prot · GO0945 · 2000-12-12 00:00:00 — Kompletterat med många andraförändringar på högskolan, som att t.ex. forskare ochvetenskapsmän inte har rösträtt vid tjänstetillsättning,stärker det bilden av att utbildningsministern menarnågot annat med universitetens frihet än vi liberaler.Anf. 60 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Vi har haft en livlig ak-tivitet kring forskarnas eget val till forskningsrådensolika styrelser. Vi har i praktiken utökat forskarnasinflytande rejält, över inte minst sektorsforskningen.Tidigare sektorsforskningsorgan var bortom forskar-nas inflytande. De är inom forskarnas infly-tande. Den politiken har mött ett mycket starkt posi-tivt gehör i forskarsamhället. Vad forskarsamhälletvarnar för är att nu börja fundera på ytterligare stiftel-ser och initiativ som tar bort forskningsmedel frånforskarnas inflytande. Det vill jag också varna för. Dåorsakar ni återigen en debatt som kommer att riva uppmycket av det som är samlande i forskningspoliti-ken.Anf. 61 () re-plik:Fru talman! Jag tror på samarbete, som utbild-ningsministern tog upp . Svensk forskningskulle må bra av långsiktighet och samarbete i vissasakpolitiska frågor där jag tror vi är helt överens. Detfinns många delar där man kan komma fram. Då skaman bereda den möjligheten, kanske t.o.m. innanfrågorna kommer till kammaren.De ord som utbildningsministern här har sagt omhumaniora är sådant vi är överens om. Det står ocksåmycket fint i propositionstexten om balans mellansamhällsvetenskap, humaniora, naturvetenskap ochteknik. De ska överlappa varandra. Men när mansedan läser om organisationen och främst medelstill-delningen stämmer det inte med de orden. Det stäm-mer inte heller om man ser på det internationellt, attvi ger så lite till humaniora och samhällsvetenskap.Vi får lyfta fram det och bearbeta det lite mera. Jag ärtacksam för debatten . Utbildningsministern harvisat en öppenhet för att åtgärda den obalans somfinns.Det finns två begrepp som måste redas ut, en gångför alla. Det ena har utbildningsministern varit innepå. Det är frihet. Det andra är kvalitet. Vi kanske heltenkelt har olika uppfattningar om vad det står för.Friheten har för mig också att göra med formerna förutveckling av forskning. Tiden ska kunna användastill vissa delar osv. Det ska kunna beslutas på en lågnivå, så nära forskarna som möjligt. Jag tror att vi harhamnat i gränslandet. Friheten är inte gränslös. Mennär övergår friheten till att bli tvång och krav, pågrund av en för hård styrning? Hur ser ministern pådetta?Anf. 62 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Det var två mycket relevanta fråge-ställningar från , som är i högstagrad aktuella. Det handlar naturligtvis om balans,precis som jag antar att tycker.Det handlar om balans mellan medlen ute på univer-siteten i form av fakultetsmedel och externa finansiä-rer. Jag ser och de två nya ämnesrå-den, som styrs av forskarna själva, som centrala. Denbalansen måste upprätthållas. Jag ser framför mig attden fortsatta politiken kommer att präglas av det viser i dagens forskningsproposition. Där återfinnsrejäla satsningar på , så att rådet kanbygga upp en kvalitetsgranskande miljö styrd avforskarna, som driver kvalitet. Där finns också fort-satta rejäla satsningar på fakultetsnivå, så att det helatiden finns en stark institutionsmiljö där forskningverkligen bedrivs.Det är en balansfråga som det finns anledning attåterkomma till då vi lägger fast delångsiktiga perspektiven. Enligt min mening har vi nuhittat en ganska bra balans för den treårsperiod viresonerar om.Det görs mycket konkreta satsningar på humanio-ra i forskningspropositionen, sammantaget 148 miljo-ner kronor direkt riktat mot humaniora. När vi efterhand kan ta fram nya resurser till forskningen måstehumanioran finnas med hela vägen. Jag är den försteatt hålla med om det. Det är en central del av ett landsforskningspolitik. Det är, om man så vill, alltid enstrategisk uppgift för finansieringen av forskning.Som av en händelse är 148 miljoner nästan