prot · GN0968 · 2000-02-17 00:00:00 — I arbetet med den nationellahandlingsplanen för hälso- och sjukvården kommeräven barn- och ungdomspsykiatrin att uppmärksam-mas.Med anledning av ett förslag som presenterades iBarnpsykiatrikommitténs delbetänkande fick Social-styrelsen regeringens uppdrag att utarbeta en modellför återkommande mätningar av psykisk hälsa hosbarn och ungdomar i . En arbetsgrupp vidSocialstyrelsen presenterade resultatet från uppdrageti . I enlighet med kommitténs förslaghar regeringen som inriktning att gå vidare med fort-satt utredningsarbete och pilotstudier, så att modellenför mätning av barns och ungdomars psykiska hälsakan färdigutvecklas.Med anledning av regeringens proposition Strate-gi för att förverkliga om barnsrättigheter i har fått i uppdragatt utveckla metoder i syfte att tillvarata och förstärkabarnkompetensen inom hälso- och sjukvården. I upp-draget ingår även att ungdomsmottagningarnas före-byggande verksamhet ska ses över och då särskiltstödet till unga män. Det lämnade uppdraget ligger ilinje med vad föreslog.Därutöver arbetar Nationella folkhälsokommitténsedan några år tillbaka med att utarbeta förslag tillnationella mål och strategier för hälsoutvecklingen.Inom ramen för uppdraget avser kommittén att tafram förslag till mål när det gäller psykisk hälsa i helabefolkningen samt för barn och ungdomar specifikt. Idecember 1999 överlämnade sitt delbetänkande Hälsa på lika villkor -andra steget mot nationella folkhälsomål till rege-ringen. Kommittén presenterar i sitt delbetänkandebl.a. en strategi för att ge barn och ungdomar likvär-diga förutsättningar i livet genom att minska segrega-tionen och genom kompensatoriska åtgärder. Vidareanges mål och strategier för hur den psykiska hälsanhos barn och ungdomar ska förbättras.Avslutningsvis vill jag återigen understryka attbarns och ungdomars psykiska och fysiska hälsa harhög prioritet i regeringens arbete, både nu och i fram-tiden.Anf. 175 ():Herr talman! Jag vill tacka även för det här svaret.Jag vill referera till två bilder från två orter i mitthemlän Dalarna:Barn mår allt sämre - fler och fler ungdomar sö-ker hjälp för psykiska problem.Bedrövlig situation - barn som behöver vård di-rekt får vänta i ett halvår.Självfallet är det här inget dalaproblem. Det är etti högsta grad nationellt problem. Vi är säkert heltöverens om att absolut inget gör så ont och är så felsom när barn och ungdomar far illa. Den stora ochdessutom ökande psykiska ohälsan bland barn ochungdomar är en fullständigt oacceptabel utvecklingoch situation. Utöver ett stort lidande för den enskil-de, vilket är det allvarligaste och det största bekymret,visar beräkningar att samhällets kostnader 1996 upp-gick till , varav var vård-och behandlingskostnader.Samhället har - jag är delvis självkritisk - en för-måga att utreda och utreda men saknar förmåga attåtminstone tillräckligt snabbt gå till handling. Jagsaknar och efterfrågar en nationell strategi för attkomma åt orsakerna till problemen och klara av nöd-vändiga, förebyggande och vårdande insatser.Som socialministern framhåller i sitt svar har juCenterpartiet och Socialdemokraterna nu lagt enekonomisk grund för att stimulera åtgärder, och vi harett gemensamt ansvar för att det också leder till nöd-vändig handling.Psykiska problem hos barn och ungdomar berörbåde individerna, deras familjer och samhället i stort.Barnpsykiatrikommitténs slutbetänkande visar attfrågeställningarna berör allt från attityder och värde-ringar i samhällsperspektivet till resurserna i det före-byggande arbetet inom skola och omsorg och sättet vihjälper dem med de svåraste problemen. Vi bör selivssituationen för barn och ungdomar i ett brett sam-hällsperspektiv.Samhället måste såväl politiskt som i vardagengynna barns och ungdomars allsidiga utveckling ochdärigenom förebygga ohälsa. Barnens behov, föräld-rarollens stora betydelse och ett humanistiskt förhåll-ningssätt är exempel på viktiga attityder i det gene-rella barn- och ungdomsarbetet.Barnpsykiatriutredningens