prot · GO0914 · 2000-10-18 00:00:00 — Vi vet att varfemte elev har problem att läsa en vanlig dagstidning.Men det finns också mängder av goda exempel, sko-lor som trots en besvärlig situation och svåra förut-sättningar har vänt utvecklingen och lyckats nå varjeelev utifrån dess enskilda behov, skolor där lusten attlära står i centrum för arbetet. Och vi har som politi-ker mycket att lära av dessa skolor. Och vi ska lyssnaoch ta till oss. Det är nämligen utifrån dessa godaexempel som vi kan skapa en grund för den framtidaskolpolitiken. Vi ska vara tydliga. Vi ska ge redska-pen och resurserna direkt ut till dem som har kunska-perna ute på skolan. Men framför allt måste vi ju haden positiva inställningen.Tyvärr tycker jag att detta inte syns lika mycketsom det borde göra. Kanske är det i grunden en ide-ologisk fråga. För mig är det helt naturligt att tro attalla elever kan och vill lyckas, att man formar enpolitik som låter elever växa och känna tilltro tillframtiden. Det står i stark kontrast till dem som me-nar att vi måste acceptera ett visst svinn på vägen -att alla inte kan, inte vill eller inte har möjlighet attlära. Och visst tar det olika , och visst lärelever på olika sätt. Men det är också det som är denstora utmaningen för oss att ta, att hitta det sätt somvarje elev lär på och möta eleven på elevens villkor,inte att standardisera, centralisera och likrikta som ettpar partier här i kammaren tycks tro är den rätta vä-gen. Men synsättet står i lika stor kontrast till demsom tror att det är snällt att ställa låga krav, att mankan sänka ribban så att alla kommer över på förstaförsöket och att flytta problemet framåt till någonannan gång någon annanstans. Att inte ställa krav pågrundläggande kunskaper är tvärtom att svika elever-na. Kravlöshet må vara kul för stunden, om ens då,men det är ett livslångt svek som i längdenbara minskar elevernas egna förmåga och därmedockså möjlighet att själva bestämma och att växa sommänniskor.Herr talman! Utgångspunkten för hela skolpoliti-ken borde därför vara att kunskap är en rättighet föralla och inte ett privilegium för några få. Och detmantra som styr borde vara att alla elever kan lära, attalla elever vill lära men att de gör det på olika sätt.Och den naturligaste slutsats som man kan dra är attvarje skola lokalt ska kunna utarbeta detta, förutsattatt man har resurserna och redskapen.Jag vill peka på ett par saker som är eller inriktning för den framtida skolpolitiken.För det första: Slå fast individernas rätt till kun-skap. Det är hög tid att skolpolitiken utgår från ele-vens rättigheter till kunskap snarare än att fokusera påhur man lär ut och . En individuell rätttill kunskap innebär säkert att skoltiden kan varierafrån elev till elev. Men det innebär också en rättvisaoch förutsättningar för fortsatta studier och en möj-lighet för eleven att ta sig in på arbetsmarknaden.För det andra: Sätt fokus på de viktigaste kunska-perna, men kom ihåg att alla elever lär på olika sättoch att det tar olika . Vi måste våga ha högaförväntningar på elevernas förmåga, men vi måsteockså respektera att läroprocessen ser olika ut. Ochför att möta elevers olikhet är det att man ser tillatt alla elever får en egen individuell studieplan somger möjlighet att anpassa skolan till varje elev snarareän att man försöker hitta något slags genomsnittsmallsom man ska försöka gå igenom. Eleven ska ges detstöd, de resurser och den tid som krävs. Både eleveroch lärare ska ha arbetsro.För det tredje: Ge skolorna frihet. Men ställ ocksåkrav på framgång. Lokal frihet är inte frihet att miss-lyckas. Det är en frihet att välja hur man ska lyckas.Herr talman! En skola som utgår från att alla ele-ver vill och kan lära, att lärare vill och kan undervisa,att skolledare vill och kan leda skolarbetet är också enskola som ger förutsättningar för alla elever att klarade godkända kunskapsmålen.