prot · GN09126 · 2000-06-13 00:00:00 — Däremot har inte det som jag efterlysernär det gäller forskning om det våld som utövas avmän tillgodosetts.Anf. 209 ():Herr talman! behandlar nu justitieut-skottets betänkande 23 om brottsofferfrågor. Jag skainleda med att yrka bifall till hemställan i betänkandetoch avslag på reservationerna. Det gör jag inte alls avnågon illvilja. Det goda är ju, tycker jag, att det råderen ganska stor enighet i om i vilken rikt-ning vi ska gå när det gäller de här frågorna. Det visarmotionsskörden mycket tydligt. En mycket stor del avmotionsyrkandena handlar ju om att man vill driva påett arbete som redan pågår. Några av yrkandena, t.ex.vänsterpartimotionen om att avskaffa kravet på dub-bel straffbarhet när det gäller könsstympning ellerden socialdemokratiska motionen om bättre utbild-ning för poliser när det gäller sexuella övergrepp motbarn, har redan tillgodosetts genom ny lagstiftningoch nya utbildningsinsatser. Det är motioner somväcktes förra riksdagsåret men där vi alltså redan harsett resultat. Det är en illustration till att det faktiskthänder saker ganska fort på det här området.Vi försöker från socialdemokratins sida att hållaett högt tempo när det gäller brottsofferfrågor i all-mänhet och våld mot kvinnor och barn i synnerhet.Sverige ska inta en ledande ställning i världen när detgäller de här frågorna. Inget annat duger. Förutom attvi då steg för steg kan komma till rätta med de härbrotten i innebär det också att i så fallkan tala med en klar och stark stämma i internatio-nella sammanhang. Vi har sett det på i , som följde upp Kvinnokon-ferensen i . Där drev framgångsriktfrågan om att uppmärksamma våldet mot kvinnorvärlden över. Ett land som arbetar seriöst med dettablir också respekterat i omvärlden, och det har vikunnat se.Herr talman! Det här betänkandet är stort. Det be-handlar nästan 50 motioner och över 100 yrkanden.Det säger sig självt att jag inte hinner ta upp alla deyrkandena. Det får bli lite schematiskt med nedslagpå vissa ställen.Man kan säga att betänkandet sönderfaller i tvådelar. Det är dels åtgärder för att förbättra brottsofferssituation i allmänhet, dels åtgärder för att förbättrabekämpningen av specifikt våld mot kvinnor och då isynnerhet det våld som utövas av en närstående ellertidigare närstående man.Låt mig börja med brottsofferfrågorna. Här kanman konstatera att i botten ligger en utredning från1998 som har lämnat förslag om hur man ska förbätt-ra brottsoffers situation på en rad områden. besöksförbudslagstiftning, stödpersoner i rätte-gång och utbildning för personal inom rättsväsendet.Utredningen har remissbehandlats, och regeringenkommer att lämna en proposition om brottsofferfrå-gor till hösten.Jag har full förståelse för de motioner som i olikaordalag vill genomföra för-slag, genast. Men med tanke på att en propo-sition är så nära förestående kan det inte bli fråga omnågonting annat än avslag på dessa yrkanden, efter-som det vore dumt av att föregripa bered-ningen av propositionen.Jag måste tillägga att åtminstone ett av förslagenfrån redan är delvis genom-fört. Det gällde användningen av videoteknik i rätte-gångar där vittnen eller målsägande är utsatta för hot.Förra året vid antog en pro-position om försöksverksamhet med sådan videotek-nik, och försöken pågår under det här året. Lagstift-ningen gäller ju under detta år. Där är alltså en del avdetta redan genomfört.Jag vill också peka på att det händer mycket annati rättsväsendet när det gäller att uppmärksammabrottsoffers situation och behov av stöd. Rikspolissty-relsen har, som nämnts tidigare i debatten, tagit etteget initiativ i form av en brottsofferhandbok, som förövrigt kommer att presenteras i remissupplaga på ettstort seminarium om brottsofferfrågor på Polishög-skolan , onsdag. Denna handbok ska fungerasom en teoretisk och praktisk handledning för polisenoch visa hur man från polisens sida kan förbättrabrottsofferstödet rent konkret.Detta om brottsofferfrågor i allmänhet. Jag går såöver till frågorna om våld mot kvinnor. Här vill jagförst säga att det är få frågor inom kriminalpolitikensom prioriteras så högt som just dettaområde. Här ska vi minnas att frågan om våld motkvinnor i hemmet på många sätt är en ny offentligfråga. Länge var det här något som man inte taladeom. Det betraktades nästan som en privatsak. Så ärdet fortfarande på många håll i världen - det visadesig inte minst vid konferensen i New York.Det har funnits ett tabu kring detta där föreställ-ningen om den heliga familjen, inom vars hank ochstör samhället inte ska bry sig om vad som händer,länge förhindrade att ibland oerhörda övergrepp blevkända och fall för rättsväsendet. Lagstiftningen varlänge anpassad till denna syn. Glöm inte att våldtäktinom äktenskapet inte blev förbjudet !Här visar sig också vikten av att ha en helhetssynpå kriminalpolitiken och att kunna skilja på situatio-ner. Vi har i de här debatterna sagt mycket gott omfamiljens viktiga roll i brottsförebyggande arbete, ochdet är sant. Men det är också sant att i fallen med våldi hemmet är familjen inte en del av lösningen utan endel av problemet. Då krävs att samhället har en aktivroll i uppmärksammandet och bekämpandet av ocksådetta våld.En siffra som nämnts tidigare i debatten är att detanmäls ca 20 000 fall av misshandel eller grov miss-handel mot kvinnor . av dem harbegåtts av en bekant till kvinnan. 20 kvinnor per årmisshandlas till döds av sina män.Det är skrämmande siffror. Men vi vet att det ock-så finns ett stort mörkertal. Antalet anmälningar hardessutom ökat kraftigt . Det kanspegla en ökning av den faktiska brottsligheten, mentroligare är kanske att merparten av ökningen är ettresultat av att anmälningsbenägenheten har ökat.Då kan man ställa frågan varför den har gjort det.Ja, kanske framför allt därför att vi från samhälletssida har bestämt oss för att ta den här brottslighetenpå allvar. Vi har väckt en debatt och dragit fram frå-gan i ljuset. Vi har varit klara och tydliga i att ingenska behöva tåla våld i hemmet och att rättsväsendetalltid ska stå på den utsattas sida.Kvinnofridspropositionen innebar för-stås på sitt sätt ett startskott för samhällets insatsernär det gäller våld mot kvinnor. Vi fick en ny lag-stiftning, vi fick förebyggande insatser och vi fickåtgärder för att förbättra bemötandet av utsatta kvin-nor.Brottsförebyggande rådet offentliggjorde i , vilket några har tagit upp , enutvärdering av de första ett och ett halvt åren med dennya lagen.När man talar om den ska man hålla i minnet attutvärderingen avser tiden innan gjorde ettförtydligande av hur man ville att lagen skulle tolkas.Det fick man göra efter att i marsförra året gjort tolkningen att mannen tidigare måsteha dömts för misshandelsbrott mot kvinnan för skulle kunna döma för grov kvinnofridskränk-ning. Och just därför antog enjustering av lagtexten, så att det inte längre skullebehövas några sådana domar i bagaget så att säga föratt en man skulle kunna dömas för grov kvinnofrids-kränking.Det är viktigt att ha detta i åtanke, eftersom en aveffekterna av HD-domen blev att antalet åtal eftermars 1999 sjönk dramatiskt. Efter denna förändringsom vi nu har gjort kan vi förmodligen se attden trenden vänder igen.Ett av syftena med den nya lagstiftningen var attstraffen skulle skärpas när det gällde kvinnomisshan-del. Och så verkar det faktiskt också ha blivit om manläser utvärderingen, även om man självklart inte kandra några säkra slutsatser efter så och så passfå mål som det handlar om och framför allt inte efterosäkerheten med anledning av