prot · GN0968 · 2000-02-17 00:00:00 — Det är ju deras framtid somdet handlar om. Det rör sig om tusentals och återtusentals, och då kan man inte fastna i något slagsstatistiskt dribbel, vilket ju förekom här för någraminuter sedan från sida.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman! Kunskap är makt, makt att förändrasitt liv och möjlighet att fullt ut vara medborgare.Utifrån detta är det oacceptabelt att en fjärdedel avvåra elever tvingas att lämna skolan utan tillräckligakunskaper. Det är när skolan inte förmår att ge till-räckliga kunskaper som människor hamnar i van-makt. orkar de inte ens ha några drömmar omsin framtid.Jag tycker att det är beklämmande att vi återigenmåste stå här i kammaren och debattera skolan ochutvecklingen där. Vi har haft den debatten tidigare.Förslagen till förbättringar har ju haglat inne i dennakammare. Men alla debatter och förslag till trots harju ingenting hänt.Skolministerns inställning har varit att vi skavänta och se. Det kommer nog att bli bättre, har honsagt. Hon lyssnar och hon begrundar, men det är juingen tröst för alla de elever och lärare som just nukämpar i skolan med otillräckliga resurser och medoklara politiska mål. Det krävs handling, inte avvak-tande och nya utredningar som har föreslagits bl.a.här i dag.Under de senaste åren har jag haft förmånen attbesöka många skolor runtom i landet. Jag har träffatmånga positiva lärare och elever, men jag har ocksåträffat lärare som har bränts ut, oroliga föräldrar ochelever som inte har vågat tro på sig själva. Jag harmött elever som vet och känner att de är dömda påförhand för att de kommer att gå ut skolan med dåligakunskaper och dåliga betyg. Det är ju dessa männi-skor och elever som siffrorna handlar om. Det är intenågon abstrakt statistik.Fru talman! vill satsa stort och lyftafram skolan, inte bara genom ökade resurser utanockså genom att se till att alla elever ges möjlighet tillgoda kunskaper. Vi vet att det finns problem, och nubehövs de konkreta åtgärderna. Men framför allthandlar det om att redan nu visa att vi tar situationenpå allvar och att vi visar på ett ledarskap och ger nykraft till dem som jobbar i skolan.Jag anser att det krävs fokusering på tre saker: deviktigaste kunskaperna, makten tillbaka till skolanoch en satsning på lärarna.För det första: Skolans huvuduppgift att ge kun-skaper måste fokuseras i mycket högre grad än i dag.Alla elever ska lämna med godkändabetyg i svenska, engelska och matematik, och detmåste inte vara så svårt. Det kan handla om att tidigtidentifiera problemen, satsa resurser på speciallärare,på program för läs- och skrivfärdigheter. Sådanasaker har m.fl. lagt fram förslag om häri kammaren, men inte ens sådana småsaker har skol-ministern och regeringen kunnat prestera.Vi vet att alla elever kan lära, men att man lär påolika sätt. Jag accepterar inte ett synsätt som innebäratt man sänker kraven för elever med inlärnings-problem. Dessa elever ska i stället ges stöd och denextratid som krävs för att de ska kunna tillgodogörasig kunskaper. Det är ju inte tiden utan kunskapernaoch eleven i sig som är det absolut viktigaste.I stället för att diskutera kunskaper pratar skolmi-nistern om värdegrunden och värdegrundsprojekt, ochdet är en attityd som uppenbarligen tilltalar AlfSvensson, men som knappast löser problemen med attungdomar inte lär sig att läsa och skriva. Värdegrun-den är jätteviktig, och den ska genomsyra hela skolan,men det får inte bli ett teoretiskt ämne som läggs vidsidan om. Det ska finnas med vid varje undervis-ningstimme.För det andra: De som vet hur det ser ut i skolan,nämligen lärarna, skolledarna och eleverna, måste fåförtroende att utforma skolans vardag. Grundtankenska vara att makten flyttas ut till de enskilda skolornaända in i klassrummen till lärarna och eleverna. Dåhar de som har kunskaper om skolan också maktenöver resurserna. Det är dags att fullfölja decentralise-ringen ut till kommunerna, ut till skolorna och ända ini klassrummen.Bo Lundgren och vill