prot · GN09101 · 2000-04-27 00:00:00 — Många undersökningar visaratt ett ökat inslag av privata alternativ inom vård ochomsorg är viktiga för att säkra tillgången på personaloch för att förbättra den befintliga personalens trivseloch utvecklingsmöjligheter.Ökad mångfald och konkurrens ger också storavälfärdsvinster, inte bara genom bättre tillgänglighetoch ökad kvalitet utan också därför att resurser frigörsgenom ett bättre resursutnyttjande och kan, att dömaav många genomförda studier, ge mer och bättre vårdmotsvarande kanske ytterligare -pengar som inte kommer till bruk inom vården.Vem kan försvara att för samma vård, med sammakvalitet, kan det skilja i kostnader? Omkonkurrens förelåg och om, som i annan verksamhet,benchmarking tillämpades skulle sådant vara omöj-ligt.Fru talman! När man säger att svensk sjukvård ärkostnadseffektiv glömmer man att den har tillsynes låga kostnader, huvudsakligen genom attlandstingsmonopolet har drivit fram en"proletarisering" av sjukvårdspersonalen.I förslaget om en nationell handlingsplan ligger eni grunden planekonomisk tanke om politikers maktoch möjligheter som är djupt verklighetsfrämmande.All forskning och alla nya rön växer fram i en globalmiljö där nationella planer har föga betydelse. I ställetkrävs öppenhet och flexibilitet så att nya impulsersnabbt kan omsättas i praktiska åtgärder ute i sjuk-vårdens verklighet. Det underlättas av en mångfald avoberoende aktörer.Vad svensk sjukvård behöver är en flexibel orga-nisation, snarare än en hierarkisk struktur med ettpolitikerråd i toppen som vore det 60- och 70-talensöstsstater som vi ska efterlikna.Vård och omsorg står inför en revolution när detgäller läkemedel, teknik, ledarskap och personalut-veckling. Det värsta som kan hända vården är omman nu lyckas cementera en illa fungerande sjuk-vårdsstruktur. Tyvärr måste man konstatera att lands-ting och kommuner nästan aldrig har gått föreför att förnya verksamhet. Socialdemokraterna vill juinte bara förbjuda vindstdrivande akutsjukhus, utande har också alltid hindrat privata etableringar inomalla delar av vården.Fru talman! Att få vård av god kvalitet, när manbehöver den, är en fundamental rättighet i ett väl-färdssamhälle. Det är därför som vi föreslår att allamedborgare ska omfattas av en obligatorisk hälsoför-säkring. Inom ramen för den hälsoförsäkring som viföreslår skulle det nuvarande landstingsmonopoletbrytas upp, till förmån för en mångfald av vårdgivare.Ett kraftigt ökat utrymme för privata alternativ tillden offentliga vården skulle på det sättet skapas.Med en obligatorisk hälsoförsäkring kan de of-fentliga resurserna utnyttjas bättre eftersom avväg-ningar mellan olika åtgärder - läkemedel, rehabilite-ring, vård, sjukskrivning och förtidspensionering -kan göras i ett helhetsperspektiv. Resurser frigörs förvård. Det skapas drivkrafter för förnyelse, mångfald,kreativitet och ökat inflytande för personalen - driv-krafter som gör att man leder utvecklingen, inte baraföljer efter.Att ersätta dagens föråldrade landstingsmonopolmed en modern försäkringslösning är inte gjort i enhandvändning. Det finns akuta problem som måstelösas. Vi vill därför införa en nationellvårdgaranti som innebär att ingen ska behöva väntalängre än på operation eller behandling.Klarar inte det egna av att ge vård inomden tiden ska man kunna få vården utförd hos ettannat landsting eller hos en privat vårdgivare.Med vårdgarantin synliggör man för landstingen -och för de enskilda sjukhusen - en del av de kostna-der som köerna i vården för med sig. Genom att inteta emot patienter går sjukhusen miste om pengar ochuppmuntras att förändra verksamheten så att köer inteuppstår. Resurserna nyttjas bättre. Pengarna följerpatienten till den vårdgivare som hon eller han väljer,varför vårdgarantin kan ses som ett första steg mot enobligatorisk hälsoförsäkring.Likaså är det viktigt att samordningen av samhäl-lets resurser snabbt kommer i gång. FINSAM-modellen bör därför genomföras som ett första stegöver hela landet.Fru