prot · GN0951 · 2000-01-18 00:00:00 — Manmenar att en del kriminella är medvetna om straffra-batten och t.o.m. begår fler brott ,medvetna om att de inte kommer att påföras ytterliga-re straff. Polisen ska naturligtvis ändå göra det arbetesom krävs för att undersöka och försöka att få frambevis när det gäller dessa nya brott, detta trots attäven de är medvetna om att just detta arbete inte ledertill något resultat vad gäller påföljd.Statsrådet säger i svaret att det inte är rimligt attaddera många brott av ringare grad så att de tillsam-mans kanske ger en påföljd som är hårdare än för enmycket grov kriminell handling. Detta resonemangkan jag också tycka vara rimligt. Men då kommernaturligtvis frågan upp om en brottslig handling,oavsett av vem och när den sker, ändå inte ska bedö-mas efter samma skala. Ett brotts påföljd är ju intebara ett straff för en handling. Den visar också, ävenför kriminella, att allmänheten och samhället intetolererar deras verksamhet, oavsett när den sker.Vore det så, vilket en del menar, att en personsom skulle påföras ökad påföljd till redan utmättstraff skulle vara mindre motiverad att återanpassastill samhället efter avtjänat straff, skulle straffrabattenkanske kunna tänkas vara motiverad, men jag trorinte att det fungerar så.Rättsväsendet ska och måste vara mycket tydligt.Den oerhört viktiga frågan om återanpassning tillsamhället efter ett avtjänat straff är mycket mer kom-plex än enbart frågan om strafftidens längd.I statsrådets svar kring frågan om straffrabatt fårjag inget riktigt tydligt svar på om statsrådet anser attdet framgent ska finnas kvar en generell straffrabatt,som tydligen tar kraft från polisen och medför att endel dömda utför fler brott , då medvetnaom att de förmodligen inte får någon utökad påföljdpå sitt tidigare straff.Anf. 65 Justitieminister ():Herr talman! Om man begår nya brott efter det har blivit dömd för tidigare begångna brott, kanman givetvis få en ny påföljd.Anf. 66 ():Herr talman! Det är ett bra svar från statsrådet.Det tackar jag för.För att fortsätta resonemanget är underbeman-ningen inom polisen ett annat problem som har kopp-ling till detta. Det märks mycket väl när man är ute påolika närpolisområden, inte minst på mindre orter, där brottas med att klara av de schemlagda tu-rerna. Någon kanske är sjukskriven, någon får inte hayttre tjänst och det kan finnas olika problem kringdetta. blir det svårt att klara av alla utredningarpå det sätt som kan krävas. Detta är ju frustrerandeför hela polisväsendet och inte acceptabelt sett medallmänhetens ögon. Det är naturligtvis i stort en re-sursfråga att utbilda fler poliser och skapa förutsätt-ningar för fler tjänster runtom i Sverige.Effekten av polisens arbete med brottsbekämp-ningen är avgörande. Det som brottslingen mest skyrär naturligtvis risken att bli upptäckt, kanske mer änstraffet. Därför är det inte bra att det finns ett etable-rat system med straffrabatt och att det finns tillfällendå en brottsling vet, även polis och rättsväsende, attett brott som utförs inte kommer att leda till straffpå-följd.Ett av de stora problemen kring denna fråga, somstatsrådet också tog upp i svaret, är att det ofta äralltför mellan dom och avtjänande av straff.Skulle vara kortare skulle naturligtvis intedetta problem uppstå, eller i alla fall inte vara så stort.Jag vill då avsluta med att fråga statsrådet om vifår ser mer konkreta åtgärder som kan ge resultatet attväntetiderna kortas.Anf. 67 Justitieminister ():Herr talman! Det är givetvis delvis en resursfrågai vilken utsträckning polisen har möjlighet att lägganed resurser och ägna uppmärksamhet till att utredabrott. Men detta är icke enbart en resursfråga.De studier och de försöksverksamheter som pågåri olika delar av landet visar på att det också finnsmycket att vinna på ändrade arbetsmetoder, andrarutiner, en annan arbetsfördelning och ett annatsamarbete mellan polis och åklagare för att effektivi-sera utredningsarbetet.Jag är mycket hoppfull och ser möjligheter till