prot · GN0960 · 2000-02-03 00:00:00 — Jag vill dock markera att viförutsätter att det i så fall är en samverkan med själv-ständiga tingsrätter och att det alltså inte är fråga omnågon form av filialverksamhet. Det vore bra att få ettklarläggande på den punkten. Det är nämligen väldigtviktigt att domare och nämndemän har en lokal för-ankring som grund för respekt och tilltro till rättssys-temet.Beträffande inskrivningsverksamheten konstaterarjag att regeringen centraliserar denna till sju tingsrät-ter, om jag förstått saken rätt. anser attinskrivningsverksamheten tills vidare borde ha fun-nits kvar vid alla tingsrätter. Vi avvisar i och för siginte tanken på viss samordning, men vi skulle gärnavilja se hela förslaget till domstolsorganisation först.När det gäller de ekonomiska ramarna för rättsvä-sendet säger justitieministern att regeringen avser attnoga följa den ekonomiska utvecklingen vid domsto-larna och att några generella sparbeting inte utfärdats.Det skulle således inte finnas anledning till oro. Jagvill då konstatera att oro i frågan trotsallt förefaller berättigad. Besparingarna tycks nämli-gen drabba olika tingsrätter väldigt olika. Vi har note-rat att de små tingsrätterna drabbas i högre grad. Somexempel kan jag nämna att får be-sparing medan Klippan får14 % besparing under samma tid.Centerpartiet vill för övrigt avdela ytterligare 500miljoner kronor till rättsväsendet just med tonvikt pådomstolarna. Det vore intressant att få ett klarläggan-de beträffande den gemensamma domkretsorganisa-tionen och hur man ser på tingsrätternas inbördessituation i det sammanhanget.Anf. 10 Justitieminister ():Fru talman! Genom att ha större domkretsar menha möjlighet att bedriva den dömande verksamhetenpå flera ställen åstadkommer man det fördelaktiga har möjlighet att skapa förutsättningar för speci-alisering i den typen av mål där kompetensen i dendömande verksamheten behöver utvecklas hela tiden.Det betyder att vissa typer av mål kan styras till enviss tingsrätt inom domkretsen, medan man i andramål, som inte kräver den särskilda specialiseringenutan är mer av allmänt slag, kan utgå från den tings-rätt som ligger närmast.På det sättet åstadkommer vi en möjlighet fördomstolarna att utveckla sin verksamhet så att deuppfyller de krav som medborgarna ställer. Samtidigtvärnar vi om närheten i de fall där inte specialisering-en kräver en annan ordning.Jag tycker att det här är ett sätt att hantera denuppgift och det ansvar vi har för att säkerställa att dendömande verksamheten kan bibehållas på den myckethöga nivå som vi är vana att ha i vårt land.Anf. 11 ():Fru talman! Som jag sade i mitt tidigare anförandeär vi inte från sida negativa till gemen-samma domkretsar och försök med en sådan organi-sation. Det jag frågade var hur man ser på de inbördestingsrätterna i en sådan gemensam domkrets. Vårfarhåga är att de kommer att förvandlas till någonform av filialverksamhet till en tingsrätt som är hu-vudtingsrätt, om jag uttrycker mig så. Just den funde-ringen berörde inte justitieministern.Jag har en fråga till som jag vill ställa till justitie-ministern. Den fanns i och för sig också i min inter-pellation. Hur ser man på möjligheterna att låta riks-dagen besluta om domstolsväsendets organisation?Centerpartiet anser att detta är ytterst viktigt och attdet också i högsta grad är en demokratifråga. Dess-utom är det helt avgörande för tilltron till rättsväsen-det. Justitieministern har inte berört detta i sitt svar,varför?Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! I mitt svar redogjorde jag, som jaghar gjort tidigare, för att regeringen avser att undervåren presentera en handlingsplan för utveckling avdomstolsväsendet. Genom det ges möjlig-heter att ha synpunkter och ge vägledning till rege-ringen i det fortsatta arbetet. I övrigt följer vi de lagaroch förordningar som finns på området.Anf. 13 ():Fru talman! Tack, det låter i och för sig bra att fådenna handlingsplan, men justitieministern inskrän-ker agerande till att ge synpunkter. Minfråga var huruvida man var beredd att låta riksdagenbesluta när det gäller domstolsorganisationen.Jag noterar att justitieministern fortfarande intekommenterar min fundering kring huruvida tingsrät-terna i en gemensam domkrets kommer att bli filialertill en huvudtingsrätt.Anf. 14 Justitieminister ():Fru talman! Jag vill erinra det är som har beslutat i vilken ordningbeslut ska fattas om domstolsorganisationen.Frågan om filialer förstår jag ärligt talat inte rik-tigt. Jag har försökt ge en beskrivning av vad detinnebär att ha en vidare domkrets med flera tings-ställen, nämligen att man fördelar ärendena efter vadman anser vara möjligt när det gäller behovet avspecialisering och i andra fall av närhet.Jag tycker inte att man över huvud taget behöverta upp frågan om huruvida någonting är filial ellerinte, utan arbetsfördelningen ska utgå från ett säker-ställande av att den dömande verksamheten uppfyllerde höga krav man ställer. Det kräver olika lösningaroch olika fördelning av ärendena.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1999/2000:184 ompermissionsreglerna för fängelsedömdaAnf. 15 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagplanerar att göra för förändring av permissionsregler-na.Jag vill först betona att permissionsinstitutet fylleren viktig funktion för att förbereda den intagne förtillvaron utanför anstalten och förhindra att han ellerhon återfaller i brottslighet efter frigivningen. Det ären viktig aspekt även från brottsoffersynpunkt. Per-missioner motverkar också skadliga verkningar avanstaltstiden. Genom permissioner kan den intagnebehålla kontakten med anhöriga och andra personer ihans eller hennes närhet. Möjligheten till permissio-ner har vidare positiva effekter för anstaltsklimatet.Permissionsbestämmelserna har varit fö-remål för översyn. Jag anser att de regler som finnspå området ger uttryck för en lämplig avvägningmellan olika intressen, där såväl samhällsskyddsfak-torer som den intagnes behov beaktas. Jag tänker intei det här sammanhanget gå närmare in på reglernautan endast erinra om att lagstiftningens utgångspunktär att permissioner inte ska beviljas om det finns enpåtaglig risk för fortsatt brottslig verksamhet ellerannat missbruk.Det är av stor vikt att gällande permissionsbe-stämmelser tillämpas på ett likartat och förutsebartsätt. Inom kriminalvården pågår ett löpande arbetemed att ta fram instrument för att följa upp och kva-litetssäkra verksamheten inom kriminalvården. Somett led i det arbetet har settöver långtidsdömdas utevistelser. Resultatet av över-synen presenterades . Av rapportenframgår att det inte är regelverket det är fel på utantillämpningen. Utredningen konstaterar att långtids-dömda som befinner sig på anstalt av lägre säkerhets-grad i vissa fall medgetts utevistelser i stor omfatt-ning och att det funnits allvarliga brister när det gällertillsynen och kontrollen på alla nivåer inom kriminal-vårdsverket. I rapporten föreslås bl.a. en bättre kon-troll, planering och uppföljning av permissionerna.Det föreslås vidare att delegations- och beslutsord-ningen ska ses över och att tillsynen ska förstärkas.Gun undrar hur jag ska agera för att kri-minalvården i större utsträckning ska använda sig avfarlighetsbedömningar inför permissioner.Ett arbete med att utveckla möjligheterna att görasäkrare risk- och farlighetsbedömningar pågår inomkriminalvården. Ett exempel är riksmottagningen vidKumla. Alla långtidsdömda män utreds där och enindividuell riskprofil tas fram. Den används som endel i bedömningen av vilka särskilda villkor som skagälla för långtidsdömda, bl.a. vid permissioner.För att förhindra permissionsmissbruk är denriskbedömning som inledningsvis görs av långtids-dömda inte tillräcklig. Kriminalvården måste hittabättre metoder och arbetssätt för att göra risk- ochfarlighetsbedömningar som kan användas som un-derlag även för andra beslut under verkställighetsti-den, t.ex. permissioner. Regeringen