(Applåder)Anf. 7 ():Herr talman! har varitskolminister , och det har varit de missa-de möjligheternas månader. Inför varje sådant härtillfälle byggs det upp förväntningar: måste honväl ändå komma med några besked, så att situationenkan börja förbättras. Men varje gång är det likadant.Skolministern har använt halva sin tid i denna de-batt, men hon har fortfarande kvar, ochförväntningarna finns kanske fortfarande: Måtte honge några besked som gör att hoppet tänds att social-demokraterna har förstått någonting av skolans kris.När det t.ex. gäller det som står i centrum för denhär debatten, kvalitetsproblemen i , sadeju att vi måste sänka kraven -vi klarar inte att upprätthålla det här med att manmåste vara godkänd i svenska, engelska och matema-tik. Det är så typiskt! Det är ju alltid så numera iskoldebatterna att någon säger: Når vi inte målen, ja,då sänker vi målen. Där skulle det ha varit ett gyllenetillfälle för att säga nej.Det hände inte så mycket positivt under tid heller men en av få positiva saker var attvi i bred enighet sade att ingen ska kunna fortsätta igymnasiet utan att ha klarat svenska, engelska ochmatematik i men ingenting sades om det.Ingegerd sade: Jag träffar ingen somvill ha valfrihet. Ja, det beror kanske på att de somvill ha en annan skola redan har hoppat av. Det är juett jätteproblem i gymnasiet att så många slutar. byggprogrammet är det som hoppar av. Devill ha valfrihet i den meningen att de vill ha en yr-kesutbildning i tonåren som motsvarar deras förvänt-ningar men vi ställer inte upp med en sådan gedigenyrkesutbildning. Vi - inte jag, utan majoriteten i den-na kammare - har bestämt om en strömlinjeformadgymnasieskola där alla ska pressas ihop och bli unge-fär likadana. Det är många som inte ställer upp på detoch då finns för dem bara vägen att hoppa av.Av dem som är kvar på byggprogrammet får 25 %inte godkända betyg. får inte sådanabetyg att de når uppsatta mål för gymnasieskolan,alltså högskolebehörighet. Detta är en katastrof - meninga besked heller från hur yrkesprogrammens kvalitet ska kunna höjas.Det är nu mycket avgörande dagar för svenskskola. Då syftar jag inte på den här extradebatten iriksdagen. Den riskerar väl, tyvärr, att bli lika utanbesked från regeringen som så många andra. Nej, jagsyftar på någonting som händer på en annan arena,nämligen i löneförhandlingarna mellan Kommunför-bundet och lärarförbunden. Det är ju nu en kraftmät-ning där framför allt LO säger: Vi accepterar inte attlärarna får mer i påslag än vi.Vi ska fortsätta den utveckling som pågått i 25 årstid - att akademiskt utbildade personer i offentligsektor, numera i praktiken mest kvinnor, inte ska haen bättre reallöneutveckling. Jag begär inte att skol-ministern personligen ska lägga sig i löneförhand-lingarna men det skulle ha varit en mycket välkom-men markering om den högsta ansvariga för skolpo-litiken i detta land hade sagt att vi för att lyckas medskolan måste klara lärarrekryteringen och att det i sintur förutsätter att vi är redo att ge lärarna rimligt be-talt. Det hade faktiskt varit en draghjälp som ocksåKommunförbundet skulle ha uppskattat, för de insersituationen. De inser att de måste betala sina lärarebättre men de känner också trycket utifrån. Det hade,som sagt, varit ett välkommet handtag men också detuteblev tyvärr.Ingegerd säger nu att grundskolanmer ska präglas av förskolans pedagogik. Vi har hörtdet där förut. Gymnasietgrundskolefieras och ska förskolefie-ras. Men tänk om det finns de där ute som har andrapedagogiska idéer! Skulle det inte vara oerhört viktigtatt också slå fast att skolornas självständighet är nå-gonting oerhört centralt i den fortsatta skolutveck-lingen?Ni genomförde en kommunalisering. Då taladesdet så vackert om att makten skulle spridas men det viser just nu är precis tvärtom. Mer och mer makt tas jutillbaka till den centrala nivån, och den centrala nivånrepresenteras av som vill an-vända sin makt till att pressa på pedagogiska lösning-ar som många lärare känner sig främmande inför.Detta är väldigt alarmerande.Ett valfrihetens samhälle förutsätter en kunskaps-skola. Ge oss beskeden, , som juär den som kan ge oss den kunskapsskolan!