enutveckling som innebär att vi kan få ett betydligtbättre utredningsarbete utfört även med befintligaresurser, vilket inte innebär att det därutöver intebehövs ökade resurser för att kunna höja ambitions-nivån i olika avseenden när det gäller polisiär verk-samhet.När det gäller frågan om tiden mellan dom ochavtjänande av straff finns det, som jag sade i mittsvar, anledning att föra en dialog med Krimnalvårds-styrelsen om det möjligen finns några åtgärder somkan vidtas från sida för attkunna korta den tid som är påverkbar. Det går inte attpåverka den tid när domen ännu inte har vunnit lagakraft, när den är under prövning eller närdet finns en begäran om uppskov med verkställighet.Men min erfarenhet säger mig att det därutöver finnstid som går förlorad. Man skulle kunna säkerställa attavtjänandet påbörjas tidigare än vad som i många falli dag sker.Det krävs en anlys för att komma fram till vad or-saken är till att det ibland blir tidsutdräkt, ibland enganska lång sådan. Framför allt tror jag att detta ar-bete måste inriktas på att säkerställa att man läggerned resurser och förändrar rutiner när risken för åter-fall i brott är stor. Det är säkerligen olika i olika fallhur angeläget det är att ett straff börjar att avtjänas såfort som möjligt. För att kunna sätta in en förändradrutin eller mer resurser i något avseende ska vi natur-ligtvis eftersträva att det sker i just de situationer somkan leda till att vi förhindrar en fortsatt brottslig verk-samhet.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1999/2000:182 omen välfärdsreformAnf. 68 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vadjag avser att vidta för åtgärder för att ge en ekono-misk grundtrygghet till fler. Han anser att det behövsen långsiktig välfärdsreform.Jag kan dela uppfattning att vi be-höver förändra våra försäkringar, så att de passardagens och morgondagens behov. Däremot delar jaginte uppfattningen att de som är utestängda från ar-betsmarknaden inte får del av den generella välfär-den.Även den som är arbetslös har - vid sidan av ar-betslöshetsförsäkringen - också tillgång till barnbi-drag, bostadsbidrag, sjukvård etc. Däremot innebärarbetslöshet att den främsta ekonomiska grundtrygg-heten, försörjning genom eget arbete, försvinner.När frågar vad jag tänker göra föratt ge fler en ekonomisk grundtrygghet, så blir sva-ret: Medverka till att åter blir ett land medfull sysselsättning. Arbete är inte bara individensfrämsta ekonomiska grundtrygghet. Det är också denekonomiska grund på vilken hela vårt välfärdssam-hälle vilar.1990-talet kom i stor utsträckning att präglas avhög arbetslöshet och stora underskott i statens budget.I dag står dock svensk ekonomi stark igen efter denbudgetsanering som regeringen genomfört, med hjälpinte minst av . Målet att halvera denöppna arbetslösheten kommer att kun-na nås. Också regeringens ambitiösa sysselsättnings-mål, att andelen sysselsatta av befolkningen mellan20 och ska öka till , ligger välinom räckhåll.Den trygghet som arbete ger måste emellertidkompletteras med ett långsiktigt, stabilt socialförsäk-ringssystem - inte minst nu när vi lever i avsnabb, teknisk utveckling som leder till stora föränd-ringar på arbetsmarknaden. Då är det alldeles särskiltangeläget att människor känner trygghet i sin vardagoch därför törs bejaka förändring och utveckling.Folkhemmet är alltmer avlägset, anser LennartDaléus. Visst har tiderna förändrats , men när det gäller utformningen av våra social-försäkringar menar jag att man snarare förvånas överhur moderna de är, trots att de konstrue-rades för en i många avseenden annorlunda tid.När vi fick en allmän och obligatorisk sjukförsäk-ring i innebar det att grundtrygghetenavvisades till förmån för standardtrygghet som upp-nås genom den s.k. inkomstbortfallsprincipen. På denprincipen har vi sedan byggt alla våra stora trygghets-system. Jag ser ingen som helst anledning att ta ettsteg och införa grundtrygghet igen.Vad är då de stora fördelarna med försäkringarsom bygger på