prot · GO0932 · 2000-11-23 00:00:00 — Om regeringen menar attkvaliteten inom barnomsorgen ska höjas vore detenligt min mening lämpligt att alla kommuner skullefå del av statsbidraget för kvalitetssäkrande åtgärder.Vi har här återigen ett exempel på att statliga pekpin-nar ska styra så att alla kommuner verkligen gör såsom Socialdemokraterna, anser att kommunerna ska göra.Vi har blivit vana vid att se en heldel övertramp när det gäller den kommunala självsty-relsen. Jag och , som tror på den lokalademokratin och vill främja den, tycker att detta är enförfärlig utveckling.Herr talman! Sammanfattningsvis vill jag frånCenterpartiet säga nej till maxtaxan och ja till enfamiljepolitik som omfattar alla barn och som gervalfrihet, är rättvis och gynnar jämställdheten mellanmän och kvinnor, innebär ett ekonomiskt lyft förbarnfamiljerna och ger förutsättningar för mer tidmed barnen.(Applåder)Anf. 4 ():Herr talman! Jag tänker börja med en liten interiörfrån en barnfamilj en helt vanlig inovember.Sexåringen ska i väg till sin första idrottsdag, sådet ska packas matsäck. Också tioåringen ska i vägtill idrottsdag på ett annat ställe och med en helt an-nan matsäck.Regnet öser ned. Småbarnspappan säger: Jagskjutsar er till skolan. Mamman säger: Det går bra.Jag kan vänta hemma så . Jag kan ta nästa tar man bilen till den pedago-giska förskola som föräldrarna själva har valt åt två-åringen.Det är en helt vanlig morgon hemma hos familjenPilsäter. Vi är två föräldrar som har flexibla arbetsti-der och höga inkomster och som dessutom i en soci-aldemokratiskt styrd kommun lyckats kämpa sig tillatt få vara med om att driva en föräldrakooperativförskola.Varför säger jag det här? Jag tycker att det är enväldigt bra illustration till hur det kan gå till när manska försöka kombinera ansvar för barn och tunga jobbom man har de ekonomiska möjligheterna och harjobb där man själv har stor makt. Det ser inte ut såhär i de flesta småbarnsfamiljer. De flesta småbarns-familjer har inte de möjligheter som jag som högin-komsttagare har, med ett jobb där jag själv styr väl-digt mycket över tiden.Jag vill ändra på dessa förhållanden. Jag vill attmånga fler småbarnsmammor ska kunna få den var-dagsmakt som jag har, och det är därför som jag ochvi i tillsammans med de övriga borgerligapartierna har lagt fram ett gemensamt förslag till hurman ska kunna öka den ekonomiska vardagsmaktenför småbarnsfamiljerna.Betänkandet har rubriken och allmänförskola m.m. Jag vill passa på att nämna att Folkpar-tiet är en väldigt varm förespråkare för en allmänförskola. Vi har drivit den linjen och ärglada för att regeringen och dess stödpartier nu harplockat upp idén. kommer senare för vårdel att redogöra lite mer för vilka ytterligare krav somvi tycker att man kan ställa på en sådan pedagogiskförskola. Vi tycker bl.a. att det pedagogiska lite förmycket har hamnat på undantag.Herr talman! Det här förslaget stöds av vänster-blocket, och det utgörs av personer som ofta vet hurallting ska vara och hur man ska göra. Vi har enganska likartad inställning till vad som är bäst för deegna barnen och till vad som är rätt för en själv sommamma. Det som skiljer våra inställningar åt är attjag inte tycker att jag vet vad som är bäst för allaandras barn och att jag inte tycker att jag ska be-stämma hur alla andra mammor ska bete sig - hur deska jobba, när de ska jobba och vad som är den lagomavvägda arbetstiden och den lagom avvägda föräld-raledigheten.Jämställdhet, lika villkor och möjligheter förkvinnor och män, handlar i grunden om makt. Dethandlar inte om det färdiga resultatet, hur allting skavara när det är färdigt, utan det handlar om att ha likamöjligheter att själv bestämma hur man ska forma sittliv och sin vardag. Kvinnor har mindre makt än män,och det är det som vi vill ändra på.Det är 2000 fortfarande inte bara så attkvinnorna föder och ammar barnen, utan det är ocksåså att kvinnorna tar det största ansvaret förbarnen. Det är därför som det är svårast för