Såvitt jag erfarit har vissa anpassningsförsök gjorts men dock inte så omfattande som hade behövts. Det finns inget som ändrar bedömningen att upphandlingen är en tillfällig lösning och en fortsättning är därför inte aktuell. Enligt den information jag fått gör det finska kommunikationsministeriet inte heller någon annan bedömning. Beträffande den akuta situationen som uppstått så visar den på att passagerarunderlaget är ytterst begränsat och att dagens trafikkoncept inte är hållbart. Ett ytterligare statligt tillskott är därför inte transportpolitiskt motiverat. följer dock noga utvecklingen, bl.a. genom täta kontakter med det finska och representanter för regionen.
frs · GO12275 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:275 om konsortium för snabb utbyggnad av har frågat mig om jag är beredd att vidta några åtgärder för att påskynda moderniseringen av , och järnvägen genom . har föreslagit att ska bilda ett väg- och järnvägskonsortium tillsammans med . Konsortiets uppdrag skulle vara att färdigställa samt järnvägen mellan och . Konsortiet skulle finansiera investeringarna genom att ta ut biltullar och banavgifter. Låt mig först hänvisa till mitt svar på och frågor om utbyggnaden av i . Som framgår av det svaret är ambitionen att ska vara utbyggd . Vägobjekten upp till ingår i Nationell plan för vägtransportsystemet. Planering och projektering följer ett tidsschema som möjliggör ett genomförande till dess. Tillsammans med den norska regeringen förbereder vi ett förverkligande av en ny Svinesundsbro. Jag delar inställning att vi bör söka efter möjligheter till alternativa finansieringslösningar. Det är därför jag låtit en arbetsgrupp i utreda förutsättningarna för sådana lösningar. Utredningsresultatet kommer att redovisas . Regeringen har också låtit utreda förutsättningarna för en avgiftsfinansiering av en ny bro vid . Regeringen kommer att ta ställning till förslag efter den remiss som pågår. Jag kan däremot inte hålla med om att utbyggnaden av och järnvägen Göteborg@Oslo bör samordnas. Det handlar om helt olika slags projekt med olika syften och olika förutsättningar. Väg E 6 går genom norra medan järnvägen går via . Det skulle knappast ge några effektivitetsvinster att samordna utbyggnaden av dem. Med dagens förutsättningar för järnvägsinvesteringar och med beaktande av konkurrensen från vägtrafiken är det inte heller möjligt att finansiera denna järnväg med banavgifter. täcker banavgifterna av kostnaderna för drift och underhåll. Denna avgift är satt för att spegla marginalkostnaden. Med förslag skulle banavgifterna höjas för att finansiera hela investeringen.
frs · GO12276 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:276 om nydaning har frågat mig om jag avser att agera så att huvudkontor för den nya skogsjätten återplaceras i , så som en gång regeringen beslutat. Frågan baseras på pressuppgifter om att staten skulle skapa ett "nytt ". Det finns inga beslut om att ett sådant verk skulle skapas, därför kan jag inte lämna något svar på den fråga ställt.
frs · GO12277 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:277 om anslaget till polisväsendet har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att polismyndigheterna så snabbt som möjligt ska få klarlagt vilka planeringsförutsättningar som gäller . Regeringen har i årets budgetproposition föreslagit den största satsningen någonsin på rättsväsendet. Utöver de förstärkningar som polisen fått i 1999 och budgetpropositioner har regeringen nu föreslagit att polisen ska få ytterligare . får polisen ett tillskott på och ytterligare . I budgetpropositionen och regleringsbrevet ger regeringen planeringsförutsättningarna för de kommande tre åren. Det är sedan som ansvarar för fördelningen av resurserna inom polisväsendet. Det är också styrelsens uppgift att utveckla och precisera planeringsförutsättningarna för polismyndigheterna. fördelar tillskottet efter de årliga budgetdialogerna med polismyndigheterna. Jag har inhämtat att styrelsen, bl.a. med anledning av det stora tillskottet, planerar att inleda budgetdialogerna . Jag vill också framhålla att de slutliga planeringsförutsättningarna som beslutar om givetvis innehåller förutsättningar för verksamhetsplaneringen som sträcker sig längre än fram i tiden. Avslutningsvis vill jag understryka att regeringen gjort bedömningen att det tillskott som polisen får är tillräckligt för att polisens verksamhet ska kunna växa. Fler poliser ska utbildas och fler civila specialister ska anställas. Regeringen har i budgetpropositionen slagit fast att den avser att noga följa polisväsendets verksamhet och resultat och återkomma till om de ytterligare insatser som erfordras för att fullfölja statsmakternas intentioner för utvecklingen av rättsväsendet. Jag är övertygad om att detta, i förening med de budgetdialoger som kommer att inleda , ger polisväsendet tillräckliga förutsättningar för att kunna planera sin verksamhet.