standardtrygghet, dvs. ersätter entillräcklig del av den inkomst man förlorar om manblir sjuk, arbetslös eller får barn och när man blirgammal?För det första är försäkringar som följer en indi-vids inkomstutveckling en stark drivkraft till arbete.Det är också en stark drivkraft bort från svart arbete,eftersom sådant inte ger någon rätt till ersättning.Med grundtrygghet, dvs. samma ersättning till allaoavsett lön, skulle det inte alls vara lika lönsamt attarbeta och betala skatt.För det andra innebär inkomstbortfallsprincipenatt både låg- och medelinkomsttagaren har sin stan-dard tryggad i tillräcklig utsträckning genom detobligatoriska försäkringssystemet. Ett grundtrygg-hetssystem skulle innebära att många inte var fulltförsäkrade. Den som har en bra inkomst kommersjälvfallet inte att ha några problem med att försäkrasig på egen hand. Låginkomsttagaren, däremot, fårhålla till godo med den lägre grundtrygghet som sam-hället erbjuder. Många skulle förmodligen avstå frånatt skaffa tilläggsförsäkringar - en del därför att deinte har råd, andra för att det är mänskligt att tro attsådant som sjukdom och arbetslöshet inte kommer attdrabba en själv.Uppslutningen kring den obligatoriska försäkring-en skulle därtill bli sämre om det stora flertalet me-delinkomsttagare tvingades teckna egna tilläggsför-säkringar. Jag vill påstå att med ett grundtrygghets-system riskerar vi att alltfler ställs utanför dengenerella välfärden. Vi får ett tudelat välfärdssystem,där vissa har råd att köpa sig en tillräckligt bra trygg-het medan andra hänvisas till sämre ersättningsnivåer.Att alla är med i samma försäkringssystem inne-bär också en omfördelning av risker från dem somlöper låg risk att bli sjuka och arbetslösa till dem medhög risk för att hamna i motsvarande situationer. Vivet att låg utbildning och låg inkomst innebär ökadrisk för att bli arbetslös och att drabbas av sjukdom.Det innebär att de som skulle ha minst råd att tecknaprivata tilläggsförsäkringar skulle ha störst behov avatt skaffa sådana. För funktionshindrade och kronisktsjuka skulle det i realiteten vara omöjligt att få etttillräckligt bra försäkringsskydd på den privata mark-naden.Lennart tar också upp problemen medmarginaleffekter. Men det är inte socialförsäkringarnasom skapar marginal- och tröskeleffekter. Det ärinkomstprövade bidrag, i kombination med inkom-strelaterade taxor inom t.ex. barnomsorgen, somskapar de stora marginaleffekterna i våra välfärds-system. Det är därför det är så viktigt att införa max-taxa inom barnomsorgen och att se över de familjee-konomiska stöden för att göra dem mer generella.Det pågår också ett omfattande förändringsarbeteinom praktiskt taget alla socialförsäkringssystem.Sverige har som ett av de första länderna infört ettnytt och mer framtidsinriktat pensionssystem. Det ärdefinitivt inget grundtrygghetssystem. Tvärtom, jumer man jobbar och ju mer man tjänar, desto högreblir pensionen. är ett av de partier som stårbakom den reformen.Vi fortsätter nu att anpassa en rad andra systemtill det nya pensionssystemet. Övergångsvis garanti-pension kommer att ersätta folkpension, pensionstill-skott och särskilt grundavdrag för pensionärer. Vianpassar även efterlevandepensionen, bostadstilläggetoch förtidspensionerna.Det pågår också ett arbete i föratt återigen sätta fokus på arbetsmiljöproblemen ochse över arbetsskadeförsäkringen - detta för att såmånga som möjligt ska kunna komma tillbaka till ettaktivt arbetsliv. Alla dessa åtgärder syftar till att mo-dernisera våra socialförsäkringar och anpassa dem tillde behov som finns både hos den enskilde och i sam-hället.Anf. 69 ():Herr talman! Jag tackar naturligtvis svaret. Många av de värderingar som ligger bak-om detta delar vi. Det råder ingen tvekan om det.Men jag tror att vi, även om vi inte har börjat prataännu, möjligen pratar lite förbi varandra. Det är na-turligtvis så att också vi i vill ha ensituation med den grundtrygghet som jag strax ska gålite djupare in på och med ett försäkringssystemovanpå