exaktden summa som sparar i forsk-ningspropositionen. Det är tråkigt. Det vore bra omkristdemokraterna kunde vara beredda att satsa isamma storleksordning som regeringen.Anf. 63 () re-plik:Fru talman! Jag är fullständigt övertygad om attkristdemokraterna kommer att satsa mera påforskningen, precis som vi säger att vi vill ha en lång-sammare och jämn utbyggnadstakt på grundutbild-ningar för att den goda kvaliteten ska upprätthållas.Jag är fortfarande tveksam till att det är forskarnasjälva som bestämmer i t.ex. Enligtpropositionen är det bara 30 miljoner som är fria imeningen rörliga pengar . är allamedel intecknade.Utbildningsministern tar upp detta med ökademedel till humaniora och samhällsvetenskap. Är detverkligen så mycket mer pengar, när man har räknatmed löneökningar inom ett löneutrymme på 2,?Då måste jag vara helt felunderrättad och ha läst heltfel. Någonstans där tror jag att det går isär för oss, hurverkligheten är beskaffad.Jag vill också säga något om hur vi använder be-greppet kvalitet. Det kanske inte alltid är så att vi isamtiden, med dagens forskare, kan bestämma vadsom är kvalitet . Det är just vad ArvidCarlsson och andra nobelpristagare har visat. De harvarit bärare av en idé som har förts fram under åren.Till slut har det visat sig att den är bäraktig och kraft-full. Men det tar . Det är själva grunden till attvi vill ha friheten. Vi vill säkra de kanske småskaligaprojekt som visar sig ha en oerhörd potential införframtiden.Jag tror fortfarande att debatten måste vara oer-hört öppen, med frihet, kvalitet och ödmjukhet införhur framtidens samhälle ska utvecklas, utifrån dessadelar.Anf. 64 Utbildningsminister () replik:Fru talman! exempel visar att detfinns all anledning att ha tillit till forskarsamhället. Vihar många sådana exempel. Det går att bryta sig frammed nya upptäckter. Det samhället, liksom alla andrasamhällen, möter motsättningar. Vetenskapen harvisat sig hantera de nya insikter man får på så sätt attde trots allt bryter igenom. exempelär ett sådant. Den tilliten måste vi ha från riksdag ochregering. Det är bara vi som har möjlighet att i prak-tiken se till att den tilliten resulterar i verkligt friforskning.Vetenskapsrådet har ingående närmare 2 miljarderkronor, helt ostyrt från regeringens sida. När riksda-gen nu tar ställning till forskningspropositionen fattarman beslut om ett antal viktiga prioriterade områdenunder framöver. Ta t.ex. lärarutbildning-ens område. Ingen, inte heller forskarvärlden tror välatt vissa forskningsområden frivilligt kommer att draned på ett antal olika områden, därför att det är viktigtatt bygga upp forskning kopplad till lärarutbildning-en. Det är rimligt att får ha ett ord med ilaget.Vad den forskningen kommer att innehålla kaninte ha något inflytande över. Men när detgäller att se till att freda en pott pengar för att byggaupp detta område är det rimligt att harnågonting att säga till om. På motsvarande sätt villriksdagen ha någonting att säga till om när det gälleratt humaniora ska ha en rejäl pott pengar för att kunnabedriva en bra forskning.Det är 2 miljarder ingående - en ökning med när-mare en halv miljard . Det ärklart att kommer att ha mycket storamöjligheter att arbeta, styrt av forskarna själva. Mer-parten är underifrån kommande ansökningar somgranskas av forskare, men det är också en summapengar för att forskarsamhället självt ska resonerakring hur man gör kraftsamlingar på olika områdenoch hur man ser till att stimulera profileringar ute pålärosätena.Jag ser fram emot en mycket intressant utvecklingpå sida. Vi kommer inte att ha såmycket inflytande över den i direkta tal, för den styrsav forskarna själva.Anf. 65 ():Fru talman! Det gläder mig att utbildningsminis-tern är här, då jag har några frågor att rikta till minis-tern.Högskolornas betydelse för den regionala utveck-lingen är oomtvistad. Högskolorna står i centrum närframtida tillväxtmöjligheter diskuteras i tillväxtavta-len.Högskolan i är en av två stiftelsehög-skolor i landet, alltså skolor som inte är statliga. De