prot · GN0979 · 2000-03-14 00:00:00 — Detta är enuppföljning på en motion som jag skrev ,och som egentligen handlar om en teknik, nämligenrening med selenampull. Men det är inte detta som ärdet viktigaste, utan det viktigaste är att det fungerarpå krematorierna.Man kan säga att krematorierna är denstörsta enskilda utsläppskällan av kvicksilver. Unge-fär av totalt kommer från krematorier.Det har naturligtvis diskuterats hur manska få fram reningsteknik. Man har satsat på kolfilte-ranläggningar. Dessa har kritiserats mycket, och dethar varit väldigt svårt att få fram underlag för om deverkligen fungerar som det var tänkt. Man kan se får ut mycket lite kvicksilver i rökgaserna - detär helt riktigt. Men man har inte kunnat visa vartkvicksilvret tar vägen.Det har börjat komma mätresultat som ärganska förödande. Som ett exempel kan jag nämnaTrollhättan, där man har lagt in kvicksilverpå kistan. Därtill kommer det som eventuellt kanfinnas i amalgamet hos liket. Man får då ut ireningsfiltret. Vart resten tar vägen vet man inte. ISkövde har man placerat kvicksilver påkistan vid ungefär 30 kremeringar. I kolfiltret har man då hittat ungefärhälften, dvs. I lade man in 49,och fick ut endast i kolfiltret. Dessutomkan man visa att när kolfiltret med det lilla kvicksil-ver som finns kvar står ett tag dunstar det bort. Manräknar med att så mycket som försvinner på tremånader.Detta är naturligtvis helt otillfredsställande. Det ärprecis som miljöministern säger - man vet faktisktinte vart kvicksilvret tar vägen ! En liten ledningkanske man kan få om man tittar på de undersökning-ar som man har gjorts och där man har lagt in enselenampull. Där kan man nämligen se att om manlägger in en selenampull och sedan lägger kvicksilverpå kistan, och dessutom räknar med amalgamet, så fårman ut mer kvicksilverselenid än vad man borde få.Man kan alltså misstänka att selen, som bildar enmycket stabil förening med kvicksilver, hittar kvick-silver på andra ställen i anläggningen än där vi troddeatt det fanns. Detta skulle kunna tyda på att det sitterkvicksilver på en massa olika ställen. Det vore natur-ligtvis olyckligt, för då kan det inte samlas upp ochförvaras på ett säkert sätt hos eller var det nukan vara.Jag vill inte direkt plädera för en speciell teknik.Men de försök som har gjorts med selenampuller, därman lägger en liten ampull med selen på kistlocketvid förbränningen, visar att selenet sedan förångasoch bildar en mycket stabil förening med kvicksilvret- kvicksilverselenid. Det intressanta är också att selenbildar andra föreningar med andra metaller, t.ex.koppar, zink och kadmium. Det är ju också metallersom vi inte gärna vill ska komma ut i reningen. Dessaselenider är ganska lätta att få tag på genom att manhar en förlängd kylslinga. Då fastnar de på väggarna,och det är mycket lätt att ta reda på dem. Försökensom är gjorda visar att denna teknik verkar ge ettmycket gott resultat.Problemet är - och det är också skälet till att jagställer min interpellation och vill få i gång en diskus-sion - att det har funnits mycket synpunkter på dennateknik från ansvariga myndigheter. De har förordatkolfilteranläggningar.Jag är mycket glad åt svaret. börjar man ändåse att det kanske finns skäl att se över detta. Ska jagtolka det svar jag har fått som att den gängse teknikenmed kolfilter börjar ifrågasättas? Är det den rättatolkningen?Jag har också förstått att harsagt att det nu får vara stopp ett tag på utbyggnad avytterligare kolfilteranläggningar innan man vet om deär bra eller inte. Är det riktigt?Det finns många som hävdar att om vi hade haftmotsvarande resultat hos en privat verksamhet, iindustrin t.ex., så hade det varit stora braskande ru-briker i tidningarna, och man hade pratat om skandal.Det finns miljöchefer från t.ex. , Skövdeoch som har agerat, och som tycker att denreningsteknik vi har är under all kritik.Ska jag räkna med att kolfilter i stora krematorierär ett passerat stadium?Anf. 56 Miljöminister ():Fru