har därför gettKriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att redovisa vilkaåtgärder som genomförts i det syftet.Gun frågar vidare hur jag ska agera föratt beslut om permission ska kunna fattas på fullstän-dig information om den dömdes eventuella missköt-samhet.Det är självklart viktigt att kriminalvården har ettfullgott beslutsunderlag innan permission beviljas.Kriminalvårdsstyrelsens utredning visar att be-slutsunderlaget varit bristfälligt och attnågon närmare kontroll av tidigare brottslighet, sköt-samheten under tidigare permissioner etc. inte gjorts.En viktig uppgift för styrelsen blir nu att se till attrutinerna förbättras och få till stånd en fungerandetillsynsverksamhet som ser till att bestämmelser ochrutiner följs. Ett syfte med den omorganisation somregeringen gett klartecken till är just att ef-fektivisera tillsynsverksamheten. Jag vill också näm-na att det inom pågår ett arbetemed att reglera kriminalvårdens möjligheter att regist-rera uppgifter. Min förhoppning är att det arbetet skaleda till att kriminalvården på ett enklare sätt får till-gång till de uppgifter den behöver och att det ska ledatill bättre beslutsunderlag.Gun tredje fråga gäller hur jag ska ageraför att en fullgod kontroll av de dömda ska kunnagenomföras under permission.Kriminalvårdsstyrelsens utredning föreslår i sinrapport att varje permission ska planeras, kontrollerasoch följas upp. Att så sker är för mig en självklarhetoch en förutsättning för att gällande permissionsbe-stämmelser ska kunna tillämpas på avsett sätt. Jagutgår från att omedelbartkommer att vidta åtgärder för att förbättra kontrollin-satserna. Utredningens förslag att utnyttja den fri-vårdspersonal som arbetar med intensivövervakningför detta ändamål förefaller vara ett steg i rätt rikt-ning.Gun frågar slutligen hur jag ämnar ageraför att skydda allmänheten mot farliga brottslingaroch om människor trots allt drabbas, som anhöriga ifallet , kompensera dem för åsamkatlidande.Som jag redan tidigare varit inne på är lagstift-ningens utgångspunkt att permission inte ska beviljasom det finns en påtaglig risk för brott. Med de för-bättringar i tillämpning och tillsyn som föreslås iKriminalvårdsstyrelsens rapport utgår jag från attrisken för permissionsmissbruk minimeras. När detgäller att förutsäga mänskligt beteende kan man docktyvärr aldrig helt utesluta att felbedömningar görs ienskilda fall. Om en intagen begår brott under enpermission betalas ersättning ut enligt brottsskadela-gen. Reglerna är utformade så att rätten till ersättningär extra omfattande om den som begått brottet varintagen i kriminalvårdsanstalt. Jag är givetvis med-veten om att pengar inte kan kompensera inträffadetragedier, såsom den i Malexander.Anf. 16 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Justitieministern sade inledningsvis att permissio-ner "fyller en viktig funktion för att förbereda denintagne för tillvaron utanför anstalten - - -". Detfinns emellertid skäl, precis som framgår av Krimi-nalvårdsstyrelsens utredning om permissioner förlångtidsdömda, att fundera över grunden och förut-sättningarna för dagens regelsystem.1974 års kriminalvårdsreform, som fortfarandeutgör basen, tillkom i ett läge då merparten av deintagna var socialt utslagna personer med alkohol-missbruk. Den ökade möjligheten till utevistelser somkriminalvårdsreformen innebar syftade till att stödjarehabilitering och frigivningsförberedelser för perso-ner som länge levt utanför samhället och med svik-tande eller helt brutna sociala relationer.I dag finner vi emellertid på många anstalter istället ett starkt tryck från resursstarka intagna attutnyttja varje tillfälle att komma ut. Anser inte justi-tieministern att denna utveckling borde vara skäl nogför en översyn för att skapa regler anpassade även förde resursstarka? Kriminalvården hävdar att de re-sursstarka sätter personalen under starkt tryck. Det ärdå skrämmande att notera att 700 vårdare på vårafängelser