göra tvärtom.Man vill återigen centralisera och förstatliga skolan.Skolministern vill åter styra över resurserna till sko-lan. Det verkar som att ingen av dem har tänkt på attskolorna ser olika ut och har olika förutsättningar. Jagtycker inte att det verkar som att ni har tänkt på attdessa idéer kommer att innebära att många skolor fårmindre resurser och att den lokala makten försvinner.För det tredje måste lärarnas roll uppvärderas. Dethandlar bl.a. om att se till att lärarnas inflytande ökar.De måste få vara med och bestämma över hur resur-serna fördelas och hur deras arbetstid utnyttjas. Höjlönerna, inrätta karriärvägar, öppna möjligheterna förlärare att vidareutbilda sig bl.a. till specialister inomskolan! Vi måste också förnya lärarutbildningen ochse till att det finns rimliga möjligheter till fortbild-ning. Dessutom måste lärarna få vara lärare och intebara kuratorer, psykologer och poliser som de mångagånger får fungera som . Låt lärarna återigen blilärare i skolan!Fru talman! Så här arbetar för attfler ska vilja bli lärare. Men hur tänker skolministernlösa den framtida lärarbristen? Vad har skolministernför funderingar om att göra läraryrket attraktivt, ochframför allt: Hur tänker ministern locka de ungamänniskor som funderar på att bli lärare ochgöra lärarkarriär?Återigen: Det saknas inte goda idéer. Mängdermed förslag till förbättringar har presenterats. Detfinns en gemensam vilja att förändra och att lösaskolans problem. Men det som har saknats och somfortfarande saknas är initiativkraften från regeringenoch skolministern. Det yttersta ansvaret för att sko-lans mål ska nås ligger alltid på skolministern, sägerhon själv. Det är dags för kreativa nya förslag somblir en realitet. Eleverna, lärarna och föräldrarna harväntat nog.(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Det är lätt hänt att de åsiktsskillnadersom faktiskt finns i en sådan här debatt bäddas in i etttöcken av välvilja, vackra ord och höga ambitioner.Det är ju ingen som säger att man slår vakt om flum-skolan och tycker att det är okej att de svaga elevernafår betala priset, utan man uttrycker sig annorlunda.Därför kan det vara nyttigt att vidga perspektivet litegrann i tiden, för då ser man tydligare vilka felvalsom gång på gång har gjorts i skolpoli-tiken.Det var fel att göra nästan hela be-tygsfri.Det var fel att avskaffa speciallärarutbildningen.Det var fel att göra de yrkesinriktade programmeni gymnasieskolan så teoretiska.Det var fel att sänka lärarnas relativa löner kraf-tigt.Det var fel att avskaffa de karriärtjänster för läraresom faktiskt fanns. i skolan fanns det in-stitutionsföreståndare, huvudlärare och fler lektorerän som finns i dag.Det var fel att tunna ut lärarnas ämneskunskaper,som skedde genom lärarutbildningsbeslutet 1985.Frågan nu är om vi ska vi bryta den här räckan avfelbeslut och resolut gå från flumskolan till kunskaps-skolan.Jag håller med dem som säger att det inte kommernågra signaler från . Detstormar om utbildningsfrågorna, men i stormenscentrum, , råder absolutstiltje. Där har friden lägrat sig.Det yttersta ansvaret för skolan ligger hos skolmi-nistern, säger skolministern. Jag skulle vilja säga attdet yttersta ansvaret ligger hos statsministern.Jag hörde att har varit iEngland. Jag tycker att skulle lära avTony Blair också på denna punkt. Han har gjort sko-lans utveckling till en nationell ödesfråga av högstaprioritet och personligen engagerat sig. får ursäkta att jag säger det, men jaganser att statsministern måste gripa in, inbjuda tillpartiöverläggningar och svara på de larmsignaler somnu kommer från hela skolsystemet och t.o.m. frånSkolverket, som efterlyser en nationell handlingsplan- vad jag vill kalla för en nationell krisplan för sko-lan.Jag måste också få säga att en del av de signalersom kommer från skolministern är direkt kontrapro-duktiva, direkt negativa. var IngegerdWärnersson med i ett TV-program från ochfick frågan: Kan du ta ordet disciplin i din mun? Detville inte skolministern. Vad är