HD-domen. Men omman jämför de fall där mannen dömts för grov kvin-norfridskränkning med tidigare domar där en mandömts för misshandel av en närstående kvinna så kanman konstatera att domstolarna förefaller att dömahårdare med den nya lagstiftningen. För misshandels-brott dömdes männen i genomsnitt till drygt 7 måna-ders fängelse. Efter införandet av kvinnofridsbrottethar den genomsnittliga strafftiden varit betydligtlängre - 12-14 månaders fängelse.Detta är ju bra, eftersom det var ett av huvudsyf-tena. Men vi är från vår sida inte så enkelspåriga attvi tror att hårdare straff löser alla problem. I det härfallet har det nog varit rätt som en signal om hurviktigt samhället anser det vara att vi kommer tillrätta med denna typ av våld, men också som en signaltill kvinnorna om att rättsväsendet inte tar lätt pådessa brott.Annars har jag den generella åsikten att risk förupptäckt och dom har en mycket mer allmänpreventiveffekt än hårdare straff. Också när det gäller dettamed risken för upptäckt och rannsakan så finns detmycket att göra när det gäller våld mot kvinnor - attpolis och åklagare ser allvarligt på dessa brott, be-handlar kvinnan med respekt och professionalitet och,inte minst, genomför en bra förundersökning så attfallen verkligen kan tas till domstol. Det gäller inteminst de fall där kvinnan senare vill ta tillbaka sinanmälan. Det är inte alls ovanligt.I detta sammanhang händer det också många brasaker. Jag vill bara peka på en sak. Justitieutskottetss-grupp var på besök hos för enmånad sedan. Där visade man bl.a. hur man användersig av videoförhör i utredningen för att få fram ett braunderlag som personen i fråga sedan inte ska kunnabacka ifrån. Denna tidiga dokumentation är viktig,inte minst i det fallet där kvinnan senare vill ta tillba-ka sitt vittnesmål, kanske beroende på att hon harhotats.Vi fick också en checklista när det gäller våld motkvinnor som alla poliser i har utrustats med.Det är ett litet kort med korta meddelanden om vadman som polis ska tänka på när man kommer till enbrottsplats, en lägenhet eller ett hus där det förekom-mer misshandel. Det handlar om allt från hur man skabeskriva målsägandens skador och hur brottsplatsenser ut till att man ska informera kvinnan om att honkan få tillfällig bostad hos kvinnojouren, att hon kanfå hjälp av de sociala myndigheterna och vilka möj-ligheter som finns att ansöka om besöksförbud.Herr talman! Detta är ett av resultaten av detmyndighetsgemensamma uppdrag som gavs i sam-band med Kvinnofridspropositionen. Då gav rege-ringen ett antal myndigheter i uppdrag att öka an-strängningarna för att förebygga våldsbrott mot kvin-nor, att utarbeta åtgärdsprogram, att samverka myn-digheterna emellan och med berörda frivilligorgani-sationer.Det är viktigt att säga detta och att kunna visakonkret hur positionerna undan för undan flyttasfram. Vissa av oss kan tycka att det går för långsamtoch att vi vill mer, vilket inte minst den här motions-skörden är ett tecken på. Men det får aldrig råda nå-gon tvekan om vart vi vill och att vi faktiskt också ärpå rätt väg.Men detta räcker förstås inte, och jag ska avslutamed tre exempel på vad som är på gång och somligger framför oss.För det första handlar många av motionerna omproblemen med överträdelse av besöksförbud, om hurmän som har belagts med besöksförbud bryter motdet och söker upp, hotar, trakasserar, slår och iblandrent av misshandlar kvinnan till döds. Det är oaccep-tabelt, och vi måste ha bestämmelser och former föratt övervaka besöksförbudet som är effektiva. Det ärockså oacceptabelt att det ofta är kvinnans rörelsefri-het och integritet som inskränks i sådana här situatio-ner. Det är hon som får flytta för att komma bort frånmannen. Principen, och där håller jag med dem somhar talat om detta