saknar grundutbildning. Pengar för att ge deanställda nödvändig grundutbildning, och förhopp-ningsvis även återkommande utbildning, finns inte.Vad tänker justitieministern göra åt detta?Som framgår av min interpellation är jag av upp-fattningen att kriminalvården i större utsträckning böranvända sig av farlighetsbedömningar inför permis-sioner. I kriminalvårdens utredning framkommer attbehov av en ökning av s.k. kvalificerade riskbedöm-ningar föreligger. Jag uppfattar att justitieministerndelar denna uppfattning då hon säger att den riskbe-dömning som görs i samband med intagning av lång-tidsdömda inte är tillräcklig och att kriminalvårdenmåste hitta bättre metoder för bedömningar som kananvändas som underlag för beslut om t.ex. permissio-ner. Det kan noteras att kriminalvårdens utredningvisar att ett skäl till att nya bedömningar ytterst sällangörs är att de är mycket kostsamma.Slutligen vill jag kommentera justitieministernssvar på min fråga om hur en fullgod kontroll av dedömda ska kunna genomföras under permission.Justitieministern ser positivt på förslaget att frivårds-personal som arbetar med intensivövervakning skautnyttjas. Det är lätt att tycka så om man bortser frånhur denna personal med dagens budget har det. Enligtuppgift från innebär åretsbudget att man redan tvingats minska kontrollen avdem som står under elektronisk bevakning. Om nusamma personal ska få ytterligare uppgifter kommerallt att bli halvdant och alla blir förlorare.Fru talman! I kriminalvårdens utredning sägs attdagens problem med för allmänheten oacceptabelhantering av permissionsinstitutet delvis är ett utslagav en - detta är ord - allmänhygglighet och tro på det goda hos människan. Detlåter bra, men jag uppfattar detta som självkritik frånkriminalvårdens sida. Det är, fru talman, dags att inseatt dagens kriminalvårdspolitik präglas av naivitet.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1999/2000:138 omungdomsrånAnf. 17 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vad jag av-ser göra för att komma till rätta med den enligt hennealltmer utbredda brottslighet som begås av unga gär-ningsmän och vilka åtgärder jag avser vidta för attförbättra skyddet för vittnen.Inledningsvis vill jag konstatera att det råder dela-de meningar bland forskare om ungas brottslighetökar. Men jag håller med om att det ärmycket oroande både att ungdomar utsätts för rån ochatt ungdomar begår rån. Vi är också överens om vik-ten av snabba åtgärder när ungdomar begår brott ochom att detta är en viktig uppgift för rättsväsendet.Reglerna om ungdomsmål ändrades 1995 för attåstadkomma en snabbare handläggning när personerunder misstänks för brott. Det beslutades ocksåatt målen ska handläggas av personer med särskildlämplighet för uppgiften. Genom ändringar som träd-de i kraft har påföljdssystemet förde unga lagöverträdarna förbättrats. Bl.a. har påfölj-den överlämnande till vård inom stra-mats upp och blivit tydligare, och en ny frihetsberö-vande påföljd, sluten ungdomsvård, infördes.Men jag vill vidga perspektivet och påstå att detbör vara en prioriterad uppgift för hela samhället attse till att våra barn och ungdomar inte blir utsatta förbrott och inte heller lockas att begå brott. Insatser frånfamiljen, skolan, övriga lokalsamhället och social-tjänsten är nog så viktiga liksom att ungdomar självages möjlighet till ett aktivt deltagande. De lokalabrottsförebyggande råd eller motsvarande som nuväxer fram runtom i landet är en bra samlingsplats föratt samordna de åtgärder som kan vidtas i lokalsam-hället. Detta arbete stöds, på regeringens uppdrag,aktivt av , BRÅ.Jag kan försäkra att ungdomsrån ärnågot som redan uppmärksammats och som tas påstort allvar inom rättsväsendet. På flera nivåer pågårarbete för att på olika sätt minska antalet ungdomsrånoch för att ge stöd till ungdomar som utsatts för brott.Jag tänker bara nämna några exempel.Polismyndigheter på olika håll i landet har börjatutarbeta strategier för att bekämpa