prot · GN0975 · 2000-03-07 00:00:00 — Jag tycker att det är en intres-sant diskussion som lyfter fram. Hurlänge har vi behov av att ha betyg över huvud tagetnär vi har målrelaterade kunskaper?Jag är inte beredd att säga att vi inte ska habetyg. Men jag tror att vi är på väg mot en utvecklingdär vi genom att ha tydliga mål också får en bekräf-telse på om vi når målet eller inte. I kanvi se att behovet av urvalsinstrument minskar år frånår eftersom fler och fler elever får sitt förstahandsvaltillgodosett när de söker till gymnasiet. Men fortfa-rande är betygen en bekräftelse på att man har nått ettmål. Betygen har fortfarande den funktionen.Vi vet inte om vi står här och debatterar.Då får vi se hur läroplanen med det målrelateradesystemet har utvecklats.När det gäller ansökning till högskolan är det intebrist på elever som vill gå där utan det är brist påplatser. Jag följer med stort intresse de olika utbild-ningar som använder sig av andra kriterier än betygnär blivande studenter tas in. Man tittar även på andraegenskaper. Det tycker jag är mycket intressant.Nu kommer attpresentera de nya betygskriterierna. Då har man ock-så utvärderat de gamla. Man har följt upp och sett hurde har utfallit och sedan kommer förslaget med denya kriterierna.Anf. 98 ():Fru talman! Jag vill återigen uppmärksamma påatt jag ser betygen som tvådelade i detta avseende.Den ena delen visar hur långt den enskilda eleven harnått i förhållande till målen. På det viset är det bramed förfiningen av kriterierna osv., för då vet manhur långt eleven har nått i förhållande till målen.Detta är jättebra, liksom information mellan lärareoch föräldrar.Jag har inte kritiserat betygen över huvud taget.Den svaga punkten är att man i antagningssys-temet använder betygen för urval, vilket jag menar attbetygen inte håller för. Jag menar att det är här somman behöver göra en kontroll. Därför vill jag frågaskolministern om det inte är möjligt att låta få kontrollera hur antagnings-systemet, alltså det svagaste som man inte har föränd-rat i grunden, slår på betygen.Jag känner att vi har hamnat i en debatt om någotsom inte var huvudfrågan, nämligen betygens varaeller inte vara. Betygen ska finnas enligt min mening,men de slår fel vid antagningen, så det fria yrkesvaletkan egentligen inte fullbordas. Elever kan inteveta från början hur långt de behöver nå för att kunnakomma in på den ena eller den andra utbildningen.Det är antagningsförfarandet som behöver granskas.Det är viktigare än att granska hur elevernas kunska-per ska tolkas i betygen.Därför frågar jag med en åsnas envishet: Kanskolministern tänka sig att låta kvalitetsnämndengranska hur betygen slår vid antagning till utbild-ningar?Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! Den fråga som är det uppdrag att titta på.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1999/2000:263 ombetygAnf. 100 Statsrådet ():Fru talman! har frågat:· vilka initiativ jag avser att vidta för att ingen elevska kunna lämna utan att ha uppnåttbetyget Godkänd,· om jag är beredd att införa en förordning som geralla elever och föräldrar rätt att få och skolanskyldighet att ge skriftlig information om studie-resultaten minst en gång per termin 1.Jag är glad över dessa frågor, som ger mig tillfälleatt visa på den aktiva skolpolitik som regeringendriver med barnens och ungdomarnas bästa som led-stjärna. Liksom är jag angelägenom att ingen elev ska kunna lämna utanatt ha uppnått betyget Godkänd, men jag anser att ensådan målsättning inte är tillräcklig. Ambitionernamåste vara betydligt högre. Vi måste ge varje elevmöjlighet att nå så långt som möjligt i deras kun-skapsutveckling, dvs. att läroplanens och kursplaner-nas strävansmål är de mål som måste stå i fokus förskolans verksamhet.Därför måste vi alla ta vår del av ansvaret ochsamverka för att utveckla skolan till en skola för alla- en skola som anpassar sin organisation och sin under-visning så att alla barns förutsättningar tas till vara, enskola där alla elever blir sedda, där alla