ären del av den lilla mångfald kan uppvisa,, i ägarstrukturen för högre utbildning ochforskning. Den mångfalden ska vi vårda och värna.Därför är stiftelsehögskolorna värda särskild upp-märksamhet och ett eget anförande. Här kan vi ocksåinnefatta de teologiska högskolorna.Tyvärr har stiftelsehögskolorna ibland haft svårtatt hävda sig vad gäller medelstilldelning, detta trotsatt man ofta har förvaltat de anslagna medlen mycketeffektivt och uppvisar god kvalitet på alla områdensom man anförtros. har ex-empelvis anseende även med europeiska mått mättnär det gäller inriktningen mot entreprenörskap.Vi kristdemokrater ser positivt på att de regionalaförutsättningarna tas till vara. högskolaligger i det län som innehåller den region som hadehögst tillväxt i . Det är såle-des ett område som är betydelsefullt för somnation. Länets invånare har en utbildningsnivå somligger bland de lägsta i landet, och behovet av ochefterfrågan på högre utbildning och forskning är om-fattande. Man har både i regionen och i forskarvärl-den ett stort förtroende för högskolan.Fru talman! Det var därför med stor spänning jagväntade på såväl budgetpropositionen som forsk-ningspropositionen. Jag kunde då konstatera att Hög-skolan i var, om inte riktigt bortglömd,ganska förbisedd. Jag noterade också att ThomasÖstros i sin inledande uppräkning inte alls nämndestiftelsehögskolorna.Det utbildningspolitiska landskapet har förändratsgenom tillkomsten av vetenskapsområden. I sambandmed det fick flera medelstora högskolor examina-tionsrätt inom vetenskapsområden. fick examinationsrätt inom sam-hällsvetenskapliga ämnen. Hade begreppet veten-skapsområde funnits redan då hade sannolikt ocksåHögskolan i fått det. har regeringen istället valt att behandla somom man vore utan de aktuella rättigheterna, alltsårätten till forskarutbildning och rätten att utfärdadoktorsexamina. Förslaget i budgetpropositionen för2001 innebär att man får en uppräkning som är lägreän övriga högskolor med forskarutbildning och exa-minationsrättigheter får. Varför är det så, ThomasÖstros?Sedan hösten 1999 ligger en ansökan från Hög-skolan i för behandling. Först låg den påUtbildningsdepartementet, och ligger den på för prövning om man ska få vetenskap-sområdet för humaniora-samhällsvetenskap. prövning borde ha ansetts som en formsak, ienlighet med vad jag har angett om redan given behö-righet. Det naturliga och självklara hade varit attregeringen hade gjort detta inför höstens forsknings-proposition. Det gjordes inte.Fru talman! Det är inte rimligt att stiftelsehög-skolan i näst intill fråntas tidigare erhållnabehörigheter bara för att regeringen nu omorganiserarden centrala verksamheten och inför s.k. vetenskap-sområden. Och anslagsgivningen från regeringenssida måste självklart ligga i paritet med övriga hög-skolor som har beviljats vetenskapsområden.Läget är gott för skolan, och kvaliteten är hög. Detfinns 15 professorer på InternationellaHandelshögskolan, och 5 nya professorer är undertillsättning på Högskolan för lärarutbildning ochkommunikation. hade man en gemensamfakultet för hela högskolan.Jag skulle vilja be att se till att denhär prövningen nu snabbt blir gjord och att medels-tilldelningen därefter förändras i vårpropositionen för2001 så att inte fortsatt dis-kvalificeras vare sig för att regeringen har omorgani-serat eller för att man är en icke-statlig högskola. Denär en nödvändig spjutspets mot framtiden i en expan-siv region.Med tanke på det förbiseende som gjordes i bud-getpropositionen och i uppräkningtidigare vore det bra om han tog tillfället i akt att geett erkännande också till stiftelsehögskolorna ochbekräfta möjligheten till en god utveckling också fördessa högskolor.Anf. 66 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag vill passa på att meddela att det inte blir någonvotering . Den voteringen är alltså inställd.Anf. 67 ():Fru talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillreservation 5 under mom. 4 och 9.I denna reservation understryker attden procentuellt