ungdomsrånen,genom t.ex. aktivt informationsutbyte och samordna-de insatser. Man har också i flera fall lyckats utredaserier av rån mot ungdomar. En ökad polisövervak-ning bidrar till att flera brott kan upp och harsäkerligen också en förebyggande effekt när det välstår klart att risken att bli upptäckt är stor.När det gäller stödet till brottsoffer och vittnenvill jag nämna att förslagen i Brottsofferutredningensbetänkande bereds inom Regerings-kansliet. En proposition ska lämnas till riksdagenunder året. har föreslagit attdomstolarnas lokaler bör utformas så att vittnen ochmålsägande inte behöver konfronteras med den till-talade, att det bör finnas personal som kan ge målsä-gande och vittnen ett bättre bemötande i domstolslo-kalerna samt att den ideellt anordnade vittnesstöds-verksamheten uppmuntras på olika sätt. också barnperspektivet i barnkonventionensmening in i de förslag regeringen avser att lämna iden kommande propositionen.Att personer som blivit utsatta för brott eller med-verkar till att brott utreds och upp inte skabehöva känna rädsla för repressalier eller hot frånmisstänkta är av största vikt i en rättsstat. Regeringengav därför iuppdrag att, i samverkan med flera andra myndighe-ter inom rättsväsendet, utarbeta ett förslag till ettnationellt handlingsprogram för skydd av vittnen,målsägande och andra bevispersoner. Syftet är att påbästa sätt samordna de insatser som behövs för attskydda brottsoffer och vittnen. I uppdraget ingårockså att föreslå dels förbättringar av de metoder somnu används, dels nya metoder för att öka trygghetenför dessa personer. Uppdraget ska redovisas senastden i år.Men det är också viktigt att unga får informationom möjligheterna till stöd och skydd. Jag vet att poli-sen arbetar för att förbättra informationen tillbrottsoffer. Åtgärder inom andra områden spelar, somjag sagt, en mycket stor roll, och sko-lan kan vara en lämplig arena för att nå många ung-domar. Även sådant arbete pågår i landet för att geungdomar som utsatts för brott ett starkt stöd frånklasskamrater och vuxna så att de anmäler brottenoch klarar den påfrestning utredning och rättegånginnebär.Stockholms stödcentrum för unga brottsoffer, somdrivs i samverkan mellan och polis-myndigheten, har också beviljats stöd ur Brottsoffer-fonden. Denna innovativa verksamhet ger inte barastöd till unga offer som anmält brott utan driver ocksåett utåtriktat arbete och bygger nu upp ett nätverk avstödpersoner, som rekryteras från univer-sitets juristlinje.Det är viktigt att vi skaffar oss mer kunskap somunderlag för vidare överväganden av vilka ytterligareåtgärder som kan vara lämpliga att vidta. Vid BRÅläggs sista handen vid en rapport omungdomsrån. I rapporten belyser BRÅ ungdomsrå-nens utveckling och omfattning, deras karaktär ochkontext liksom rånarnas och de rånades bakgrund.Andra frågor som tas upp är orsaken till att mångaungdomsrån inte anmäls och vilka skadeverkningarrånen medför.Rättsväsendet har således redan uppmärksammatproblemet att ungdomar rånas av andra ungdomar ochvidtagit en rad åtgärder. Men självklart får vi inte slåoss till ro med detta. Jag kommer att noga följa rätts-väsendets arbete med dessa frågor.Anf. 18 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för detuttömmande svaret. Jag delar justitieministerns synpå att det är allas vårt ansvar, hela samhällets uppgift,att se till att våra barn varken blir brottsoffer ellergärningsmän.Det stämmer att flera serier av ungdomsrån harklarats upp på - nu är det ett tagsedan jag väckte interpellationen - och jag kan se attdet beror på att polisen och rättsväsendets andra aktö-rer har prioriterat den typen av brottslighet. Det ärjättebra.Det samarbete som justitieministern tar upp mel-lan det som finns inomsocialtjänstförvaltningen i och city-polisens ungdomsrotel har sitt upphov i det senasteårets markanta ökning av ungdomsrån. Men det ärinte bara i , utan det förekommer på alltflerställen i vårt land. Just detta samarbete är en vällovliggärning.Att juriststudenter engagerar sig i det här samar-betsprojektet är bra för framtiden, och det är lärande -man kan göra två saker på samma gång. Brottsoffer-stödjarna kan vittna om hur de unga brottsoffrenrånas och sedan skräms till tystnad av gärningsmän-nen.I det senaste numret av berättarbrottsofferstödjarna om hur en 13-åring som skulle gåpå bio tillsammans med sina kompisar plötsligt blevrånad av tre 18-åriga invandrarkillar. 