talman! Jag tror att vi är överens, GudrunLindvall och jag, om det allvarliga i situationen medde här utsläppen. Vi är nog också lika besvikna överatt den teknik som man har satsat på inte har visat sigfungera. Jag tror att vi även är överens om att det ärbra att man nu undersöker vad som händer och hurtekniken fungerar.Självfallet måste man också, som jag ser det, un-dersöka alternativa tekniker. Jag är inte lika stor ex-pert på selentekniken som , så jagutgår tills vidare från att starkalovord för den tekniken är riktiga. Jag utgår ocksåfrån att detta finns med i de bedömningar som mankommer att göra framöver.Jag tror slutligen att vi är överens om att det är desom bedriver verksamheten som har ansvaret för sinautsläpp. Myndigheterna har sitt ansvar i att hjälpa tillmed utvärdering, forskning, råd och anvisningar förden här viktiga verksamheten. Det håller man särskiltpå med på Naturvårdsverket.Anf. 57 ():Fru talman! Jag tackar för det. Jag är naturligtvisingen expert på detta, men eftersom det har varit enfråga som har engagerat mig har jag försökt inhämtadet som många har sagt nu.Problemet har alltså varit att har de ansva-riga myndigheterna bundit upp sig vid teknik. Bety-der det här svaret att nu är det viktigt att myndighe-terna provar olika tekniker och att man också ska seom den här tekniken som jag har beskrivit kanskeensam eller i kombination med andra tekniker kanvisa sig vara en framkomlig väg?Naturvårdsverket har nämligen sagt har varit skeptiskt till att använda selen därför attdet finns risk för att det ska komma ut selen i naturen.Detta är mycket märkligt. I gödslar man medselen. Selen finns med i gödselmedel eftersom deskandinaviska jordarna är fattiga på just selen. Fak-tum är att många människor äter selen som kosttill-skott.Betyder detta att den farhåga som Naturvårdsver-ket har haft inte ska användas som ett argu-ment för att inte testa selenampuller? Ska jag tolkadet så?Jag skulle verkligen önska att vi fick en mycketgod tingens ordning. Jag håller helt med om att det ärde ansvariga myndigheterna som ska komma ut medråd och som också ska följa upp detta. Problemet harvarit att det har varit så svårt att följa upp resultaten.De ansvariga myndigheterna har krävt en rening,dvs. att det inte får komma ut kvicksilver i rökgaser-na, och det gör det inte heller. Leverantörerna avanläggningarna har ofta garanterat en rening på ,och om man mäter de utgående gaserna hittar maninget kvicksilver. Problemet är att det inte finns nå-gon annanstans heller.När de nya råden kommer måste det klart framgåatt kvicksilvret måste gå att ta om hand. Annars finnsrisken att det läcker ut på olika sätt, t.ex. rakt genombyggnaden eller från kolfiltret, vilket man har disku-terat, eller på andra sätt där man inte riktigt vet hurdet går till.Kan vi vara överens om att den teknik och de rådsom komma ska klart ska ange att det är viktigt attkvicksilvret eller kvicksilverseleniden, vilket det nublir, kan samlas upp och hanteras på ett säkert sätthos t.ex. ?Då är jag mycket nöjd och hoppas att den här in-terpellationen kan ses som ett steg framåt. Jag trorfaktiskt att det är den andra interpellationen som jaghar skrivit om kvicksilvret i krematorier. Jag är heltöverens med ministern om att detta är ett problemsom vi måste undanröja.Anf. 58 Miljöminister ():Fru talman! Det verkar som om vi är ganska över-ens om detta. Vi är också överens om att vi har förlite selen i och i vår kost. kan det vara såatt kvicksilverselenid inte har riktigt samma effektersom selen. Det faktum att man gödslar med selen iFinland innebär kanske inte att just kvicksilverselenidär någonting som man ska rekommendera, även omdet är en stabil förening.Vi ska se till att klara ut det här problemet. Jag ut-går från att myndigheten granskar alternativen utanatt de får någon särskild pekpinne från miljöminis-tern. Om man har kommit fram till att kvick-silverselenid är ett sämre alternativ än kolfilter, somman nu använder, måste naturligtvis