elevers erfaren-heter får utrymme och där alla elever får en undervis-ning som tillgodoser deras behov och krav. Jag vill idetta sammanhang hänvisa till regeringens utveck-lingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning -Samverkan, ansvar och utveckling.I utvecklingsplanen redovisas dels initiativ somregeringen redan har tagit, dels prioriteringar somligger till grund för flera kommande åtgärder. Frågorsom allmän förskola, maxtaxa och storstadssatsning-en syftar alla till att ge fler barn bättre förutsättningarför lärande och utveckling. Det är något som i sin turökar förutsättningarna för goda resultat i skolan. Ut-över de insatser som görs inom ramen för storstads-satsningen avsätter regeringen sammanlagt 500 mil-joner kronor för utvecklingsin-satser.Ett annat exempel är sominnebär en kraftig satsning på skolans värdegrund ochdärmed bättre förutsättningar för en god arbetsmiljö.Projektet kommer att lägga fram enslutrapport med analys och åtgärdsförslag. Vidare haren treårig satsning inletts på kompetensutveckling förundervisning av elever i behov av särskilt stöd, ochen expertgrupp har tillsatts för ökad måluppfyllelseför elever i behov av särskilt stöd. Gruppens arbeteska redovisas . För närvarandepågår också arbetet med en proposition om den fram-tida lärarutbildningen.Medel har avsatts för kompetensutveckling av lä-rare i skolor med elever med många nationaliteter ochspråk. Därutöver har avsatts föratt bl.a. stödja och stimulera arbetet med språkut-veckling med inriktning på att förbättra läs- ochskrivmiljöerna i skolan och för förstärka och utvecklaskolbibliotekens pedagogiska roll. hardessutom fått i uppdrag att kartlägga och granska hurolika pedagogiska tillvägagångssätt används i under-visningen i skolor med elever med ett stort antal olikanationaliteter och språk samt sprida goda exempel pådetta.Utöver detta har regeringen avsatt 1 ½ miljardkronor för den treåriga satsningen på IT i skolan.Denna satsning rör direkt 60 000 lärare och syftar tillatt stärka lärarnas förmåga att använda IT som ettpedagogiskt arbetsredskap och att stödja utvecklingenmot ett ämnesövergripande, problemorienterat ochelevcentrerat arbetssätt.Syftet med alla dessa insatser är att resultaten skaförbättras och att alla elever ska ges möjlighet attminst nå läroplanens och kursplanernas uppnåen-demål.Som svar på den andra frågan rörande en skyldig-het att ge skriftlig information om studieresultatenminst en gång per termin, vill jag framhålla att minuppfattning är att nu gällande författningar ger stortutrymme för förbättring och utveckling av informa-tionen till föräldrar och elever om studieresultaten.Den viktiga informationen om en elevs kunskapsut-veckling och sociala utveckling ska behandlas genomutvecklingssamtal. Sådana samtal ska hållas mellaneleven, elevens vårdnadshavare och läraren minst engång per termin. Utvecklingssamtalet syftar till attfrämja elevens utveckling. Om eleven bedöms intekomma att nå målen för de olika ämnena ska läraren,eleven och vårdnadshavarna tillsammans diskuterahur eleven kan stödjas. Dialogen mellan föräldrarnaoch personalen är avgörande för att hem och skolaska kunna samarbeta för elevens bästa.Skollagen föreskriver att särskilt stöd ska ges elev som har svårigheter i skolarbetet. I vissa fallska således utvecklingssamtalet resultera i ett åt-gärdsprogram.Det är det gemensamma samtalet om elevens ut-veckling som är det centrala. Det ger på ett helt annatsätt än ett betyg eller ett betygsliknande omdömemöjlighet till förklaringar och förtydliganden omsåväl brister som förtjänster, som det kaninriktas på ömsesidiga åtgärder för att stödja eleven.En anledning till att jag inte nu är beredd att låtaföreskriva en absolut skyldighet att också lämnaskriftlig information om elevens kunskapsutvecklingär att varje vårdnadshavare som begär det har rätt attfå en skriftlig information som ett komplement tillutvecklingssamtalet.Anf. 101 ():Fru talman! Jag måste börja med att tacka statsrå-det för svaret. Till en