prot · GO0944 · 2000-12-11 00:00:00 — Vi har genom uppgörelsen kunnatbidra till mer personal, dvs. en halv miljard till resur-ser för kvalitet och framför allt anställning av merpersonal inom förskolan. I övrigt har vi ställt upp påmaxtaxan för att få ned avgifterna och för att kunna fåäven arbetslösas barn in i barnomsorgen. Det hörockså ihop med en frivillig allmän förskola ävenlängre ned i åldrarna, som vi tror är bra.Sedan var det frågan om akutsjukhusen och mång-falden. Vi är självklart för, och vi har länge agiteratför, en mångfald inom vården, framför allt inom öp-penvården. Jag nämnde förut i mitt anförande att detockså reellt sett, vilket jag tycker att de borgerligaförsvararna av den kommersiella vården förtiger,gäller att hitta möjligheter och öppningar för de ide-ella idéburna vårdgivarna som huvudmän. Vi menaratt det måste finnas någon sorts gränsdragning inomhela fältet av vården för vad som ska vara gemensamtägt. Vi har bidragit till att göra en tröskel, men denska inte vara oöverstiglig. Vill ett landsting efter t.ex.en folkomröstning eller två beslut med val emellan,faktiskt sälja ut till en entreprenör som delar ut envinst till aktieägare, ska de ha möjlighet att göra det.Det ska inte gå för lätt.Jag hinner inte svara på frågan om Apoteksbola-get.Anf. 21 () re-plik:Fru talman! När det gäller Apoteksbolaget harLotta en chans till att svara. Det ären principiellt viktig fråga om det dels går att sparapengar, dels om det går att öka tillgängligheten. Dethandlar om mångfald, t.ex. att vara öppen för koope-rativa lösningar. Det tycker jag är intressant. Jaghoppas att jag får ett bejakande svar av maxtaxan: Jag förstår att Miljöpartietegentligen inte kan försvara den. Jag förstår det, där-för att den stämmer ju inte särskilt mycket med denpolitik som ni torgför. Med anledning avatt det inte gäller alla barnomsorgsformer har jag endirekt fråga: Hur många kronor får de som väljer atticke ha eller alternativ barnomsorg, somt.ex. väljer att stanna hemma, av de miljarder somläggs i samhällssubventioner till barnfamiljerna?När det gäller demokratisynen är vi överens omden öppna vården, men vi i vill ju intedra gränsen där. Vi tycker att man måste ha tilltro tilldem som är valda i kommuner, landsting och regioneratt själva kunna fatta besluten och ta ansvar för väl-jarna. Är det verkligen demokratisyn attvi med en rösts övervikt i den här kammaren ska sägaatt det krävs tvåtredjedelsmajoritet i en kommun ellerett landsting?Anf. 22 () replik:Fru talman! För oss är inte privatisering eller ettnäringslivshandhavande av alla verksamheter enöverordnad religion, vilket inte heller ett offentligtägande eller drivande av alla verksamheter är.Mitt svar vad gäller Apoteksbolaget är ungefärdetsamma som gäller för Systembolaget. Det finnsvissa produkter och vissa hanteringar som är särskiltkänsliga och också väldigt lukrativa. De kan leda tillmissbruk och till en hantering som är kriminell. Vitycker inte alls att det är lämpligt att Apo-teksbolaget i detaljledet, alltså detaljförsäljningen,ska utsättas för konkurrens. Vi tycker att det är bra attdet är ett statligt monopol för tillfället.Sedan återigen detta med möjligheten att stannahemma med barn. Ja, det tycker vi också är viktigt.Här är vi väldigt ledsna och förvånade över att deborgerliga partierna inte gick oss till mötes i denmotion som vi väckte om att kunna vara dagbarnvår-dare åt eget barn - en liten öppning för att man fak-tiskt mot en lön ska kunna vara hemma med sinabarn. Vi förstår inte varför inte t.ex. Centerpartietkunde vara med och stödja en så tydlig förändring ilagen som skulle ha gjort detta möjligt.Sedan avstår jag från att svara i sjukhusdebatten,för jag tror att den kommer att finnas i botten på ons-dag. Vi har alla väldigt mycket att säga i den debat-ten.Anf. 23 ():Fru talman! På mina ständiga resor ute i olikaverkligheter i landet slås jag av den ut-vecklingskraft som växer sig allt starkare runtom ilandet och som jag knappast trodde skulle