prot · GN0989 · 2000-03-30 00:00:00 — Vi får väl se vad som kan hända närvi är tillbaka i regeringsställning.Under de få sekunder jag har kvar vill jag talaövergripande om kulturen. Jag vill säga att kultur ärett svårt ord. Vi är många som harförsökt hitta en definition. Det som jag hörde när jaggick i skolan, och det var ju , var att detbetydde andlig odling. Jag vet att jag har fört fram deti utskottet, men det som är ganska riktigt kan få upp-repas. Bildning har man också talat om. Bildning ärnågonting som bl.a. förre rektorn för har sagt är en stortillgång för blivande och redan blivna företagsledare ideras verksamhet ute i världen. Bildning ger möjlig-heter till kontakt och framgångsrik verksamhet.Nu, herr talman, står klockan på noll, och då antarjag att herr talman klubbar av mig.Anf. 235 () replik:Herr talman! Det blev en lite seg och långdragendebatt just om frågan om sponsring. Det är en reser-vation som vi inte har yrkat bifall till,men vi står givetvis bakom den.Jag tycker att det vore bättre att företagen verkadeför att personalen köpte biljetter och gick på före-ställningar eller att man använde en del av de perso-nalbefrämjande åtgärder som vidtas inom företagetför att stimulera de anställda att uppleva kultur.Elisabeth och jag måste ändå kunnavara överens om att andlig och själslig växt gör attpersonalen också mår bättre. Det skulle vara bra bådeför personalens och för företagets skull om persona-len mår bättre.Det ska inte vara så att man deltar i kulturspons-ring bara därför att man vill ha sitt företags namn påaffischerna eller därför att man ska få gratisbiljettertill föreställningarna. Jag tycker att det är ett bakväntsätt att försöka värna kulturen. Det ska inte hellervara så att man gör det för att man vill att företagetsnamn ska pryda småpojkars och småflickors tävlings-och träningskläder inom idrotten. Jag tycker att det ärfel väg. Vi måste tänka från det andra hållet och på ettmycket mera positivt sätt försöka få människor attdelta i kulturlivet. De ska stimuleras till att delta där-för att de ska växa som människor. Företag ska intesponsra därför att de vill att företagsnamnet ska fin-nas med på reklambroschyrer av olika slag.Anf. 236 ()replik:Herr talman! Jag kan fatta mig väldigt kort, fördetta har vi diskuterat så . De flesta avoss, gudskelov, är nu av den uppfattningen att kultur-sponsringen är mycket nyttig för kulturlivet i vårtland likaväl som i andra länder. Jag är väldigt gladöver att Vänstern är det enda parti i denna kammare,och förresten i de flesta andra också, som vänder sigemot det. Därför tänker jag inte ödsla fler ord påCharlotta i kväll.Anf. 237 () replik:Herr talman! Jag ger gärna fler ord, för det är kulturen som är viktig. Detär inte sponsringen, utan det är kulturen. Den ska vianvända på ett bra sätt.Anf. 238 ()replik:Herr talman! Jag vill bara säga så här, helt kort,till : Jag instämmer helt i sista uttalande om att kulturen är det som ärviktigt.Anf. 239 ():Herr talman! Först ska jag rätta till historieskriv-ningen något. Det är riktigt att vi var tämligen eniga iKulturutredningen. När det sedan gällde regeringensförslag ägnade utskottet mycket möda åt att bl.a. pådenna punkt ändra på regeringens förslag. Det var detvi i utskottet nådde en bred uppslutning omkring,alltså just den punkt som ensamma gickemot. Dessutom gjorde vi ytterligare någon ändring.Vi tillförde t.ex. ytterligare ett mål när det gällde dekulturpolitiska målen. Det var om historieskrivning-en.Sedan ska jag ge delvis rättnär det gäller synen på kultursponsring. Vi har varitmer kritiska till den tidigare. har det varitså att det har skett en utveckling inom den här verk-samheten som faktiskt, tycker jag, har blivit merseriös. Därför är det också lättare att acceptera den.Därmed kan man säga att vi är mindre kritiska, menvi har inte varit emot den av principiella skäl.Slutligen gäller det stiftelsen finns där , och jag tycker att den gör ett braarbete utifrån de resurser