det faktum attkolfiltren har visat sig inte vara bra göra att andrametoder blir med intressanta att studera.Anf. 59 ():Fru talman! Jag hade inte tänkt gå upp en gångtill, men måste jag klargöra vad jag menar medselenet. har sagt att man har variträdd för att allt selen inte binds som kvicksilversele-nid. Därför har man varit rädd för att grundämnetselen går ut i rökgaserna. Man är alltså inte rädd förkvicksilverseleniden utan för selenet. Det är dettasom har varit lite märkligt när man å andra sidangödslar med det i . Kvicksilverseleniden skagivetvis tas om hand. Jag vill lika ogärna som någonannan ha ut kvicksilverselenid i naturen. Vi ska inteha vare sig kvicksilvret eller kvicksilvrets föreningar inaturen, utan de ska tas om hand.Just den här metoden visar att man har goda erfa-renheter av att ta hand om kvicksilverseleniden. Manfår mer kvicksilver i kvicksilverseleniden än manfaktiskt trodde att man hade lagt in när man börjadekremeringen. Man hittar det man har lagt på kistlock-et, det som eventuellt kan finnas i amalgamet ochman lyckas uppenbarligen också, enligt de resultatsom finns, hitta kvicksilver på andra ställen i anlägg-ningen som också binds som kvicksilverselenid ochhamnar i kylslingorna och kan tas om hand.Jag tror att vi kommer att få återkomma till detta.Såvitt jag kan förstå har gått ut medatt just nu ska man inte bygga fler kolfilteranlägg-ningar.Jag skulle vilja ta upp ett problem till. Det finnsfaktiskt ungefär 20 stora krematorier som har satsatupp till 10 miljoner på att bygga de här kolfilteran-läggningarna. Kommer de att ha en möjlighet att fåtillbaka pengarna från staten på något vis? De har juegentligen förts bakom ljuset. De har använt en tek-nik som har varit godkänd av ansvariga myndighetermen som visat sig inte fungera.Anf. 60 Miljöminister ():Fru talman! Den sista frågan om huruvida detfinns någon återbetalningsskyldighet vill jag inte gemig in och spekulera i så här på rak arm. Grundprin-cipen är ju att det är de som bedriver verksamhetensom är ansvariga för att följa de restriktioner somläggs på dem av miljöskäl.Mitt uppe i allt samförstånd utbröt det en litenmissuppfattning. Jag har inte förstått det så att har sett problem med att rent selen kom-mer ut i naturen, utan att det är just möjligheten att påett bra sätt ta hand om kvicksilverselenid som harvarit problemet. Men om det är som , är vi nog överens även på den punkten.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1999/2000:248 omutjämning av kostnader för LSS-verksamhetenAnf. 61 Statsrådet ():Fru talman! har ställt ett flertal frå-gor till socialministern.För det första vilka åtgärder ministern avser attvidta för att de länsvisa och mellankommunala över-enskommelserna ska få fortlöpa tidsperioden ut innanett nationellt utjämningssystem träder in.För det andra hur ministern avser att agera för attde utjämningsfaktorer som ska ligga till grund för ettnytt nationellt utjämningssystem ska vara för kom-munerna opåverkbara faktorer.För det tredje vilka åtgärder ministern avser attvidta för att ta fram underlag om andra ansvars- ochfinansieringsmodeller än de nu skisserade.Slutligen för det fjärde om socialministern avseratt lägga förslag i vårpropositionen om ett nytt utjäm-ningssystem för LSS.Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jagsom ska svara på interpellationen.Bakgrunden till interpellationen är ett förslag omutjämning mellan kommuner av kostnader för verk-samhet enligt lagen (1993:387) om stöd och servicetill vissa funktionshindrade, LSS. Förslaget har utar-betats av en särskild arbetsgrupp och har nyligenremissbehandlats.