styra närjag blev riksdagsledamot. Då upp-levde sin svåraste ekonomiska kris depression.I dag möter jag människor med hopp och med enstark tro . Det gjorde jag inte för sex årsedan. Då mötte jag ofta otrygghetens ångest, somarbetslöshet och nedskärningar lämnade efter sig.I dag möter jag människor som är på väg till sittarbete, men som tvingades att gå in påsocialkontoret för att få pengar till kläder och mat försina barn . lever dessa männi-skor ett anständigt liv, ett liv där de kan känna till-fredsställelse över att kunna försörja sin familj ochupplever sig behövda.I dag möter jag funktionshindrade och äldre män-niskor som lever ett avsevärt mer oberoende ochsjälvständigt liv än . Eller, som MariaBacklund, funktionshindrad och boende i ,sade: Det är underbart att få ett eget liv och det är 90-talets handikappolitik som gjort det möjligt.Dessa möten visar att det går bättre för Sverige.Men möter jag människor som har det svårti välfärdens skugga på grund av orättvisor i vardagenoch brister i den offentliga sektorns verksamhet.Många människor tvingas söka socialbidrag försin försörjning, segregationen i storstäderna hårdnar,människor med missbruksproblem och psykiskasjukdomar förvägras ett anständigt liv och lämnas attsöka skydd mot vinterkylan i trapphus och källare,vårdköer, äldre människor som känner stor oro för attinte få den vård och omsorg de behöver - en oro somsprider sig till deras anhöriga.Visst är jag stolt över det som vi socialdemokra-ter har gjort för att få på rätt köl igen,men jag kan inte vara nöjd så länge dessa missför-hållanden finns. Vad behöver är alltså mervälfärd, inte mindre.Därför är de satsningar som den socialdemokra-tiska regeringen nu föreslår i sin budget efterlängtade.Äntligen kan vi satsa mer pengar på en bättre vård förmänniskor med psykiska funktionshinder, på meromsorg för äldre och bättre levnadsvillkor för männi-skor i storstädernas utsatta stadsdelar och även för dehemlösa.Dessa socialdemokratiska satsningar på mer väl-färd för människor, som har fått ståtillbaka, har glädjande nog ett brett stöd i riksdagen.Men i sedvanlig ordning ställer sig kall-sinniga och säger nej, trots att de talarvälfärd mer än någonsin.Det är lätt att få intryck av att fak-tiskt har brutit sig ut ur den gamla högerburen ochsällat sig till den politiska kraft som kämpar för ettjämlikt och rättvist samhälle. Men det kan vi knap-past hoppas på.I stället är det ett raffinerat hyckleri som Modera-terna ägnar sig åt. De bittra erfarenheterna debatt om systemskifte har fått attbyta språk, men inte värderingar. I marxistiska tonlä-gen beskriver sig som överhetens fiendenummer ett och efterlyser småskaliga lösningar somväxer fram ur ett underifrånperspektiv. Ord somklassamhälle, trygghet och solidaritet strös obehindratomkring. försöker de inbilla oss att deplötsligt skulle stå för en gemensamt finansierad ochdemokratiskt styrd välfärd.Men när vi rannsakar den moderata politiken idetalj, både vad gäller deras praktiska politik i Stock-holms län och i , deras manifest ochmotioner, står det fullständigt klart att gamla krassavärderingar och intressen fortfarande styr.Utöver att vill införa ett individuelltförsäkringssystem som endast garanterar en låg grun-dersättning, vill man också att svensk sjukvård ska blimer internationellt konkurrenskraftig och successivtsäljas ut till multinationella företag så att den kanorganiseras i koncernbolag.I vems intresse agerar blir otvetydigtnär de avslutar sin sjukvårdsmotion med att konstate-ra att investeringarna i vården summe-ras till bara i . Här finnsdet pengar att hämta.Det är på denna marknad och derasbundsförvanter vill att vår sjukvård ska bli en finansi-ell tiger. Men då är det varken vi i denna kammareeller den enskilda människan som styr över sjukvår-den. Då har makten över sjukvården förflyttats tillkoncernledningarnas slutna styrelserum.Frågan kvarstår då: Vart tog den gemensamma fi-nansieringen och den demokratiska styrningen vägen,vart tog underifrånperspektivet