talman! Det kommer att bero på oss själva ochpå de beslut som vi fattar om den svenska sjukvårdenska bli en framtidsbransch eller om den ska bli enkrisbransch. Främst måste vi för våra egna patientersskull ligga i frontlinjen, vara bäst. Det är spjutspetseni vårdens utveckling som riskerar att gå förlorad omvi fattar fel beslut. När spjutspetsen försvinner, för-svinner också möjligheten för att vara ettintressant land på den globala sjukvårdskartan.Konsekvenserna för sysselsättning, näringsut-veckling och välfärd blir naturligtvis helt olika bero-ende på vilken väg man väljer. Vi moderater vill sesjukvården som en viktig del i den nya ekonomin. Vivill byta perspektiv på sjukvården från kostnad tillresursskapande verksamhet - en tillväxtmotor som ärhögteknologisk, forskningsintensiv och kompetensrikmed en välutbildad personal. Vi ser möjligheter därsocialdemokraterna bara tycks se svårigheter ochproblem.Fru talman! Jag står givetvis bakom alla våra re-servationer men nöjer mig med att yrka bifall tillreservation 1.Anf. 174 ():Fru talman! Hälso- och sjukvården är nog ett avde områden i samhällslivet som diskuteras mest utebland de många människorna i och det äregentligen inte konstigt. Hälso- och sjukvården är juför de flesta en viktig del av samhällets välfärd ochtrygghet. Det finns en stark tilltro hos folkflertalet tillatt det svenska sjukvårdssystemet, sett i relation tillandra länder, är effektivt och håller god kvalitet. Dentilltron är, menar , än så länge relativtvälgrundad.Samtidigt erfar många människor i sina kontaktermed vården att det finns allvarliga problem sommåste åtgärdas och som utgör hot mot mål-sättningen att ge god vård på lika villkor för helabefolkningen. Problemen utgörs t.ex. av långa vänte-tider, av överbeläggningar, av underbemannad perso-nal som slits mycket hårt och av återkommande rap-porter om en sviktande sjukvårdsekonomi. Dessatendenser har på många håll i landet börjat växa tillmycket stora problem.90-talet - med kraftig ekonomisk åtstramning,med hög arbetslöshet och med stora nedskärningar -har på många sätt varit en mycket besvärlig tid förmånga människor. Stora delar av de offentliga väl-färdssystemen har också genomgått en ekonomiskoch verksamhetsmässig eklut. Sjukvården har underdenna tid brottats med stora resursproblem. Den harfått se personalstyrkan kraftigt reduceras, och antaletvårdplatser har dramatiskt minskat; detta samtidigtsom stora förändringar genomförts. Så har exempel-vis stora reformer genomförts för de äldre, de funk-tionshindrade och de psykiskt sjuka. Dessa reformerhar inneburit viktiga positiva förändringar men ge-nomförandet har också varit förknippat med storaomställningsproblem för många av de berörda männi-skorna. En del problem är ännu inte lösta på ett till-fredsställande sätt.Samverkan mellan landsting och kommuner inomde aktuella reformområdena fungerar på många hållännu inte på ett godtagbart sätt. Vi får hoppas att denutredning som pågår kring samverkan resulterar ikonkreta förslag till förbättringar. Det är mycketviktigt för att vården ska fungera i hela kedjan.Samtidigt som sjukvården har varitutsatt för hårda effektiviseringskrav och neddrag-ningar har de reella behoven av vård hos befolkning-en ökat , inte minst som en följd avden ökande andelen äldre. Efterfrågan på vård harockså ökat till följd av snabbt ökande behandlings-möjligheter för många symtom. Dessa nya möjlighe-ter är givetvis glädjande men ökar ytterligare kravenpå sjukvården.Med 90-talets utveckling i väl bevarat minne ärdet naturligt för oss i att aktivt arbetaför att tillföra nödvändiga ökningar av resurser tillvården framöver. Den vårdmiljard som kommer år2001 är ett steg i denna riktning och ägnas de viktigaområdena primärvård, äldrevård och psykiatri. Underde tre följande åren faller ytterligare 8 miljarder ut tillvården från försvarsuppgörelsen, vilket också be-kräftas i vårbudgeten. För del är detsjälvklart att betona att ytterligare medel kan behövatillföras vården framöver. Behoven och