År 1998 kostade verksamheten 15 miljarder kro-nor. Kostnaderna är ojämnt fördelade mellan olikadelar av landet och mellan kommuner, huvudsakligenberoende på landstingens tidigare lokalisering avvårdhem och andra verksamheter för LSS till vissakommuner. Spridningen är stor mellan kommunernabåde vad avser insatser och kostnader för verksam-heten enligt LSS. I samband med övertagandet avomsorgen från landstingen till kommunerna har fri-villiga länsvisa och mellankommunala överenskom-melser träffats i kommunsektorn. Beroende på om-fattningen och kostnaderna i länen finns det olikatyper av system som reglerar detta. Lagstödet för demellankommunala utjämningssystemen finns i 17 § iLSS. Systemens varaktighet är mycket varierandemellan länen och sträcker sig i ett flertal fall övermycket långa tidsperioder, medan andra system inne-håller en snabbare avtrappning av de mellankommu-nala utjämningsbeloppen. Det finns exempel på län,där kommunaliseringen skedde tidigt, där systemenredan har avvecklats.Den första frågan gäller om regeringen avser attlåta de länsvisa och mellankommunala utjämnings-systemen få fortlöpa tiden ut även om ett nationelltsystem införs. De mellankommunala utjämningssys-temen avser emellertid endast den verksamhet somlandstingen hade vid huvudmannaskapsförändringen,vilket innebär att funktionshindrade personer somtillkommit inte beaktas i den nuvarandeutjämningen inom länen. Det förslag som arbetsgrup-pen presenterat avser kostnaderna för hela LSS-verksamheten, således för insatser som beslutats efterår 1996. Ett genomförande av arbetsgruppens förslagskulle därmed innebära att förutsättningarna för delänsvisa utjämningssystemen helt förändras. Hur delänsvisa systemen ska hanteras vid införandet av ettnationellt system är en av de frågor som regeringenska ta ställning till. Arbetsgruppen utgår från attgrunden för de mellankommunala utjämningssystem-en inom länen faller. I annat fall skulle dubbel kom-pensation ges.I den andra frågan efterlyses åtgärder för att ettutjämningssystem ska grundas på opåverkbara fakto-rer. Arbetsgruppen anser emellertid att det inte finnsnågra strukturella faktorer som kan förklara de kost-nadsskillnader som finns vad gäller LSS. I förstahand beror kostnadsskillnaderna på individuella be-hov och att verksamheten har koncentrerats till vissakommuner. Mot denna bakgrund anser arbetsgruppenatt LSS-utjämning inte ska ingå i nuvarande kost-nadsutjämningssystem utan göras i ett separat utjäm-ningssystem, eftersom det finns en risk att kommu-nala beslut påverkar utfallet. Detta var också en avutgångspunkterna för arbetsgruppens uppdrag.Den tredje frågan gäller huruvida det finns andraansvars- och finansieringsmodeller än de nu skissera-de. Jag vill framhålla att regeringen harutrett denna fråga i ett antal olika arbetsgrupper ochutredningar. Den senaste arbetsgruppen hade i upp-drag att överväga en utjämning antingen i form av ettsärskilt statsbidrag eller ett särskilt utjämningssystem.Gruppen konstaterade att om staten skulle ersättakommuner med höga standardkostnader genom mot-svarande minskning av det generella statsbidragetskulle det strida mot de principer som valts för övrigakommunala verksamhetsområden i kostnadsutjäm-ningssystemet. Gruppen föreslår därför ett särskiltutjämningssystem. Den modell som arbetsgruppenföreslår ska nu övervägas i det fortsatta beredningsar-betet.Den avslutande frågan gäller om regeringen avseratt lägga förslag i vårpropositionen. Det förslag somarbetsgruppen har presenterat har remissbehandlatsoch bereds i . Inrikt-ningen är att ett nytt system bör kunna träda i kraft år2001.Anf. 62 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret. Det är dockinte särskilt tydligt och jag tycker att det finns storanledning för oss att fortsätta det här samtalet.Jag oroar mig mycket över att svaret i sin otydlig-het kan innebära att regeringen faktiskt planerar attgenomföra ett nationellt utjämningssystem med förkommunerna påverkbara faktorer som bryter söndernuvarande mellankommunala överenskommelser ochsom kommer att tvinga kommuner till omfattandeskattehöjningar.Jag vädjar till statsrådet att inte hasta fram ett då-ligt förslag som kan genomföras . Detinnebär i praktiken att förslaget måste presenterasredan i vårpropositionen. Varför hastar det så? Vemär det som driver på?Jag