det för märkvärdigtmed det? Det är klart att man ska ha disciplin i sko-lan. Det är klart att skolministern ska kunna säga det.När jag ställde den fullkomligtsjälvklara frågan till skolministern om det råder när-varoplikt i gymnasiet - tyvärr hade den trasslats tillav ett uttalande från - fick jag inget klartsvar på den punkten. Det är ju förödande om de lärareoch skolledare som hävdar närvaroplikten inte känneratt de har stöd av systemet bakom sig.För att lägga till en punkt ytterligare på min inle-dande lista av felbeslut, så var det fel att sluta skrivain den ogiltiga frånvaron i betygen.Jag önskar alltså en nationell samling där skolansframtid ges allra högsta prioritet. Alla partier skabjuda till för att stötta skolan. Och vi måste lägga omkursen. Det behövs partiöverläggningar om helt andraåtgärder. Det behövs mycket: höjning av lärarnasstatus, lärarlegitimation, att gymnasiereformen rivsupp, åtgärder mot skolk, mobbning, könsord, skade-görelse etc.Om jag skulle välja ut två områden där vi mycket,mycket snabbt, helst , borde få enomläggning skulle jag nämna speciallärarutbildning-en. Vi behöver snabbt få i gång den igen, därför att nufar så många elever illa.Särskolan växer snabbt. Det är möjligt att det ären utveckling som är nödvändig, men för närvarandesker den okontrollerat, därför att skolan inte klarar avatt ge de bra eleverna det stöd de behöver.Det andra området som jag vill nämna är betygen.Jag har hört säga någon gångatt ingen skola är så utvärderad som den svenska. Jagvet inte vad hon menar, men så mycket tror jag migveta att knappast någon skola i världen har så litebetyg som den svenska. Man kan gå åtta i dennioåriga innan man får sitt första betyg.Det finns ett starkt tryck från elever och föräldrar,även från många lärare, att få tillbaka flera betygstill-fällen och flera betygssteg. Låt oss enas om att dettabehövs. Låt oss snabbt få en omläggning också påden punkten.(Applåder)Anf. 9 ():Fru talman! Det är alltså somligger till grund för den information som vi har fåttoch som är anledning till den här aktuella debatten.Rapporten handlar om de elever som just har gått utsista året i grundskolan.Detta är en grupp elever som det finns alldelesspeciella skäl att uppmärksamma. De började alltsåskolan , , och fickmycket snart uppleva den största förändring i detsvenska skolväsendet som har skett under efterkrigs-tiden.Det var under finanskrisens dagar som man gjordenedskärningar i skolan. De flesta skolor hade i snitt20-procentiga nedskärningar, och det som skars bortvar personalen. Man fick minskningar bland special-lärare, kuratorer, fritidspedagoger, i viss utsträckningskolpsykologer, och lärare. Kvar fanns alltså en redu-cerad lärarkår med ökade undervisningsgrupper, flerelever per grupp och en betydande minskning avtillgången till de specialister som behövs för att gebarn med behov av särskilt stöd det stöd som de ärberättigade till. Det fanns skäl till oro.Hur har det då gått för dessa elever? Det gerSkolverkets rapport delvis ett svar på. Den utgår frånstatistiken över de betyg som dessa elever fick när deslutade skolan. Det är också denna statistik som hardiskuterats här i kammaren. De borgerliga har hängtupp sig på de lite som inte har fått god-känt i alla ämnen. har alltså fått godkänt i allaämnen.Jag skulle bara vilja uppmärksamma på vad de 20procenten betyder, för det råder en allvarlig missupp-fattning på den punkten. Det betyder, om betygenvore jämnt fördelade över elever och ämnen, att un-gefär 1½ % av eleverna skulle ha betyget Icke god-känd i vart och ett av ämnena, alltså en elev i vartredje klass. Jag tror att de allra flesta skulle uppfattadet som ett väldigt lyckat resultat. Och det är dettaresultat som gäller för av eleverna somhar just denna jämna fördelning.Det finns emellertid ett stort och allvarligt pro-blem i statistiken - det verkliga problemet. Det är atten liten grupp, en alltför stor grupp, aveleverna har betyget Icke godkänd i väldigt mångaämnen. De misslyckas brett. Det