förslag om att långsik-tigt förbättra kunskaperna om barns och ungdomarslivssituation och värderingar är viktigt eftersom detfinns stor osäkerhet och många gissningar kring pro-blemens kärna.Barnpsykiatriutredningen redovisade, tycker jag,många kloka förslag. Om det nu inte är aktuellt attredovisa en separat barnpsykproposition är min frågatill socialministern om socialministern anser ochbedömer att de idéer och förslag som fanns medkommer att få sin prövning på ett relevant och justsätt.Anf. 176 ():Herr talman! Enligt de senaste årens folkhälso-rapporter vet vi att barnens kroppsliga hälsa är myck-et god, men vi vet också att den själsliga hälsan harförsämrats.Enligt betänkandet Det gäller livet - namnet Detgäller livet säger mycket om vikten av betänkandet -vet vi att elever med speciella beteenden och inlär-ningsproblem har ökat. Händelserna har i alla falluppmärksammats mycket mer. nås vi avrapporter från hela landet om mobbning, övergreppoch utagerande barn och ungdomar.Vi vet också att köerna till barnpsykiatrin blirmycket längre. Bristerna i samarbetet mellan denmedicinska, psykologiska och specialpedagogiskakompetensen och skolan är på många håll väldigtstora.Vi vet också att behovet av en tydlighet i ansvaretmellan socialtjänst och sjukvård efterfrågas.Jag har fått nödrop från barnpsykiatrin i mitthemlän där man undrar vad som hände med slutbe-tänkandet. Är det så att socialministern har gömt det inågon byrålåda? Är det så att det var väldigt mycketsom var för känsligt att ta fram?Jag tog fram slutbetänkandet och läste det ochfick då se att det var en interpellationsdebatt.Jag tycker att det är ett bra svar som socialminis-tern har gett, men det som bekymrar mig är talet omutredning. Om man ser till att det gäller livet och attdet är betänkandet presenterades, skullejag nog gärna se att socialministern ger ett annat svarän just utredning.I slutet säger socialministern att barns och ung-domars psykiska och fysiska hälsa har hög prioritet iregeringens arbete.Då är min fråga till socialministern: dettaäven stödet till familjerna? Det är ju där det är viktigtatt åtgärder sätts in från allra första början.Anf. 177 Socialminister ():Herr talman! Diskussionen kring betänkande är intressant på det sättet attdet efter det att kommittén hadelämnat sitt betänkande började bli någon sorts myt-bildning kring vad kommittén hade föreslagit. Mansade: Innehåller det här någonting känsligt?Om man går tillbaka till kommittén finner man attkommittén har gjort ett alldeles lysande arbete. Manredovisar en rad förslag till nya utredningar och sägeratt det finns ett antal frågor som behöver prövas yt-terligare. Man redovisar åtgärder som spänner överhela samhällsområdet och som berör kommunerna,osv.Om man ska hantera en sådan utredning är detrimligt att man går igenom utredningen och betar avbit för bit. De förslag till nya utredningar som kom-mittén har föreslagit ska då rimligtvis leda till nyautredningar. På de områden där kommitténs förslagriktar sig till kommuner och landsting och olika aktö-rer gäller det att se till att de tar del av detta och an-passar sin verksamhet efter det.Jag tror inte att det var tänkt att utredningen skulleleda till en samlad proposition om barnpsykiatrin heltenkelt av det skälet att det rörde så många områden.Däremot är det min ambition att för kunnaredovisa vilka åtgärder som har vidtagits med anled-ning av och faktiskt kunnasäga att nu har vi genomfört allt det som kommitténhar föreslagit. På de punkter där vi eventuellt intedelar kommitténs förslag ska vi tala om varför vi intehar gjort det.Jag tror att vi ska kunna göra det under det häråret.Anf. 178 ():Herr talman! Det är ett omfattande arbete somBarnpsykiatriutredningen har gjort. Det bekräftas avsocialministern. Det är viktigt att det inte fastnar iutredningsväsendet, utan leder till handling.Det är inte acceptabelt när prioriterade fall, t.ex.deprimerade barn och ungdomar, aggressiva ellermed ätstörningar, får vänta upp påbehandling. Så