frs · GO12278 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:278 om förändringar inom åklagarväsendet i har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att den nuvarande geografiska närheten mellan polis och åklagare bibehålls. Regeringen har som en av sina prioriterade frågor att rättsväsendet ska förstärkas och fortlöpande utvecklas mot bakgrund av samhällsutvecklingen och medborgarnas anspråk på ett väl fungerande rättssystem. Åklagarreformen innebar att åklagarväsendet blev effektivare, mer flexibelt och mindre sårbart. Åklagarväsendet är indelat i sex åklagardistrikt med en åklagarmyndighet i varje distrikt. Det är vid de 38 lokala åklagarkamrarna som i princip all brottsbeivrande verksamhet sker. Dessutom finns det lokala åklagare vid elva orter i landet. En viktig utgångspunkt är att åklagarkamrarna är tillräckligt stora för att kunna fungera självständigt och klara förändringar i verksamheten. En annan omorganisation som har syftat till att svara mot medborgarnas krav är närpolisreformen. Den innebär att det i varje ort ska finnas en lokalt förankrad polis som i sitt område har ansvaret för i princip allt polisarbete som inte kräver särskilda kunskaper. Jag är medveten om att närheten mellan polis och åklagare är viktig för brottsutredningsverksamheten. Efter närpolisreformen är polisväsendet starkt decentraliserat. Det talar för att åklagarverksamheten bör bedrivas på ett förhållandevis stort antal orter i landet. När det gäller åklagarkamrarnas och de lokala åklagarnas placering måste emellertid inte bara geografiska, utan också ekonomiska och befolkningsmässiga hänsyn tas. Därför är det inte alltid möjligt att upprätthålla geografisk närhet mellan polis och åklagare. Jag vill poängtera att det är Riksåklagaren som bestämmer om åklagarkamrarnas placering samt på vilka övriga orter åklagarverksamhet skall bedrivas. Innan sådana beslut fattas ska Riksåklagaren samråda bl.a. med , samt med de polismyndigheter och tingsrätter som berörs av verksamheten. Mot denna bakgrund anser jag att det är viktigt att framhålla att åklagarna måste bedriva sitt arbete i nära samverkan med polisen. beslutade regeringen att åklagarväsendet och polisen gemensamt ska utveckla formerna för samverkan mellan myndighetsområdena och arbetet med prioriteringar inom den brottsutredande verksamheten. Det kan bl.a. ske genom att åklagarna ofta besöker olika närpolisområden och i ökad utsträckning använder sig av modern kommunikationsteknik. Självfallet är det angeläget att polisen och åklagarväsendet fortlöpande utvecklar samarbetsformerna. Jag följer noga utvecklingen inom rättsväsendets myndigheter. Men det ankommer inte på mig som justitieminister att vidta några åtgärder med anledning av den förändring som planeras inom i .
frs · GO12279 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:279 om utländska kvinnors stryktålighet har frågat mig om regeringen avser att ta några initiativ för att stärka det rättsliga skyddet mot utvisning för kvinnor som misshandlats av sin partner under den tvååriga prövotiden. Bakgrunden till frågan är att enligt i ett enskilt ärende funnit att en kvinna sannolikt våldtagits vid sex tillfällen och utsatts för misshandel och hot och att kvinnan lämnat förhållandet huvudsakligen på grund av detta. Eftersom paret endast sammanlevt fann nämnden att det varit fråga om ett helt kortvarigt förhållande och att det därför i enlighet med uttalanden i propositionen inte kunde ligga till grund för fortsatt uppehållstillstånd. Regeringen bedriver en politik enligt vilken kvinnors ställning i migrationsprocessen ska stärkas. Ett exempel på detta är att skyddet för kvinnor i anknytningsärenden har förbättrats genom de ändringar i utlänningslagen som trädde i kraft (SFS 2000:292). Fortsatt uppehållstillstånd ska kunna beviljas trots att förhållandet upphört inom tvåårstiden för den uppskjutna invandringsprövningen, om sökanden eller sökandens barn utsatts för våld eller för handlingar som innefattar allvarlig kränkning av sökandens eller barnets frihet eller frid. Vidare ska uppehållstillstånd kunna nekas trots att förhållandet framstår som seriöst, om det finns en påtaglig risk för att sökanden kommer att utsättas för våld eller annan allvarlig kränkning i förhållandet. När det gäller det enskilda ärende som i sin fråga syftar på så är jag förhindrad att kommentera detta. Det är @ och måste förbli @ myndigheterna som i varje enskilt fall och med tillämpning av gällande rätt prövar om en ansökan om uppehållstillstånd ska beviljas. Svaret på frågan är att regeringen redan @ genom de ändringar i utlänningslagen som redovisats ovan @ har sett till att det rättsliga skyddet för kvinnor som misshandlats av sin partner under den tvååriga prövotiden stärkts.