den har. Jag ser inga princi-piella, dramatiska ändringar på ett sådant sätt att manhar anledning att riva ned himmel och jord. Jag tyckeratt det är bra att det finns en koppling mellan stiftel-sen Framtidens kultur och i den formenatt man yttrar sig. Om jag inte minns fel sitter ocksåKulturrådets chef med i stiftelsens styrelse. Dessutomtycker jag att är en alldeles utmärktordförande i stiftelsen.Anf. 240 ():Herr talman! Vi var ju eniga om att just det häruttrycket "kommersialismens negativa verkningar"kunde missuppfattas. Vi hade långa diskussioner omdet här, och det var därför det försvann. Jag hänvisartill vad sade tidigare.När det gäller Framtidens kultur säger att de gör ett bra arbete. Ja, det gör de. Stiftel-seurkunderna har man ju inte kunnat ändra på frånsocialdemokratiskt håll. De ligger kvar såsom denborgerliga regeringen föreslog. Men jag förstår inteen sak. Jag tycker att många gångerockså talar för en viss valfrihet. Varför skulle det varafel om Framtidens kultur stod helt fri från statligverksamhet och kunde ge sina bidrag? Tror ÅkeGustavsson att de skulle ha missbrukat den möjlig-heten? De hade levt under samma stiftelseregler,samma stiftelseurkunder, som de gör . Jag hardärför väldigt svårt att se annat än den vanliga lustenatt få makt och behålla makt som skäl för att manändrade i den här verksamheten.Anf. 241 ():Herr talman! Jag ska inte förlänga den här diskus-sionen särskilt mycket mer, men de står ju fria frånstatlig verksamhet. Det framgår av de stiftelseurkun-der som hänvisade till.Anf. 242 ():Herr talman! Jag är ganska övertygad om attFramtidens kultur skulle ha skötts precis lika bra,kanske ännu bättre, om man hade låtit bli att tafsa påden. Och jag vet att många som söker anslag tyckeratt inverkan på dessa anslag, de härbidragen som det är fråga om, är olycklig. Det tyckerjag är synd - för kulturens skull.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § Teater, dans och musikFöredrogskulturutskottets betänkande 1999/2000:KrU10Teater, dans och musik.Anf. 243 ():Herr talman! När jag började skissa på vad jagskulle säga här hade jag förväntat mig att kulturde-batten skulle vara en matiné. Sedan tog det tid, ochdet blev en soaré. börjar vi närma oss en nattiné.Jag har i samband med detta också skurit ned på vadjag hade tänkt säga från början.Först vill jag bara anknyta lite grann till den före-gående debatten och säga att det är väl bra, med tankepå att man utvecklas genom motstånd och inte genomatt undgå motstånd, att har någon attslipa sina argument mot. Om alla tänkte lika blev detinte mycket tänkt. Ungefär så sade jag också förstagången och jag debatterade medvarandra. Jag har lite av en déjà vu-upplevelse från1962 här. Där är och där är . Det var ungefär så det hela började för för 38 år sedan.Jag sade förut att jag tycker att det var synd att detinte var någon mer riksdagspolitiker än jag själv somvar med på det seminarium som Jazzriksförbundethade . Det var väldigt givande. Jag ska er-känna att jag hade tänkt smita ochboka om till ett tidigare plan, men det blev i stället såatt jag nästan missade det plan jag skulle åka med.Det var en oerhört givande diskussion, och det varväldigt roligt att träffa just en sådan branschrörelse,om vi kan kalla det så.Det intressanta var också att vi fick rätt. Ofta ärdet så att vi har rätt men att det dröjer ganska längeinnan vi också får rätt. Det har gällt många frågoralltifrån den ursprungliga ATP-striden till ett genre-centrum för jazz. Just från har manju länge och ivrigt arbetat för detta att man skulle fåen typ av genrecentrum. De flesta vet ju vem som ärordförande. Han kom fram till mig och sade: Det ärså skönt att någon fortfarande förstår att vi behöverha en fast punkt. Det ger mer än bara en klapp påaxeln och vänliga ord.Jag tycker att det här är väldigt viktigt, inte baraför jazzens skull. var vi ju mer eller mindreöverens om att vi skulle hjälpa till så att det kundeskapas ett genrecentrum för