ser det i varierande grad ut runt om ilandet.Jag är klar över att många är berörda av betänkande - kommuner och lands-ting inte minst - och de viktiga förslag som finns ombättre kunskap hos berörda om barns och ungdomarsohälsa. Att hälso- och sjukvårdslagen sannolikt behö-ver förstärkas för att se barnens behov, att diskuteraen lagfäst rätt till elevvård, att utveckla ungdomspsy-kiatrin och ungdomskompetensen inom rättspsykiat-rin, rätten till individuella planer, utvecklat föräld-rastöd och ungdomsmottagningarnas viktiga roll ärnågra exempel på frågor som tas upp och som bör fåen bra behandling och diskussion.Herr talman! Som jag sade i mitt första inlägg går80 % av kostnaderna för psykisk ohälsa bland barnoch ungdomar till vård och behandlingsinsatser iolika former. Vi måste vända på detta och öka insat-serna på förebyggande åtgärder, tycker jag.Vi kommer aldrig att klara att vårda bort alla pro-blem. Vi måste anstränga oss mycket mer på att pro-blemen aldrig uppstår.Hur våra barn och ungdomar mår påverkas exem-pelvis av hur vi som vuxna och föräldrar mår. Närinte föräldrarna mår bra mår inte heller barnen bra.Många barnfamiljer utsetts för påfrestningar på grundav arbetslöshet och dålig ekonomi. Det har förvärratsunder 1990-talet.Det är viktigt att återföra resurser till basverksam-heterna inom familjepolitiken, barnomsorgen ochskolan.Jag tror att vi behöver öka föräldrars och vuxnasmedvetande om att små barn är helt utlämnade åt oss,att alla barn och ungdomar behöver bli respekterade,sedda och få bekräftelse från vuxenvärlden. Vi måstevärna de särskilt utsatta barnen, barn till psykisktsjuka, barn med föräldrar i fängelse, barn till miss-brukare, gömda barn, m.fl. Detta bara måste vi klaraom vi ska kunna kalla oss ett välfärdsland.Herr talman! Jag och har agerat ochkommer att fortsätta att agera för att öka rehabilite-ringsinsatserna för bl.a. ungdomar. förtidspen-sioneras t.ex. ungdomar . Mångayngre förtidspensionerade tillhör just gruppen medpsykisk ohälsa. vill ha ett snabbt beslutom att ingen under ska ges passiviserande för-tidspension. Vi vill ha aktiva åtgärder.Jag tror efter svar från socialministerns kollegasocialförsäkringsministern att regeringen säkert harsamma uppfattning som vi, men låt oss hjälpas åt medatt komma till skott även i den här delen.Anf. 179 ():Herr talman! Socialministern sade att slutbetän-kandet är ett lysande arbete, och det tycker också jag.Jag har ännu inte hunnit gå igenom hela betänkandet.Jag har också varit ambitiös nog att låna alla remiss-svaren på , men de är väldigtmånga, och jag har bara börjat studera dem.Man kan ändå aldrig komma ifrån att socialmi-nistern och regeringen har det övergripande ansvaretför stödet till familjerna och barnen. Regeringen harockså ansvar för att det kring barnen finns utbildadpersonal som kan uppfatta de signaler som de ger. Vivet att det är svårt med psykologer och annan utbil-dad personal som kuratorer på vårdcentraler. Detförekommer indragningar och svårigheter med att fåtillgång till denna personalkategori.Det är vidare så att skolan inte sätter in resurserförrän man har en klar diagnos. Som säger är köerna långa, och det tar att få endiagnos så att resurser kan sättas in.Jag vill fråga socialministern vad han kommer attgöra åt det. Kommer han att skärpa tonen mot lands-ting och kommuner, eller kommer han att ge merpengar?Anf. 180 Socialminister ():Herr talman! Det är alldeles riktigt att regeringenhar det övergripande ansvaret för att vi har en psyki-atri och en barnpsykiatri som fungerar, även om hu-vudmannaskapet ligger någon annanstans.Det som jag kommenterade var hanteringen avBarnpsykiatrikommitténs betänkande. Det har funnitsen kritik mot att det inte har lett till en samlad propo-sition. Jag tycker att det är rimligt att regeringen harhanterat betänkandet genom att följa upp det medutredningar som begärts och på andra områden ge-nom att kontrollera att åtgärder vidtagits. Det återstårdock flera saker. Det handlar inte minst om resursfrå-gan, om