som skapar en möjlighet att behålla den kraftman hade i form av en inkomst. Detta är en del ocksåav vårt sätt att resonera och tänka. Det framgår delsav min fråga, dels av vårt sätt att se på pensionssys-temen.Däremot är det så - nu kommer vi till skillnaden,herr talman - att vi menar att det föråldrade systemsom bygger på att man kommunalt vänder ut och inpå människor och deras ekonomi för att ge dem soci-albidrag inte passar i ett samhälle som vill ge engrundtrygghet. Vi menar alltså att det är just för demänniskor som har hamnat utanför de mer fram-gångsrika systemen som denna grundtrygghet måsteskapas.Detta är vi inte ensamma om att tycka och tänkaoch resonera kring. Partikamrater till också resonerat kring detta i olika sammanhang.Jag ska ta deras synsätt som avstamp för denna minsyn. I en artikel från , förstås, skriver BeritAndnor och att många människor,i synnerhet ungdomar och nyanlända invandrare, harhamnat i fattigdomsfällan på grund av arbetslöshetoch inte heller förmått att kvala in i socialförsäkrings-systemet. Socialbidrag är deras räddning, men enhögst tvivelaktig räddning. Dessa människor utgörvälfärdens outsiders. De bekräftar på ett smärtsamtsätt att den generella välfärden inte omfattar alla utanendast dem som har lyckats kvalificera sig in i sys-temet. Ansvaret för detta, konstaterar författarna,vilar tungt på socialdemokratin. Det är nu inte vilkaförfattare som helst. Det är ordföranden respektiveandre vice ordföranden i socialförsäk-ringsutskott.Jag menar samma sak, kan man säga, i grunden.Det finns de utanför systemet som vi måste ge enannan syn och en annan behandling. Det är självapoängen i min interpellation. Det säger jag så att viinte pratar förbi varandra, herr talman. Det är det jagfrågar och regeringen om. Hur vill manåstadkomma en ekonomisk grundtrygghet för demsom kan betraktas som outsiders i systemet? Det ärmin ena utgångspunkt, herr talman, i samtalet medIngela Thalén.Den andra är att jag tänkte att det kan ha varit såatt problemet har försvunnit. Har problemet meddessa outsiders - med att några står utanför - för-svunnit sedan författarna skrev sin artikel och sedanCenterpartiet började lyfta upp detta resonemang? Såär det inte.Jag tror mig veta att under dagenhar varit på det seminarium där den rapport jag hålleri min hand lades fram. Alldeles självklart är det pådet sättet. Jag var inte där, ska jag säga. Den rappor-ten ger väl vid handen ungefär det som jag säger, dvs.att det finns stora påfrestningar i systemen. Välfärdenär måhända god för oss som är inne i dessa systemoch som har möjlighet att komma i åtnjutande av heladet sociala skyddsnätet, men inte för dessa outsiders.Det är det, herr talman, som jag vill ha klarat utmed . Hur ser hon och regeringen pådem som står utanför på det sätt som hennes parti-kamrater har beskrivit?Anf. 70 Statsrådet ():Herr talman! Jag delar uppfattningom att det är en oerhört viktig debatt - inte bara där-för att och också hartagit upp den, och inte heller bara därför att LennartDaléus tar upp den, utan därför att den förs och börföras fortvarigt ända tills dess att vi har löst proble-men med denna typ av ekonomiskt och socialt utan-förskap.Låt mig börja med att säga att socialbidrag är enrättighet, men att det bör vara en rättighet som ut-nyttjas tillfälligt. Det måste vara utgångspunkten. Sålänge människor fortvarigt lever på och får sin eko-nomiska försörjning via socialbidrag finns det enutmaning - en uppmaning - till samhället i att vidtaåtgärder och göra insatser. Men det är vik-tigt att slå fast att socialbidragen är en rättighet somingen ska skämmas över att behöva begära.Garantinivåer i våra olika socialförsäkringar ärnågot helt annat än ett grundtrygghetssystem. Det ärden andra saken jag vill säga som är viktig. Och sådet tredje: Vad kan man göra för att åstadkommadrivkrafter så att människor kommer in i de här vikti-ga inkomstbortfalls- och standardtrygghetssystemen?Det allra mest grundläggande är naturligtvis att setill att