början måste jag säga att jag varnöjd. Jag tyckte att det såg bra ut, särskilt med tankepå att det fanns en sådan samstämmighet mellan stats-rådet och mig själv när det gäller just betydelsen avatt dagens skolelever ska nå de mål som är satta.Jag ställde frågan vad statsrådet avser att vidta föråtgärder för att ingen elev ska kunna lämna grund-skolan utan att ha uppnått betyget Godkänd. Statsrå-det konstaterar att det är viktigt och bra och kant.o.m. tänka sig att sträcka sig ännu längre, att elever-na ska nå läroplanens och kursplanernas strävansmål.Detta är vi också överens om. Det råder inga motsätt-ningar om det. Men verkligheten är trots allt den atttusentals elever lämnar utan att ha upp-nått betyget Godkänd. Det är situationen.Men, som sagt, jag var nöjd över att jag i svaretkunde finna en viss samstämmighet. Direkt besvikenblev jag sedan, fru statsråd, när jag kunde konstateraatt skolministern konstaterar att mina frågor ger hen-ne möjlighet att beskriva vilken aktiv skolpolitik somregeringen driver. Lösningarna som hon då radar uppär allmän förskola, maxtaxa, storstadssatsningen,och satsningar på IT i skolan.Då vill jag påstå att skolministern bedrar såväl kam-maren som regeringen, departementet och framförallt lärare, föräldrar och de elever som är direkt be-rörda av den frågeställning som jag har redovisat.Syftet med alla dessa åtgärder, säger statsrådet, ärnämligen att resultatet ska förbättras och att allaelever ska ges möjlighet att minst nå läroplanens ochkursplanernas uppnåendemål.Tror man verkligen från Utbildningsdepartemen-tet och ansvarigt statsråd att dessa åtgärder når till deelever som mest behöver förbättra sina resultat? Dåvill jag påstå att vi kanske skulle börja driva mer aven insikt om att vi inte alltid har alla svar. Jag sommoderat ledamot i utbildningsutskottet har inte allasvar. Men jag ger heller inte sken av att ha det. Detgör däremot landets skolministern.Det intressanta är att vi moderater har föreslagiten nationell handlingsplan. Den är förutsättningslös iden meningen att den bereds i utbildningsutskottet.Det skulle vara klädsamt om nu statsrådet tog tillfälleti akt att bejaka det initiativet utifrån en insikt om attinte ens statsrådet, inte ens den socialdemokratiskaregeringen, redan har alla svar. Det vore också bramed en insikt om att de åtgärder som här är föreslag-na inte leder till de avsedda resultaten.Vi kan ge många exempel på satsningar, enskildaöronmärkta pengar och annat, som skulle ha gått tillsatsningar för att främja utvecklingen i skolan, till attöka elevernas möjlighet att nå de mål som är satta, tillatt ge lärare större utrymme i den skola vi har och tillatt få en utvecklingskraft där dessa pengar inte harhaft avsedd verkan. Vi ser ett exempel på hur statsrå-det och regeringen än en gång lappar och lagar ochtror sig ha alla de svar som behövs. Men så är detinte.Anf. 102 ():Fru talman! Jag ser att i inter-pellationen har utgått från senaste rap-port, samma utgångspunkt som vi hade i en interpel-lation alldeles . Jag måste säga att tolkningen avden rapporten är väldigt underlig. Det sägs att det ären krissituation för att av eleverna intenår godkänt i alla ämnen - dvs. har icke godkänt i etteller flera ämnen. Frågan om man ska eftersträva attsamtliga elever ska ha godkänt i samtliga ämnen kanman faktiskt ta upp lite grann. Man kan ställa denfrågan.Vi kan ta ett praktiskt exempel. Vi tänker oss attvi har en situation där ungefär en elev i var tredjeklass får icke godkänt i ett visst ämne - t.ex. i idrott.Alla i klass 9 a och klass 9 b har alltså godkänt. Så ärdet en i klass 9 c som inte har nått godkänt i idrott. Såtänker vi oss att det är samma situation i slöjd, mate-matik osv. Om vi då ställer oss frågan hur mångaelever det blir som inte har nått godkänt i ett ämne, dåblir det just dessa . Jag tycker nästan att det ärett mål att sträva efter. Det finns inget alarmerande idetta att en elev i var tredje klass får icke godkänt.Man kan jämföra med t.ex. nollvisionen inomvägtrafiken. Man