prot · GN0952 · 2000-01-19 00:00:00 — Det jag inte har fått svar på är om den svenskahögern också är beredd att arbeta för att vi får enutjämning i samhället, så att inte globaliseringen bliren möjlighet för de allra starkaste att spela ut länder-na mot varandra och urholka skattebaser som förmö-genhetsskatt, kapitalskatter, möjligheterna att beskattaföretag och annat som syftar till att skapa möjlighetför alla, inte bara för några, att få del av tillväxtensfrukter i världen.Anf. 158 () re-plik:Fru talman! Det viktiga är att utjämningen integör folk fattiga. Det är den erfarenhet vi bär från deländer som har fokuserat helt på utjämningen. Entredjedel av mänskligheten fanns i sådana politiskasystem där utjämningen var det centrala. Fattigdom,urusel social service, kort levnadslängd och sådantblev resultatet av detta. Jag tror inte att man kan sägaatt utjämning i sig är bättre. Den bittra erfarenheten äratt utjämningspolitiken ofta gett sämre resultat om viser det i det globala perspektivet. Många länder har juprövat det och fått förfärliga resultat.Det viktiga är att ha en politik som gör att det blirbättre. Där kan man säga att högskattesamhällena inteär så lysande. har blivit fattigasteland då vi har höjt skattetrycket ochgått från ett relativt normalt skattetryck för 40 årsedan. Så jag tror inte att man ska säga att skatterna isig har en positiv effekt på välfärden - inte ens för desvaga grupperna. Det har vi ingen historisk erfarenhetav.Anf. 159 ():Fru talman! Jag vill också ansluta mig till avskedstack till , vad jag kan förstå, sista kristdemokratiska talarehär vill jag framföra det tacket till . Jaghoppas att hon lyssnar på mig i sitt rum. Men ävenom hon inte skulle göra det vill jag tacka förallt hon har gjort med sin ärlighet, sitt engagemangoch sin trofasthet i sitt uppdrag. Det är många av osssom är ledsna över att slutar här och att det varhennes sista dag . Tack, !Fru talman! Vi kommer om att ha en storoch viktig konferens för att påminna oss om Förintel-sen under . Det är bra och viktigt.Fru talman! V får aldrig glömma Förintelsen. Menvi får inte heller glömma alla de hot mot mänskligarättigheter och människovärde som finns i Eu-ropa och på andra håll. Förintelsen kan vi nu inte göranågot åt annat än att minnas, förskräckas, föra kun-skapen om den vidare och återigen säga: Aldrig mer!Men det som händer , och som aldrig skulle fåske, är det vårt absoluta ansvar som lever nu att före-bygga, förhindra och stoppa - framför allt eftersom vihar en insikt om vad som sker.Fru talman! Jag var i Kosovo i slutet av augustiförra året. Jag for ned dit på grund av bl.a. påstöt-ningar från personer i det kontaktnät som jag fåttgenom mitt engagemang och arbete för att få männi-skorna att förstå att det inte går att stillatigande åse debrott mot mänskliga rättigheter som utförts på Bal-kan. Jag tänker då framför allt på och Kosovo. Vid olika tillfällen underde tre åren på varnade jag, och många med mig, för att densituation som rådde i Bosnien också skulle inträffa iKosovo om inget gjordes för att stoppa det skeendesom var på gång. Jag sade också att rättvisa måsteskipas.Med rättvisa menade jag då, och det gör jag fort-farande, att i intebara måste väcka åtal mot sådana krigsförbrytare somt.ex. , Karad ic och Mladic utan också setill att de här människorna verkligen ställs inför rätta.Det måste utredas och bekräftas inför världens ochvärldssamfundets ögon vad dessa människor haråstadkommit i fråga om brott mot mänskliga rättig-heter och människovärde så att sådana brott kan för-hindras.Fru talman! Vid mina möten och samtal med re-presentanter och ledare för olika politiska partier iKosovo, ledare för och presidentenIbrahim Rugova m.fl. var deras samfällda budskapoch varning: Om inte EU och det internationella sam-fundet snabbt infriar sina löften om humanitär hjälpså att de hem- och bostadslösa människorna snabbtfår hjälp med att bygga upp sina bostäder, och ominte landet får hjälp med att bygga upp