vägen och vart togden lilla människan vägen?När vi hör hur och vår sjukvård med en östtysk Trabantfabrik ärdet begripligt att de sitter tysta och stilla i Moderater-nas knä, medan deras underhuggare ägnar sig åt attrasera vår gemensamma välfärd i de moderatstyrdakommunerna och landstingen.Moderaternas krassa människosyn blottläggs ock-så i deras förslag till en politik för social rörlighet.Hur otroligt det än låter är det en politik som villstänga in dem av oss som bor i fel stadsdel i särskildazoner som andra klassens medborgare och beröva ossvåra grundläggande sociala rättigheter.I stället för dagens riksnorm för socialbidrag villModeraterna att socialbidraget ska bestämmas efterlokala förutsättningar. Orsaken är att man tycker attdagens riksnorm på efter det att hyran ärbetald för en person är alldeles för frikostig. Jag und-rar var vi hittar den kommun där denna facila summaskänker ett liv i sus och dus eller t.o.m. i ordentliganständighet. Vad är nästa steg? Ska även pensionenoch sjukpenningen kommunanpassas?Moderaterna nöjer sig inte med det. De vill ävenprivatisera . Sådana förslag väcker maninte om man sätter medborgarskapet och rättssäker-heten för människan i första rummet.Låt oss lämna föråldrade syn på so-cialpolitik och rikta blicken mot framtiden.Vår välfärdsmodell, som bygger på socialdemo-kratins folkhemsvision om att förena trygghet medfrihet, solidaritet med individualism, makt med an-svar och rättigheter med skyldigheter, står inför trestora framtidsutmaningar. Dessa utmaningar hängersamman med vår förmåga och vilja att betala förvälfärden men också med vad vi vill att välfärden skainnehålla och ge oss.Vår förmåga att betala välfärden beror på om detfinns tillräckligt med människor som kan arbeta ochbekosta den. har arbetslösheten varit det storahindret. Men tack vare en framgångsrik socialdemo-kratisk politik är statens finanser i balans och ekono-min växer. står vi därför inför de goda tidernasproblem. I stället för massarbetslöshet kan vi nu se enbegynnande arbetskraftsbrist. Andelen äldre i befolk-ningen ökar som det föds allt färre barn.Efterfrågan på arbetskraft ökar, i synnerhet inomvården, skolan och omsorgen.Att folk ska ha lust och ork att arbeta ända tillpensionen är utmaningen för oss socialdemokrater attgripa oss an. Vi har därför inlett ett intensivt arbetemed att förbättra hälsan i arbetslivet och reformeravåra trygghetssystem så att de främjar en utvecklingav det goda arbetet. Ett särskilt viktigt område i dettasammanhang är den offentliga sektorn, som uppvisaroroande brister i arbetsmiljön. Vården, omsorgen ochskolan måste bli föredömen inom dettaområde på arbetsmarknaden.Vår vilja att betala för välfärden avgörs av vårtförtroende för trygghetssystemen. Under 90-taletminskade förtroendet. seglar nya orosmolnupp på himlen. Privata sjuk- och vårdförsäkringar blirvanligare, särskilt inom vissa yrkesbranscher. Detta ären signal om att människor inte litar på välfärdssys-temen och inte anser sig omfattas av dem. Sådant gernäring åt otrygghet och kan minska människors viljaatt solidariskt slå vakt om välfärden. Det handlar omen solidaritet som finner sin styrka i allas vårt delta-gande och i tron på ett samhälle där alla ska kunnaförverkliga sina drömmar om ett bra liv.Vi socialdemokrater har gjort storasatsningar för att förbättra välfärdens trygghetssystemoch verksamheter. Sjukpenningen höjdes från 75 %till . Barnbidragen höjs till sin allra högsta nivånågonsin. Pensioner-na höjs och bostadstillägget höjs ytterligare nästa år.Kommuner och landsting har fått höjda statsbidrag.Fr.o.m. och framåt tillförs sjukvården9 miljarder kronor. Dessutom gör vi en rejäl skolsats-ning och inför allmän förskola och maxtaxa. Dessasatsningar stärker också förtroendet för välfärden ochviljan att solidariskt betala för den. Vi socialdemo-krater kommer att fortsätta på den inslagna vägen föratt möta framtiden.Vad vill vi att välfärden ska ge oss? Det är kanskeden mest spännande utmaningen och helt utslagsgi-vande för hur vi kommer att bygga vidare i framtiden.