säger att målet ska vara att ingenska bli allvarligt skadad eller omkomma i trafiken.Det är ingen som väntar sig att det målet ska uppfyl-las totalt, men det är naturligtvis ett mål att arbetamot.Jag tycker inte alls att det är det som är alarme-rande. Det som är alarmerande, och det borde vi allavara eniga om, är den relativt lilla gruppen, , enalldeles för stor grupp, av elever som har icke god-känt i många ämnen, som alltså har misslyckats påbredden. Det är den gruppen som måste få stöd. Dethandlar om att få resurser till skolan. säger att det och lagas och att det går förlångsamt. Det är väl så att det skulle ha kunnat gåsnabbare. Resurserna måste alltså gå dit. Vi ser na-turligtvis gärna att vi får resurser till skolorna i snab-bare takt så långt ekonomin nu tillåter.Jag skulle alltså vilja fråga lite grann om huruvidavi verkligen ska sträva så hårt efter det där målet. Detär den första frågan. Sedan vill jag avslutningsvissäga något om de här skriftliga redovisningarna tillföräldrar och elev av hur resultatet ser ut - i varjeämne är det väl tänkt.Tomas säger att han inte har alla sva-ren. Jag tycker att man kan låta det gå vidare. Mankanske ska låta kommuner och skolor själva väljasina arbetsformer utifrån vad som är lämpligasteberoende på elevernas ålder, vilket ämne man harosv. Man ska kanske inte försöka göra förordningaroch formalisera en sådan sak. Utvecklingssamtalenvi har är alldeles utmärkta, och det förekommerskriftliga redovisningar där det behövs. Jag tror fak-tiskt inte att det finns något behov av det här.Anf. 103 Statsrådet ():Fru talman! säger att han intehar alla svar. Då ber jag att få rekommendera attTomas läser rapporter. Där fårman svar på en hel del av de frågor som ställer.Sedan är det faktiskt ganska förvånande att en le-damot av utbildningsutskottet inte tror på utbildning.För det är ju precis det som hela det paket som rege-ringen levererar handlar om. Om man tittar bakomsiffrorna, på de elever som inte hade blivit godkända,då ser vi att en stor grupp utgörs av de elever somhade en utländsk bakgrund. Vi vet att många av dehär eleverna har bristande kunskaper i svenska när debörjar skolan.Är det då fel, , att vi läggerpengar, att regeringen satsar resurser på de här ele-verna från det att de är för att de ska ha ett bätt-re språk med sig när de börjar skolan? Är det en fel-satsning?Är det fel när vi nu vet att det finns ett handikappsom heter dyslexi att vi ger kunskap till lärare så attde har metoder för att bättre möta de här eleverna såatt de blir godkända? Är det en felsatsning?Är det fel att vi satsar på att utveckla matema-tikundervisningen i skolan så att vi får fler elever somnår högre mål och också på gymnasiet vill gå inrikt-ningar med mer matematik och naturvetenskap? Ärdet en felsatsning?Är det fel att vi lär lärare mer om värdegrundenför att kunna bemöta mobbning och rasism? Är det enfelsatsning?Då måste jag fråga: Vad vill satsapå? Vill man att det ska vara någon annan än lärarensom är ute och undervisar? Vill man inte ha någonlärarutbildning? Vill man inte ha någon kompetensut-veckling för lärare?Anf. 104 ():Fru talman! Statsrådet har tagit för vana att görasina grova misstolkningar i kammaren. Det här varytterligare ett exempel när hon säger att jag, ledamo-ten, inte tror på utbildning. Jag tror visst på utbild-ning. Jag vill påstå att det är nyckeln till den framtidautvecklingen av våra möjligheter i , i Europaoch i hela världen. Överallt gäller samma sak: utbild-ning och kunskap. Jag undanber mig den typen avvärderingar från statsrådet.Sedan kan vi diskutera vidare. Jag har inte påståttatt det var fel. Jag har frågat: Ger det de önskadeeffekterna? Det är det statsrådet säger. Det är det jagifrågasätter; att den lista som statsrådet redovisar medanledning av min interpellation är de åtgärder somkrävs för att komma till rätta med de problem somfinns - och som också redovisas av , iRiksdagens revisorers rapporter och i andra samman-hang. Det är det jag är ute efter. Det är det