tidigare, måste vara den motsatta,att det är den hotande mannen som ska drabbas avobehag och inskränkningar i rörelsefriheten.Med den utgångspunkten pågår därför två paral-lella utredningar. Den ena handlar om att undersökamöjligheterna att använda sig av elektronisk övervak-ning i dessa situationer, s.k. fotboja. Här har gjort en teknisk inventering ochkommit fram till att det visst är möjligt att användasig av denna teknik. Men det återstår en rättslig över-syn.För att man ska kunna dra i gång en sådan för-söksverksamhet måste vi först reda ut rättsläget. Manmåste då fundera över det som står i regeringensfor-men 2 kap. 8 §. Det är en bestämmelse om att varjemedborgare har rätt att förflytta sig inom riket. Om,jag säger om, vi ska ha en försökslagstiftning i frågaom detta, så måste vi först försäkra oss om att vi intebryter mot regeringsformen. Det är den rättsliga över-synen som pågår. Sedan får vi se hur vi kan gåvidare med det förslaget.Det andra handlar om en mer generell översyn avbesöksförbudet. I fråga om detta gör regeringen enöversyn med just den utgångspunkten att det är man-nens, inte kvinnans, rörelsefrihet som ska inskränkas.Bl.a. tittar man på om man kan utvidga besöksförbu-det till att gälla ett större område än , om manska skräpa straffskalorna och om man ska kunnaavvisa en angripande man från hans och kvinnansgemensamma bostad. Beträffande det sista finns detför övrigt lagstiftning i andra länder som vi ska tittaextra noga på.Regeringen räknar med att ha denna översyn fär-dig och att lägga fram ett förslag till riks-dagen nästa år.För det andra vill jag peka på det som är på gånginom ramen för den sexualbrottsutredning som jagoch några till i utskottet har förmånen att vara leda-möter i. I detta sammanhang kommer vi att kunnalägga fram förslag som väsentligt skärper synen påsexualbrotten och som stärker den sexuella integrite-ten.Frågan om s.k. sexklubbar, som tas upp i en avmotionerna, berörs av den utredningen. Vi har intenågra färdiga ställningstaganden , men jag kan välsäga så mycket som att utredningen nog kommer attkunna lägga fram förslag som väsentligt försvårarsexklubbarnas rekryteringsmöjligheter och som kan-ske rent av kan leda till att de får läggas ned helt ochhållet.En annan fråga i utredningen rör s.k. traffickingeller sexuell slavhandel. När det gäller detta har ut-redningen också i uppdrag att försöka mejsla fram enskärpning av lagstiftningen mot dem som profiterarpå denna sexhandel. Det är viktigt att hålla i minnetatt också det ligger framför oss.För det tredje kommer det en nyhet denna vecka.Då offentliggör regeringen bildandet av ett nationelltråd för kvinnofrid. Där ska man under jämställdhets-ministerns ledning samla företrädare för myndigheter,frivilligorganisationer och folkrörelser. Rådet ska haen rådgivande funktion och identifiera behovet avolika insatser och föreslå åtgärder som ett sätt attockså fånga upp frivilligorganisationernas erfarenhe-ter.Jag har ju mest uppehålla mig vid lagstift-ning och myndighetsåtgärder, vilket naturligtvis ärviktigt. Det är också det som är våra verktyg i den härkammaren för att förbättra läget. Men vi får aldrigglömma att det runtom i landet också finns tusentalsmänniskor som brinner för dessa frågor och somägnar stor kraft och mycket fritid åt att hjälpa männi-skor som blivit utsatta för brott, är förföljda och tra-kasserade. Landets brottsofferjourer och kvinnojourergör ett ovärderligt arbete för enskilda människor, ochde förtjänar samhällets varmaste stöd.Avslutningsvis vill jag säga att det är allas vårtansvar att bekämpa och förebygga brott. I fråga omdetta har riksdagspolitiker och myndigheter en upp-gift, och där har enskilda människor också stora upp-gifter.Anf. 210 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa några frågortill . Jag och andra har ställt frågorom flera saker i debatten, och vissa svar har ju getts.Men är det rimligt att kvinnor ska stå i kö och väntaför att få skyddsutrustning när det finns hjälpmedel?