demokratin,hotar kaos och anarki bakom hörnet.Några månader har gått sedan mitt besök i Ko-sovo. Kylan biter kanske nu som allra värst. Värmen, elektriciteten och infrastruktu-ren fungerar inte. Med demokratin är det lite hur somhelst. Med de löften som skulle infrias om bl.a. 4 000poliser har det hitintills bara blivit ca 1 500. Ständigtfår vi rapporter om sådant som man skulle kunnakalla för kaos och anarki, åtminstone begynnandesådan.Flera av ledarna i Kosovo talade om för mig attSverige är världens mest demokratiska land. Kanskeär det så, även om jag anser att det också i vårt landfinns en del brister. I alla fall vill människorna i Ko-sovo ha hjälp med att bygga upp demokratin, och devill ha hjälp av oss. De vill ha hjälp med att få in ettdemokratiskt tänkande och handlande. De vill hahjälp med att få synpunkter på hur de ska bygga uppdemokratiska system. Och de vill ha hjälp med för-slag och erfarenheter.Fru talman! Av bl.a. den anledningen planerarriksdagsledamöter från olika politiska partier att iKosovo medverka i seminarier och konferenser omdemokrati och mänskliga rättigheter. Och de olikapolitiska partierna i Kosovo och deras ledare väntarmed stor spänning och förväntan och stort intresse pådet besök som vi ska göra och som är ett önskemålfrån deras sida.Jag anser att det brådskar för de internationellasamfunden FN och EU men också för att tasitt ansvar och hålla de utfästelser som har utlovats.Viktigt i sammanhanget är då att ett giltigt fredsavtalkommer till stånd. Ska Kosovo i fortsättningen varaen stat under , eller ska det ha sin självstän-dighet som stat? Det är viktiga frågor som måstelösas.Fru talman! har fortfarande ett gott anse-ende i världen, ett förpliktigande anseende som måstekunna utnyttjas i bl.a. krigs- och krisförebyggandearbete.Men, fru talman, problemet med all förebyggandeverksamhet är att man så dåligt ser resultat av den.Man ser så lite av den. Ett blodigt krig och massav-rättningar syns, och det ger eko över hela världen,medan ett förebyggande av ett krig eller en krisartadsituation nästan inte syns, eftersom det arbetets godaresultat innebär att kriget eller krisen inte uppstår.Jag anser därför att det är oerhört angeläget attmetoder för det diplomatiska förebyggande arbetetutvecklas och integreras i och andra ländersagerande och aktiviteter i olika sammanhang, inteminst i FN och EU. Handlingsplaner behöver upprät-tas.Men resultatinriktade marknadsföringsmekanis-mer måste också till för att ge den förebyggandeverksamheten en högre status och göra den synlig.Fru talman! Orden "aldrig mer" och vad de stårför måste inpräntas i oss alla varje dag.Anf. 160 () re-plik:Fru talman! tar upp en viktigfråga, att förebygga kriser och krig. Och just dettamed Kosovo är intressant, eftersom det är en frågadär vi alla som över huvud taget hade ögon att se medvisste att det nog skulle bli en kris och ett krig. Vihade åtskilliga debatter om detta. ,jag och alla andra, höll jag på att säga, som var enga-gerade deltog i sådana debatter bl.a. i den här kamma-ren och i alla andra möjliga parlament runt om i Eu-ropa och i . Vi visste att det medstor sannolikhet skulle kunna bli en kris i Kosovo,och likväl gjordes ingenting. Det var ingen brist påförutseende, rapportering eller spaning, utan det varen oförmåga att omsätta detta till att faktiskt göranågonting.Det är därför som det är så viktigt att Europeiskaunionen nu får möjlighet att faktiskt också göra nå-gonting snabbt och inte bara prata. För tyvärr var detså att vi pratade, , jag själv ochandra, men vi fick aldrig till stånd en förebyggandeinsats.Anf. 161 () re-plik:Fru talman! Jag håller helt med i vad han säger här, därför att vi var väldigtmånga som visste, länder visste. Och manförhandlade och förhandlade med dem som äråtalade som krigsförbrytare. Och vad ska det då bliför resultat kan man också fråga sig.Det är mycket av ovishet, inte ovisshet, och dum-het som ligger bakom det handlande eller brist påhandlande som vi ser