att se till att huvudmännen har resurser attutveckla barnpsykiatrin, att vi har en plan för utbild-ningen och klarar utbildningsfrågorna.På de områdena är jag ganska optimistisk om attkunna hitta positiva lösningar under de kommandeåren, inte minst med tanke på det som och jag har ett gemensamt ansvar för, nämli-gen att hantera de särskilda satsningar på hälso- ochsjukvård som ska utvecklas ,där just psykiatrin och barnpsykiatrin är väsentligadelar. Det som återstår är att se till att man verkligenhar resurser för att kunna erbjuda en bra barnpsyki-atri.Anf. 181 ():Herr talman! Jag fick inte någon kommentar tillfrågan om en 30-årsgräns för förtidspensionering avungdomar, men vi kan kanske återkomma till det iannat sammanhang. Jag tycker att det är viktigt att slåfast att vi inte ska förtidspensionera och passiviseraungdomar ända ned mot . Jag tycker attdet känns väldigt angeläget att slå fast detta.Den här interpellationsdebatten visar att det råderen samstämmighet om att den ökande psykiska ohäl-san är ett mycket stort och allvarligt problem, somaldrig kan accepteras, om att det behövs en nationellstrategi för att komma åt orsakerna och klara nödvän-diga förebyggande och vårdande insatser samt inteminst om att det krävs handling.Jag konstaterar också att vi har lagt en grund ge-nom att tillföra vård och omsorg 8 friska miljarder.Det är ett viktigt inslag för att få i gång processer sompåskyndar ett aktivt arbete för att förbättra den psy-kiska hälsan bland barn och ungdomar. Jag utgår frånatt alla de goda förslag som Barnpsykiatrikommitténhar redovisat noggrant kommer att prövas.Det är allas ansvar att tänka på barnens bästa. Omvi arbetade efter och analyseradevilka effekter olika förändringar har på barnen, skullemycket kunna förbättras. Våra barn och ungdomar ärdet viktigaste och finaste som vi har. Vi har all anled-ning att ta ett ansvar för att vi ger dem en god grundatt stå på.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1999/2000:175 omextra stöd till äldreAnf. 182 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omvad jag avser att vidta för åtgärder för att ge äldresom inte är i behov av personlig omvårdnad ett hem-servicestöd. Interpellationen innehåller även frågorom vilka åtgärder jag avser att vidta för att stimuleraden privata tjänstesektorn så att stödet och trygghetenför äldre ökar samt om jag avser att införa ett stödmed hemservicecheckar.Vården och omsorgen om äldre har genomgåttstora förändringar , såvälvad gäller inriktningen på insatserna som dess inne-håll. Ädelreformen och strukturförändringarna inomsjukhusvården har tillsammans medfört ett ökat tryckpå den öppna vården och kommunernas äldreomsorg.Den ekonomiska situationen i kommunerna under1990-talet har inneburit svårigheter att tillgodose deökade behov av vård och omsorg som dessa föränd-ringar medfört.Under perioden 1980-1997 minskade andelen äld-re som fick hemhjälp i ordinärt boende från till8 %. Minskningen är störst bland de yngre pensionä-rerna, men även andelen i gruppen harminskat. har i sina uppföljningar visatatt den minskade täckningsgraden inom äldreomsor-gen till stor del förklaras av att kommunerna priorite-rar hårdare bland omsorgstagarna. Insatserna kon-centreras till de allra äldsta och de med störst behovav vård och omsorg. I uppföljningar från både Social-styrelsen och länsstyrelserna konstateras att kommu-nerna blivit alltmer restriktiva med att ge hjälp tillserviceinsatser såsom städning, tvätt, inköp och mat-lagning.En utredning som genomförts på Socialdeparte-mentet och som kommer att publiceras somen bilaga till visar att minsk-ningen av andelen äldre som erhåller vård och hjälpunder har varit större än vadsom är motiverat till följd av det successivt förbättra-de hälsoläget bland äldre. Knappt hälften av minsk-ningen kan förklaras med en minskad andel äldre ibehov av hjälp på grund av förbättrad hälsa.Regeringen har givit i uppdrag attunder följa utvecklingen inom äldre-omsorgen, det s.k. äldreuppdraget. Studier