största ökningen av anslagen bör gåtill humanistisk-samhällsvetenskapliga ämnesrådet.Just i denna fråga vill jag nu tala om de humanistiskaämnenas betydelse för samhället.Vikten av denna forskning kan inte lätt omtolkas isiffror. Resultaten kan inte på ett enkelt sätt omvand-las till matematiskt säkra penningbelopp. Men vibegår ett stort misstag om vi undervärderar eller prio-riterar ned denna art av kunskap. Det gäller enligt minuppfattning en gammal synd i den svenska diskussio-nen om kunskap.Under mina 30 svenska år har jag sett föraktet förhumaniora ta olika skepnader, som attity-den har gömt sig bakom en anständig yta genom har talat om nytta, nyttig kunskap. Vad ska vigöra med den kunskapen? var ett slagord på den tidenjag var engagerad i skoldebatten i slutet på 70-taletoch början på 80-talet.I raden av ämnen som jag vill tala om ingår histo-ria, språkforskning och filosofi. Om vi ser på vadmänniskorna visar intresse för upptäcker vi attjust nyfikenheten på historia, språkkunskap och filo-sofi har erövrat mer och mer utrymme i vardagen.Nyttan med kunskap av denna sort kan som sagt varinte räknas i pengar, men vad vi ser i männi-skornas intresse är uttryck för djupt mänskliga behov- behov som har varit rätt misshandladeoch har prioriterats ned.Det är faktiskt frågor om vår egen identitet somindivider och om gruppers identitet - sociala grupper,etniska grupper och grupper med särskilda funktioneri samhället - som får svar i humanismens ständigtpågående dialoger. Vi måste bli av med den syn somsäger att sådana ämnen är ett slags lyxvaror i veten-skapens värld.Vi talar mycket ofta om upplevelseindustrin.Denna upplevelseindustri, som håller på att bli enmycket stark motor i den nya kommunikationen, rörsig fritt i förfluten tid, i nutid och . Dennaindustri skapar en marknad för spel, föreställningar,rörliga bilder, musik och dramatiska lekar - det somde unga kallar för rollspel.Kan vi undvara forskning som studerar vad sompågår i denna nya gestaltningarnas, tankarnas ochdrömmarnas värld? Jag tror inte det. Jag tror att viständigt behöver analys kring det som händer i dennaimmateriella värld.För att illustrera den humanistiska kunskapensvikt för människan vill jag tala lite grann om denvärld jag kommer ifrån. Det var totalitarismens värld.Som barn lärde jag känna fascismen, och sedan till-bringade jag en mycket stor del av mitt liv underriktig kommunism.Bägge dessa hemska våldets samhällsstrukturerförsökte manipulera och göra om humanismen. Deville göra historia och filosofi och andra sådana äm-nen till redskap för indoktrinering. Men det intres-santa är att det just var i oaser där denna kunskaptrots allt kunde röra sig fritt som människorna hittadefriheten.I , under den tyska ockupationen, fanns ettläger för folk som misstänktes kunna bli motstånds-människor - lägret . I detta läger satt bl.a. enmycket välkänd litteraturvetare: . Vet nivad han gjorde där? Han höll föreläsningar i littera-turhistoria.Till fiskarna som var arresterade därför att derassöner hade flytt till för att kämpa mot tys-karna talade han om Bjørnstjerne foster-ländska dikter.För lärarna, som utsattes för politisk utpressningav nazisterna, berättade han om och omBrand som motsatta människotyper: kompromisser-nas människa, som jämt flyr allt engagemang ochbara tänker på sig själv, och människan som offrarallt för sin övertygelse.Litteraturhistorien blev på Grini ett vapen.Jag måste säga att vi som levde underkommunistiskt förtryck också har upplevt detta. Vihade nästan alla bekanta och släktingar som satt ifängelse. Då och då kom bekanta och släktingar ut urfängelset. Berättelserna om föreläsningar och studierpå mycket hög nivå, som bedrevs i fängelse av myck-et kunniga akademiker i stånd att vidareutveckla sinkunskap i dialog med de andra fångarna utan böckeroch utan hjälpmedel, var en ständig refräng.Jag tycker att vi måste tänka på hela den kraft somfinns samlad i humaniora och i traditionen också närvi gör våra ekonomiska beräkningar för framtiden,därför att