Är det rimligt att bara en tredjedel av rättsintygen äranvändbara? Behövs det inte ytterligare åtgärder pådet området?Morgan sade att frivilligorganisatio-nerna förtjänar ett varmt stöd. Det instämmer jagverkligen i. Och det är inte bara det varma stödet somde behöver, utan de behöver också en morot, annarshar vi inte kvar det engagemang som finns i dagensfrivilligorganisationer.Anf. 211 () re-plik:Herr talman! Naturligtvis är det inte rimligt attkvinnor ska stå i kö för att få trygghetspaketet. Vi harungefär 400 trygghetspaket ute. Om de är för få föratt räcka för enskilda situationer måste vi självklart setill att så många tillskapas att de räcker för att täckabehovet. Det är inget konstigt i det.För övrigt kan jag nämna att vi ser inte bara tillkvantiteten utan till kvaliteten. Vi kommer t.ex. attförse trygghetspaketen med larmanordning och GPS-system så att man vet var de finns. Det ärviktigt också fortsättningsvis.Rättsintygen måste förbättras. Rättsmedicinalver-ket har där ett uppdrag, och en försöksverksamhet är igång. Vi får väl se vad som kommer ut av det.När det gäller frivilligorganisationernas verksam-het tycker jag att det ändå är en poäng i att säga attdet kommunala stödet ska ligga i botten. I grunden ärdet nämligen kommunernas ansvar.Jag vet inte om är ute efter att fåinrättat ett stort nytt statligt stöd för den här verksam-heten landet över. Jag har i varje fall inte sett det ihennes budgetäskanden men det är möjligt att detfinns med där.Anf. 212 () replik:Herr talman! Vad som finns i våra budgetäskan-den får se . Då gör vi ennärmare precisering.Man kan inte bara från statlig sida kräva insatsert.ex. för kvinnojourer och brottsofferjourer, som juägnas ett stort engagemang. Ofta handlar det då omäldre personer. För att få yngre att ta vid där måsteman också ge något. Det gäller då kommunen, stateneller vad det nu är. Man kan inte bara ta emot utanman måste också ge.Sedan till detta med att det inte är rimligt att be-höva stå i kö och att det ska finnas trygghetspaket. Ensak är vad man säger i målsättningen och en annansak är hur verkligheten är. Verkligheten är att kvinnorstår i kö för att få ta del av de möjligheter som finnsatt skydda sig. Detta är, tycker jag, inte rimligt menjag är glad över att säger att de härkvinnorna ska få nämnda möjlighet. Jag hoppas att deresurser som anslagits till rättsväsendet räcker äventill det här.Anf. 213 ():Herr talman! Under den gångna helgen publicera-des en rapport som visar att av drygt 1 000 polisan-mälningar för grov kvinnofridskränkning har, somtidigare sagts här, lett till åtal. För sam-ma procentsats har åtalsrubriceringen ändrats, främsttill misshandel. Kartläggningen har utförts av BRÅ.De män som dömts har begått förhållandevis gro-va brott. av dessa män hade tidigare dömts förmisshandel, våldtäkt eller våld mot tjänsteman. Detgrova våldet mot kvinnor har belyst de omänskligaförhållanden som alla dessa kvinnor tvingas levaunder. har ca 25 kvinnor fått sätta livet till,och då endast i . Vi kan nog bara ana vilket livde haft innan dödsfallet inträffade.Brottsoffer som vänt sig till brottsofferjourer ellerkvinnojourer har känt sig mer kränkta genom attåklagarna inte ens väckt åtal trots att gärningsmannenvarit känd. Målsättningen måste vara att inte en endaanmälan läggs åt sidan.Insatser till förmån för brottsoffer måste utgöra encentral del av kriminalpolitiken. Antalet brottsoffermåste minska. Brottsoffer ska behandlas med respektoch värdighet under det rättsliga förfarandet, ochskyddet av deras privatliv