kvinnoratt kombinera aktivt deltagande på arbetsmarknadenmed ansvaret för barnen. Det vill vi ändra på.Det är naturligtvis också så att i takt med att fa-miljelivet blir mer och mer jämställt uppstår även förmännen de svårigheter som kvinnor har haft.Det är inte så, som man verkar tro inom vänster-blocket, att bara man delar på ansvaret för barnenförsvinner problematiken. Den blir bara lite mer ut-spridd, men det är precis samma antal dammråttorsom ska jagas, och barn ska hämtas på dagis precislika många eftermiddagar. Man har precis sammasvårigheter att få ekvationen att gå ihop, men uppgif-terna delas lite jämnare.Detta är naturligtvis en mycket stor fördel inteminst för barnen, men problemen med att hanteratiden försvinner inte.Den tid när man har små barn är väldigt rolig. Detär en väldigt viktig tid i ens liv och i barnens liv, menden är också kämpig rent praktiskt. Det är mycketsvårt att få ekvationen och ambitionerna att gå ihop.Jag tycker att det rimliga vore att politiken ska un-derlätta för folk att själva lösa ekvationen på det sättsom man själv tycker är bäst.Vi vet , herr talman, att det på väldigt mångaarbetsplatser förekommer oerhört mycket av stress,press och slit. Många människor blir slitna, arbets-skadade och t.o.m. långtidssjukskrivna. Siffrorna överdetta ökar, och det gäller särskilt kvinnor och särskiltinom den offentliga sektorn. Det gäller också för demsom jobbar deltid.Det finns alltså inte något klart samband mellanhur lång arbetstid man har och hur sliten man blir påjobbet. Det är ganska uppenbart att det är i hela denkombinerade livssituationen som man slits, från allahåll och kanter. Man sitter i väldigt många fall på ettjobb där man har oerhört lite inflytande över hur ochnär man ska jobba och hur uppgifterna ska skötas.Det är problem som ligger vid sidan av, men de gälleri hög utsträckning den barnomsorgspersonal somomtalas i betänkandet och även i många andra kvin-nodominerade yrken med höga utbildningskrav i denoffentliga sektorn. Det skulle vara mycket vunnet omdet gick att avreglera vården och skolan, ge folk mermakt över arbetstiden, ge folk mer makt över sinarbetsmiljö, införa hushållstjänster som vanligt folkhar råd med osv. Det är förslag som vi för fram iandra sammanhang men som hänger ihop med helasituationen.Jag talade förut om vilka som har och framför alltinte har ekonomisk vardagsmakt. Det kom en utred-ning från LO som bekräftar mycket avdet som vi alla kan se med våra egna ögon. Barnfa-miljerna har det svårast ekonomiskt, och de är mestekonomiskt pressade - särskilt ensamföräldrarna. Detär de som har svårast att förändra sin ekonomiskasituation. Det är småbarnsföräldrarna och särskilt deensamförsörjande som sitter fast i fattigdomsfälloroch marginaleffekter. Det är svårt att vara fattig, mendet är värre att inte kunna göra någonting åt det. Där-för har vi lagt fram förslag som innebär att sänkamarginal- och tröskeleffekter för dem som har destörsta. De som har de största marginal- och tröske-leffekterna är de som har de lägsta inkomsterna. Detär därför vi i säger att staten ska koncent-rera sig på att göra någonting åt de marginal- ochtröskeleffekter som staten har hand om - det är skat-terna och bostadsbidragen. Där har vi förslag på attväxla det konsumtionsstyrande och inkomstprövadebostadsbidraget mot generella barnbidrag, som inteändras om man ökar sin inkomst och som man intemåste köpa en viss sak för, nämligen boende.Folkpartiet har drivit sedan jag var liten frågan omenhetstaxa på dagis. Det är jättebra, men vi tycker attdet är en fråga. Det måste inte vara så attallt man själv tycker är riktigt ska bestämmas där mansjälv är. Rätt sak på rätt plats. Det är inte alltid denplats där just jag är. Vi i är helt överensmed våra kommunalpolitiker om att det här är enkommunal fråga, och de driver frågan om enhetstaxai kommunerna. Det beslutet måste fattas i det sam-manhang där alla andra beslut fattas om barnomsorg,köer, kvalitetsproblem. Detta får