efterfrågan ärfortsatt mycket omfattande.Vänsterpartiet verkar för en sjukvårdspolitik somska garantera en god vård på lika villkor för helabefolkningen - en rättvis sjukvårdspolitik där prioritetges åt de svårast sjuka. Vi är fortsatt övertygade omatt en sådan rättvis sjukvårdspolitik bäst gagnas avsåväl offentlig finansiering som offentlig drift. Vi trorinte att omfattande privatiseringar gagnar en rättvissjukvårdspolitik, och vi tror att det är av utomordent-ligt stor vikt att samhället genom demokratiskt valdaorgan på rätt nivå behåller styrning av och resurstill-delning till sjukvården.Vi ser alltfler tecken på att växande delar avsjukvården förvandlas till en marknad. Det gällerdriften av primärvården, det gäller mindre sjukhusoch också ett stort akutsjukhus - och detfinns bud på fler.Till yttermera visso erfar vi också att marknadenför privata försäkringslösningar på sjukvårdsområdetär stadd i snabb tillväxt. har 115 000 svenskarsådana privata sjukvårdsförsäkringar. Det är oftastorföretag som betalar försäkringarna åt sina anställ-da. Försäkringsbolagen anger att antalet ökat med30 % . I första hand är försäk-ringarna kopplade till behandlingar på privatkliniker.På senare tid har planering också skett kring samver-kansavtal mellan offentliga sjukhus och privata för-säkringsbolag. Gräddfilerna förbereds alltså.Det finns tydliga kopplingar mellan privat driftoch privat finansiering av vården. Vänsterpartietanser att sjukvården måste tillföras resurser underkommande år för att klara framtidens behov och ef-terfrågan och dimensioneras så att en rättvis sjukvårdkan garanteras. Vi menar att sådana ambitioner bästgagnas av att vården även framgent är offentligt fi-nansierad och i huvudsak drivs i offentlig regi.Fru talman! En framsynt hälso- och sjukvårdspo-litik tar också sikte på att förhindra sjukdomar ochskador bland befolkningen. Ett brett förebyggandehälsoarbete är utomordentligt viktigt, och det endahållbara sättet att göra besparingar i vården. Särskilduppmärksamhet bör riktas mot de grupper som uppvi-sar konsekvent högre ohälsotal. De allvarliga tendenser vi i dagser till s.k. utbrändhet, ökad frekvens av långtidssjuk-skrivning och tidig utslagning ur arbetslivet måstemotverkas.Kvinnors hälsa är ett område som behöver upp-märksammas mer än vad som sker . Det harsagts förut att mannen ofta är norm när det gällerdiskussioner kring hälsoproblem och forskning kringhälsoproblem. De forskningsrapporter kring kvinnorshälsa som ändå görs pekar i många fall på undan-skymda aspekter när det gäller kvinnors hälsa ochsjukdomar. Det kan man bl.a. utläsa i de rapportersom Yrkesmedicinska enheten vid länslandsting tagit fram.Ibland uppmärksammas upprörande skillnader ihälsoförhållanden, såsom det som rapporterades iVälfärd vid vägskäl . Därredovisades utvecklingen av dödligheten för olika grupper i samhället. Den enda gruppdär dödligheten inte gått ned är kvinnor i s.k. okvali-ficerade arbetaryrken. Alla andra grupper redovisarsjunkande dödlighet. Detta faktum är oacceptabelt,menar vi i Vänsterpartiet.Vi kan också notera att långtidssjukskrivning ochs.k. utbrändhet ofta drabbar kvinnor, inte minst ioffentlig sektor. Det finns alltså oacceptabla skillna-der mellan mäns och kvinnors hälsosituation tillkvinnornas nackdel som måste åtgärdas. Det finnsockså kunskapsluckor om kvinnors hälsa som måstefyllas.Fru talman! Carlinge Wisberg ska senare i debat-ten diskutera den reservation som harlämnat när det gäller utredning av lobotomiverksam-heten i . Jag berör därför inte denna i mittanförande.Fru talman! Som jag sade i början av mitt anfö-rande är det viktigt med en nyanserad debatt om häl-so- och sjukvården som inbegriper de stora problemsom finns och som måste åtgärdas. Men en nyanseraddebatt kräver också att de stora kvaliteterna i svensksjukvård lyfts fram, vilket tyvärr inte alltid görs. Detfinns en god grund att bygga vidare på. Den vikti-gaste grunden är naturligtvis de stora engagerade ochkunniga personalgrupperna inom vården. Det är all-deles nödvändigt att deras kunskaper och deras enga-gemang tas till vara bättre, och att vården genomgåren tydlig demokratisering framöver.