(Applåder)Anf. 8 ():Herr talman! Mitt yngsta barn började skolan nu ihöstas. Då damp det plötsligt ned brev från . Till dig som har barn som börjar skolan, stoddet. skriver att han har en treåring hemmasom lär sig nya ord och som frågadevad skola är. Då hade svarat: Skolan, minson, är där man läser sig läsa, skriva och räkna.Någon dag senare, berättar i brevet,ser han ett TV-reportage om situationen i den svenskaskolan. Då kom han ihåg sitt svar till sonen. Haninsåg med ens att det inte stämde. Skolan är inte enplats där man lär sig läsa, räkna och skriva, skriverLeijonborg.Herr talman! Det är brev och utspel av den typensom sprider och göder en orättvis bild av den svenskaskolan som ett stort misslyckande. Nog lär man sigläsa, skriva och räkna i skolan, även om inte alla nårupp till nivån Godkänd i matematik, svenska ochengelska.Det är viktigt att vi har en nyanserad bild av sko-lan. De allra flesta trivs och skaffar sig goda kunska-per men det finns - detta ska inte förnekas - de sombehöver mer hjälp. Det är viktigt att den hjälpen sättsin så tidigt som möjligt.Vi måste öka våra insatser för att få antalet elevermed icke godkänt i kärnämnena så litet som det baragår. Det är viktigt för självkänslan och det är viktigtför möjligheterna att klara fortsatt utbildning ochsamhällsliv.Vi måste öka resurserna till elever med behov avsärskilt stöd. Vi måste förstärka resurserna och få inmer personal i skolan. Det gör vi under de närmasteåren i den budget som , regeringen ochVänsterpartiet har enats om.Folkpartister, kristdemokrater, centerpartister och,inte minst, moderater borde ägna sig åt lite självrann-sakan och eftertanke. När började de barn skolan somslutade och vars betygsstatistiknu fått att begära en särskild debatt? Jo,hösten 1991.Vad mera hände ? Jo, vi fick en bor-gerlig regering som sanerade svensk ekonomi på ettsådant sätt att barnen och skolan blev lidande. Degenerella statsbidragen till kommunerna skars ned.Borgerliga politiker ute i kommunerna skar och skar iskolans budget 1992, 1993 och 1994. I min hemstad,, skar borgarna ned med 30 miljoner kronorunder de här tre åren. Det finns luft i systemet, sadeden ledande moderate skolpolitikern, när jag kritise-rade nedskärningarna i skolstyrelsen. I skarman bort av skolans personal. Över hela landetförsvann en massa fritidspedagoger, specialpedago-ger, skolsköterskor, skolpsykologer, kuratorer, vakt-mästare och, inte minst, lärare. De här personalned-skärningarna drabbade naturligtvis i första hand ele-ver med behov av särskilt stöd. Det var de som fickbetala priset för den borgerliga budgetsaneringen ochdet är de som fått betyget Icke godkänd i ett ellerflera kärnämnen.Nu pågår arbetet med att bygga upp det som harraserats men det arbetet försvåras ofta av borgerligtagerande ute i kommunerna. Det är ju där som dekonkreta besluten fattas om satsningar eller nedskär-ningar på skolans område. till statistiken är detotvetydigt så att det satsas mer på skolan i kommunermed rödgrön eller socialdemokratisk majoritet än somgörs i kommuner med borgerligt styre.Uppbyggnadsarbetet pågår, som sagt, för fullt.Miljöpartiet har tillsammans med regeringen ochVänsterpartiet anslagit särskilda medel för skolan. Istorleksordningen 15 miljarder extra går under denärmaste fem åren till skolan för anställning av merpersonal. Till detta kommer extra medel för kompe-tensutveckling av lärare och kvalitetssäkringsmedeltill förskolan. Vi får också en ny modern lärarutbild-ning. Men det tar tid att utbilda lärare och att byggaupp skolmiljöer som raserats. Att moderater och folk-partister försöker driva oppo-sition genom en kombination av svartmålning avskolverkligheten och krav på mer betyg och merordning och reda är beklämmande. Det är inte detsom elever med läs- och skrivsvårigheter behöver.Det är inte det som elever med invandrarbakgrundbehöver.Avslutningsvis, herr talman, vänder jag mig motdet våld på verkligheten som begår närhan försöker framställa det som att vi bara har attvälja mellan vänster och höger i skolpolitiken. Detfinns faktiskt ett modernt framtidsalternativ, det grö-na. Det gröna alternativet innebär en frihet att ut-vecklas i samverkan. Vi behöver inte välja mellanutslagning genom konkurrens, som är Högerns ochBo Lundgrens väg, och centralstyrning och enkelrikt-ning, som är Vänsterns och väg. Medgoda resurser och en kvalitetsgranskning från sam-hällets sida som garanterar varje barns rätt till kun-skap och trygghet kan vi få en mångfald och kvalitet ifrihet.