resultatet av. Visst behövsdet planer och olika aktiviteter för att förebygga justdessa situationer som har uppstått så att de inte upp-står. Och där har vi EU, visst har vi det. Men EUmåste bli lite vassare i dessa sammanhang och måsteha konkreta planer. Men det handlar inte bara om EUutan om FN som också måste kunna utveckla sittförebyggande arbete.Anf. 162 () re-plik:Fru talman! För att fortsätta med detta så tror jagatt vi här har en knutpunkt, där det också finns en storklyfta i denna riksdag. Här handlar det om ifall manär beredd att ge EU dessa möjligheter att faktisktagera - beslutsförmågan, de faktiska resurserna, deinstrument med staber och planering som behövs.Och det finns faktiskt partier i den svenska riksdagensom inte vill göra detta. Då ställer man sig frågan vadde har för alternativ. Det gäller inte MargaretaViklunds parti.Jag tror att detta är så viktigt, därför att ofta talarman allmänt, men sedan när man kommer till detkonkreta så ser man inte var bristerna finns. Men dethänger faktiskt mycket på bristande politisk vilja attskapa dessa mekanismer. Det är det tragiska.Nu har vi ett bra förslag, som togs fram i Helsing-fors, om att EU ska få en förstärkt krishantering. Detvore trevligt om den svenska sedan enhäl-ligt kunde ratificera det.Anf. 163 () re-plik:Fru talman! har utarbetat enplan för krishantering och krigshantering som jagtycker verkar vara väldigt bra. Vad jag vill säga meddet är att också har ett stort ansvar i dettaarbete att i de olika organ och i de olika situationerdär vi befinner oss arbeta i den krigsförebyggandeoch krisförebyggande verksamheten med de kunska-per som vi har. Världen väntar nämligen på det. Värl-den vet att vi har dessa kunskaper och att vi har ännumycket mer kunskaper som vi kan dela med oss av,både när det gäller uppbyggnad av demokrati och närdet gäller att förebygga krig och kriser. Så det är baraatt ta vara på detta och verka för att det blir giltigaplaner överallt i alla de sammanhang där vi finns.Anf. 164 ():Fru talman! Högt ärade ledamöter i kammaren!Protokollsläsare! Jag tänkte gå vidare lite grann i dendebatt som har förts när detgäller internationaliseringen av försvars- och säker-hetspolitiken. Att det har tagit slut, attSovjetunionen kollapsade, att ärupplöst och att det militära invasionshotet helt harvittrat bort med konsekvenser som att militärutgifter-na har halverats i och minskat med över 90 %i innebär tyvärr inte att vi lever i en fredli-gare värld. Tvärtom ser vi många exempel på motsat-sen. oförsvarliga angrepp i ochKosovo är två tydliga exempel på detta.Vad vi i stället upplever är ett förändrat konflikt-mönster, där vi lämnat de mellanstatliga krigen och istället upplever alltfler regionala och lokala konflik-ter. Detta nya konfliktmönster ställer helt nya krav påFN. Det ställer helt nya krav på . Det ställerkrav på en internationaliserad försvars- och säker-hetspolitik.Och hur ska då en försvars- och säkerhetspolitikse ut som förhindrar att mänskliga rättigheter kränks,som förhindrar massmord och som förhindrar folk-fördrivning? Mycket i debatten fokuseras i Eu-ropa på hur EU ska utveckla sin krishanteringsförmå-ga. Och debatten handlar då om hur VEU-funktionerförs över till EU, hur en säkerhetspolitisk talesmanutses, hur militärråd skapas, hur militära institutionerfinns, och man diskuterar också skapandet av enreguljär Europaarmé.Jag menar att det här är en ytlig debatt. En brist-fällig säkerhetspolitik skapas. Det är nog viktigt att sede militära insatser i Kosovo som görs av mångaeuropeiska länder, däribland , som ett kvittopå ett misslyckande - ett misslyckande från världs-samfundet och från när det gäller att förebyg-ga konflikter och krig. Lite av det var MargaretaViklund inne på, liksom förnågra timmar sedan. Det handlar alltså om hur vi skakunna förebygga väpnade konflikter och krig.Det är ju inte så att krig är något som utbryter ochkommer som en klar blixt från öppen himmel, utan vihar tillstånd - från fred