Även om plånboksfrågorna kommer att vara viktigaockså är jag säker på att frågor om livsstiloch livskvalitet kommer att få en ökad betydelse.De mest utmärkande livsstilsströmningarna i dagär dels "konsumtariatet", som kännetecknas av män-niskor som är på jakt efter identitet, erkännande ochstatus genom att skaffa sig de senaste prylarna ellerdelta i de mest spektakulära aktiviteterna. Dels finnsockså den nya alternativrörelsen som kritiserar glo-baliseringen och som har fått stor uppmärksamhet isamband med WTO-mötena i och Seattle.Människors inställning till välfärd kommer att på-verkas i ena eller andra riktningen av dessa livs-stilsströmmar. Socialdemokratins framtidsutmaningär att staka ut en väg för en utveckling av folkhemsvi-sionen som förenar kraven på större individualismoch global solidaritet.Det är vår skyldighet mot våra barn att anta dessautmaningar. Det är nämligen i barnen vi ser framtidenväxa fram. Vår vision är ett samhälle där barn ochungdomar möter rättvisa och jämlika villkor och däralla får en bra start i livet - helt enkelt ett barnvänli-gare . Det vi bygger upp ska vi medstolthet och glädje kunna lämna över till nästa gene-ration. Vi vill lämna över ett land fritt från skulder tillvåra barn. Vi vill lämna över friska skogar och sjöar.Vi vill lämna över ett land där barn möts, inte skiljs åtav klassklyftor. Vi vill lämna över ett land där vårabarn kan förverkliga sina drömmar om ett gott liv.Med det, fru talman, yrkar jag bifall till hemstäl-lan i socialutskottets betänkande nr 1 och avslag påreservationerna.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag beklagar att inte socialministernär här. Jag hade tänkt ställa honom några frågor omdet budgetbetänkande som vi är här för att behandlaoch som inte talade om.Jag tänker nu dock ställa några frågor till henneoch väljer då först något där hon är på sin mammasgata som styrelsemedlem i . Varför skaman, med det perspektiv underifrån som SusanneEberstein säger sig ha, ha kvar monopolet? Varförska tillsammans med , som väl knappastär känt för att ha underifrånperspektiv eller mångfald,vara det enda landet med monopol? Varför avreglerarman i , runtomkring oss, medan vi ska behållavårt monopol?Det är ju så man har underifrånperspektivet; manser till möjligheten för patienten att komma till. Dåbrister Apoteksbolaget som tillhandahållare av medi-cin. De har inte den tillgänglighet som vi har i övrigt iEuropa, och det kostar konsumenten mycket pengar.Vi vet från att priserna för konsumenten sjun-ker. Vi vet att apotekens tillgänglighet har ökat med50 %. Varför ska ni då sätta er emot och ha det häröverhetsperspektivet; här ska det vara monopol.Sedan, fru talman, är jag förbryllad. På vilket sättskulle detta att inte ligger i internationell toppi konkurrenskraft inom sjukvården på något sätt varatill glädje för personal och patienter? Jag hade ju denuppfattningen att om låg i topp internatio-nellt, om man ser utvecklingspotentialen och vad somska göras, skulle personal och patienter ha glädje avdet. Men säger ju här att det är felatt vi försöker driva fram att ska vara ett landsom kan konkurrera i den internationella vårdtoppen.Jag kan bara se att det skulle vara till glädje för pati-enterna om vi kom dit och inte låg och släpade på23:e plats i WHO:s rankingslista.Anf. 25 () replik:Fru talman! Vi ska behålla som mono-pol. Det är så att det finns 900 apotek i . Detär ett per tiotusen invånare. Till det ska läggas alla detusen apoteksombud som finns. Det som är intressantmed det här är att ett karakteristiskt drag från andraländer, som har betydligt fler apotek, är att dessasäljer allt från julgransbelysning till herrstrumpor. Vitycker att ska syssla med just det som de ärallra bäst på. Vi vet ju att man annars får betala dethär.Vi kan t.ex. titta på det här med nattöppna apotek.Det brukar vara favorituttalande attsäga att vi bara har ett. Å andra sidan är det så attakutmedicineringen