(Applåder)Anf. 9 Statsrådet ():Herr talman! Det har varit intressant att lyssna tillmina meddebattörer. Jag kommer att i mitt nästaanförande återkomma till ochCenterns tankar.Min första replik vill jag rikta mot Moderaternaoch . Ja, det är bra att vi får en tydlig skill-nad på hur vi vill göra med vår skolpolitik. Jag trorfaktiskt att under de år som jag har varit skolpolitikerhar skillnaden aldrig varit så tydlig som den är i dag.Bo Lundgren har redovisat från denna talar-stol att man inte vill ha någon styrning alls av målen.De förslag som jag har lagt fram kritiseras som styr-ning av ministern. har också redovisatatt man inte vill ge några extra pengar till skolan. De5 miljarder som regeringen har aviserat för att säkra15 000 nya jobb säger man nej till. Man vill ha skrift-liga resultat så att föräldrar får veta hur det ser ut förderas barn i skolan.Vad vill man mera? Ja, man vill ta 52 miljarderfrån kommunerna för att föra upp dem till staten ochskolan och göra det till en nationell skolpeng. 52miljarder ska tas från kommunerna upp till staten.Tala om toppstyrning! Tala om diktatur! Hur ska deelever som behöver mer än andra synas i detta? Ochhur ska de medlen fördelas ut till fler än 6 000 skolorom de först ska gå från ? Då förstår jag attdet krävs skriftlig information. Alla föräldrar kan inteåka till när de inte har nått ända fram isamtalen med lärarna eller skolledningarna i sin egenskola. Det inryms inte några kommunpolitiker i detförslag som redovisade, utan förslagethandlar om en nationell skolpeng, styrning frånStockholm. De pengar som ni redovisar i ert förslagtas från kommunerna hit upp för att sedan fördelas uttill 6 000 skolor.Till : I skolan har vi elever som äri behov av särskilt stöd. Jag känner det nästan så attdet även finns sådana i riksdag. Om jag fleragånger upprepar vikten av att alla elever ska lära sigläsa, skriva och räkna, om jag redovisar att 200 mil-joner speciellt ska riktas till just dessa områden , om jag redovisar att ska inrikta sigpå de skolor, de elever som inte har nått målen är detdå, som säger, att jag inte bryr mig, att jaginte vill att elever ska bli godkända? Varför gör jag dåden här satsningen, ? Det handlar ju omprecis det. Det var precis det jag sade, att grunden föratt kunna verka i en demokrati är att man kan läsa,skriva och räkna. Dessutom utbildar vi fler specialpe-dagoger, ger mer kunskaper i specialpedagogik tillalla lärare. Vi vill ha in fler talpedagoger i skolan -det är en viktig del - med inriktning på just dessaområden. Vi vill ha in fler psykologer, fler kuratorerså att vi kan möta de här barnen, inte bara genom attge dem den teoretiska delen, utan också genom att defår ta del i många av de delar som kanske mer berörden sociala.Lite glädje ska jag ge till . Jag tyckerockså det är bra att lärarna får bra betalt. Den senasteundersökning som har gjort visar attkommunerna avsatt 5 miljarder just för att höja löner-na till lärarna. Men hur hög lön jag än får som lärarefår jag fortfarande inte en bra arbetsmiljö om jag intehar fler kolleger. Först då, när vi blir fler, när vi kän-ner att vi har en bra lön, känner vi tryggheten och mårbra. Då kan man i verkligheten sätta sig ned för attförverkliga de mål som har satt upp.