vägas ihop till ettsamlat beslut.Herr talman! Det borgerliga förslaget handlar istället om att återinföra den etableringsfrihet somfanns . Jag kanske skapåminna om att rätten för alla att få barnomsorg in-fördes under den borgerliga regeringen efter åratal avsocialdemokratiskt målsättande osv. Det var förstmed en borgerlig regering som vi med barn fick enrätt till barnomsorg. Man skulle inte vara utlämnad åtkommunens godtycke om det skulle finnas en barn-omsorgsplats eller inte. Det är ett mycket viktigt steg.Det räcker inte med att det finns en barnomsorgs-plats. Det måste vara en plats som man själv trivsmed, som man själv tror på och som man tycker fun-gerar för ens eget barns behov. Den etableringsfrihetsom infördes då tycker vi ska återinföras. Det ärmycket viktigt. Det kommunala stödet till barnom-sorg ska följa med till den barnomsorg man själv harvalt. Det är viktigt inte bara för föräldrarna utan ocksåför personalen. Det är en otrolig skillnad för dem somjobbar på en förskola eller som dagmammor att vetaatt de barn som finns där är där för att föräldrarna villatt de ska vara där, inte för att de är anvisade dit. Detinflytande som föräldrar kan få över barnens barnom-sorg är beroende av att de som har hand om barnom-sorgen vet att föräldrarna kan välja någonting annatom den inte passar.Vi föreslår återinförd etableringsfrihet och valfri-het genom att stödet följer med. Det är en mycketviktig fråga för vanliga barnfamiljer.Vi föreslår en avdragsrätt. Det gör att barnomsor-gen blir billigare - som vi redan har påpekat. Detinnebär faktiskt att det blir minskade tröskeleffekterför att gå ut i jobb. Om barnomsorgsavgiften sjunkergentemot minskar det tröskeleffekten att väljamellan den ekonomiska situationen om jag stannarhemma och den ekonomiska situationen om jag job-bar. Det är ett viktigt förslag för att stärka kvinnorsetablering på arbetsmarknaden.Men båda förslagen hänger också ihop med att detska vara en sådan barnomsorg som man själv behövernär man behöver den på det sätt man behöver den.Avdragsrätt kombinerat med barnomsorgskonto -i kontanter - innebär att barntillsyn i heltandra former än vad som kan erbjudas på den vanligabarnomsorgsmarknaden kan bli ekonomiskt över-komligt. Det kan vara att ha en helt vanlig vit barn-vakt en vanlig eftermiddag eller kväll när man skajobba över eller gå på ett möte. Då kan man skaffa signågot annat än bara ett val mellan egen ledig tid ellerbarnomsorg, vilket är det enda man kan välja medsocialdemokraternas förslag, dvs. att välja ett annatsätt att köpa sig tid.Jag vet inte om ni kommer ihåg det, men Miljö-partiet hade en valaffisch där det stod "Kortare ar-betstid!". Den hade man illustrerat med en kvinna, enmamma, med ett barn som satt i en barnstol på encykel och två matkassar över styret. Så stod det"Kortare arbetstid!". Men , den kvinnan villväl inte ha kortare arbetstid, hon vill väl ha en litenbil så att hon slipper vingla med matkassarna. Ävendär måste vi acceptera att kvinnor faktiskt inte alltidvill stöpas in i ett mönster som har bestämts av någonöverhöghet, t.ex. att man ska vingla med matkassarpå cyklar och ha kortare arbetstid. Folk kan väl fåköpa sig tid på olika sätt. Alla förverkligar inte sigsjälva genom att själva sköta dammsugaren. En delkanske tycker att det är bättre att göra en eller tvåtimmar till på jobbet och kunna köpa sig lite serviceför att bättre hinna med sina egna barn. Jag kan för-säkra er att det inte är alltid ungarna tycker att det ärså jättekul när mamma och pappa säger: "Jag ska baratvätta, jag ska bara städa, jag ska bara ... jag ska ba-ra ..." De kanske vill vara lite mer med föräldrarna.Herr talman! Vårt förslag handlar om vardags-makt, ekonomiskt och praktiskt. Det handlar ocksåom jämställdhet. Det handlar om att ge kvinnor mermakt över sina egna liv. Jämställdhet handlar ommakt.Herr talman! Jag kan garantera att vi liberalerkommer att fortsätta att föra den kampen i polemikmed er som tror att vägen till jämställdhet går genommer makt till staten.Jag yrkar bifall till reservation nr 5.