frs · GO12284 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:284 om lokalisering av vindkraftverk har frågat mig om regeringen avser att vidta åtgärder för att skydda orörda kuststräckor från exploatering av vindkraft. Låt mig inledningsvis få betona att jag anser att vindkraften är en bra förnybar, inhemsk och ren energikälla. Vindkraften är en energikälla som ligger i linje med vad som anförs både i propositionen om en uthållig energiförsörjning och i propositionen om svenska miljömål. Regeringen har i vårpropositionen uttalat att vindkraften kan bidra till att uppfylla flera av de nationella miljökvalitetsmålen. För att vara förenligt med målen krävs dock ett stort hänsynstagande vid val av lokaliseringsplats och vid utformningen av vindkraftsanläggningarna. Etableringar av nya vindkraftverk prövas enligt bl.a. och . Vid prövningen är anläggningens omgivningspåverkan en viktig faktor. Berörda kommuner och länsstyrelser har genom översiktsplaneringen en viktig roll i detta sammanhang. I områden med konflikter mellan allmänna intressen och vindkraft bör avvägningarna i första hand lösas genom översiktsplanering. Jag vill vidare erinra om att landets kustområden och skärgårdar ges ett särskilt skydd i regler om hushållning med mark- och vattenområden. De kustområden som är av riksintresse enligt 3 kap. ska med hänsyn till områdenas natur- och kulturvärden skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada värdena. I 4 kap. 3 § definieras de s.k. orörda kustområden där stora gruppstationer för vindkraft inte får uppföras. Som en uppföljning av förslagen i slutbetänkande (SOU 1999:75) har regeringen tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att genomföra en studie om de övergripande förutsättningarna för lokalisering av vindkraftverk i havs- och fjällområden. Studien syftar till att bl.a. ta fram ett bättre kunskapsunderlag för konkreta vindkraftsprojekt och ge vägledning för kommunernas översiktliga planering. Utredningen har även lämnat andra förslag till åtgärder för att få fram bättre underlag för planering och beslut rörande vindkraftverk. Bl.a. föreslås kommuner med goda vindenergiresurser behandla vindkraften i sina översiktsplaner. Vidare föreslås en översyn av allmänna råd om etablering av vindkraft på land. övervägs ytterligare åtgärder med anledning av utredningens förslag. Jag ser dock inte skäl att nu föreslå lagändringar för att ytterligare skydda våra kustområden.
frs · GO12286 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:286 om jordförvärvslagen har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att äganderätten till jordbruks- och skogsmark förs över från arbetande bönder till storkapitalet. fråga avser jordförvärvslagens regler om åtagande om bosättning. Genom denna regel som trädde i kraft blev det möjligt att utan tillstånd förvärva egendom i glesbygd för den som i ett särskilt åtagande förbinder sig att vara bosatt på fastigheten och därefter bo på den . Syftet var dels att gynna inflyttning till glesbygden, dels att minska administrationen vid förvärv i glesbygdsområde. Jag har självfallet uppmärksammat en del av de relativt få fall där en förvärvare trots gjorda åtaganden om bosättning, inte bosatt sig på den förvärvade egendomen. Som säkert förstår är det mycket svårt att i praktiken upprätthålla en lagstiftning som till förhindrar alla möjligheter till kringående utan att lagstiftningen blir betungande för såväl myndigheter som allmänhet. Som riktigt påpekar har en särskild utredare i uppdrag bl.a. att utvärdera vilken effekt bestämmelserna i jordförvärvslagen har när det gäller effekterna för både fysiska och juridiska personers möjligheter att förvärva skogsmark, framför allt bestämmelserna om förvärvarens aknytning till den ort där förvärvsegendomen är belägen (se dir. 1999:40). Utredaren ska redovisa uppdraget under första halvan av 2001. Först efter att denna utvärdering slutförts är jag beredd att ta ställning till om och i så fall vilka åtgärder som kan behöva vidtas.