jag vill hafram, och det är det vi moderater också har tagit uppmed vår framställan om en nationell handlingsplan.Jag gör det utifrån en insikt om att jag inte har allasvar. Jag ger heller inte sken av att ha alla svar. Mendet gör statsrådet. Det är det jag ifrågasätter.Vi har i olika partimotioner, kommittémotioneroch enskilda motioner redovisat hur vi vill att skolanska arbeta, vilka åtgärder som är nödvändiga, vilkabehov som finns och vilka lösningar vi driver. Det harvi redovisat. har vi sträckt ut handen till skolmi-nistern med en nationell handlingsplan, och då voredet som sagt klädsamt om man bejakade det initiati-vet - vilket man inte gör. Det kan vi nu konstateraefter skolministerns senaste inlägg.Sedan har jag i min andra fråga tagit upp om stats-rådet är beredd att införa en förordning som ger allaelever och föräldrar rätt och skolan skyldighet att geskriftlig information om studieresultaten minst engång per termin ett. Och varför gör jag det?Jo, jag tror att det finns ett behov av att synliggörabåde för eleverna och för föräldrarna vilka resultatsom eleverna uppnår. Jag tror inte att man med enbartutvecklingssamtalen når den insikt som jag tror attmånga skulle må bra av att ha.Aktuell forskning visar också att skolans traditio-nella utvecklingssamtal kännetecknas av otydlighetoch undvikande av konflikter. Det är ju ganska för-ståeligt i och med att läraren också är i en utsatt situ-ation under utvecklingssamtalet och kanske mångagånger inte vill stöta sig med den förälder eller denelev som han eller hon samtalar med.Jag tror att ytterligare inslag av saklig och tydligskriftlig information också gerskolan en möjlighet att få en större synbarhet av sinaresultat i dialogen med föräldrarna. Det är ju det vivill. Och vore det ju lämpligt om statsrådet beja-kade det i stället för att säga att de har rätt att krävaskriftlig information som ett komplement till utveck-lingssamtalen. Ja, men har alla föräldrar den insikten,den kunskapen och det engagemanget? Nej, jag trorfaktiskt inte det. Jag tror nämligen inte att alla föräld-rar är lika, och jag tror inte heller att alla elever ärlika. Det är den insikten jag utgår ifrån i all ödmjuk-het. Och det kanske statsrådet också skulle visa vidtillfälle.Anf. 105 ():Fru talman! Jag kan inte riktigt mobilisera sammaemotionella engagemang i denna fråga huruvida manska ha en förordning om skriftlig information omstudieresultaten i samband med utvecklingssamtalen.Det viktiga är väl, och jag tror nästan att vi är överensom det, att utvecklingssamtalen ska bli bra? Jag tyck-er att jag skymtar det i , att de inte är riktigt bra. Det finns ettkonfliktundvikande m.m. med. Och det skulle välsnarare leda till slutsatsen att man skulle försökaförbättra utvecklingssamtalen och t.ex. i lärarutbild-ningen på lärarhögskolorna lägga stor vikt vid att gåigenom syftet med utvecklingssamtalen och hur debör ske och att man som lärare i en klass har skyldig-het att inför föräldern ta upp hur det har gått i allaämnen. Och brukar ju lärarna i de utvecklings-samtal som jag har varit med om som regel ha medsig nedskrivna rapporter om hur det har gått i de olikaämnena.Vi kan vara överens om att det är bra att utveck-lingssamtalen nu finns inskrivna och att de ska ge-nomföras i skolorna. Det har inte pågått så länge.Men att de är viktiga och ska utvecklas kan vi varaöverens om.Det finns nackdelar med skriftlig information. Detär naturligtvis inte så att man undviker konflikter omman ska skriva ned dem. Det kan ju vara tvärtom, attdet är ännu svårare att skriva ned något som är kon-fliktskapande. Det tror jag därför inte är lösningen påproblemet. Däremot är det ju svårigheter om man i enförordning ställer krav på att det ska vara skriftligt.Då har man alltså offentlighetsprincipen. De skriftligautlåtandena ska dokumenteras på något sätt. De skagå att följa upp. Man ska ha tillsyn över dem, och deska följa eleven och individen under hela livet, och entidning ska kunna gå in och titta på dem. Det finnsmängder av