över till konflikt - som kanutvecklas till en väpnad konflikt och i värsta fall tillfullt krig.I dag har samfundet i stort fokuserat på att hanteraen sådan här situation i den militära fasen, i den väp-nade konfliktfasen. Här finns det institutioner och enberedskap. Det är här som vi agerar. Här snyter manmer eller mindre 50 000 militärer ur näsan för attframtvinga och bevara freden i Kosovo. Allt dettafinns men det viktiga är att se att det finns flera faser iden här glidande konfliktskalan där man kan agera.Det mest förnuftiga är om man kan förebygga atten konflikt utvecklas till väpnad konflikt och krig.Här handlar det om att bli mer konkret.I dag har vi utvecklade system för early warnings.Vi kan väldigt lätt identifiera potentiella konflikter,konflikter som kan utvecklas till krig, både i vår egenvärldsdel och i andra världsdelar. Jag tror att det gäl-ler att skapa civila institutioner som använder sig avde här tidiga varningarna, som utvecklar en konflikt-förebyggande politik och som också har kraft attverkställa en konfliktförebyggande politik.Vi kan t.ex. se på vad som händer i . Detfinns farhågor om att flera lokala väpnade konflikterkan utvecklas inom det ryska territoriet. Det gäller attidentifiera olika insatser som kan göras från omvärl-den för att föregripa att utvecklingen går för långt.Konkret handlar det då om stöd till demokratiskastrukturer, om stöd till demokratiska samhällsinstitu-tioner, om stöd till demokratiska partier och om stödtill embryon av folkliga demokratiska rörelser.Vi i upplever att detta till väldigt stordel saknas i den europeiska debatten . En kon-flikt kan trappas upp och gå över i en konflikt därman använder våld mot människor, där man användersig av mord och hussprängningar för sina politiskamål. Här finns det ytterligare en fas där man kantänka sig civila interventioner.En massiv civil internationell närvaro prövadesväldigt framgångsrikt i av den interna-tionella fredsrörelsen när diktaturermördade företrädare för de mänskliga rättigheterna,fackföreningsmänniskor och fredsaktivister. Menmed sin civila internationella närvaro verkade mandämpande.Ett annat exempel är insatser i Kosovo förungefär då man beslutade sig för att förain 2 000 civila observatörer för att dämpa konfliktenoch skapa tid och utrymme för konfliktlösning och ettförhindrande av krig. Problemet var bara att det häregentligen var ett omöjligt beslut. Det existerade juinte 2 000 välutbildade civila observatörer som kundebeivra brott mot mänskliga rättigheter, som kundesamla bevis mot krigsförbrytelser och som kundegenomföra polisiära insatser och skydda människor.Man annonserade i internationell och europeiskpress och hade krav på körkort och engelskspråkighet- ungefär som om okvalificerad kontorspersonalsöktes - men här handlar det om ytterst kvalificeradeuppgifter. De här personerna saknades - det finnsingen organisation som har den beredskapen.Här tror jag att vi har mycket att utveckla i Europanär vi diskuterar en europeisk säkerhetspolitik. Mil-jöpartiet har i lagt fram ett förslagom civila interventionsstyrkor.Det är först när man misslyckas med att föregripasom det militära blir ett nödvändigt ont. Förra veckanvar jag i Kosovo och besökte då den svenska bataljo-nen där nere och kunde bara konstatera att läget iKosovo är extremt spänt. Vi har 300 svenskaskyttesoldater i Kosovo. De har i uppgift att skyddasmå serbiska byar, att skydda de multietniska bus-stransporterna av framför allt serbiska kvinnor när deska handla i andra byar och att skydda serbiska kyr-kor.300 soldater i åttatimmarsskift innebär att Sverigebidrar med 100 soldater till skydd för civila! Detmåste vara ett systemfel när vi har en militärbudgetpå 40 miljarder och när det ska vara en huvuduppgiftför försvaret att också agera internationellt att vi intekan ställa upp med mer än 100 personer som opera-tivt kan skydda civilas liv ute i det dagliga livet. Dethär måste vi ändra på. Vi måste kunna få ut mer avvårt svenska