prot · GN09126 · 2000-06-13 00:00:00 — Jag tar gärna emot goda idéer ochuppslag från . Men då kräver jag också avFolkpartiet att man har en konstruktiv linje i utbild-ningsfrågorna. Särskilt i högskolan och forsknings-frågorna har det inte varit annat än att säga nej ochpassa när det gäller de konkreta förslagen. Vad villFolkpartiet annat än att vänta?När det gäller resurserna menar att dethar sparats på forskning och att resurserna har mins-kat när ansvarade för forsk-ningspolitiken tillsammans med . 1998var resurserna högre i fasta priser än 1993/94.Det som har hänt är att viktiga finansieringsvägar harstärkts, dvs. forskningsstiftelserna som ju är skatte-pengar omvandlade till stiftelser men onekligen skat-tepengar, EU-pengar som också skattepengar som hartagit vägen via EU. Det har varit en stark pluspost isvensk forskning tillsammans med en del andra fi-nansiärer, men framför allt statliga pengar.Sedan har budgetkrisen, saneringen, medfört attfasta forskningsresurser i form av fakultetsmedel varitrealt oförändrade och forskningsråden har fått draned. Jag tror inte att menade att det varmöjligt att göra något annat än det som är gjort. Menforskningsresurser som sådana på högskolor ochuniversitet i har haft en mycket kraftig ök-ning . Det är viktigt att komma ihåg. Detgäller också när vi tittar lite närmare på fördelningenmellan olika vetenskapsområden. Faktiskt har huma-niora undansparats de största besparingarna undersaneringsåren jämfört med andra typer av forsknings-områden. Inom humaniora har de totala forsknings-och utvecklingsresurserna ökat . Denprocentuella ökningen för humaniora har varit minstlika stor som för övriga vetenskapsområden i genom-snitt. Medicin, lantbruks- och skogsvetenskap har fåttneddragningar som är mycket större än vad humanio-ra har haft.Krisen kunde vi aldrig bortse ifrån. Alla områdenfick spara. Trots allt är det mer FoU-resurser i Sveri-ge än det var innan krisen.Anf. 132 () replik:Fru talman! sade i sitt anförandeoch upprepade det i replikskiften att forskningsvärl-den kräver en ny organisation. Det kan vara riktigt,men man kräver också en långsiktigt hållbar forsk-ningspolitik, en decentraliserad och fri forskning ochframför allt stärkta resurser till högskolor och univer-sitet. Men vad väljer regeringen att göra? Jo, manlägger fram ett förslag till en organisation men skjuterpå resurserna och den övergripande forskningspoliti-ken. Jag undrar, , vem som skjutersaker när nu möjligheten fanns frånregeringens sida att ha allting i ett helhetsgrepp, att fåen långsiktigt hållbar forskningspolitik där man ocksåhaft möjligheten att tidigare bjuda in oss andra, någotsom jag och har frågat efter mångagånger. Men det har man alltså inte gjort.Det jag skulle vilja fråga om är proportionernamellan de fasta och de rörliga forskningsmedlen.Under lång tid har man sett att det har skett en för-ändring som gjort att de fasta forskningsresursernahar minskat och att det har blivit en mindre fri del fören decentraliserad del för skolorna. Det här är någon-ting vi ställde en fråga om när utbildningsministernvar på vårt utskott, där han klart och tydligt sade omden här förändringen att de fasta forskningsresursernatill del kommer att minskas för de fria forsk-ningspengarna. har vi hört en liten annan inrikt-ning. Är det så, utbildningsminister , att defasta forskningsdelarna kommer att öka i andel? Ärdet så att vi kommer att se ytterligare av det i budge-ten ?Anf. 133 Utbildningsminister () replik:Fru talman! får vara lite försiktigmed orden. Jag har aldrig någonsin sagt att de fastaforskningsresurserna ska minska. Det finns en före-ställning bland de borgerliga partierna om att den härpropositionen nu antingen har fört över pengar frånråden till fakulteterna eller från fakulteterna till råden.Den här propositionen handlar om finansieringenav de rådsanknutna medlen. Den summan ligger fast idenna proposition. Det handlar om organisationen,hur vi stärker kvaliteten, hur vi