problem som skapas genom att man införsådana förordningar. Och jag tror inte alls att detskulle gagna kvaliteten på utvecklingssamtalen.Anf. 106 Statsrådet ():Fru talman! Jo, regeringen har en nationell hand-lingsplan, och den har vi presenterat för . Vikallar den för vår utvecklingsplan. Den första skrevsav . Detta har sedan följts av , och jag har också lagt fram en sådan. Därvisar man just på den nationella handlingskraften.Jag måste säga att jag finner det ytterst förvånan-de när inte tror att kompetensut-veckling kommer att ge resultat i förlängningen. Omvi möter barn med utländsk bakgrund tidigare och gerdem en möjlighet att få gå i t.ex. språkförskolor, trorinte att dessa elever i så fall har enbättre chans? Tror inte att det ärbättre för en elev som är dyslektiker att möta en läraresom har en kompetens i vad dyslexi innebär och hurman möter eleverna? Det är ju detta som gör att vi inte har lyckats med alla elever, därför att rapporter visar att lärarna fortfarande saknarde pedagogiska metoderna att kunna möta eleverna.Det är här som förstärkningen måste ske.Det är inte svaret på alla frågor, men det är en stordel av svaren. Och jag har inte hört att har redovisat någonting av vad en moderatnationell handlingsplan skulle innebära. Det som jagtydligt har uppfattat är att man inte tror på kom-petensutveckling. Man tror alltså inte på satsningenpå skolan. Man säger att detta bara är någonting somregeringen säger rakt ut i luften och att det inte kom-mer att ge några effekter.När det sedan gäller den skriftliga informationenså är vi inte där att vi kan gå tillbaka till enskriftlig information. Man måste se hur utvecklingenhar varit. hade vi endast betyg som lämnadesöver till föräldrarna utan någon form av samtal. Detfanns redan när man hade de gamla bokstavsbetygensom sedan ersattes av sifferbetyg. Då var det enskriftlig information, antingen i form av bokstävereller i form av siffror. Sedan insåg man, och det varman överens om, att detta inte räckte utan att manmåste ha en dialog. Då infördes de s.k. kvartssamta-len. De hette kvartssamtal eftersom skyldigheten förläraren var att tala med föräldrarna under högst 15minuter. Det handlade om att läraren informeradeföräldrarna. Efter att man hade haft det under ett antalår kom man fram till att detta inte var bra utan måste få en dialog. Dialogen innebär att elev,förälder och lärare talar till varandra med sammarespekt och på samma villkor. Det är ingen som harett mervärde i den dialogen. Alla har ett lika värde.Det viktiga som vi nu har nått är att vi har dennamötesplats där alla tre kan mötas och att man harmöjlighet att framföra sina olika uppfattningar. Vi harfortfarande inte det perfekta utvcklingssamtalet. Fort-farande måste vi lära oss att utveckla det vidare. Omvi , , skulle säga att vi ska haskriftlig information, då faller vi tillbaka till det somvi hade en gång från början då vi hade bokstavsbety-gen, även om vi skriver ord. Då är det nämligen enensidig information. Och den förälder som tog emotett betyg hade kanske inte någon entu-siasm. Den förälder som kom till ett kvartssamtal ochbara fick informationen hade kanske inte någon entu-siasm. Men den förälder som ska vara delaktig i ut-vecklingssamtalet får också ett värde i detta. Och detär det som är så viktigt, att vi nu inte faller tillbaka tillden skriftliga informationen. Det är inte den skriftligainformationen som sådan som jag är rädd för, utan detsom jag vill värna om det är att vi fortsatt måste ut-veckla utvecklingssamtalen. Och när man då kommeröverens kan man mycket väl ha en skriftlig doku-mentation när man har talat färdigt. Men om detskulle bli detta ensidiga med bara ett papper somlämnas över, då mister vi föräldrakontakten, och detär den som är så oerhört viktig i framtiden.Anf. 107 ():Fru talman! Statsrådet har tydligeninte lärt sig mycket av vår diskussion med tanke påatt hon fortsätter att uppträda på det sätt som hon görnär hon gör påståendet att jag inte tror på kompe-tensutveckling. Hon upprepar det .