tillhandahålls utan kostnad förpatienten genom att landets alla akutmottagningar harakutläkemedel som de kan lämna ut gratis. Det tyckerjag faktiskt är det allra viktigaste jämfört med att vialla skulle vara med och betala för att apoteken harnattöppet på väldigt många olika ställen. De sombehöver medicin får alltid det.Sverige ligger, måste jag säga till , ibottenligan när det gäller den del av läkemedelsprisetsom stannar i apoteksledet. Vår marginal i förApoteket är . Det låter himla mycket, menom man tittar på i övrigt ligger marginalernadär mellan och . Är det som vanligt, LeifCarlson, så att det är näringslivet som ska få bättremöjligheter till vinst? Vi tycker inte det. Vi tycker attdet är bättre för patienten att vi har så låg marginalsom möjligt.Anf. 26 () replik:Fru talman! Det är riktigt att eftermycket kritik har sänkt sina marginaler, som förut varextremt höga, vilket bl.a. ledde till eleganta pensions-försäkringar. Det är nu närmare bestämt somman har. Läkemedelspriserna i ligger inte ibotten och inte i toppen. De ligger i mitten.Exempel från andra länder, t.ex. från , visaratt man kan sänka kostnaderna genom att införa kon-kurrens.Det låter ju väldigt bra när man säger att Apoteketska ägna sig åt det som gör bäst, nämligensälja mediciner. Sedan angriper man genom att sägaatt om man skulle ha en faramceutisk avdelning i enKonsumbutik eller i en annan butik så skulle ju dessabutiker även sälja annat. Vad gör Apoteksbolaget ominte konkurrerar närmast illojalt genom att sälja andraartiklar som inte alls har med läkemedel att göra. Mansäljer tandborstar, man säljer tvål, man säljer hud-krämer som tillhör den tekniska produkt som andrasäljer, men man tar åt sig den på ett konkurrenssned-vridande sätt, eftersom människor passar på att köpadetta när de ändå är där, eftersom de inte kan få sinmedicin på annat sätt.För att återkomma till sjukvården så har SusanneEberstein mycket klart belyst problemet med justoffentliga arbetsgivare, hur dåligt det är inom detmonopolföretag som sjukvården är. Det är ett finansi-ellt monopol som utsätts för den konkurrens som mansjälv vill. Där är det dåligt. Men varför ska SusanneEberstein envisas med att behålla detta dåliga förhål-lande för personalen om hon ömmar för den? Varförinte öppna upp så att det blir som där vi har privataarbetsgivare, där personalen uppenbarligen mår bätt-re, sjukskrivs mindre och tycker att den har ett störreinflytande? Det är ju alldeles obegripligt att hon medden känsla som hon har för personalen och hur viktigtdet är med vården att denna inte ska vara internatio-nellt konkurrenskraftig. Dessutom anser hon att det ärbra med en offentlig arbetsgivare som dokumenteratses som en usel arbetsgivare ur personalsynpunkt.Anf. 27 () replik:Fru talman! I har man frihet att ha apo-tek. Där är det alltså näringslivet som har tagit över.Jag tycker att det är så intressant med den här heligakonkurrensen. Där är det visserligen inte monopol,men det är oligopol. Ju längre från en stor marknad,desto sämre fungerar alltså de fria marknadskrafternaoch konkurrensen.Vi har ett väl fungerande apotek. Och det är detbästa för patienterna. Och det finns all anledning attbehålla det i fortsättningen.Jag är förvånad över fruktansvärdakritik mot att landstingen sköter sjukvården. Vårastörsta landsting , och tills alldelesnyligen är moderatstyrda. Och de ärtydligen botten på alla sätt. Jag tycker att det är heltfascinerande.Vi öppnar upp i primärvården. Vi tycker att detfinns all anledning att titta på olika lösningar där. Vitycker att den grundläggande sjukhusstrukturen skavara i allmänhetens ägo. Den ska vara under demo-kratins kontroll, och det ska finnas demokratisk insynöver den. Jag tycker att det är självklart att vi ska haden grundläggande sjukhusstrukturen kvar i den of-fentliga sektorn.Anf. 28 () re-plik:Fru talman! parti och mittparti har ju varit med ochfattat beslut om att utveckla viktiga delar av hälso-och sjukvården. gäller det att gå vidare. Och ett