frs · GO12288 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:288 om utländska läkare har frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta för att tydliggöra reglerna för asylsökande som redan uppehåller sig i . frågar mot bakgrund av reglerna för arbetskraftsinvandring och särskilt med syfte på personer som har ansökt om asyl men som av myndigheterna bedömts sakna skyddsbehov och som inte har beviljats uppehållstillstånd i . Migrationspolitiken har stor bredd och det utlänningsrättsliga regelsystemet gäller ett flertal olika kategorier. Flyktingar och andra skyddsbehövande får skydd i och har sedan full rätt att arbeta här. Det är de som inte har skyddsbehov eller något annat skäl enligt utlänningslagen som får avslag på sina ansökningar om uppehållstillstånd. Skyddsbehövande får självfallet tillstånd oavsett om de har ett arbetserbjudande eller besitter någon för attraktiv yrkeskompetens. Frågan är då om en asylsökande som fått avslag på sin asylansökan ska vara befriad från det generella krav på ansökan före inresa som gäller för utlänningar som vill komma till för att arbeta. Det kan vid första påseende förefalla onödigt att man i denna situation först ska behöva lämna . Om inte denna ordning upprätthålls skulle man emellertid riskera att människor, som enbart vill lämna hemlandet av ekonomiska skäl, söker asyl i i avsikt att efter ett förutsett avslag kunna ansöka om uppehålls- och arbetstillstånd på plats. I så fall skulle man få ett ökat användande av asylsystemet av människor som egentligen är arbetssökande. Detta skulle vara till förfång för de skyddsbehövande. Det skulle också stå i motsättning till ett viktigt syfte med kravet på ansökan före inresa, nämligen att människor inte på osäkra förhoppningar ska bryta upp från hemlandet och ta sig till som arbetssökande. Principiellt krävs alltså att ansökan om uppehållstillstånd ska göras före inresa i . Det finns dock möjlighet till undantag från denna grundregel. Förutom vid skyddsbehov och av humanitära skäl kan en prövning dock ske av berörda myndigheter om det finns synnerliga skäl. Enligt vad som sägs i prop. 1994/95:179 (s. 75) kan det i något enstaka fall tänkas röra sig om en person som av arbetsmarknadsskäl bör tillåtas bosätta sig här. Förutsättningen är dock att ett lagakraftvunnet beslut inte redan finns. Jag finner därför att reglerna för asylsökande i nu aktuellt avseende uppfyller kraven på tydlighet.
frs · GO12289 · 2000-11-29 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:289 om skillnad mellan privat- och offentliganställda har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ till en lagändring som undanröjer skillnaden mellan privatanställda och offentliganställda med likartade arbetsuppgifter och arbetssituation när de utsätts för våld eller hot i verksamheten. I frågan påstås bl.a. att det skulle vara lättare att få åklagare att begära häktning av en person som utövar hot på ett offentligt vårdhem än vid vård på ett privatägt vårdhem. Inledningsvis bör sägas att jag inte har tillräckligt underlag för att bedöma om det verkligen förhåller sig på det sätt påstår i sin fråga. I fråga om den rättsliga regleringen kan emellertid följande sägas. Det som avgör om bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman i 17 kap. 1 § är tillämplig är huruvida våldet eller hotet utövats mot någon i dennes myndighetsutövning, för att tvinga honom till eller hindra honom från åtgärd däri eller för att hämnas för sådan åtgärd. Avgörande är alltså inte om den utsatte är privatanställd eller offentliganställd. Myndighetsutövning förekommer inte bara hos olika typer av myndigheter utan även hos privata rättssubjekt. Dessutom är det så att inte all offentlig verksamhet innefattar myndighetsutövning. Med andra ord kan en privatanställd person omfattas av det förstärkta skyddet i 17 kap. 1 § medan en offentliganställd kan falla utanför. Det är enligt min mening rimligt att det finns ett förstärkt straffrättsligt skydd för den som utövar myndighet, bl.a. därför att det finns ett starkt intresse av att se till att myndighetsutövning fullgörs på ett objektivt sätt utan ovidkommande hänsyn. I fråga om häktning gäller att den som på sannolika skäl är misstänkt för ett brott, för vilket är föreskrivet fängelse får häktas om det föreligger någon häktningsgrund, häktningen uppfyller proportionalitetskravet och det inte kan antas att den misstänkte endast kommer att dömas till böter. Såväl olaga hot som våld eller hot mot tjänsteman hör till de brott för vilka häktning kan ske under förutsättning att någon av häktningsgrunderna föreligger. Mot bakgrund av att det inte är anställningen i sig, privat eller offentlig, som avgör om bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman är tillämplig, finner jag inte skäl att ta initiativ till en ändring av de straff- och straffprocessrättsliga regler som aktualiseras.