(Applåder)Anf. 5 ():Herr talman! Vi har hört om så mycket eländemed dammråttor, stress osv., så jag började funderaöver om jag hade kommit till rätt debatt.Vår utgångspunkt för debatten är att vi vill skapaen ännu bättre förskola som är ännu bättre på att setill barnens behov. Det är deras egna behov som skatillgodoses, och det är det debatten handlar om.Jag har tyckt mig finna en stor enighet om att viska använda barnens egen nyfikenhet även i förskole-åldern för att börja det livslånga lärandet. Men jag hörockså många farhågor om att en alltför tidig intro-duktion av den pedagogik som är förhärs-kande i många skolor kan kväva den nyfikenhetenoch lusten. Barnen måste få vara barn.Den svenska förskolan har lovsjungits av bl.a.OECD för att den möter barnen med respekt, tillåterdem att utvecklas på barns sätt i stället för att tränadem i att vara vuxna. Tonvikten ligger på frihet ochen tro på att barn vill lära sig och en tro på att barnvill utvecklas som personer. Det är ett mycket högtbetyg för den svenska förskolan, och det är ett mycketstort erkännande av den kompetens som förskolanspersonal besitter. Det är kompetens om barn ochbarns utveckling, och den ska vi vara rädda om.Vi har tidigare beslutat i kammaren om flera för-stärkningar av förskolans roll. Den egna läroplanenoch sexårsverksamheten som övergick till att bli för-skoleklass var markeringar av den vikt vi lägger viden bra förskoleverksamhet. vill vi ta nästa steg.Den här debatten handlar om flera olika förslagsom vart och ett för sig ytterligare stärker våra ge-mensamma insatser för att ge alla barn en bra start ilivet och det livslånga lärandet. Jag ämnar prata omförslagen sammantaget, inte styckevis och delat.Herr talman! Vi vill först och främst införa enallmän förskola för 4-5-åringar. Den ska vara frivilligför barnen, men det ska vara obligatoriskt för kom-munerna att erbjuda alla barnen plats. Den ska varaavgiftsfri. Ingen ska behöva avstå från en plats bero-ende på att man inte har råd. Det är återigen barnensbehov som står i fokus.De flesta barn mår bra av och tycker att det är kulatt leka, lära och arbeta i grupp. Äntligen kan vi fi-nansiera ett sådant erbjudande för alla 4-5-åringar.Det här beskriver och kristdemokra-terna som förmynderi och tvång.Jag vill ställa en fråga till er. Jag vill testa vad detegentligen handlar om för er del. Ni kan väl användanågon minut av er repliktid för att svara.Hur tänker ni om , i konsekvens medhur ni uppenbarligen uppfattar den allmänna försko-lan för alla barn? I finns ju ett reellttvång - skolplikten. På den punkten skiljer sig för-hållandena. På alla andra ser det likadant ut.Den allmänna förskolan riktar sig till alla barn,och den är avgiftsfri. Där finns utrymme för olikahuvudmän och olika sätt att arbeta för att nå målen.Det är inte alls så att detta bara riktar sig till denkommunala förskolan. Ramarna är alltså desamma.Vilken etikett sätter ni på ? Är den ocksåsamhällets tvång och förmynderi? Eller gäller sådantbara de yngre barnen och deras tillgång till den resurssom förskolan omvittnat är? Vad är den principiellaskillnaden?Jag är väldigt glad att och Folkparti-et ställer upp för den allmänna förskolan. Det är braatt det finns några som ser längre än till blockgränsen,som ser till barnens bästa i det här avseendet.Den andra delen i förslaget innebär att också barntill arbetslösa eller föräldralediga föräldrar har rätt tillförskoleverksamhet - om familjen vill. Det är etterbjudande om att slippa bli utkastad från sin barn-grupp, från sina kompisar och vuxna som man tyckerom att vara med, på grund av förändringar i familjensom ju barnet inte rår över.I alldeles för många kommuner sker detta i dag.Och det sker ofta i en situation som för de enskildabarnen är jobbig nog ändå. Arbetslöshet innebär enoerhörd påfrestning i många familjer, inte bara eko-nomiskt utan också på annat sätt. Att få vara kvar