som Soci-alstyrelsen har låtit genomföra inom ramen för dettauppdrag visar att de kommuner som genomfört storaomstruktureringar inom sällan har haftnågon genomtänkt strategi för förändringen. De eko-nomiska vinsterna av att ta bort service inom hem-tjänsten har visat sig vara marginella. Besparingen ide undersökta kommunerna understiger av brut-tokostnaderna för . I de kommu-ner där innehållet i förändrats i betydligtmindre omfattning framhålls enligt samma studie attserviceinsatser inom har ett stort före-byggande värde.Enligt delbetänkandet Välfärd vid vägskäl (SOU2000:39) från Kommittén om Välfärdsbokslut(S 1999:02) har förändringarna av inne-burit att äldres behov av service i större utsträckningtillgodoses antingen genom anhöriga eller köp på denprivata marknaden. Äldre med en bättre ekonomisksituation köper tjänsterna av privata företag, medanäldre med små ekonomiska resurser får hjälp av anhö-riga.Under förra året har det kommit rapporter omnågra få kommuner som tillhandahåller serviceinsat-ser i såväl ordinärt boende som särskilt boende förstefter prövning av den äldres ekonomiska situation.Jag är oroad över denna utveckling och känner stortveksamhet kring huruvida detta är förenligt medsocialtjänstlagen samt de principer för äldrepolitikensom regeringen redovisade i den nationella hand-lingsplanen 1998. I handlings-planen slås fast att vård och omsorg ska vara solida-riskt finansierad genom skattemedel och att den skavara tillgänglig efter behov och inte efter köpkraft.Mot bakgrund av det redovisade är jag myckettveksam till att införa statliga subventioner för äldresom har en sådan ekonomisk situation att de har möj-lighet att köpa servicetjänster. Även om den ekono-miska situationen för de äldre som kollektiv har för-bättrats finns det fortfarande ettförhållandevis stort antal äldre som har mycket be-gränsade ekonomiska resurser. Av dessa är det mångasom inte skulle ha möjlighet att köpa subventioneradehushållstjänster. Detta skulle i sin tur kunna medföraen utveckling som innebär att serviceinsatserinom enbart utgår efter ekonomisk be-hovsprövning. Det är också tveksamt om man skainföra subventioner av hushållstjänster riktade enbarttill gruppen äldre.Avslutningsvis vill jag säga att situationen för desämst ställda pensionärerna är ett prioriterat område iregeringens arbete.Anf. 183 ():Herr talman! Jag får tacka för svaret. Jag upp-skattar det sammandrag som finns där. Anledningentill den här frågan är den utveckling som vi ser ute ikommunerna . Jag hade här en tanke om att manfrån regeringens sida skulle underlätta för just de härgamla trötta, men därmed inte väldigt sjuka, männi-skorna så att de skulle få hjälp med hushållssysslor.Det har uppkommit en påtaglig svårighet. Attkommunerna är restriktiva behöver jag inte upprepa.Det ser vi och kan läsa om överallt. Det stryks juockså under i interpellationssvaret. Att det skulleminskas här gäller ju inte bara hälsan, utan vi vetsamtidigt att andelen riktigt gamla ökar. Det finnsalltså en gråzon här; det finns ett antal som behövermer hjälp än vad de kan få . Den här gruppen hardessutom ganska svårt att göra sin röst hörd om deinte har någon som för deras talan. Det är ju så att engammal människa inte behöver vara svårt sjuk för attbehöva hjälp. Det kan också röra sig om att man fåren sämre rörlighet med åren.Det är här som förslag till subven-tionerade hemservicecheckar kommer in. Genom attinföra statligt subventionerade checkar kan vi hjälpamånga gamla att kanske bo kvar ännu en längre tid.Utan hjälp kanske man snabbare tvingas söka plats idet kommunala särskilda boendet. Det är ganska svårtför människor som är att sköta både städ-ning och fönsterputsning och att handla mat själva.Dessutom tycker vi att med vårt förslag stimulerar viockså tjänstesektorn. Fler i arbete minskar arbetslös-heten, och det skulle vara mycket intressant att prövadet här för att se vad sluteffekterna blir.Att det ändras i den kommunala äldreomsorgenkan vi se. Vi kan bl.a. läsa i