tror att det här snarare gäller för statsrådet attsimma lugnt. De mellankommunala överenskommel-serna löper ju. Det är ingen ko på isen.Arbetsgruppen har faktiskt reserverat sig mot sitteget beslut. Följande läser jag direkt ur skrivelsen:Modell ett bör användas under förutsättning att ettnytt system ska införas . Om ett införande avnytt system kan ske bedömervi att en modell baserad på behovsbedömning enligtmodell två kan vara en möjlig vidareutveck-ling.Man underkänner alltså själv modell ett och sägeratt modell två är bättre men behöver lite mer tid förbearbetning. Bristerna i det förslag enligt modell ettsom arbetsgruppen lägger fram är så uppenbara. Låtmig peka på några.Det kommunala skatteutjämningssystemet fickefter blod, svett och tårar strukturfaktorer som ändåfår betecknas som opåverkbara. Detta var en viljein-riktning som krävde en ansträngning men som i stortsett ändå lyckades. Att då införa ett nytt utjämnings-system vid sidan av, med påverkbara faktorer förLSS-verksamheten, är verkligen att ta ett steg bakåt.Utredarna medger ju själva att de inte har hittat någotbra system. Ändå verkar statsrådet beredd att genom-föra ett dåligt system i brist på annat. Jag menar attnya försök måste göras.Det nuvarande mellankommunala utjämningssys-temet baseras på landstingens tidigare kostnader. Menom utredningens förslag skulle gå igenom får varjeenskild kommun stå för andra kommuners kostnadermed pengar som man har erhållit för sitt eget lands-tings kostnadsnivå. Sedan har det tillkommit utgifter,ändå tycks detta system inte riktigt rimligt. I varje falldrabbar det kommuner på ett orimligt sätt. Jag skullevilja ta ett exempel från mina hemtrakter.I finns fyra intilliggande kommu-ner som kallas för GGVV-området. Det är ,, och . Relativt småkommuner med likartad struktur. ochGisslaved har tidigare haft institutioner och har fleraLSS, vilket naturligtvis bör medföra en högre tilldel-ning. Men proportionerna blir orimliga.Om förslaget skulle gå igenom skulle Gnosjökommun få betala in per invånare till utjäm-ningssystemet för LSS. Gisslaveds kommun får be-tala in per invånare. får i stället1 och får per invånare.Dessa siffror gäller per invånare.För kommuns del skulle detta innebära enkostnadshöjning på till systemet.Det innebär i praktiken en skattehöjning med 75 öre.Ingen av kommunerna har naturligtvis haft bered-skap för det som skulle komma. Och min fråga är:Tycker statsrådet att det är rimliga konsekvenser somföljer på det förslag som arbetsgruppen föreslår?Anf. 63 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka MariaLarsson för att ha ställt interpellationen, men framförallt vill jag tacka statsrådet som i det härsvaret och i andra sammanhang, som jag uppfattardet, har visat sig mycket angelägen att hitta ett systemsom löser problemen i denna fråga. Det är högst vä-sentligt och ligger i allas intresse att detta får sinlösning, därför tycker jag, till skillnad från MariaLarsson, att det är bra att regeringens inriktning är attett nytt system ska kunna träda 2001.Men jag vill börja i en annan ända och säga att igrunden handlar frågan om att ge de funktionshindra-de bästa möjliga vårdalternativ, vilket lagen en gångavsåg. Därför är det viktigt att trygga de riksangeläg-na verksamheterna så att de får fortleva och utvecklasvidare.Men det är, precis som har nämnts här tidigare,stora skillnader mellan kommunernas kostnader ochinsatser för LSS. För att ta ett exempel: Södertäljekommun har en mycket omfattande verksamhet förmänniskor med svåra funktionshinder. Utöver denverksamhet som drivs i kommunens egen regi finnsen speciellt inriktad enskilt driven verksamhet som ärav stort intresse för hela landet. Det gäller en verk-samhet som har en s.k. läkarpedagogisk eller socialte-rapeutisk inriktning, som specialiserar sig på barn ochvuxna med utvecklingsstörning och autism.Vissa kommuner, som , får ta ett myck-et stort nationellt ansvar, därför är det ett stort pro-blem, inte minst för de