iförskolan kan vara ett bra stöd för barnen just i densituationen. Dessutom bidrar det till att föräldrarnabättre kan ägna sig åt att söka ett nytt arbete och för-bereda sig för det.Att få ett nytt syskon är nog den största omvälv-ning och kanske den största glädje som finns i ettbarns liv. Men för den skull är man inte beredd attförlora rätten till sin egen tillvaro med kompisar ochden stimulans som förskolan ger. Självklart är famil-jen viktig för alla barn. Men barn behöver också and-ra nära relationer, och när de har fått sådana är detoerhört viktigt att så långt som möjligt undvika att debryts abrupt. Vårt förslag medverkar till att sådanapåtvingade skilsmässor minskar.Rätten att ha kvar sin förskoleplats ska inte varberoende av vilken kommun barnen bor i. Vi anser attdet ska vara lika över landet. Även här är vi oenigamed och kristdemokraterna.Den tredje delen i vårt förslag gäller taxorna förförskoleverksamheten. Problemet vi vill lösa ligger iatt taxorna har ökat kraftigt i många kommuner ochhotar att utestänga barn från förskolan, barn somannars skulle vilja vara där eller har behov av att varadär, för sin egen skull eller därför att föräldrarnaarbetar eller studerar.Det är stora skillnader mellan kommunerna bådenär det gäller avgifternas storlek och taxans kon-struktion. Det finns nu ganska många kommuner sominfört timtaxa, ett slags stämpelklocka för barnen ochderas föräldrar. Tala om stress! Det finns exempel därman månader i förväg kräver besked av föräldrarnaom när barnen ska vistas på dagis. Det här blir enalldeles orimlig situation för barnen, för föräldrarnaoch för den personal som ska planera en vettig verk-samhet för barngruppen.Förslaget om maxtaxa är ett sätt att hitta lösningarpå dessa problem. Vi får en låg och jämn taxa. För-äldrarna kommer att veta vad som ska betalas, ochman slipper jaga varje timme. Det underlättar detpedagogiska arbetet i barngruppen. Den som flyttarfrån en kommun till en annan behöver inte bekymrasig om taxans höjd och konstruktion.I kommuner som inför maxtaxa blir avgiften högst3 % av hushållets inkomst eller 1 140 krför det första barnet. Sedan blir det lägre summor,respektive , för andra och tredje barnet. Fördet fjärde barnet osv. utgår ingen avgift alls. På mot-svarande sätt blir det en högsta taxa för skolbarnsom-sorgen. Det här gör det lättare att planera familjeeko-nomin.Hur familjerna kommer att reagera på detta - dethar ju mina meddebattörer uppehållit sig en del vid -vet vi inte . Vi vet att många vill kunna förenaförvärvsarbete med ett ansvarsfullt föräldraskap. Vivet att föräldrarna i hög grad ser förskolan som ettstöd i detta. Men om den som får en fast och lägredagisavgift går upp i arbetstid därför att den ekono-miska tröskeln blir lägre, använder utrymmet för attgå ned i arbetstid och få mer tid för barnen eller kan-ske vill göra något helt annat, det vet vi inte ännu.Det är ett avgörande som ligger hos varje familj, ochså ska det vara. Om kanske vi ser de allraförsta tecknen på hur det här kommer att slå.Jag ser det här som första steget mot en avgiftsfriförskola. Det kommer sannolikt att ta innanvi kommer dit, men det viktiga är att vi nu satt princi-pen om att förskolan är till för barnen och deras be-hov i sjön. Sen går det att bygga på när och om eko-nomin tillåter. Jag har svårt att se några principiellaskillnader mellan skolan och förskolan i det här avse-endet.Förskolan har en oerhört stor betydelse för hurbarnen senare lyckas i sitt skolarbete. För mig betyderdet att den måste erbjudas till alla barn, på villkorsom gör att ingen tvingas tacka nej av ekonomiskaskäl. Och vem skulle komma på tanken att återinföraavgifter i av de skäl ni här har redovisatför avgifter i förskolan - eller i gymnasieskolan, föratt nu välja en frivillig skolform? Så länge förskolanenbart sågs som en verksamhet som skulle göra detmöjligt för föräldrarna att arbeta, och så länge det råttbrist på platser, har det varit befogat med avgifter. Nuär det att