försvar.Min slutsats efter resan i Kosovo är att Sverigebör öka sitt engagemang såväl militärt som, framförallt, när det gäller det civila för att kunna garanteraoch säkra en framtida fred i Kosovo.Anf. 165 () replik:Fru talman! Det är viktigt att i anslutning till LarsÅngströms anförande framhålla att det är få ländersom så aktivt har arbetat just för att man ska se detidiga varningarna i internationella sammanhang ochatt det är få länder som med en sådan kraft har ställtupp på och stöttat FN:s fredsförebyggande arbete somjust men vi har säkert mycket kvar att göra.Det är också angeläget att få andra länder med oss.Detta är ett viktigt skäl till att aktivt arbetarför fredsförebyggande åtgärder inom ramen för EU.Ett av FN:s stora problem är oförmåga attfullgöra sina uppgifter när det gäller annat än militäraaktioner. Är det då inte angeläget att vi har ett ge-mensamt arbete, ett samarbete, i fredsförebyggandefrågor i ?Anf. 166 () replik:Fru talman! Precis som jag sade har Mil-jöpartiet i motionerat i den härriktningen. Det må vara att gör mycket menvi gör inte vad vi skulle kunna göra. Denna debattförs här i kammaren utan regeringens närvaro, noterarjag. När jag var i Kosovo besökte jag bl.a. enheten förFN:s civila återuppbyggnadsprogram. Jag kunde dåkonstatera att även där behövs det oerhört mycketmer.Som tidigare konstaterats finns långt ifrån det an-tal poliser som man har beslutat om. bidragär 60 poliser men det saknas flera tusen. Det gör attkvinnor kidnappas för prostitution i . De mänskliga rättigheternakränks.Jag tror att man även från svensk sida måste varaberedd att se till den civila återuppbyggnaden. Manmåste vara beredd att finansiera och satsa lika mycketekonomiskt här som man uppenbarligen är beredd attsatsa på den militära delen. Det görs alltså tyvärr intei dag. Vi skulle kunna göra mer.Anf. 167 () replik:Fru talman! har rätt i att ländernakommer in , att det är först när kriserna finnsmed på de stora tidningarnas sidor som de uppmärk-sammas och att de kriser som man tidigt bearbetatinte märks och inte blir lika intressanta i den storapolitiska debatten. Det här är viktigt. Därför behövsdet grupper som långsiktigt samarbetar för fredenssak.Jag vill fråga om han bl.a. motbakgrund av och De grönas agerande iEuropaparlamentet är beredd att se EU som enfredsutvecklande kraft.Anf. 168 () replik:Fru talman! Det är inte organisationen som ärfredsskapande, utan det är samarbetet i sig som ärfredsskapande och en garant mot väpnade konflikter.Vad man måste fokusera på är alltså hur samarbetetkan utvecklas. Det är ett faktum att EU har en gemen-sam säkerhetspolitik, och det förs en debatt i Europaom hur den ska utvecklas. Jag upplever, tyvärr, attden debatten fokuserar just på den militära hantering-en av kriser i stället för att fokusera på det civilakonfliktförebyggande arbetet och utveckla den civilaåteruppbyggnadsfasen efter det att man gått igenomen militär fas.Jag vidhåller min kritik mot att inte görtillräckligt. Jag tycker att det är talande att regeringeninte ens är representerad i kammaren under den debattsom vi nu för.Anf. 169 () re-plik:Fru talman! Först några ord om orsaken till attkonfliktmönstret ändras, dvs. att vi inte ser så mycketkonflikter mellan länder. Vi har byggt upp kraftfullasystem för att förhindra konflikter mellan länder. Manfår inte dra slutsatsen att just de systemen därför ärmindre värda. De är tvärtom framgångsrika. Ellersnarare framgångsrikare: Vi saknar inte helt konflik-ter som leder till krig mellan länder.När det sedan gäller frågan om att ta hand omkrishantering är bekymret att vi faktiskt saknar meka-nismer för att ta beslut. Vi har identifierat kriserna, vihar en hel del resurser, men vi saknar förmåga attgemensamt ta beslut, och därför behövs ett EU och enkrishanteringsförmåga. Det är den centrala fråga somman ställer sig.Miljöpartiet verkar ju för att EU inte ska finnasoch för att inte ska vara med i EU. Jag kaninte begripa hur man ska få detta att