stärker förmågan tillkraftsamling och hur vi ser till att hjälpa till i profile-ring. Det är vad det handlar om, inte resursfördelning.Jag menar inte att det är en klok politik att ta frånfakultetsanslagen och föra över till råden - det skullejag aldrig kunna tänka mig.Däremot är det riktigt att vi har en viktig och stordel av forskningsresurserna som är utsatt för konkur-rens vetenskapsmännen emellan, som det fungerar iråden. Det finns också inom stora delar av forskar-världen en mycket stark uppfattning om att det är enviktig del i att kvalitetssäkra forskningen. Fasta resur-ser har sin viktiga roll. Råden och den forsknings-konkurrens som finns där har sin viktiga roll.När vi nu tittar framåt vill vi satsa rejält på forsk-ning. Det gör vi genom att mycket kraftigt höja fastaforskningsresurser på våra nya universitet och på dehögskolor som har fått vetenskapsområde - det är enkvarts miljard kronor i ökning i fasta forskningsresur-ser. Det är inte minst en satsning på humaniora ochsamhällsvetenskap.Sedan tittar vi framöver. Vi har mycket höga am-bitioner när det gäller forskarutbildningen. Den skaöka rejält . Det är klart att dethandlar om fasta forskningsresurser. Men vi har ock-så höga ambitioner när det gäller ochde olika övriga rådens möjligheter att vara aktiva i attse till att skapa den allra bästa forskningen i Sverige.Där måste det ske en rejäl resursförskjutning.Att ta fakultetsmedel skulle vara mig helt främ-mande att föreslå. "Ni skjuter det ", säger . Det är nästan lite komiskt. Från hörvi att det går för fort och att vi ska vänta, och frånCentern hör vi att vi skjuter det på framtiden.Anf. 134 () replik:Fru talman! Att satsa stort och forskningsresurser- är det vad utbildningsministern menar med att mande i stort sett har frusit resurserna till endel mindre högskolor runtom i landet? Är det att satsastort på forskningen och på de mindre högskolorna?Är det att satsa stort på kvalitet och kvalitativ utveck-ling på de mindre och medelstora högskolorna att intege ökade resurser till dessa?Hur ska de mindre och medelstora högskolornanågonsin kunna klara av att konkurrera om de pengarsom råden får om man inte själv kan bygga upp enstark forskning, bli starka i sin egen organisation ochfå fram duktiga forskare?Anf. 135 Utbildningsminister () replik:Fru talman! , då fortfarandestödde den borgerliga utbildningspolitiken, och 1998,dvs. innan vi började den kraftiga expansion som vinu är inne i, ökade intäkterna för de små och medel-stora högskolorna i fast penningvärde.Det var en helt unik period i svensk utbildningspoli-tik. Det var fasta forskningsresurser till alla vårahögskolor. har vi också stiftelser som 1999, 2000och 2001 är med och fortsätter den satsningen.Men det är klart att det är ett väldigt viktigtspörsmål när vi kommer till den forskningspolitiskapropositionen och resursfördelningen när det gällerden fortsatta utvecklingen av de fasta forskningsre-surserna. Vår trovärdighet där kommer aldrig att gåatt rubba, deltog i detta . Vi tyckteatt det var bra. Jag hoppas att ni deltar även fortsätt-ningsvis. Men en mycket stark resursutveckling hardet varit, både i andelar och i kronor. Det är viktigt,för det har också inneburit att vi har fått en helt annanutveckling av de högskolorna än vad vi annars hadefått.Anf. 136 ():Fru talman! Jag vill först rikta mig kärleksfullt tillPer , trots den lite solkiga inledningen och avslut-ningen på hans debattinlägg. Jag tror faktiskt att detberättar mera om Per och hans syn på människanän om mig, min partiledare eller för all del mitt parti.Jag vet inte om Per , som har gjort sig tilldomare och recensent - om jag får citera honom själv- av , har funderat på att detbakom dessa mycket unga människorsuttalanden kanske också ligger ett brinnande engage-mang, ett rättvisepatos och en berättigad vrede överde orättvisor som finns i miljöer som Per knap-past har erfarenhet av eller kunskap om. De har endröm - Per kanske aldrig har tänkt på det - omdet