byta perspektiv. Jag skulle vilja hälsaer välkomna till detta perspektivbyte, för ni står kvar idet gamla sättet att se på förskolans roll.Jag är också lite förvånad över att det samladeborgerliga alternativet i så hög grad bär moderaternasprägel. Det säger en hel del om hur det samarbetet gårtill, och det är väl bakgrunden till att det inte finns såmånga gemensamma drag i övrigt i er utbildningspo-litik - och inte i övrigt heller.Kommunerna kommer att kompenseras för ute-blivna inkomster. Ersättningssystemet införs succes-sivt för att varje kommun ska kunnaanpassa sin ekonomi efter de förändringar som kanuppstå. De ska inte behöva drabbas av hastiga ochstora inkomstbortfall.Apropå det fick jag ett underligt brev häromda-gen. Vi brukar ju redovisa brev vi får här. Jag nämnerdet här eftersom jag tror att det inte är helt uteslutetatt det har varit i säck innan det kom i påse. Brevetkom från tio moderata kommunpolitiker i Stockholmslän - jag är ju därifrån - och de ber mig rösta emotdet här förslaget. Jag ska meddela att det kommer jaginte att göra.Om dessa moderater vill motarbeta maxtaxan i si-na kommuner är det fritt fram för dem. Det är frivil-ligt att införa maxtaxan. De kan avgöra det själva.Men om de vill göra det får de faktiskt ta ansvar fördet själva. Någon hjälp av mig kan de inte räkna med.Jag förstår att de skulle tycka att det vore himlabekvämt om sade nej. För vad de annarsmåste tala om för sina medborgare är följande:Ordföranden i kommundelsnämnd iHuddinge, som var en av dem som skrev, skulle fålov att berätta för en ensamstående förälder som tjä-nar att han eller hon ska fortsättaatt betala mer än nödvändigt i dagistaxa för sittbarn. Skolstyrelsens ordförande i skulle få lovatt säga att det blir dyrare. I skullebarnomsorgs- och utbildningsnämndens ordförandetvingas berätta att det rör sig om . I Danderydskulle barn- och utbildningsnämndens ordförandelämna beskedet att det handlar om per må-nad. I skulle beskedet bli per månad.Det är klart att de helst skulle vilja slippa berättaom det här, men det får de nog göra i alla fall ochgöra det själva.Det finns en utväg för dem, och det är naturligtvisatt anta erbjudandet om maxtaxa. Det skulle inteminst deras kommuninnevånare tycka om.De borgerliga partierna hävdar i sin reservation atterbjudandet om maxtaxa är ett ingrepp i den kommu-nala självstyrelsen och att det äventyrar andra kom-munala verksamheter. Jag vill granska det påståendetgenom att jämföra det med ert eget förslag i sammareservation, nämligen fri etableringsrätt för förskole-verksamhet.När kommunerna tillförs sammanlagt 5,6 miljar-der kronor för att finansiera en delvis frivillig reformsom beslutats av kallar ni det för ett brottmot den kommunala självstyrelsen.När ni själva föreslår att vem som helst ska kunnastarta en förskoleverksamhet och sedan skicka räk-ningen till kommunen kallas det, ja, vad? Det frågarjag er.Omsorgen om den kommunala självstyrelsen ärtydligen inte djupare rotad än att den får stryka påfoten när det gäller att jämna marken för AB Pyss-lingen och andra privata företag som vill etablera sigoch skicka räkningen till skattebetalarna.Man kan mycket väl tycka att det ska vara så, attkommunen bara ska ha rollen som kassaförvaltare ide här frågorna. Men argumenten i en och sammareservation måste ändå hänga ihop.Ni skriver också i er reservation att maxtaxanäventyrar andra verksamheter inom kommunen. Vadär det för verksamheter?Reformen är ansvarsfullt finansierad, inte baragenom att man ersätter inkomstbortfallet, utan ocksågenom de extra 500 miljoner som tillförs för kvali-tetssäkring. Inom parentes kan man väl också nämnade som ska tillförasskolan, som självklart också kommer att öka kommu-nernas utrymme för en bra verksamhet på det härområdet.Varför skulle någon enda kommunpolitiker viljaförsämra skolan eller barnomsorgen bara för att manfår möjlighet att införa en av staten finansierad max-taxa? Det finns inga skäl för det.Nej, se det så här i stället!