(Applåder)Anf. 10 BO ():Herr talman! Det var nog nyttigt för ganskamånga att visade sitt verkliga ansikteoch inte den polerade TV-bild som skapa. Man såg nästan hammaren och skäranframför sig när man lyssnade på klasskampsteorierna,vikten av att ingen enskild människa ska få bestäm-ma, för vet bäst. Han ska bestämma åtmänniskorna, och då blir allting bra. Det präglades avkunskapsförakt och flum. Vänsterns politik - ja, detär en avgrund mellan oss, och jag hoppas att det alltidkommer att förbli så. Mitt bekymmer är att IngegerdWärnersson bygger sin politik på samarbetet med ettsådant parti.Sedan är det märkligt att skolministern väljer attsäga: ska jag kritisera och Folkparti-et i detta anförande. I nästa ska jag kritisera Kristde-mokraterna och . Skulle det inte ha varit liteklädsamt att försöka resonera om hur skolan ska kun-na utvecklas på ett positivt sätt, att resonera kring vaddet är som saknas? Pengar är ju inte allt, pengar räck-er inte.Låt mig sedan att rätta till de missförstånd, av-siktliga säkert, som både och försökte resonera kring. Vi föreslår ocksåatt skolan ska få mer resurser. Vi föreslår att skolan iform av lärare, elever och klassrum ska få mer resur-ser, inte att kommunpolitiker ska få mer resurser. Vårnationella skolpeng innebär inte att pengar tas frånkommunerna och till staten, där politiker ska fördeladem till 6 000 skolor, utan det innebär att staten ga-ranterar alla elever och föräldrar rätten att själva väl-ja. Det må vara 5 800 eller 6 000, eller för den delen7 000, skolor. Det ska de kunna bestämma. Pengarnagår till den skola man har valt, och i den skolan är detlärarna, skolledningen, föräldrarna och eleverna somska se till att pengarna används utan pekpinnar och pådet sätt som fungerar allra bäst. Detta är vad vi strä-var efter. Men det vill inte ni, för ni vill att politikerska ha makten också över föräldrarna, eleverna ochlärarna. Det är där den stora skillnaden finns.Till skillnad från - jag börjar geupp. Jag tror inte att och rege-ringen kommer att kunna åstadkomma någonting. Jagtror att vi och de andra borgerliga partierna tillsam-mans får ta ansvaret för att skapa en bra skola ochgöra så mycket vi kan fram till 2002för att se till att det åtminstone blir lite bättre. Vi kanhjälpas åt att ta fram de goda exempel som SofiaJonsson talar om och förmedla dem till våra kom-munpolitiker i det system som råder, förmedladem till de skolor som det vill. Vi kan användawebbteknik och mycket annat. Den uppgiften kan vigöra för att åtminstone kunna bidra och inte barakänna frustration. Och det ska vi göra, tycker jag.När jag läser de borgerliga partiernas motioner serjag ju att det finns en enighet om en ny skola, enskola som faktiskt kommer att kunna ge eleverna dekunskaper som behövs, som kan se till att ingen elevriskerar att man släpper taget innan eleven har fått dekunskaper som behövs. Detta är gemensamt. Skolanska inte släppa taget. Vi resonerar om att det viktigainte är ; det viktiga är kunskaperna. Vi talar allaom vikten av att ta till vara lärarnas och personalensengagemang på olika sätt i vissa avseenden, men igrunden är det där nyckeln till framgång för skolanligger. Vi talar om elevernas och föräldrarnas rätt attvälja tillsammans. Vi talar om deras rätt att få beskedtidigare än när det gäller prestationerna. Till-sammans har vi möjlighet att skapa den nya skolasom eleverna så väl behöver.Ingegerd ! Tala i nästa anförande, istället för att tala om och ,om er egen skolpolitik, tala om vad ni vill göra för atteleverna ska få de bra kunskaper de har rätt att få avden svenska skolan.(Applåder)Anf. 11 ():Herr talman! Låt mig inledningsvis säga till MatzHammarström att det får vara hans rätt, om han villkalla vacklande, vinglande och tvehågsenhet för ettframtidsrecept. Jag nöjer mig med att konstatera attdet går en skiljelinje mellan höger och vänster isvensk politik, och definitivt i svensk skolpolitik.Det handlar inte om att man, som , upprepar självklarheter som attregelbundna avstämningar är nödvändiga eller attkunskap är viktigt. Det handlar om att vi börjar dis-kutera vilken kunskap det gäller, , ochvad avstämningarna ska mäta, . Fort-farande är frågan om när dog mycket vanli-gare och viktigare i svensk skola än frågan varföreller hur människor levde