Ännu fler ovanifrån påförda omorganisationer ochsystemskiften är inte till gagn för att utveckla verk-samheten. I stället bör ansvariga politiker och tjäns-temän på ett bättre sätt ta till vara nytänkande ochinitiativ från personalgrupper på det lokala planet.På samma sätt är det också av avgörande vikt attytterligare steg tas för att verkligen sätta patienterna ifokus. De är ju på alla sätt de verkliga huvudperso-nerna i vården.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reserva-tionerna 2 och 44 i betänkandet SoU9. Vi i Vänster-partiet står givetvis bakom alla våra reservationer,men för tids vinnande yrkar jag inte bifall till dessa.Anf. 175 () replik:Fru talman! Jag tycker att på ett all-deles utmärkt sätt beskriver problemen med köer ochmed att vården inte klarar sin uppgift.Han tar också upp förhållandet att antalet privataförsäkringslösningar ökar, vilket just är ett tecken påatt sjukvården inte förmår svara upp till det sommänniskor som betalt skatt kräver av den. De betalar istället en gång extra, eller så betalar företag åt dem.Det blir en gräddfil.Detta kan vi inte förbjuda, men vi moderater tyck-er att det är onödigt. Det ska inte behöva vara på detsättet, utan sjukvården ska kunna utan sådanalösningar. Det är därför som vi vill få in de kraftersom kan effektivisera. Vi vill få bort monopolen ochfå in mångfald och konkurrens.Rolf lösning är att säga att de offentligamonopolen ska fortsätta trots att de visat sig varaineffektiva överallt. Varför vill inte ta tillvara de möjligheter som finns till effektiviseringaroch förbättringar av sjukvården, så att vi slipper dehär sakerna? Då slipper människor stå och köa, och vifår ut mer resurser.Kan möjligen förklara detta genomatt ge ett enda exempel där ett offentligt monopol harvisat sig effektivare än en marknad med flera konkur-renter, med mångfald i vården och med nya idéer därflera arbetsgivare förekommer? Ge oss ett enda så-dant exempel!Anf. 176 () replik:Fru talman! Vi har bakom oss ett 90-tal som harbestått av exempellösa nedskärningar i den offentligasektorn. Detta har inte minst drabbat sjukvården.Antalet vårdplatser har halverats, och personalstyrkanhar skurits ned oerhört. Det är självklart att svensksjukvård mot den bakgrunden dras med stora pro-blem.Vi kan också konstatera att när det gäller densvenska andelen av BNP - hur mycket vi satsar - såär siffrorna låga i förhållande till nästan samtligaandra länder. Vi har en mycket effektiv sjukvård, menden behöver mer resurser - det är helt klart så.När nu svensk ekonomi går bättre är det naturligt-vis mycket klok politik att satsa de ökande resursernapå att bygga upp och laga de revor som har skapats ivälfärdssystemen. Det gäller inte minst sjukvården.Jag noterar att är konsekventa mot-ståndare till att ge sjukvården dessa behövliga nyaresurser. De litar i stället på de fria marknadskrafternaoch tror att de kommer att lösa allting. Vi tror inte påden möjligheten.Anf. 177 () replik:Fru talman! Jag fick inte precis något svar ellernågot exempel där monopolen skulle fungera bättre.I stället är det så, precis som säger,att när man har nedskärningar och annat finns detännu större skäl att försöka effektivisera och ta tillvara de resurser man har. Det är ju det som manskulle göra!Rolf tar också upp det vanliga argumentetatt inte satsar så mycket på sjukvård om manjämför BNP. Men det beror ju, som jag nämnde förut,huvudsakligen på att vi håller lönerna så låga i Sveri-ge att det ger en låg andel av BNP.Detta är anledningen till att alltfler tittar på arbeteutomlands och vill flytta härifrån - inte för att skaffakunskap och komma tillbaka, utan helt enkelt därföratt här är det icke klimat för att arbeta i vården längre.Detta är förödande , och vi måste komma åtdet.Då måste det till nya saker. Det hjälper inte attstoppa mer resurser i en organisation som visar attden