goda, altruistiska samhället, där det finns varkenfattig eller rik, slav eller herre. Det är en tanke somjag, även om jag inte tycker om etiketter, som kristenfortfarande kan säga är starkt levande.Jag skulle för Per och andra vilja läsa en litenbön av Dom Helder Camara:Käre himmelske fader. Se med särskild ömhet påde män som är så effektiva och rationella så att deinte kan se skönheten hos en blå liten häst.Per ! Livet är mycket mycket större än nä-ringslivet.Jag vill då övergå till det som vi egentligen skullebehandla , och det är den forskningspolitiskapropositionen. Jag vill börja med att tacka utbild-ningsminister och min utskottskollegaGunnar för ett mycket gott och konstruktivtsamarbete.Nyckelorden i det föreslagna systemet för forsk-ningsfinansiering är vetenskaplig kvalitet, relevans,flexibilitet, kraftsamling, internationalisering, sam-verkan och effektivitet.Den ökade komplexiteten och den snabba föränd-ringstakten i samhället tvingar fram ett alltmer öppet,flexibelt och förändringsbenäget system för att alstrakunskap. Det går inte längre att dra några tydligagränser mellan vetenskap och forskning och andradelar av samhället. Att skapa ny kunskap blir i högstagrad en del av samhällets dagliga arbete och liv. I ettsådant samhälle får både forskningen och den högreutbildningen allt större betydelse.Under de senaste åren har också expansionen varitkraftig. Antalet studenter på universitet och högskolorhar faktiskt fördubblats . Parallelltmed detta har FoU-insatserna ökat, och vi kan se hurkunskapsinnehållet ständigt också ökar i både varoroch tjänster. Platser och miljöer där ny kunskap ut-vecklas ökar också mycket snabbt, och dessa länkasnu samman av fungerande kommunikationsnät, såvälelektroniskt och organisatoriskt som socialt - inteminst genom många informella personliga kontakter.Kunskapen blir också alltmer differentierad ochfinfördelad. Specialiteter omformas och kombinerastill nya kunskapsområden, som inte går att inordna itraditionella indelningar i discipliner. Trots dettauppfattas de etablerade ämnena fortfarande som fastaoch av försynen givna grundstenar för både utbild-ning och forskning på många universitet och hög-skolor. Ämnesinstitutionerna slår fortfarande vakt omsina intressen och bevakar resurstilldelningen myckethårt. Jag menar att detta hämmar kreativiteten ochden gränsöverskridande viktiga forskningen.I det sammanhanget måste jag säga att jag blevförvånad när jag läste motion, därman så kraftigt betonar just den ämnesdisciplinäraforskningen. Jag menar i stället att det är viktigt attkunna ge stöd till att utveckla de nya angelägnaforskningsområden som ofta uppstår i gränslandetmellan olika vetenskapliga discipliner. Genusforsk-ningen kan vara ett sådant oerhört viktigt område.Den nya forskningsorganisationen kommer, förut-om att kunna utveckla en mer samlad och kraftfullnationell kunskapsstrategi med möjlighet att görakoncentrerade och prioriterade satsningar när sådanabehövs, också att kunna stimulera tvär- och mångve-tenskaplig forskning och även ge stöd till framståendeforskarbegåvningar för att utveckla självständig ochnyskapande forskning.Jag vill här beröra tre frågor som har varit föremålför diskussion och som ocksåberörs i flera av motionerna. Den ena gäller densvenska forskningens omfattning och status i ett in-ternationellt perspektiv. Den andra gäller sambandenmellan forskning och utbildning å ena sidan och fö-retagsutveckling och konkurrensförmåga å den andra.Den tredje gäller universitetens och högskolornasbetydelse för regional och lokal utveckling.För oss är det självklart att höga internationellakvalitetskrav ska gälla för all forskning. De föreslag-na förändringarna i forskningsorganisationerna harockså tillkommit främst av kvalitetsskäl. Sverigehävdar sig mycket väl när det gäller internatio-nell konkurrenskraftig forskning. Stora satsningar harockså redan gjorts. hör till de länderinom som satsar mest på FoU, och ytterligaremedel om ca 1,3 