man får en utbildning som leder till ett arbeteoch att man har en arbetsmarknadspolitik, en aktivpolitik, som underlättar för människor, oavsett för-mågan från början, att komma in på arbetsmarknaden.Det kan vara , hel- eller deltid.Det måste vara hela vår utgångspunkt.Till det som diskuterades på detta seminari-um, som genomfördes med anledning av välfärdsbok-slutet, hörde att det är viktigt att peka på grupper medinvandrarbakgrund, unga människor och ensamståen-de mammor. Det är grupper som man tidigare kanske,åtminstone när det gäller ensamstående mammor, interiktigt uppmärksammat. Det jag anser att vi ska göraär att se över: På vilket sätt kommer man in i arbets-löshetsförsäkring och sjukförsäkring? På vilket sättkan man tillgodogöra sig de rättigheter som jag tyckeratt man kan ställa krav på när det gäller att komma inpå arbetsmarknaden?Det måste vara grunden. Sedan finns det självklarttrygghetsmöjligheter genom insatser om man inte kanstå till arbetsmarknadens förfogande. En sådan frågasom har utretts , och där det nu finns ettförslag som vi tittar på, gäller äldrestödet till de in-vandrare som inte kan få pension därför att de harvarit i . Många av dem har ju fak-tiskt levt på socialbidrag. Här finns det ett förslagsom vi tittar på. Det är ett exempel bland ett antal påinsatser som man kan göra för att inte gå in i det somjag menar är fel, nämligen ett grundtrygghetssystem.Jag vänder mig mot just det resonemanget. Garantini-våer är något helt annat.Anf. 71 ():Herr talman! Kan det vara så att det delvis ärspråkbruket som gör att vi för den här diskussionen?Det kanske är så, men jag tror förstås inte det. Det visäger, och det jag säger, är ju att dem som vi talar omhär, de som står till arbetsmarknadens förfogande ochaktivt söker ett arbete, måste få en grundtrygghet. Detfinns inget skäl, kan man säga, att de inför kommu-nala aktörer, myndigheter, regelbundet tvingas vändaut och in på sig för att, om de nu halkat utanför sys-temet, få socialhjälp. De står till arbetsmarknadensförfogande. De söker aktivt ett arbete. Då menar vi attde har rätt till en statlig grundtrygghet. Denna kanman sedan bygga på, delvis med obligatoriska försäk-ringar. Och på toppen kan man naturligtvis, om såda-na möjligheter finns, ha ett privat försäkringssystem.Det jag vänder mig mot, för att använda IngelaThaléns ord, är detta att de som aktivt söker arbe-te, de som står till arbetsmarknadens förfogande ochvill vara med i systemet, måste gå och få socialhjälpom de, precis som den här rapporten visar och somIngela partikamrater tidigare visade, harhamnat utanför systemet. Det är bara i fråga om detta,, som jag nu ber om, ska vi kalla det enomprövning - till att börja med kanske av språkbru-ket men också av synsättet. Det är vad jag kallar engrundtrygghet.Sedan ska vi naturligtvis ha andra funktioner. Viska ha som ska kunna bistå dem somhar mer komplicerade behov. Vi ska naturligtvis inteheller ha en grundtrygghet som är kravlös. Det skavara så att man står till förfogande. De som inte sökerarbete och inte deltar i rehabilitering ska naturligtvisinte heller ha del i den ekonomiska grundtryggheten.De ska vara föremål för andra insatser. Men jag talarom att komma ur detta med socialhjälp för människorsom aktivt står till arbetsmarknadens förfogande. Detär min grundinvändning. Det är om detta som jag kanhoppas att få en diskussion dels kanske kring språk-bruket, dels kring synen på det här.Sedan, herr talman, ska jag tillåta mig att hoppaslite i svar. Jag blev bara lite nyfiken.Vi har ju haft en väldig diskussion kring familjepoli-tiken, barnomsorgen och sådana saker . Jag fick intrycket , herrtalman, eller det var i själva verket , attett språkbruk var utmönstrat ur regeringens syn påfamiljepolitiken. Jag ska bara höra om det sista budet. Är det så att det heter att det ärviktigt att införa maxtaxa inom barnomsorgen, somIngela svarar mig här , eller är det någotannat språkbruk - eller något annat innehåll - som ärdet aktuella? Tills vidare