inte fungerar och som inte kan producera för enkrona vård när den får en krona.På grund av de perversa incitament som finns istrukturen premierar man sämre förhållanden hellreän dem som arbetar bra. Har man långa köer får manmer pengar, för då har man visat att man inte klararverksamheten. Den som är effektiv och duktig fårdäremot inte någon belöning. Det är det som vi måstevända på om vi ska kunna nyttja de goda saker somfinns i svensk vård, och som mycketriktigt tagit upp.Men vi har inte så på oss, och därför kanvi inte stå som och säga: Här ska vi fort-sätta som förut - vi ska bara stoppa in mer pengar iden lilla fungerande organisation som är planekono-misk, och ett rent monopol.Anf. 178 () replik:Fru talman! Mångfald är inget begrepp som vi iVänsterpartiet avvisar. Men vi sätter inte likhetsteck-en mellan mångfald och privatisering, till skillnadfrån . Vi anser att vi ska bejaka mång-fald. Vi ska framför allt bejaka idéer, kunskaper ochengagemang hos de stora personalgrupper som finnsute i sjukvården. Som politiker och beslutsfattare skavi lyssna mycket mer på idéer och ta till vara idéerom utveckling ute hos personalgrupperna. Det tror viverkligen behövs.Jag har hört prata tidigare när hanhar gjort jämförelser med öststatsekonomier ochplanekonomier. Det är naturligtvis en verklighet somjag inte kan ställa upp på eller bejaka. Vi tycker inteatt det stämmer med bilden av svensk sjukvård. Viska dessutom jobba på att ytterligare öka mångfaldenså att personalens idéer kommer fram.Det hade ju varit möjligt för att göraverklighet av dessa vackra ord i de stora regioner därman nu har det politiska ansvaret. Jag tycker inte attjag märker någonting av detta. Det är i stället så attproblemen har förvärrats sedan harkommit till makten i de stora sjukvårdsapparaterna iVästra , och . Det är långtmellan de uttalade orden från och verk-ligheten i de här regionerna, inte minst i Västra Gö-taland där ekonomin praktiskt taget befinner sig i frittfall. Det är långt mellan orden.Anf. 179 ():Fru talman! I går ringde en förtvivlad medelålderskvinna som hette till mig. Hon var för-tidspensionerad på grund av en kronisk sjukdom. Honhade många bekymmer som hon ville dela med sig avtill mig. Bl.a. befann hon sig i en situation där hennesmedicinkostnader hade blivit ett inkassoärende. Honhade inte haft någon möjlighet att betala den månatli-ga summa på som man behöver göra närman har fått medicinen på kredit. Hon klarade sig inteutan de här medicinerna i sin dagliga livsföring. Honfrågade vad hon skulle göra.När hon hade frågat apotekspersonalen hur honskulle bete sig och vad hon skulle göra eftersom dehär pengarna inte fanns, hade en av farmaceuternasagt att hon skulle ta kontakt med någon politiker. Dåkom hon att tänka på mitt namn.Jag kan lova er här att inte hade bryttsig så hemskt mycket om hur hennes problem hadelösts och vem som hade betalat, om det hade varitlandstinget eller en sjukförsäkring. För henne var detviktigast att det ordnade sig. På grund av sitt handi-kapp hade hon många fördyrande omkostnader för attkunna leva ett så normalt liv som möjligt.När man har suttit och lyssnat på någon i ens egenålder som berättar om sitt livsöde, känner man att vihar långt kvar innan vi kan säga att alla kan få en godsjukvård på lika villkor, oavsett inkomster.Fru talman! Jag tycker att det är viktigt att den en-skilda människan blir utgångspunkten i en sådan härdebatt. Det är väldigt lätt att man diskuterar utifrånorganisationsstrukturer eller om det ska vara mång-fald eller inte. Eller om man vill ha mångfald menändå inte vill ha mångfald, som gavbevis på här . Jag tycker att det är viktigt att viinser att trots att vi har en god sjukvård i det här lan-det, är den inte bra för alla. Om utgångspunkten är attvi vill göra det bättre, tror jag att det finns mycket attgöra.Fru talman! Jag har ofta sagt att om det hade varitså att monopolet hade ordnat så att alla hade fått till-gång till en god hälso- och sjukvård, hade det intevarit några problem. Då