vi inte har tagit hand om denna traditiontillräckligt bestämt i vårt land.Anf. 68 ():Fru talman! Jag ska börja med att instämma i detsom sade från talarstolen tidiga-re. Jag ska också instämma i inlägg,som jag tycker var mycket viktigt. Däremot kan jagtyvärr inte yrka bifall till folkpartireservationen, förjag kan inte se att den konkret prioriterar humaniorapå det sätt som jag vill göra i min motion, Ub1, somjag härmed yrkar bifall till. Jag föreslår att man på tioårs sikt graderar upp humanioras andel av anslageninom humanistiska och samhällsvetenskapliga an-slagsområdet, så att den ökar till hälften. I folkpartire-servationen slår man ihop humaniora och samhälls-vetenskap, och det tycker jag är djupt olyckligt.Jag har lyssnat på denna debatt, och jag tycker attdet är lite paradoxalt. Å ena sidan kan jag uppleva ettslags överdriven respekt för den fria forskningen. Detär som om forskning alltid och i alla lägen är någotpositivt i sig, och det gäller särskilt den fria forsk-ningen. Å andra sidan utdelas det ifrån i princip allapartier pekpinnar på olika sätt. Detgör man naturligtvis i en riksdag.Thomas har pekat på den märkliga mot-sättningen i den borgerliga argumentationen. Det var verkligen politiskakonstruktioner där man skulle skydda forskningenfrån forskarnas egna fria val av forskning. Så talarman ändå med darr på stämman om den fria forsk-ningen.Moderaterna talar i reservationen också om denfria forskningen, men så vill man göra en kraftsam-ling vad gäller bioteknik och IT. Men forskarna fårväl själva bestämma om det är så att det är IT ochbioteknik som är det viktiga och som är framtiden!I det särskilda yttrandet skriver vill ha en forskning fri från politisk och kom-mersiell styrning. Det tycker vi väl alla i viss mening.Det är ett svårt begrepp. Vad menas med att forsk-ningen ska vara fri från politisk styrning?Ana har givit en alldeles riktig be-skrivning av hur läget var i diktaturerna i öst. Jag kanta mitt eget ämne ekonomi. Jag har läst en del läro-böcker i politisk ekonomi. Det var sagolika uppvis-ningar i ensidiga politiska pekpinnar när det gälldevad som var rätt och vad som var fel.Men om man tittar på de nuvarande ekonomiäm-nena i detta land och i många andra länder serman, påstår jag, att den s.k. ekonomiska forskningentill mycket stora delar är tankesmedjor för borgerligideologi och ingenting annat. Det handlar inte om friforskning. I alla fall delar av den är ett slags propa-gandaverksamhet.Det finns en nationalekonom som heter HansLind, som disputerade på en avhandling för några årsedan där han hade gått igenom en väldig mängdtidskriftsartiklar i internationella tidskrifter. Vad hanvisade var att de tjusiga teorierna ofta är en massaformler och nästan aldrig hade någonting med denverkliga problematiken att göra. Det var alltså ettslags skriverier för skrivandets egen skull - ett slagssluten värld där man skrev abstrakta artiklar till var-andra.Det finns alltså en väldig massa meningslös ochdålig forskning också.Jag måste också medge att när jag läste om det härmed att några på i hadelyckats få ett antal kända personer att göra små rit-ningar som de satte upp på drabba-des jag av tanken att man kanske skulle dra ned an-slagen, inte bara till utan också tillModerna museet och låta de här ganska rika perso-nerna betala det här själva i stället.Det finns också annan forskning. Jag kan ta uppden pedagogiska forskningen. Det är kanske lite elaktatt säga så, men jag anser att stora delar av det somhar kallats pedagogisk forskning har varit ett viktigtredskap när det gällde att arbetarrörelsen bytte singamla fina bildningstradition mot något slags makt-monopol för utbildningsbyråkrater. Det var ett synsätti utbildningen som var djupt olyckligt. Det gäller intealls all pedagogisk forskning, men stora delar av dens.k. pedagogiska forskningen har fungerat så.Jag hävdar bestämt att det inte behövs mera peng-ar totalt till forskningen, utan man behöver just prio-ritera, som alla talar om men som ingen vågar göra.Att prioritera