miljarder har avsatts i budgeten förde närmaste åren.När det gäller universitetsforskning i offentlig regihar faktiskt satsatmest pengar i världen , om man tar hänsyn tillvårt lands storlek. Antalet forskare i förhållande tillbefolkningsantalet är också ett av de högsta i världen.När det gäller antalet publicerade forskningsrapporterligger mycket bra till inom främst teknik,medicin och naturvetenskap. menar jag inte att viska slå oss till ro med detta, utan vi ska arbeta för attytterligare förstärka och utveckla svensk forskning.Men det känns viktigt i en sådan här debatt att ävenlyfta fram det positiva.När det gäller den regionala utvecklingen är jag imotsats till och också, tycker jag, Krist-demokraterna glad över att dagens svenska högskolakännetecknas av både storlek och mångfald. I det omkring 50 enheter med examinationsrättsom sysselsätter mer än 50 000 personer och där320 000 studenter är inskrivna. Enheterna varierar närdet gäller såväl storlek som repertoar och lokalise-ring. Mångfalden har kritiserats, men jag tror att denmotsvarar de många roller som högskolan spelar i vårtids samhälle med det vidgade samhällsuppdraget.Både och har ettflertal gånger i debatten här i kammaren hävdat att enkraftigare expansion av högskolan skulle innebäraförsämrad kvalitet. Men jag kan inte se att det ännufinns något som tyder på att kvaliteten i grundutbild-ningen eller forskarutbildningen håller annat än engenerellt god standard.Därmed hävdar jag inte att allting är problemfritt.Det finns givetvis problem som bl.a. hör ihop medövergången från elituniversitet till massuniversitet,vilket naturligtvis har förändrat universitetens karak-tär.När jag tog studenten fanns det ca 25 000 studen-ter vid de svenska universiteten. samlas ca320 000 studenter vid höstterminens början. Det ärsjälvklart att detta måste påverka både arbetsformeroch organisation och inte minst självuppfattning ochidentitet.När det gäller sambandet mellan forskning och fö-retagsutveckling menar jag att det viktigaste stöd tillnäringslivet och dess forsknings- och utvecklingsar-bete som staten kan ge är att satsa kraftfullt på grund-forskning och forskarutbildning. Men jag vill härbetona att forskningen är en del av ett innovations-system som förutsätter samverkan mellan individeroch olika kompetensområden. Forskning och forskarei sig skapar inga nya produkter, processer och företag.Det krävs en mångfald av aktörer och ett dynamisktsamspel.Jag tror att det är viktigt att man försöker hitta enlämplig balans mellan det inomvetenskapliga intres-set och behovet i samhället i stort. Den tidigare sådominerande linjära modellen ersätts nu alltmer aven modell som utifrån ett kunskapsbehov inom ettvisst område ställer forskarna inför nya frågor ochproblem.Min erfarenhet säger mig att umgänget mellanuniversiteten, samhälle och näringsliv många gångerpräglas av en viss valhänthet. Men det finns bra ex-empel på motsatsen, och då vill jag särskilt lyfta framhögskolan i , uni-versitet och i . När man tittarpå de här frågorna och bedömer nya universitet ochhögskolor måste man också komma ihåg att synergi-effekterna blir synliga först verksam-het.För att man ska lyckas måste det lokalt finnas ensamverkan mellan forskare, samhälle och näringslivsom är byggd på ömsesidig förståelse och tillit. Detmåste också finnas en fungerande infrastruktur i bådefysisk och kulturell bemärkelse.När det gäller den sista frågeställningen kan mankonstatera att under den borgerliga regeringens tidvar ekonomisk tillväxt mantrat i den forskningspoli-tiska propositionen. Att skapa utveckling i regionernaeller att åstadkomma en breddad social rekryteringvar inga viktiga politiska mål. Men universiteten fåraldrig vara uttryck för en frusen ideologi utan skautgöra ett nav i en dynamisk utveckling av samhälle,kultur, ekonomi och politik.När det gäller effekterna av den s.k. nya ekono-min tror vi till skillnad mot att manborde ägna större uppmärksamhet åt hur vi ska slippafå den