hade det förmodligen inteheller kommit upp någon diskussion om alternativadriftsformer. Men på grund av att man inte har kunnatlösa problemen , har det kommit upp. Vikristdemokrater hälsar med glädje att det växer framalternativ. Vi tror att det är bra för kvaliteten.Vi talar ofta om hälso- och sjukvård, men vi talarväldigt lite om hälsovård. Jag vet inte vad det berorpå. Det är kanske inte inne. Men jag tycker ändå attdet är viktigt att säga att den förebyggande vården ärden allra viktigaste och bästa för alla människor. Attslippa att drabbas av sjukdom måste ju vara det allrabästa ur alla perspektiv.Tandvården har varit en föregångare när det gälleratt arbeta förebyggande. De allra flesta av oss går påkontroll varje eller för att se till att vi haren god tandhälsa. Kanske vore det framtidens smartagrepp att vi också vågar oss på att kontrollera vårhälsa innan vi blir sjuka. Men jag tror att man harnedprioriterat den verksamheten på många håll därföratt man anser att det finns så jättestora behov. Menjag skulle vilja se den kommun där man inte arbetarförebyggande mot bränder utan bara släcker bränder-na när de uppkommer. Det kan inte vara en god ochframkomlig väg.Fru talman! Helhetssynen på människan är ensjälvklarhet för oss kristdemokrater. Vi har kroppsli-ga, själsliga, andliga och sociala behov. Det är enabsolut utgångspunkt. Eftersom allt är kommunice-rande kärl i den helheten och hör ihop med oss män-niskor, är det väldigt viktigt att vi ser till att de härkompetenserna finns när vi planerar sjukvården. Detfår inte råda brist på dessa.Jag har förmånen att vara med i den statliga ut-redningen om vård i livets slutskede. Där vet alla attden s.k. hospistanken utgår från de här fyra behovs-delarna. tror jag att hospistanken kommeratt genomsyra hela sjukvården, oavsett vilken diagnosman har och i vilket skede man befinner sig. Bl.a.därför har vi kristdemokrater tagit upp frågan ompsykologisk kompetens i primärvården. Vi tror att detär en jätteviktig fråga just för att alla människor skakunna få den här helhetsbedömningen. Om vi ordnarett team kring alla människor, vet vi också att mankan ge patienten vad den behöver. är det kan-ske läkaren som är huvudperson, ibland kanske det ärkuratorn som behövs mest och ibland kanske det ärpsykologen.Fru talman! Vårdköer har diskuterats mycket här ikammaren. Jag ska inte försöka mig på att räkna uthur jag själv har deltagit i den debat-ten. Men det tycks ändå på något sätt vara ett olösligtproblem. Jag kan inte förstå, och jag mäktar inte inse,hur man kan acceptera långa väntetider och långaköer. Alla är förlorare. Det är märkligt att det intefinns något enda annat område i samhället där viaccepterar långa köer mer än när det gäller våra krop-par. Jag blir inte klok på det.Man diskuterar utifrån olika perspektiv, och det ärbra. Men jag tror att problemen ligger i de flaskhalsarvi har. Det är dessa vi måste ta itu med.Vi kan inte bara hålla på att säga: Ja, men det ärnaturligt, och det ena med det andra. När vi tittar ibackspegeln ser vi att under de senaste fem sex årenhar den totala kösituationen i stort sett varit stabil, omman nu kan säga att det är stabilt. Då skulle det bety-da att om landstingen bestämde sig för att göra enengångssatsning skulle man kunna kapa de köernaoch sedan gå tillbaka till ursprungsläget. Att detta skavara så erbarmligt svårt begriper jag inte.Jag kan inte heller förstå, och det har vi också be-skrivit i en av våra reservationer, att alltfler inomvårdpersonalen verkar arbeta med administrativauppgifter. Många av de allra duktigaste och mestspecialiserade doktorerna arbetar till hälften medadministrativa uppgifter, som det kanske t.o.m. finnsmänniskor som klarar av bättre därför att de har bättreutbildning.Man kan också säga att vårdplatserna är ett pro-blem. Det är ett jättestort problem. är det pro-blem på intensivvårdsavdelningen, ibland kanske detär på kirurgavdelningen. Men det finns också pro-blem när det gäller de som kan skrivas ut från sjukhu-set.