avde problem som jag tog upp i mitt anförande handlarju om de mycket besvärliga vårdköerna och de myck-et besvärliga köerna till hjälpmedel, etc.Vi har diskuterat en nationell vård-garanti. Min fråga är kort och gott: Har det på någotsätt vänt när det gäller diskussionen inom socialde-mokratin, så att vi framöver kan fortsätta att utvecklavården även i den delen? Är ni beredda att åtminstoneresonera om någon form av vårdgaranti?Den andra frågan handlar om tandvården. Jagtycker att det är bra att det i alla fall görs en del sats-ningar . Vi från vill utöver detta riktaspeciella åtgärder till ungdomar. Det är bra att manutreder frågan. När det gäller att genomföra ett sam-ordnat avgiftssystem så är det ganska stor skillnad närdet gäller hur mycket pengar som finns i budgeten.Min fråga är konkret: Bedömer attdet inom närtid finns möjligheter till ett samordnatsystem? Slutligen: Tycker attCenterpartiets förslag om en ungdomsrabatt för tand-vård känns som ett sympatiskt förslag?Anf. 29 () replik:Fru talman! Detta är viktiga frågor. Vårdköerna ärett stort problem på många håll. Den tidigarevårdgarantin har av inte ansetts varabra, därför att den trängde undan andra behov. Ochjag vet inte om vissa behov ska vara viktigare änandra.Operationsköerna beror till stor del på vad manskulle kunna kalla för sjukvårdens framgångskris,dvs. att man opererar mer . T.ex. opererasfem gånger fler patienter för gråstarr nu än för 20 årsedan. opereras 50 000 mot tidigare 10 000.Detta gäller även andra operationer. Antalet höft- ochknäledsoperationer har ökat dramatiskt. Och det mestglädjande är, trots att vi har köer , faktiskt att viinte har någon diskriminering när det gäller äldrepatienter. Det handlar alltså om just denna fram-gångskris, att alltfler opereras. Därför krävs det helatiden mer pengar. Därför är det också glädjande attKenneth tillsammans med oss har velat gepengar bl.a. till primärvården, därför att den då kanavlasta våra sjukhus.Frågan om tandvården är naturligtvis jättebesvär-lig just . En utredning funderar på hur man skakunna fylla på med dessa pengar. En samordningskulle kosta 8 miljarder, , ochdessa pengar har varken hans eller mitt parti i sinapåsar. Men jag vet inte om ungdomarna är den mestangelägna gruppen. De har ju ändå haft gratis tand-vård tills de kommer upp . Jag tycker attförebyggande tandvård är viktig, och vi ska se till attde fortsätter att ha bra tänder. Jag undrar, KennethJohansson, om det inte är i vår ålder som plombernabörjar falla ur munnen och man får jättebekymmer,och då kommer också de stora räkningarna. Mendetta är ännu lite för tidigt att säga. Det kanske allramest bekymmersamma är ju faktiskt att det finns barnsom inte går till tandläkaren, trots att den är gratis.Och vad sjutton ska vi göra åt det?Anf. 30 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det lite synd att vi intekan diskutera någon form av vårdgaranti. Jag trornämligen att de erfarenheter som vi har från tidigareoch även från senare tid gör att det är en åtgärd somrätt utformad skulle kunna ge ett bra resultat. Minuppmaning är naturligtvis att ochhennes parti funderar en vända till på den frågan.När det gäller tandvården är det helt klart att deäldre har all anledning att gå före och prioriteras. Detär vi överens om. Men det som jag tar upp om justungdomar , som har haft avgiftsfritandvård, är att den investeringen också underhålls såatt den goda tandhälsan vidmakthålls. Man ser i dagtendenser att ungdomar av många skäl inte går tilltandläkaren när den avgiftsfria tiden är slut. Vi harlagt fram ett förslag om att man ska rikta ett specielltstöd till den enskilde av två skäl, för det första för attuppmuntra - det ska vara en morot - att han eller honfortsätter att göra tandläkarbesök, för det andra för attdet ska vara en ekonomisk stimulans för honom ellerhenne att fortsätta. Om man tittar tror jag attdetta är åtgärder som också är väl värda att väga inockså i det utredningsarbete som pågår.Anf. 31 () replik:Fru talman!