duala stat som samhällsvetaren talar om med en grupp av högutbildade rika ochen annan grupp av lågbetalda outbildade personer,ofta invandrare, etniska minoriteter osv. som får utfö-ra nästan slavarbeten i den informella sektorn. Det ären skräckbild av IT-samhället, där informationenutgör den viktigaste råvaran och den viktigaste pro-dukten.Till slut skulle jag vilja ställa några frågor tillYvonne om den kristdemokratiska motio-nen. Jag har läst den och försökt hitta någon struktur ihur man har tänkt sig förslaget, men jag har inte rik-tigt lyckats. Men jag kan ställa några frågor.Jag förstår inte riktigt när talarom att propositionen skulle inkludera lärosätena. Jagkan inte se att förklarar på vilketsätt man skulle vilja ha detta system. Inte heller kanjag se på vilket sätt propositionen inte balanserardetta med trygghet och konkurrens vad gäller finansi-eringen av forskningen. Jag tycker att propositionenär väldigt väl balanserad där. Vi får ju betänka att vifortfarande har den forskningspolitiska propositionensom ska fördela anslagen mellan olika lärosäten ochmellan den fasta och den rörliga delen.Jag förstår inte riktigt heller hur man resonerar närman först fastslår hur viktigt det är att tydliggöramiljöforskningens betydelse för ett uthålligt samhälleoch därefter drar slutsatsen att Jordbruksdepartemen-tet bör bli huvudansvarigt för just miljöfrågorna.Sedan en sista fråga. På två olika ställen nämnerkristdemokraterna området samhällsplanering. På ettställe säger man att man tycker att det borde flyttastill för sociala frågor och arbetsliv.På ett annat ställe säger man att man skulle vilja haett nytt forskningsområde, som jag har tolkat det, församhällsplanering, bostad och kommunikationer.Detta kanske skulle kunna klargö-ra vid tillfälle.Därmed yrkar jag med glädje bifall till hemställani utskottets betänkande.Anf. 137 PER () replik:Fru talman! I ett demokratiskt samhälle är detoerhört viktigt att belysa dem som vill slåsönder och förstöra demokratin. Det kan gälla nazis-ter, det kan gälla bokstavstroende kommunister.Jag förstår om personligenblir ledsen över att jag ifrågasätter Socialdemokrater-nas samarbete med Vänsterpartiet.Jag ifrågasätter det nästan ännu mer efter att halyssnat på utbildningsministern. Utbildningsministernsade ungefär så här: Jag har samarbetat med , och det har fungerat utmärkt. Dentypen av naivitet är ju skrämmande. Det är väl inteBritt-Marie Danestig som ensam beslutar om alltingsom har att göra med utbildnings- och forskningsfrå-gor i . Naturligtvis är en representant som går till sin riksdagsgruppoch där för debatten. Jag måste säga att detta sam-mantaget med de, tycker jag, mycket oroande tenden-serna under den Vänsterstämma som var gör att manverkligen måste ifrågasätta samarbetet mellan Social-demokraterna och Vänsterpartiet.Jag vet att tillhör vad jagkallar realisterna, där det finns mångaandra duktiga krafter - Per , och för att bara ta några - somgör stor nytta i svensk politik. Men för er egen skullär det oerhört viktigt att ni försöker bli av med deäkta kommunister som finns bland vänsterpartisterna.Jag går dock nu över - även om jag tycker attdetta med historielöshet och utbildningspolitik hör välihop - till det som är väsentligt. Där har jag en fråga.Anf. 138 TALMANNEN:Talartiden är slut, Per Bill.Anf. 139 () re-plik:Fru talman! Jag ska inte fördjupa mig i debattenom . Låt mig bara apropå PerBills farhågor säga att det naturligtvis inte är jagensam, och inte heller de som sitter som representan-ter för vårt parti i utbildningsutskottet, som avgörvare sig forskningspolitikens innehåll eller dess in-riktning. är ett demokratiskt och öppetparti där vi diskuterar alla frågor. Det är också etticke-kommunistiskt parti. Jag hoppas att Per Billnöjer sig därmed.Anf. 140 PER () replik:Fru talman! Jag återkommer gärna till denna frågai ett annat sammanhang. Men går jag över tillForskning 2000, där satt med.Trodde när ni lämnade ifrån erdenna rapport - under