han regerade.Lars vill höja lärarlönerna. Som före-trädare för ett arbetarparti är det lätt för mig att hållamed om det. Det är helt enkelt en lönekamp. Meninga nya pengar presenteras från och LarsLeijonborg. Frågan måste ställas: Varifrån ska peng-arna till de höjda lärarlönerna tas? Blir det högreskolmåltidsavgifter, sämre läromedel, nedlagda fri-tidsgårdar eller sämre socialhjälp? Svaret på denfrågan är kammaren skyldig.Jag hade en förhoppning om en någorlunda seriösdebatt, . Men jag förstår att Bo Lund-gren inte är en värdig motståndare i ett sådant sam-manhang. Det är uppenbart att inte ärintresserad av att diskutera hur ni ska finansiera demånga och stora skattesänkningar ni vill genomföra.Vi har räknat på era förslag. Jag kan enkelt konstateraatt det blir mindre pengar till kommunerna som kananvändas för skolan. Därför måste man kalla sakenvid dess rätta namn, nedskärningar. Man kan försökabilda nya begrepp - nationell skolpeng osv. Faktumkvarstår dock, att moderat skolpolitik och Bo Lund-gren innebär mindre pengar till kommunerna ochskolan. Mellan oss en avgrund. Detta fyller mig medstolthet.(Applåder)Anf. 12 ():Herr talman! Det är därför att det finns politikersom som man måste upprepa en delsjälvklarheter. Om lärarna ska kunna sätta in det stödsom behövs, måste de veta vilket stöd varje elev be-höver. kan det vara bra att veta under vilketårhundrade levde.Efter den här debatten kan vi konstatera att stöd-partierna, och , är ivrigareatt försvara regeringspolitiken än skolministern själv.Det är ett intressant konstaterande.Ingegerd har sagt att hon ska vändasig till . Då skulle jag gärna viljaatt hon svarade på vad regeringen vill med friskolor-na. Det verkar bekymra regeringen nästan mer ännågonting annat, trots att de i förhållande till allaandra skolor är mycket få. Min viktiga fråga är varförelever som går på det individuella programmet pågymnasiet inte får välja en fristående skola. Varförfår inte asylsökande och handikappade barn välja enfriskola? Jag kan icke förstå de bestämmelserna.På , där jag har funnits med under en pe-riod, finns en fristående gymnasieskola. Den skullepassa utmärkt för många som går på individuelltgymnasieprogram. Därigenom skulle de så småning-om kunna komma in på ett nationellt program. Mendär får man inte ta in de eleverna.Slutligen tror jag att det behövs mer okonventio-nella metoder än de vi har pratat om . Jag lästehäromdagen att ett pris för grundskolor ska införas.Det kallas för skolpriset Spira. Det är lärarförbunden,ett stort försäkringsbolag och en stor morgontidningsom har instiftat det. Det ska ges för utvecklingsar-bete och social miljö, till dem som utvecklar basäm-nena eller övriga ämnen. Det är ett bra initiativ. Detkommer att visa sig att utvecklingsarbete inte alltidhandlar om att allt gammalt är dåligt och allt nytt bra.Alla ni som jobbar och kämpar i skolorna,sätt i gång och visa att ni är bra, för ni finns!Anf. 13 ():Herr talman! Visst blir man lite ledsen i ögat närman återigen får höra samma gamla problemformule-ringar här i kammaren. Var finns tron på någontingnytt? Var finns de konkreta förslagen och lösningar-na? Var finns grunden för den nya skolan?Det är synd att skolministern sparar diskussionenmed mig. Antingen är det för att hon inte har någotdirekt att invända eller komma med eller också är detför att hon tar till sig de redskap och de konkretaförslag har. Jag hoppas på det senare,eftersom det ger beröm.Vi ska lägga grunden och ge redskapen. Vi ska gemakten och möjligheterna åt de människor som harkunskap att arbeta med barnen. Vi ska inte vara desom bromsar och stoppar upp, som säger att de sominte har möjligheter i skolan ska ställas utanför. Dehamnar i ett utanförskap, utan framtidstro.Centerpartiet ger resurserna. Vi har utformat red-skapen. Frågan är om skolministern också är bereddatt göra det.Visst blir man fundersam när skolministern åter-igen tar fram kravet på att centralisera, styra frånhögsta ort med pekpinnar och bestämma vad som ärrätt och fel.