mindre kommuner som har andel insatser enligt LSS. Jag kan nämna enmycket liten kommun, , som ligger i närhe-ten av . Det är för övrigt en ny kommunvars kostnader för denna verksamhet uppgår till unge-fär av den totala kommunala budgeten.Den hittillsvarande lagstiftningen har tyvärr hind-rat kommuner från att samverka kring uppbyggnadenav specialverksamheter, eftersom kommunen därverksamheten placeras riskerar att få hela kostnads-ansvaret. Då måste man ställa sig frågan: Vilkakommuner kommer att vara beredda och intresseradeav att starta och driva verksamheter med speciell ellerannorlunda inriktning när man hotas av attfå över kostnader från andra kommuner?Detta drabbar i slutändan bara personer med om-fattande omvårdnadsbehov som kan få svårt att få rättinsats enligt LSS. Det är därför mycket viktigt att detsystem som regeringen kommer att föreslå stimulerarkommuner och privata vårdgivare att starta och drivaLSS-verksamhet som kan tillgodose de funktions-hindrades behov och ge dem goda levnadsvillkor.Frågan är mycket väsentlig för kommuner i sam-ma situation som t.ex. . Men framför allt ärfrågan viktig för att upprätthålla en god omsorg ochlevnadsstandard för människor med funktionshinder.Lagens intentioner kan aldrig ha varit att försvåraetableringen av specialiserade insatser i privat ochoffentlig regi. Det är en nationell angelägenhet attspecialkompetens för funktionshindrade kan erbjudasäven i framtiden.Jag vill därför sluta med att säga att det inte får bliett spel mellan kommunerna om vem som ska betala.Denna risk blir uppenbar om man inte har ett systemsom tar hänsyn till de verkliga kostnaderna.Anf. 64 ():Fru talman! Jag har tagit del av svaret på den in-terpellation som har framställt omutjämningskostnaden när det gäller LSS och tackarhenne för det. Jag tackar också för och känner en visstillfredsställelse över det svar som oss här i dag.Jag vill ändå peka på några saker, men jag tänkerinte gå in på de tekniska detaljerna. Jag anser att detmåste vara en självklarhet att det i välfärds-system inte ska vara de funktionshindrade som kom-mer i kläm när det gäller betalningsansvaret, och jaghoppas att ministern är av samma uppfattning.Många kommuner känner oro inför vem somska betala eller om en kommun som träffat ett avtalupphör med att betala. Det är ganska lätt att förstå attkommunpolitikerna känner oro inför detta. I , där jag kommer ifrån, möter man dagligendenna oro hos politikerna.Det är viktigt att man inte tar hänsyn ur ekono-misk aspekt. Kommungränserna får inte vara detviktigaste, utan den funktionshindrade individen skasättas i centrum. Med det förslag som har varit utepå remiss om utjämningssystemet kanske man kanlösa detta.I en av läns lokaltidningar Smålän-ningen står det att läsa om ett fall där en tvisthar uppstått mellan två kommuner. Jag tänker läsa ettstycke ur denna artikel.I ingressen till artikeln står det: kommunslipper betala till Växjökommun för den omsorg som en person från Älmhultfått enligt LSS i . kommun gräver nedstridsyxan och väljer att inte stämma kom-mun. Men man är fortfarande övertygad om att manhar rätt och anser att rent moraliskt bör be-tala.Vidare: I det aktuella fallet handlar det om en per-son från kommun som bor och ärfolkbokförd i . kommun har tidigarebetalat vård och boende för personen och har enligten överenskommelse med kommun fått pengartillbaka av genom skatteväxling.Växjö kommun ansåg att kommunhandlade moraliskt fel genom att bryta den överens-kommelse som fanns mellan kommunerna och dess-utom krävde tillbaka pengar som man redan fåttkompensation för genom skatteväxling. Sedan går detvidare ungefär i samma anda genom hela artikeln.Konsekvenserna blir att kommun anser att defår betala utöver vad man har plane-rat i sin budget.Detta är bara ett av många exempel på hur det ärute i kommunerna och hur diskussionerna går. Dettakan vi inte acceptera utan det måste vara de funk-tionshindrade som sätts i centrum så att de inte kom-mer i kläm.