folkmusiken, . Viskulle sedan gå vidare med det. Det är därför vi frånmoderat håll också fortsätter att tala om att det förjazzen och andra moderna musikformer - om man nukan tala om "moderna", jazzen har i alla fall på nacken - skulle behövas ett genrecent-rum.Vad säger då de här företrädarna när man talarmed dem? Jo, det behöver finnas ett ställe där detfinns traditionsbevarare men som fungerarsom en fast punkt för utvecklingen framåt. Det behö-ver någonstans finnas ett ställe för professionellaföredömen. Det behöver finnas någonstans där noteroch musik bevaras, ett resurscentrum med skyldighetmot hela landet, inte minst mot de många duktigaamatörmusiker som kan, och säkert också vill, bliännu duktigare.Man kan fungera som ett centrum i ett nätverk.Man också som sådant, som jag sade, vara ett stöd tillförnyelse. Det kommer också att kunna vara en na-turlig internationell kontaktpunkt. Det har vi sett attt.ex. håller på att utvecklas till. Det kan vara ettbollplank för utbildningsinstitutioner, och också enmotpart i diskussioner med Statens kulturråd.Den vägen blir det mycket lättare, alltså via ettgenrecentrum, oavsett om det gäller jazzen eller någotannat som vi hoppas ska kunna utvecklas senare, attkanalisera projektstöd. Ett sådant genrecentrum kanockså i sin roll som centrum i ett nätverk lägga tyngdbakom orden i debatten på ett annat sätt än mångaspridda röster kan göra.Man kan konstatera att det närvarande statsrådet,som åtminstone var närvarande under den första de-len av diskussionen, alltså kulturministern, beklagadeatt de offentligt finansierade producenterna inte alltidfungerar väl och släpper in andra än dem de tidigareägnat sig åt. Det är precis det vi har pekat på, och därhar vi väl varit överens i hela utskottet. Vi uppmanarproducenterna och de lokala arrangörerna att se till attalla genrer, alla musiktyper, får sin rättmätiga chans.Jag har alltså ministerord på att det beklagligtvis,vilket hon har insett, inte är så överallt.Just därför finns det väl skäl att ge de olika musik-formerna, de olika genrerna, centrum som kan varautgångspunkter från vilka man också kan föra framjust den aktuella musikgenrens röst, som kan varaden musikgenrens röst och föra fram dess önskemåloch idéer gentemot oss andra.Herr talman! Med dessa ord vill jag yrka bilfalltill den reservation, reservation 10, i det här betän-kandet som står bakom. Därmed har jagungefär bara utnyttjat den talartid som jag hade sattupp för mitt första anförande. Det i sin tur blev unge-fär så långt som det andra var uppsatt för, så det ärväl i stort sett nollat med detta, kan jag tänka mig.Anf. 244 ():Herr talman! I detta betänkande finns det 15 re-servationer. Av dem står vi i bakom 7.Jag tänker ägna mig framför allt åt att fördjupamig i frågorna kring villkoren för dansen, teatern ochmusiken och kanske främst villkoren för de gruppersom inte kallar sig för institutioner.Herr talman! I detta betänkande behandlas en heldel av de motionsyrkanden som harväckt under allmänna motionstiden. Det handlar omyrkanden som berör och kulturskolan.Det handlar om yrkanden som rör amatörorganisatio-nernas möjligheter att få stärkt stöd. Det handlar omlänskonsulenttjänsterna ute i regionerna och i lands-tingen. Och det handlar mycket om teater och dans.Det handlar även om skådespelare och dansare ochom hur man möjliggör ett riktat stöd till dem.Herr talman! Vilka är villkoren för teatern, dansenoch musiken i ? Jag undrar under vilka villkorskådespelare, dansare och musiker tvingas arbeta.Vilka villkor ställer vi i , regeringen, politi-kerna i regionerna och kommunerna när det gällerdessa konstnärer? Och vilka villkor är det i sin tursom barn, ungdomar och vuxna får möjligheter attsjälva skapa, att själva få ta del av och vara en del avdet kulturliv som utgör - dansen, musi-ken och teatern? Är det så att dansen, teatern ochmusiken befinner sig i en kris? På vilket sätt harvi i analyserat den situation som dessaolika konstarterna står