och deras säkerhet skasäkras. Laglydiga ska känna sig trygga - inte brotts-lingar. Vi måste rusta upp rättsväsendet.Jeppe har tidigare här utvecklatmoderaternas ståndpunkter vad gäller betänkandet ombrottsoffer.Herr talman! Vi moderater vill göra det möjligtför varje kvinna som misshandlas att få en stödper-son. Stödpersonen kan t.ex. komma från polisen ellersocialtjänsten och ska framför allt vara väl utbildad ifrågor som rör våld mot kvinnor och därmed kunnahjälpa den utsatta kvinnan vid kontakter med myn-digheter och förmedla hjälp. Stödpersonen ska fortlö-pande kunna värdera och ompröva kvinnans behov avskydd men även ha till uppgift att fungera som mora-liskt stöd.Den misshandlade kvinnan ska inte på egen handbehöva ta sig igenom en lång och svår rättsprocessutan att få rätt till tillräckligt stöd och skydd. Stödetoch skyddet till brottsoffer och vittne måste därföröka. Den som utsatts för brott ska naturligtvis mötasav professionell personal hos berörda myndigheter.Det är också viktigt att någon av de myndighetereller jourverksamheter som den misshandlade kvin-nan först möter vid behov kan förse henne med dennakontaktperson. Vi moderater har lagt fram förslag omstödperson i motioner och även i reservation 7 därvi pekar på detta behov. Regeringen bör därför avriksdagen få i uppdrag att utreda förslaget om stöd-person för brottsoffer.Herr talman! Vad vi moderater för fram i reserva-tion 13 är att strängare kriterier måste tillämpas innanfrigivning av våldsbrottslingar får ske. Här måste detmer noggrant än tidigare prövas om våldsbrottsling-ens prognos är så god att en återanpassning till sam-hället är möjlig. Det är rimligt att villkorlig frigivninginte ska ske om den dömde ej vill genomgå behand-ling eller om prognosen för den dömde inte är till-räckligt positiv. Vi moderater föreslår därför att be-stämmelserna i på detta område ska sesöver.Herr talman! I ett av våra särskilda yttranden visarvi på vikten av att brottsoffer får ersättning för deskador som de tillfogats. Den ersättning som tilldömtsett brottsoffret måste dessutom utbetalas inom rimligtid.Det är svårt för den drabbade att tro på att rätts-systemet fungerar när utbetalning kan dröja i flera år.Handläggningstiden måste bli kortare.Den långa vägen fram till utbetalning av brotts-skadeersättning innebär en plågsam påminnelse omhemska upplevelser. Om dessutom skadeståndet överhuvud taget inte utbetalas kränks i ännu högre grad enredan illa behandlad människa. Staten måste på allasätt visa att offren för brott ska ha hög prioritet. Off-rets perspektiv får aldrig glömmas bort!Herr talman! Anslagen till rättsväsendet har intemedgivit att nödvändiga utbildningssatsningar kunnatsättas i verket. Det är därför positivt att fortbildningoch utbildning rörande våld mot kvinnor och andrabrottsoffer nu genomförs. Kostnaden för nämndaområden, liksom kostnaden för den utbildning somkrävs för ett bättre bemötande av brottsoffer, liggerinom respektive myndighet. Helt klart är att ävenhandläggningen måste gå snabbare. Vårt budgetalter-nativ skulle ge bättre förutsättningar för att kunnavidta dessa åtgärder.Vittnen till brott ska kunna känna sig trygga ochvåga anmäla de brott som de bevittnat. Detta är avavgörande betydelse för en rättsstat.Att får i uppdrag att utarbeta etthandlingsprogram för skydd av vittnen är i högstagrad nödvändigt och ett steg i rätt riktning men dåmåste detta sättas i verket, liksom alla andra åtgärdersom kan stödja dem som drabbas av brott.Herr talman! Jag ställer mig bakom moderaternasreservationer och särskilda yttranden men för tidsvinnande nöjer jag mig med att ansluta mig till JeppeJohnssons yrkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )17 § BordläggningAnmäldes och bordladesMotionermed anledning av prop.