stor enighet bortsett från någramindre delar, får man väl ändå säga - att regeringenskulle välja att bryta ut en liten del och presentera denför sig och sedan, , komma medandra och i mitt tycke mer väsentliga delar att fåförst? Jag vill att det här ska gå fort. Jag hade gärnasett forskningspropositionen , inkluderande ävenden här propositionen. För mig känns det väldigtoväntat att ta det i den här ordningen.Anf. 141 () re-plik:Fru talman! Jag tror, efter att ha tagit del av gans-ka många av de ca 200 remissvar som kom in påForskning 2000, att regeringen fattade ett väldigtklokt beslut när man gjorde den här uppdelningen.Naturligtvis visste jag inte hur Forskning 2000 skulletas emot, men , i ljuset av det som har hänt, tyckerjag att det var ett klokt beslut. Jag tror inte att det ären bra väg att pressa på en stor organisation somuniversiteten och högskolorna en modell som de intesjälva accepterar och känner sig mogna för.Sedan kan jag konstatera att ju ocksåvar eniga om det här förslaget. Ändå har jag inte settnågon skymt av det i motion, och inteheller i någon motion från något av de andra partiersom fanns representerade i Forskning . Det för-slaget har väl liksom dött vid det här laget.Anf. 142 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det är sorgligt att också vid det här tillfället tolkar vårmotion på sitt sätt och därmed inte finner att det ärbalansen mellan ämnesdisciplinär och tvärvetenskap-lig forskning som vi uppmärksammar där, liksom vihar gjort förut.Britt-Marie Danestig satt, som vi har hört, med iForskning 2000. Där var det tvärvetenskap, basresur-ser och trygghet som premierades. har ändrat sig därför har fått de här remissvaren. har man tagitsteget fullt ut. I stället är det ämnesdisciplinära delar,konkurrens till i princip och förloradmakt för lärosätena. Det steget har man tagit.Jag tycker att det hade varit trivsamt om lite grann hade förklarat hur man kanändra sin inställning till forskningsorganisationen såsnabbt i stället för att anklaga oss för att vi ändrat oss.Vi har sökt - vilket framgår av vår forskningsmotionoch mitt anförande här - balansen mellan ämnesdis-ciplinär och tvärvetenskaplig forskning. När ni föror-dar konkurrens på nationell nivå förordar vi balansmellan konkurrens när det gäller tvärvetenskap ochbasresurser när det gäller ämnesdisciplinär forskning,vilket skulle ge trygghet. Det är det vi menar med vårmotion. Att använda en kort repliktid till att förklarahela vår organisationsmodell är inte möjligt.Anf. 143 () re-plik:Fru talman! Nej, jag tror inte heller att det är möj-ligt. Den är ganska snårig, tycker jag.Jag håller förstås med om attdet ska finnas en balans mellan de fasta och de rörligaforskningsresurserna. Det är helt riktigt. Det är viktigtatt ha basresurser för att man ska kunna utvecklaverksamheten. Däremot kan jag kontra: Har YvonneAndersson läst propositionen noggrant? Propositio-nen och den här forskningsorganisationen stimulerarju, tycker jag, just ett tvärvetenskapligt synsätt ochhar all möjlighet att göra det. Den binder inte upp deti ämnesdiscipliner.Däremot finns det ett avsnitt i Kristdemokraternasmotion som handlar om just detta när det gällergrundforskning och de fasta forskningsresurserna. Såtokigt har jag inte läst, utan det har jag förstått i allafall.Anf. 144 () re-plik:Fru talman! Det är väl tur det. Men vad jag villelyfta fram var att vi i denna forskningsorganisationsaknade just utförarna, som är institutionerna ellerlärosätenas fakulteter. Som jag sade i mitt anförandeär tyvärr inte den finansiering som ska gå ut till läro-sätena berörd i den här organisationen. Så noga harjag läst propositionen. Det var den delen jag saknade.Jag säger fortfarande: Går man in och beskriveren beställar- och utförarmodell för forskningen införframtiden ska hela utförardelen ha rätt att vara medpå samma sätt som hela beställardelen. Här har manfrån er sida tagit bort en del av finansieringen. Denkommer i någon liten del för sig.