betyder inte bara att man ger merapengar till vissa saker utan också att man ger mindrepengar till vissa andra saker. Och det är ingen somvågar peka ut det.Jag har i min motion pekat på siffror som rege-ringen själv har tagit fram som visar att för fem årsedan gick ungefär lika mycket pengar av statsansla-gen till humaniora som till samhällsvetenskaperna.Nu är det nere i . Snacka om att prioritera huma-niora, ! Det har faktiskt minskat kraf-tigt, och för samhällsvetenskaperna har det ökat.Det är stora delar av humaniora som är i ekono-misk kris. Små språkämnen har försvunnit. Finskanhar försvunnit som självständigt ämne i Stockholmoch , för att ta ett exempel. En mängd gymnasi-elärare - jag känner några stycken själv - i litteraturoch historia var doktorander. Det ligger i sakens naturatt de måste hålla på . Om man ska klara av attkombinera det här med att doktorera med en gymna-sielärargärning tar det . I och med den härdoktorandreformen kan de inte längre vara knutna institution och ägna sig åt forskning.Det står också i propositionen att andelen huma-niora är lägre i än i och . Mankan ju fråga sig vad det beror på. Jag tror att det berorpå att den här bildningstraditionen har varit starkaredär. Det har kanske att göra med i Dan-mark; jag vet inte. Här i har det alltid varitmera teknokratiskt och ekonomiskt. Det är liksomden typen av forskning som har prioriterats här.Det kanske inte går att locka upp utbildningsmi-nistern. Och vill han inte komma upp kan han jufundera på den här frågan. nämnde128 miljoner när det gällde humaniora. Det är ju intedet, utan det är humaniora plus samhällsvetenskap.Jag skulle gärna vilja veta hur det här kommer attfördelas mellan humaniora och samhällsvetenskap.Anf. 69 PER () replik:Fru talman! Här pratar en vänsterpartist utansamma lena tunga som den konstellation som läggerfram forskningspropositionen har. Normalt känner jagJohan som en, jag höll på att säga, moderatvänsterpartist. Men när det gällde högre utbildningoch forskning var det ord och inga visor.Han talade om meningslös och dålig forskning, attdet är spektakel när det visas upp teckningar på Han-delshögskolan osv. Man borde dra in stöd för det enaoch det andra.Är inte själva grunden i en bra forskning att detfinns teser och motteser? I världtycks ljuset redan vara uppfunnet och sittandes vack-ert på den vänstra sidan, och allting annat kan avfär-das som dumheter och irrläror. Därmed kan forsk-ningspengarna dras bort. Det här var väl ett väldigttydligt sätt att illustrera, , att åtmins-tone , om ni fick bestämma ännu mer,skulle ha väldigt tydliga politiska idéer om hur forsk-ningen ska styras.Anf. 70 () replik:Fru talman! Jag förmodar att Per antingeninte förstod ett ord av vad jag sade eller också villehan inte förstå det.Vi måste ha en mångfaldig forskning. kandet inte undvikas att det finns värderingar som visarsig i forskningen. Men det ska finnas forskning ochforskare med både Per Bills värderingar och minavärderingar.Det ämne som jag använde som exempel var na-tionalekonomi. Det har funnits tider också här i Sve-rige då nästan alla professorer stod och predikade omden keynesianska finanspolitikens helighet. Man kannog påstå att nationalekonomin i , så längeAssar var socialdemokrat, var soci-aldemokratisk. Men är det ingen tvekan om att97 % av allt som skrivs av nationalekonomer är skri-vet av Per Bills kompisar och handlar om den ideolo-giska inriktningen.Det är en brist på mångfald. Jag hävdar inte mo-nopol för vänsterståndpunkter, utan jag hävdar att detskulle behövas mycket mer av mångfald. Det hållerpå att bli ett moderat maktmonopol inom specielltekonomiämnet.Anf. 71 PER () replik:Fru talman! Jag har ju inte sett det här. Jag menaratt det i min hemstad finns två ganska tydli-ga skolor inom ekonomi. Den ena har åtminstoneThomas jobbat på förut, nämligen den skolasom hävdar att högre skatter är jättebra för tillväxt. Urdenna skola har det naturligtvis sprungit en motskolasom försöker visa att högre skatter är hämmande förtillväxt.