Kommun-Aktuellt nr 1att 9 av 100 vårdtagare inom äldreomsorgen fårhjälp av privata företag som arbetar på uppdrag avkommunen. Vi i vill öppna möjlighetenför de gamla att få mer inflytande över sin vardag,och med vårt förslag vänder vi oss direkt till försäk-ringskassan, där de gamla kan köpa sina subventione-rade hemservicecheckar. Sedan kan de själva väljabåde vem de vill ha och när och hur arbetet ska utfö-ras.Utvecklingen går i den här riktningen, dvs. att vifår mer och mer privata vårdgivare. Men vad vi villkomma fram till är att det även ska finnas sådanatjänster som man kan köpa utan att behöva köpa helapaketet. erbjuder privata vårdgivare både sär-skilt boende och att också överta hela hemtjänstdist-rikt. Vi vill göra det möjligt för fler att jobba inomdenna tjänstesektor, men att man kan jobba i koope-rativ, på entreprenad och liknande i mindre enheter.Med kännedom om de pågående förändringarna tyck-er vi att det här är viktigt. Storskaliga lösningar fårinte bli det enda alternativet till den verksamhet sombedrivs i regi.Jag skulle vilja ha en tydligare förklaring av omman inte kan försöka införa de här hemservicecheck-arna någonstans för att se vad det ger i slutändangenom att de arbetslösa kommer i arbete och betalarkommunalskatt. Det blir alltså en rundgång och enförflyttning av pengarna. Det skulle vara mycketintressant att se detta i slutändan. Det finns beräk-ningar lite här och där, men det är verkligheten somexakt kan visa vad detta skulle ge.Anf. 184 Socialminister ():Herr talman! Jag tror att det är nödvändigt atthålla isär flera olika diskussioner som förs kring möj-ligheterna att stödja eller subventionera hushållsnäratjänster eller tjänstenäringen å ena sidan och å andrasidan diskutera vilken form av hemtjänst som skafinnas organiserad och finansierad av kommunerna.Jag menar att den kommunala intenödvändigtvis behöver produceras av kommunaltanställda. Det kan mycket väl vara en hemtjänst somutvecklas på entreprenad där kommunen har tecknatett avtal med något företag. Likväl är det den kom-munala vi talar om.Den kommunala ska prövas uteslu-tande efter medborgarnas behov av hemtjänst. Det fårinte vara så att man börjar diskutera hemtjänstensåsom en del i en allmän inkomstprövning, så att manbara gör bedömningen efter de ekonomiska behoven.Jag tycker att det är olyckligt att vi, under de år dåkommunerna haft omfattande ekonomiska problem,har fått en minskning av den typ av hemtjänst somhandlar som kan handlaom hjälp med städning eller lättare hushållsarbete tillförmån för att man koncentrerat hemtjänstarbetet tilltyngre uppgifter. Jag tycker att det är olyckligt, mendet är begripligt med tanke på den kommunalekono-miska situationen. När nu kommunerna faktiskt får enförbättrad ekonomi tycker jag att det är viktigt utvecklar den typen av hemtjänst så att männi-skor som av olika skäl inte kan utföra det här arbetetmen ändå vill bo kvar hemma ska kunna få den hjäl-pen oavsett vilken ekonomisk situation de är i. Så villjag se framtidens hemtjänst och framtidens kommu-nala åtaganden när det gäller hemtjänsten.En helt annan sak är att det kan finnas behov avatt ge stimulans till en fungerande servicenäring somhandlar om hushållsnära tjänster, som vi som ännuinte har kommit till den ålder då vi behöver den härhjälpen kan få möjlighet att köpa. Jag är inte alldelessäker på att det är den mest angelägna sociala refor-men vi kan genomföra, eller ens en gång den mestangelägna näringspolitiska reformen, men jag kanförstå dem som säger att det skulle behövas ett skatte-system som utvecklade detta. Men det är i så fallfrågor som man får diskutera med något av våra bådastatsråd på . För min del tyckerjag att det är viktigt att säga att det som bör ske äratt kommunerna utvecklar den hemtjänst som grundarsig på att ge människor stöd, och där bedömningarnautgår enbart från behovet av stöd och inte prövningav människors ekonomiska situation.Anf. 185 ():Herr talman! Jag kan hålla med om att det är vik-tigt att hålla isär begreppen här.