är den grupp somman ibland slarvigt brukar säga har varit de utslagna igrundskolan, de som skolan lämnade utanför.Vilka är då dessa elever? Ja, det är naturligtviselever med behov av särskilt stöd. Det kan vara elevermed läs- och skrivsvårigheter, som skulle ha behövthjälp när de var sju, åtta och men som inte fickdet. Specialpedagogerna var ju borta. Hade de fåttdet, hade de haft en chans att följa med under restenav skoltiden. De hade klarat läsningen. Det är elever-na med lättare funktionshinder, t.ex. lättare Aspber-gers syndrom, som skulle kunna ha fått hjälp av skol-psykologen och specialpedagogen att få arbetsbeting-elserna ordnade så att de hade kunnat få en möjlighettill en fin och bra skolgång. Det är eleverna medsociala problem. Och det är den kanske största del-gruppen bland dem som inte har lyckats: elevernamed invandrarbakgrund, flyktingbarnen, som kom istora skaror . De kommer frånkrigsmiljöer, har lämnat sin skola, sina kamrater ochsina släktingar. Familjen flyttar hit, de kommer in inya förhållanden, börjar i svensk skola och kan intesvenska språket. Det är, minst sagt, en grupp barnmed behov av särskilt stöd.När det gäller de här eleverna är det alltså klart attskolan har misslyckats.Socialdemokraterna, har alla tre redan i valrörelsen och i budgetar-betet i regeringssamverkan dragit åt samma håll närdet gäller det här problemet. Vi vill överföra resursertill kommunerna med sikte på att återställa kvaliteteni skolarbetet, i synnerhet för den grupp som jag harberört. Det gäller t.ex. att inrätta tjänster för special-pedagoger, kuratorer, fritidspedagoger och skolpsy-kologer samt att öka lärartätheten så att elever medbehov av särskilt stöd också får det stödet. Det här ärnödvändigt för att vi ska få en god arbetsmiljö i sko-lan och för att erhålla den arbetsro i klassrummet somär en förutsättning för lärarnas pedagogiska arbete.Nu tycker jag att den här debatten gör ett väldigtunderligt intryck. De borgerliga partierna bordeegentligen ha åtminstone ett litet uns av självrannsa-kan. Det var ni som hade regeringsmakten och lätbarnen betala . Det var ni somgjorde nedskärningarna. Jag tänker inte försöka sättamig till doms över en gammal regering. Det är intemin uppgift. Jag förväntar mig inte heller att ni skulleväcka aktuell debatt och sedan komma hit och begärasyndernas förlåtelse. Men jag tror att en självrannsa-kan vore bra. Man skulle då få en analys från detborgerliga hållet av vad problemet gäller som skulleligga sanningen närmare. Vi skulle också få en litekonkretare bild av vilka åtgärder som behövs.Jag tycker nog att ni egentligen skulle kunna ställaupp på den politik som vi nu har påbörjat och kommitungefär halvvägs med. Förhoppningsvis kommer vimed den också att kunna fullfölja arbetet med attåterställa det som har raserats. Det tar ju sombekant att återställa än att rasera.(Applåder)Anf. 10 Statsrådet ():Fru talman! Det krävs insatser från stat och kom-mun i såväl förskolan som och gymna-sieskolan om alla elever ska kunna nå målen. Rege-ringen bidrar med ökade generella statsbidrag. Nivånpå statsbidragen till kommunerna har ökat med 25miljarder . Detta kan jäm-föras med att kostnaden för hela gymnasieskolan år1997 var 20 miljarder kronor.Regeringen har gjort och kommer att göra särskil-da satsningar på vissa områden som är prioriteradevia rapporter. Exempel är· en satsning på IT i skolan, inte bara teknik utanockså pedagogisk utbildning,· kompetensutveckling av lärare inom naturveten-skap, teknik och miljö,· uppdrag till Matematikcentrum i attutveckla matematikundervisningen,· kompetensutveckling av lärare inom specialpeda-gogik,· kompetensutveckling för lärare om läs- ochskrivsvårigheter och dyslexi,· särskilda insatser för människor i utsatta bostads-områden i storstäder.Grunden läggs i förskolan. Därför anser vi att för-slaget om allmän förskola och maxtaxa är basen tilldet livslånga lärandet.Totalt satsar alltså regeringen nära 3 miljarderkronor utöver det ökade statsbidragetoch utöver