utgår jag från att det är sistabudet som gäller. Maxtaxa gäller som regeringens synpå hur man, kanske tillsammans med två andra parti-er, vill ordna och styra och ställa i familjepolitiken.Jag inväntar, herr talman, nyfiket svaret på även denfrågan.Anf. 72 Statsrådet ():Herr talman! I den beskrivning som LennartDaléus gör antar jag att han tänker på en speciellperson eller några speciella personer som han harmött. Om det är så som beskriver såfår de här personerna kontant arbetsmarknadsstöd.Det finns också möjligheter till utbildningsbidrag.Det finns en lång rad sådana möjligheter som LennartDaléus beskriver som grundtrygghet men som jagmenar är en del av den generella välfärden.När jag talar om människor som hamnar utanför,och som vi håller på att titta på hur de ska kunnakomma in, gäller det för att ta ett exempel personersom har ett arbete, som omfattas av en inkomst ochdär arbetsgivaren betalar en sjukförsäkringsavgiftmen som på grund av reglerna ändå inte kommer inöver tröskeln i sjukförsäkringen. Då har man enligtmin uppfattning hamnat utanför. Det här har vi haften utredning om. Den har varit ute på remiss. Denfick en hel del kritik, inte just på den här punkten menpå en del andra områden. Just den här frågan är före-mål för översyn inom departementet, och jag avser attåterkomma med förslag . Det är i alla fallmin förhoppning.De människor som beskriver närhan talar om livsöden omfattas ju av de här olikamöjligheterna. Det jag däremot ser framför mig ärt.ex. dem jag nämnde; äldre invandrare, alltså ålder-spensionärer som inte har kvalificerat sig för en ål-derspension. Där måste man hitta en lösning. Detfinns också ett förslag som ska prövas. Sedan finnsdet, och det förekommer på olika sätt, behov av attsamordna resurser för människor som har hamnatutanför arbetsmarknaden av olika skäl och som kanbehöva insatser med många olika aktörers hjälp.Vi kan ta ett enda exempel. Jag träffade i går enrelativt ung kvinna som hade gått på sjukbidrag.Hon hade med hjälp av kommit in iett projekt. är hon nu ute, och honkommer att arbetspröva för att försöka tasig tillbaka till arbetsmarknaden. Det är klart att medtanke på att hon hade historia bakom sig är deten fantastisk vändning. Hon har inte varit utanförsystemet. Men hon har känt sig utanför eftersom honmed tidigare regler inte har kunnat pröva sig in påarbetsmarknaden. kan hon det, vilket är mycketbra.Sedan, herr talman, ska jag kommentera en annansak. Om jag säger att det är viktigt att införa maxtaxainom barnomsorgen så utgår jag från att det också ärjust det som är viktigt. Det är viktigt för mig, det ärviktigt för det socialdemokratiska partiet och jag vetatt det också är viktigt för både statsministern ochutbildningsministern.Anf. 73 ():Herr talman! Då är jag klar över den sista delen ialla fall. Det är inte några allmänna taxesystem somdiskuteras och inte några allmänna taxeförändringarsom är aktuella inom familjepolitiken. Det som äraktuellt är införande av en maxtaxa. Det är det härsom vi har slitit lite med. Vad är det egentligen manär ute efter? Är det den beskrivning som gavs i valrö-relsen inför valet som gäller eller håller man påatt förändra detta? På den punkten tycker jag attIngela besked är klart och tydligt. Maxtaxa ärden socialdemokratiska regeringens arbetsmodell.Sedan är det den andra frågan. Det är nog ändå enskillnad i vårt sätt att resonera. Det gäller kanske intesamordningen, om nu menar allvarmed att vi måste kunna slå samman en del funktioner,, , delar av arbetsför-medlingen - så att det blir ett mer samordnat arbete.Men när det gäller synen på grundtryggheten talar jagom just dem som är hänvisade till den kommunaltarrangerade socialhjälpen och som regelbundet tving-as vända ut och in på sin ekonomi för att klara sittuppehälle - jag har sagt detta , herr tal-man. Det handlar om dem som alltså står utanförsystemet, de som är - jag ska använda det socialde-mokratiska ordet igen - outsiders. Det är de som skaha tillgång till en grundtrygghet.