13-åringen ficken kniv mot sin hals, och brottsofferstödjarna berättarom vilken allvarlig kränkning det var och hur djupttraumatisk den upplevelsen var för pojken.I anslutning till artikeln finns några citat, bl.a. dethär: "Om det lönar sig att hota brottsoffer och vittnenförlorar rättsväsendet sitt syfte." Det är viktigt att hadet med sig i det fortsatta arbetet. Det står på ett annatställe: "Hela rättssystemet är inriktat på gärnings-mannen. Offret får oftast inget höra förrän ett brevdimper ner med kallelse till rättegång och hot omböter ifall man inte infinner sig." Vi har haft dendiskussionen tidigare, och vi ser här att man harkommit en bit på väg.Det som jag också vill lyfta upp är att problemenmed ungdomsvåld på grund av de allvarliga konsek-venserna för de enskilt drabbade och för samhället påsikt förtjänar att uppmärksammas.När det gäller brottsofferstödjarna påtalar de justrisken för att de unga brottsoffren, som kommer frångoda uppväxtmiljöer och ofta rånas av invandrargäng,själva blir rasister eller nazister. Den rädsla och denkränkning som de blir utsatta för föder ett väldigt hat.Därför är det en viktig uppgift för brottsofferstödjarnaatt få offren att inte känna aggression mot alla in-vandrare. Där har de en viktig uppgift att fylla.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1999/2000:159 omkriminalvårdenAnf. 19 Justitieminister ():Fru talman! (c) har frågat mig vadjag avser att vidta för åtgärder för att förbättra olikaförhållanden inom kriminalvården.Gunnel första fråga gäller vilka åtgärderjag avser att vidta för att förkorta väntetiderna påhäktena i avvaktan på anstaltsplacering.Målsättningen är att ingen fängelsedömd ska för-varas i häkte längre än efter det att en domblivit verkställbar. Denna målsättning har av olikaorsaker inte alltid kunnat uppnås. Delvis beror det påatt beläggningssituationen vid anstalterna periodvisvarit ansträngd. Beläggningssituationen är dock intehela förklaringen. Av olika skäl förekommer detockså att dömda vill sitta kvar i häktet så länge sommöjligt.Kriminalvårdsstyrelsen är medveten om proble-met och har därför sett över sina placeringsrutiner.Vidare har ett antal stängda platser öppnats. De vid-tagna åtgärderna har tyvärr ännu inte lett till att pro-blemet försvunnit. har bl.a. avden anledningen inlett ett arbete med att se över in-delningen i säkerhetsklasser och differentieringen avde intagna. Jag utgår från att dessa åtgärder kommeratt leda till förbättringar men kommer givetvis nogaatt följa arbete.Gunnel undrar vidare vad jag avser att gö-ra för att tillgodose tillgången till kvalificerad be-handlingspersonal inom kriminalvården.En kompetent och engagerad personal är en förut-sättning för att kriminalvården ska kunna uppfylla deökade krav statsmakterna ställt påkriminalvården. Kriminalvården har också satsat storaresurser på att höja kompetensen på sin personal.Kontaktmannaskapet har införts i syfte att tillvarataoch utveckla varje anställds kompetens på ett förverksamheten effektivt sätt vad gäller säkerhet, om-vårdnad och påverkan. Vårdarrollens nya innehåll harinneburit att fler personer med högskoleutbildninganställs inom kriminalvården. Självklart räcker detdock inte med att höja kompetensen hos de nyanställ-da. Även de redan anställda måste få utveckla sinkompetens. Omorganisationen genomfördes bl.a. isyfte att det skulle bli lättare att använda utbildadefrivårdare som handledare för vårdarna på anstalter-na. Jag kommer noga att följa kriminalvårdens arbetemed kompetensutveckling.