kostnaderna för allmän förskola. Dettabeskrivs av de borgerliga partierna som ingenting.Vad menar ni då är resurser, såväl i pengar som iinriktning mot kompetensutveckling?Resultaten av dessa satsningar kommer troligeninte att märkas förrän , eftersom skolut-veckling kräver tid. Vi ser resultatet av de tio årensnedskärningar. Att bygga upp kommer också att tatid.Staten har vidare avsatt medel till kvalitetsgransk-ningsnämnd och nationella prov, en viktig del av ennationell utvärdering. Dock måste såväl kommunersom skolverk förbättra uppföljning, utvärdering ochgranskning. Förordningen om kvalitetsredovisningbör kompletteras med krav på kommunerna att re-gelmässigt sända in sina kvalitetsredovisningar tillSkolverket. Det bör vara en skyldighet för kommunenatt redovisa bedömningar för varje skolenhet när detgäller i vilken mån målen för utbildningen har upp-nåtts och vilka åtgärder som behöver vidtas om måleninte har uppnåtts. Detta arbete bereds för närvarandeinom departementet.Anf. 11 BO ():Fru talman! Jag blir häpen. Är det detta som skavara lösningen på de problem vi har diskuterat? Jagtrodde att skolministern skulle utveckla tankar omvad som ska göras i den situation där vi befinneross. Tala om passivitet! Tala om bortförklaringar! Detmåste bli slut på bortförklaringarna!En fjärdedel av landets elever når inte minimikra-ven, enligt . ökar kraven påkunskap i takt med den utveckling vi ser runtom oss.Målen måste sannolikt skärpas, inte minskas.Vad ska vi då göra? Det finns återigen bortförkla-ringar från Vänstern och , de förenadestödpartierna, till denna passiva politik. Man talar omskillnader i skolornas förutsättningar. Men Skolverketsäger ju att dessa skillnader bara till en mindre delkan förklara skillnaderna i resultat. Och det är egent-ligen något väldigt hoppingivande. Om skillnaderna iförutsättningar inte är det avgörande kan man nämli-gen vidta åtgärder som gör att de skolor som i daginte har tillräckligt bra resultat får det -om man är beredd att vidta de åtgärderna, om maninte bara sitter och inte vill se sanningen i vitögat, omman inte bedriver den strutspolitik som IngegerdWärnersson tydligen står för.Det är möjligt att nå betydligt bättre resultat än idag.Vad ska vi då göra? Föräldrarna ska vara delakti-ga. Föräldrarna ska ha rätten att välja skola. Det ärdetta det rör sig om. Vi måste se till att skolornapräglas av ett bra ledarskap där skolledarna får dettotala ansvaret och verkligen blir ansvariga. Vi måstese till att få normer. De normer som samhället grun-dar sig på måste också prägla skolan. Vi måste krävaordning och reda, som sade. Disci-plin är inget fult ord; det är ett positivt ord. Vi ska haen bra arbetsmiljö i skolan. De som drabbas hårdastav en dålig arbetsmiljö är de som har sämst förutsätt-ningar. Vi ska se till att alla i skolan, lärare och ele-ver, bemöts med respekt och får bättre arbetsförhål-landen. Gör någonting nu!(Applåder)Anf. 12 ():Fru talman! Efter att ha lyssnat på kristdemokra-terna och vet jag att mina farhågortyvärr besannades. är ovillig eller oför-mögen att fråga sig varför det ser ut som det gör förbarn i särskilt utsatta områden. hamnari ett moraliskt prat om värderingsgrund och etik. Jagskulle vilja säga till : Som vänsterpartistmen också som bekännande blir jag alltid såförvånad när pratar om den kristnaetiken som om den vore entydig och en gång för allagiven. Etik går aldrig att formulera och fixera, utandet är i mötet med andra människor som jag får vetamin nästas behov och min nästas krav. Det är för migsjälvklart. Det är de mötesplatserna vi måste skapa iskolan.Det jag tidigare sade om att de borgerliga partier-na - då menar jag , speciellt i den här debatten - verkli-gen svartmålar skolan och ger en tendentiös beskriv-ning har också besannats. Jag skulle kunna läsa uppalla synonymer till tendentiös: partisk, ensidig, skev,vinklad, tillrättalagd och avsiktlig.Till det jag egentligen skulle säga. Det gäller mo-deraternas elvasidiga motion. Vad ger den egentligenför