inför?Vi får läsa en hel rad olika utredningar och olikaformer av belysningar av detta område. senastfick vi ta del av Soppa och skådespelsom tar upp regionteatrarnas villkor.Men det som jag vill belysa här kanske väldigtmycket handlar om den situation som många av defria teatergrupperna står inför.I budgeten för vårt verksamhetsområde, område17, har vi kunnat läsa att med-len faktiskt har ökat. Men om man ser till teatrarna,till institutionerna och främst kanske till de fria grup-perna så är det kanske inte så. Medlen har ökat tillinstitutionerna, men framför allt till nationalscenernahär i . Men institutionerna får fortfarandedras med exakta marginella ökningar, medan de friagrupperna faktiskt egentligen inte får några som helstökningar av sina anslag.Om vi hade fört en diskussion här i denna kamma-re och i kulturutskottet om vad våra beslut och vårapolitiska initiativ faktiskt får för konsekvenser förmusiklivet, för teaterlivet och för danslivet i Sverigeså hade vi kanske kunnat fråga oss om vi faktiskthåller på att gräva en grav. Det kan faktiskt vara väl-digt tydligt emellanåt att man ser att teatern, dansenoch musiken befinner sig i en extrem situation, fram-för allt när det gäller villkoren.Jag ska ta upp ett exempel. Vi har talat mycket omsponsring förut. Och vi i har talat omatt vi faktiskt vill ha en skarpare formulering av hurman ska använda sig av sponsring. Det som manframför allt har tagit upp i debatten har juhandlat om den sponsring som rör mycket pengar,den sponsring som rör flera hundra tusen och somkanske rör och som rör de stora in-stitutionerna och nationalscenerna. Men hur ser det uti den fria scenkonsten? Hur ser det ut i de fria grup-perna? Vad innebär det egentligen att de fria teater-grupperna faktiskt måste ha sponsorer till sina verk-samheter?Lennart talade om att man inte vill vara in-ne och röra med fingret i den här grytan. Det är kan-ske inte så. Man är inte inne och rör med fingret igrytan genom att man talar om att man vill att de ochde föreställningarna ska spelas. Men det som man istället gör är att man fråntar de fria grupperna ochinstitutionerna möjligheten att faktiskt själva utveckladen konstnärliga kvaliteten, att faktiskt få tid ochmöjlighet att fortsätta arbeta med det skapande arbe-tet inom teatern. Det är tidskrävande och tidsödande.För fria grupper handlar det inte om miljoner. Dethandlar kanske om att man måste fixa fram gratismuggar, att man måste fixa fram gratis kaffe, osv. Detsom nämnde tidigare handlarju faktiskt om att sponsorerna faktiskt inte ger någrapengar som går rätt in till verksamheten så att verk-samheten kan utvecklas. Sponsorerna betalar kanskede pengar som de ger, och sedan begär de att få bil-jetter tillbaka. Innebär inte det att de betalar för att fågå och se teater och för att de anställda ska få gå ochse teater? Innebär det inte att de faktiskt egentligenköper biljetter? Men de gör det på ett sätt som intevanliga människor gör. Vanliga människor köper sinabiljetter. Om dessa företag vill ge pengar till teater,dans eller musik ska de sedan också betala för biljet-terna.Herr talman! En av de frågor som berörs i den härgenomlysningen av utredningen som harpresenterat, Soppa och skådespel, är att man framhä-ver att det är viktigt att föra fram att man måste slutaavtal med teatrarna. Och det är en fråga som vi tarupp i ett av våra yrkanden just när det gäller de friagrupperna, att man faktiskt ska kunna ha en framför-hållning i sin konstnärliga kontinuitet, att man skakunna ha en framförhållning i skapandet genom att fåmöjlighet att sluta två- eller treåriga avtal med teater-grupper.En annan fråga som vi tar upp i vår motion ochsom finns med i yrkandet är att det är klart att de friagruppernas försämrade ekonomiska möjligheter berorpå att de kostnadsökningar som de får inte kompense-ras. Det har skett en hel del ökningar inom kulturom-rådet. Men inom teaterområdet har dessa ökningarinneburit att det har skett ökningar