gå ihop. Man skamontera ned en av de organisationer som finns. Detfinns andra - Nato och - men EU kan bli enkraftfull organisation.Vi kan se på insatsen i , som varmycket framgångsrik. Ett kinesiskt veto gjorde att FNinte kunde fortsätta med den. I har USAoch en skyddad zon för kurderna inorra . Vi kan också se på det stora misslyckandeti Rwanda.Visst behöver vi ha organisationer som kan ta be-slut och som har kraften att också genomföra dem,både civilt och militärt.Anf. 170 () replik:Fru talman! Det finns organisationer som kan fattabeslut, och nämner FN och OSSE.Vi vet båda två att det finns problem med vetorätten,men organisationerna finns och det finns ofta en möj-lighet att ta beslut. Jag upplever inte att det är där somdet stora problemet ligger, utan det är att det saknasinstitutioner för ett kraftfullt civilt förebyggandeagerande. Jag tycker att exemplet med 2 000civila verifikatörer illustrerar detta väldigt tydligt. Deexisterar inte i verkligheten. Det var ett omöjligtbeslut att verkställa.Vi måste utveckla det civila innehållet, de civilamekanismerna och institutionerna.Anf. 171 () re-plik:Fru talman! Men det är ju så att vi bygger upp bå-de den civila delen och den militära delen. Det är endel av beslutet i . Alla vi som har settdetta ute på fältet vet också att den civila insatsen oftasom en förutsättning har en kraftfull militär, som gerdet skydd som krävs för att man över huvud taget skakunna göra civila insatser, vare sig det gäller civilpo-lisiära eller humanitära insatser i Bosnien och i Ko-sovo. Kombinationen av de båda är nödvändig.Jag delar helt idé om att dettamåste utföras kraftfullt, men det är ju precis det somEU är i färd med att göra - det EU som och hans parti vill att vi ska gå ut ur.Anf. 172 () replik:Fru talman! Jag tar inlägg härsom ett uttryck för att med full kraftkommer att stödja det förslag som har lagts fram avbl.a. i om att utvecklade civila insatsstyrkorna för att aktivt och konkretkunna förebygga en konflikt. Jag tar mig också fri-heten att tolka det som ett stöd bl.a. för den motionsom vi senare i vår kommer att ta ställning till ochsom syftar till att utveckla de konfliktförebyggandeoch konfliktlösande civila institutionerna. Jag upple-ver att också stöder vikten av attde skapas.På detta sätt ger vi förutsättningar för att inte baraprata om vikten av att förebygga konflikter utan ock-så i praktiken åstadkomma de instrument som kanutföra detta, något som vi saknar.Anf. 173 PER ():Fru talman! var besviken över attregeringen inte är företrädd här under debatten. Sve-rige och internationaliseringen tycks vara någontingsom inte står så högt på den socialdemokratiskaagendan. När jag tittar ut över salen kan jag bara seen enda flitig socialdemokrat här. Någon socialdemo-krat från utrikesutskottet finns inte närvarande.Fru talman! Jag tänker byta ämne och prata om deteknologiska framstegen. Jag tillhör optimisterna här isalen. Jag har under debattens gång sett både opti-mister och pessimister. De teknologiska framstegenhar de senaste årtionena sakta men säkert minskatmånga länders beroende av enskilda råvaror. Fram-steg inom medicin, matematik, fysik och kemi harredan på 1950-talet gjort att många länder och regio-ner blivit allt mindre beroende av råvaror, tung indu-stri och jordbruk. Sakta men säkert har i stället hög-teknologisk industri vuxit fram.Framväxten av högteknologisk industri är intejämnt fördelad över världen. Vissa regioner har varitmycket framgångsrika på det här området medanandra fortfarande lever kvar i jordbrukssamhället ellerdet tidiga industrisamhället.Under de senaste åren har den teknologiska ut-vecklingen accelererat, och stora och viktiga kun-skapslyft har gjorts inom områden som bioteknik ochinformationsteknik. Detta har lett till att man med fogkan säga att kunskap och kompetens är ett lands elleren regions viktigaste konkurrensfördel.I den nya ekonomin är närhet och tillgång till bil-liga råvaror inte längre något särskilt viktigt.