konkreta förslag till åtgärder? Vad står det? Detfinns inga kopplingar i den här långa motionen tillden ekonomiska politiken sett ur barns perspektiv,ingenting om hur barnfamiljernas ekonomi har för-sämrats , ingenting om hur diskrimine-ringen av invandrare på arbetsmarknaden påverkarbarns framtidstro och framtidshopp, inte någon insiktom den generella välfärdens betydelse för barn medoch i svårigheter.Hade haft den insikten skulle manockså förstått betydelsen av att inlemma förskole-verksamheten och barnomsorgen i den generellavälfärden och sagt ja till allmän förskola och max-taxa. Men har bara ett patentsvar för attlösa problem: Sänk skatten!Anf. 13 ():Fru talman! Först vill jag gratulera till att ha två stödpartier som i ur och skurbackar upp och stöttar. Det är som vi säger i Smålandännamos rörande att höra taleskvinnaoch naturligtvis representant. Man fårgå till kvällspress och dagspress för att hitta den upp-rördheten. är ni ju värre än när det gäller att försvara skolan.Gunnar säger t.o.m.: Ni som gjorde ned-skärningarna. är trots allt såhederlig att hon går upp i talarstolen och säger: Ned-skärningarna som skedde . Så länge satt videssvärre inte i regeringen. Då hade det inte behövt seut som det gör. Ni får försöka samordna det där litegrann.Sedan talas det om information somom den vore det enda som åstadkom den här de-battrundan. Vi lever i det svenska samhället, vi läsergång på gång och upplever gång på gång i kontaktenmed svenska folket vad man tycker om sina barnsskola. Det är icke den här rapporten som gör att jagtar till orda med detta engagemang. Det är föräldrarsom ringer, det är föräldrar som skriver och uttryckerenorma bekymmer för att deras barn går i en skolasom är präglad av oreda och olust.Jag kan säga ytterligare en gång att det finns gottom skolenheter som fungerar bra och är bra. Men omni ska stå upp här från , Miljöpartietoch Socialdemokraterna och tala om att det ska varajämlikhet, då ska ni engagera er i att ändra skolan.För det är de svaga eleverna, de som kommer från desegregerade miljöerna, som drabbas. Det är därför vitar i och vill förändra skolan och förbättra skolmiljön.De duktiga eleverna, de som har föräldrar hemmasom kan hjälpa sig med skolarbetet, som kan språketoch som är högutbildade, klarar sig.Det är därför det är så sällsamt egendomligt att nipå vänsterkanten just utifrån en gemensam människo-syn, som man väl ändå kan hitta i etik, ellerhur, inte inser att alla har ett och samma värde och attalla har rätt till en skola där man får sin integritetrespekterad. Då krävs det insatser. Då krävs det intebara att man stryker allting, som om det vore bra, fördet är inte bra. Och det handlar inte bara om Skolver-ket.Härliga elever, sade ministern . Jaghåller med om det. Det är härliga elever. Det är intekriselever, ett ord som också användes av ministern,som vi talar om. Det är en skola som kränker en delelevers integritet. Det är en skola som omöjliggör fören del elever att skaffa sig lugn och ro så att de kaninhämta den kunskap som gör att de senare kommeratt klara sig i samhället. Vi bygger ju in sociala pro-blem.Jag har inget emot att vi tar itu med den segrege-ring som finns i bostadsområden. Men tro inte att man kan använda miss-lyckandena i skolan som något slags alibi eller ursäktför att vi har det som vi har det ute i vissa ytterkants-områden i vissa regioner.Läs artikeln som stod i !Den upprörde då svenska folket, lärarkår, föräldrar,journalister, oss alla. Sedan gick den böljan över. Nukommer det en ny våg, från , menar en del.Skolan är viktigare. Det måste till förändringar, inte utan nu.(Applåder)Anf. 14 ():Fru talman! Det ligger ett stort ansvar på minaaxlar. Det har skolminister sagt. Ja, fru talman, det gör det verkligen.I alla de debatter vi har haft här i kamma-ren har skolministern sagt: tar jag till mig de idéerni har kommit med här . ska jag gå hem påmin kammare och fundera, för att sedan kunna läggafram förslagen på bord.Men vart har de förslagen tagit vägen nu?