för institutionernamen att de fria gruppernas ökningar faktiskt inte hargällt alla grupper. Det är nya grupper, nya konstella-tioner och nya projekt har kommit till stånd. De be-fintliga teatrarna som finns i och som harverkat eller som har kommit tillunder senare år har inte fått någon som helst kompen-sation. De har tvingats leva under samma förhållan-den hela tiden.I dag talar skådespelarna om sina usla löner som istort sett inte räcker att leva på. De talar om att denästan dagen före en premiär tvingas börja repeteraen ny pjäs. Vilka konsekvenser får de villkor som vitvingar teatern, dansen och musiken att verka under?Vill vi ha en utveckling av kulturen i ? Fråganär på vilket sätt vi ska se till att den här utvecklingenkommer till stånd.Vänsterpartiet vill lyfta upp den här frågan som enstrukturfråga. Vi tycker att det är viktigt att vi disku-terar långsiktigt, att vi faktiskt ser på vilka sätt som vikanske kan gå till mötes och få fram en hel del av deförslag som kom fram i t.ex. kulturpropositionen1996 och som i vissa fall också kom fram redan ipropositionen 1974.Vänsterpartiet har som jag har sagt tidigare sju re-servationer i detta betänkande som vi står bakom.Men jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 15.I reservation 15 tar vi upp situationen för demsom kanske får den minsta delen av kulturanslagenfrån staten, regionerna och kommunerna.Det handlar om de ungdomar som vi annars såofta talar om - de ungdomar som vi vill att kulturenska vara inriktad på - och om det som vi vill att destatliga och kommunala medlen ska användas till. Detgäller dem som aldrig får tillräckligt med pengar föratt ens kunna ha repetitionslokaler. Det gäller deungdomar som inte får del av den kulturkaka som vi,parti efter parti, står här i talarstolen och säger att deska ha. Det gäller den kultur som osynliggörs av osspolitiker. Det gäller den kultur som ungdomar tyckerom att själva få lov att skapa men vi ger inget utrym-me. Vi ger heller inget utrymme till de amatörorgani-sationer som faktiskt organiserar ochlåter ungdomar tillsammans få lov att skapa och somlåter ungdomar tillsammans få lov att mötas, få lov attförstå, få lov att mötas i den värld som de fak-tiskt lever i och som får dem att få förståelse för denhär världen och kunna känna empati, ha förståelse försina medmänniskor.Vi har även en reservation som belyser verksam-hets- och projektbidragen för de fria grupperna och vihoppas att regeringen ska kunna kommamed en översyn kring hur man kan få en hållbar ut-veckling vad gäller verksamhets- och projektbidra-gen.Med detta, herr talman, har jag alltså redan yrkatbifall till reservationerna.Anf. 245 () replik:Herr talman! Jag ska ta upp två saker. Den enagäller detta med sponsring som ochhans partikamrat ägnat sigmycket åt här. Vad jag reagerar mot är den vrångbildsom tecknas.Tasso Stafilidis säger att man får biljetter för dethela, att man inte gett någonting netto - ungefär såuttryckte han sig. Men det är väl ingen som tror attVolvo kvitterade ut biljetter för 10 miljoner om åretnär de hjälpte till med att bygga upp sym-foniorkester, från 80 till 100 medlemmar.Det sägs också att det är bättre att ge till vanligtfolk. Ja, jag kan inte tänka mig annat än att de somjobbar på och som får en chans att möta sym-fonikerna i högsta grad är vanligt folk. Dessutom, föratt enbart ägna mig åt exemplet och Göteborgssymfoniker: har ställt upp med gratistransporteroch man har köpt föreställningar ut till verkstadslo-kalerna, till fabrikerna. I summan ska alltså egentli-gen ytterligare en hel del läggas till.För några år sedan gjorde en utredare en utredningåt om vad det kostat i tidoch vad man fått i pengar för detta. Han konstateraratt det för ungefär samma summa som man möjligtviskunde tigga sig till hos departementet och för densumma som man kunde få i sponsring tog ungefärlika . Det var bara det att skillnaden var mötte byråkrater på och departe-mentet, medan man på företagen mötte nya grupperoch nya besökare. Utredaren upplevde att det varpositivt för det arbete som lagts ned i alla fall.När det gäller fria grupper och sådant så är detklart att , som själv tillhört en sådangrupp, vet vad han talar om. och vi harsamma uppfattning här, nämligen att de etableradegrupperna inte givet ska ha anslag, utan det här måstekomma nya till del. Om inte lokala före-ningar hade känt sig så bundna av riksteaterbudetskulle kanske också de ha kunnat gynna de fria grup-perna på ett annat sätt. Det var lite grann det somantyddes också på seminariet i tisdags.Anf. 246 () replik:Herr talman! Först vill jag kommentera frågan omsponsorerna. Det finns faktiskt två olika världar,nämligen den värld kring sponsringen som LennartFridén väljer att ta upp och den värld av sponsringsom faktiskt har utretts enligt det som upp. Det gäller då de sponsorer som ger miljontalskronor i bidrag, de som ger väldigt mycket. Självklartfår de kanske inte biljetter i gengäld.Göteborgs symfoniorkester, , Operanoch som fått en ny sponsor, , måste ju inte lägga ned en massaannan verksamhet, t.ex. konstnärlig verksamhet, föratt kunna söka upp de här sponsorerna, utan de haregna ekonomiavdelningar som får syssla med sådanthär.Vilka är det då som sponsorerna påverkar, ellerkan komma att påverka, på ett negativt sätt som vimenar? Jo, det är just de små enheterna - de som harmöjlighet att komma och spela sina små föreställ-ningar i klassrummen och som har möjlighet attkomma till barn och ungdomar eller till pensionärerpå sjukhemmen - som påverkas i negativ riktning avsponsorerna. Det gäller t.ex. de små fria grupperna.Ja, visst finns det skillnader. I vissa fall tror jag attvi kan vara överens om att sponsring där stora företagställer upp kanske är bra. Men vem som helst vet ju att kanske inte hade kun-nat ha det "välstånd" som man har om inte Vol-vo hade varit en så givmild sponsor. Där har det,precis som säger, gjorts väldigt lyck-ade satsningar.Anf. 247 () replik:Herr talman! I och med de stora anslag som gesfrån en del större företag till de här institutionerna ärdessa å sin sida mycket mindre benägna att stå ochtigga pengar utanför dörr. Det kan jagintyga, för jag har suttit med iKulturrådets styrelse. Det var inte så att Göteborgssymfoniker och de andra stora institutionerna fortsattesom förut att slåss för mera pengar när de samtidigthade fått en del av sin verksamhet tryggad via spon-sorer. Därmed blir det pengar över till att bl.a. räddaen del fria grupper. Jag har själv varit med om atträdda grupper från nedläggning just genom att detplötsligt blev pengar över.Det är nog så att sponsringen från stora företag tillstora institutioner också kan gynna - ja, faktiskt gyn-nar - en del små grupper och en del små teatrar.Anf. 248 () replik:Herr talman! Förvisso kan det kanske vara så attpengarna kommer andra till del. Vad jag ändå villpåpeka är att verkligheten ser väldigt olika ut. När vitar upp sponsringen i de här sammanhangen har vi enförmåga att enbart se på de lyckade satsningarna.Med "lyckade" menar jag att det handlar om mycketpengar och om att det inte är fråga om någon somhelst påverkan, eller åverkan, vad gäller de storakulturinstitutionernas konstnärliga kvalitet och derasegen strävan att själva kunna få lov att både skapaoch utveckla sin verksamhet.Lennart tog också upp frågan om de friagrupperna. De fria grupper som finns i Sverigetvingas faktiskt leva under den omständig-heten att de inte har pengar. På vilket sätt hade vipolitiker, t.ex. i , kunnat verka om vi hadehaft mandatperioder ? På vilket sätt hade vikunnat föra en långsiktig politik? På vilket sätt hadeSocialdemokraterna, föra en långsiktig politik i olika frågor och ihjärtefrågor om det hade varit ettåriga mandatperio-der?Det här är faktiskt ett faktum som de fria grupper-na ställs inför. Naturligtvis ska man ifrågasätta bådesin egen verksamhet och den konstnärliga kvalitetsom man jobbar med men det får inte gå till över-drifter, som det är .