prot · GO0937 · 2000-11-30 00:00:00 — (Beslut fattades under 10 §. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tredjevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 13.00 då miljöminister skulle lämnainformation om förhandlingarna i om FN:sklimatkonvention.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.00.7 § Information från regeringen om förhand-lingarna i om FN:s klimatkonventionAnf. 39 Miljöminister ():Fru talman! Jag hade naturligtvis hoppats attkomma till denna informationsstund ochredovisa en bra överenskommelse från överläggning-arna i , en överenskommelse som dessutomlevde upp till kraven på miljömässig integritet, somman kan säga har varit sammanfattningen av Sverigesoch EU:s krav på en överenskommelse. Det kan jaginte göra. Vi nådde inte en överenskommelse den härgången.Utgångspunkten för diskussionerna i är Ky-otoprotokollet, som innebär åtaganden från industri-ländernas sida att minska sina utsläpp av växthusga-ser, framför allt koldioxid. De minskningarna är5,på global basis. EU har åtagit sig sammantaget8 %, 7 %.I Kyoto lyckades man inte lösa alla praktiska frå-gor om hur man ska se på åtagandena att åstadkommanedskärningar av koldioxidutsläppen. Det var depraktiska frågorna, som naturligtvis också innehöll enhel del principiella ställningstaganden, som vi intelyckades komma överens om vid Haagmötet.Framför allt gällde det fyra viktiga områden.Det första, de s.k. u-landsfrågorna, handlar bl.a.om att samarbeta med så att de får bättremöjligheter att möta de påfrestningar som klimatför-ändringarna kommer att innebära för de länderna. Detinnebär också samarbete med dem för att se till att defår tillgång till ren teknik, vilket naturligtvis också ärett viktigt inslag i den globala strategin för att mötaklimatförändringarna.Bakgrunden till detta är inte bara att vi ska varahyggliga mot . Bakgrunden är självfalletockså att det är de rika länderna som står för denabsolut dominerande delen av koldioxiden och andraväxthusgaser i atmosfären, och att det är utveck-lingsländerna som förmodligen kommer att drabbashårdast och dessutom har sämst möjlighet ekonomisktatt möta de förändringarna.I kom vi mycket nära en lösning på det härproblemet. Och det är mycket glädjande. Väldigtmycket av de grundläggande motsättningarna kundevi utjämna. Jag tror att om vi hade lyckats kommaöverens på andra områden, hade vi också haft enöverenskommelse när det gäller u-landsfrågorna.Det andra huvudområdet vi diskuterade var vilkenlegal internationell regim, vilka sanktionsmöjligheter,vi kan sätta i sjön för att se till att alla länder leverupp till sina åtaganden, när vi nu närmar oss denbudgetperiod, 2008-2012, som åtagandena gäller.Också här kom vi en bra bit närmare varandra. Viär nu överens om att det behövs ett sådant system. Vikommer annars inte att kunna få ett godkännande avEU, som har en mycket sträng syn på de här frågorna.Men jag tror att det också här inom nära räckhållfinns en överenskommelse som vi kan leva med.I de övriga två frågorna av vikt, supplementaritetoch s.k. sänkor - jag ska förklara lite grann vad detinnebär - var skillnaderna desto större. Man kan sägaatt det var oenigheten på de områdena som gjorde attvi inte heller kom överens om helheten.Supplementaritet är det tekniska uttryck vi använ-der när vi diskuterar hur mycket av utsläppsminsk-ningarna som man kan använda i t.ex. utsläppshandelför att klara av sitt åtagande och hur mycket manmåste åstadkomma inom varje land med egna internaåtgärder i landet.Här har EU:s inställning varit att ska åstad-kommas genom egna åtgärder och att man kan ac-ceptera att åstadkoms genom de flexibla meka-nismerna, där utsläppshandel är en av delarna. Dethar då funnits länder, inklusive , som menat inte behöver några sådana här begränsningar,utan att allt kan åstadkommas genom flexibla meka-nismer.Här lyckades vi alltså inte komma överens. Där-emot är vi nu eniga om att det behövs någon form avsupplementaritetsregel. Det erkänner även förnärvarande. Den kommer inte att kunna bli så stark,den kommer förmodligen inte heller att kunna bli såtydligt kvantifierad som EU har som sin grundinställ-ning, men det finns ändå en gemensam uppfattningom att det finns ett behov av någon form av supple-mentaritetsregel.De s.k. sänkorna kan man enkelt uttryckt sägahandlar om hur mycket man ska acceptera att t.ex.växande skog, som otvivelaktigt binder koldioxid it.ex. cellulosan, får användas för att räkna av åtagan-dena om att minska koldioxidutsläppen. Här har EUhaft en restriktiv linje, medan andra länder, inklusiveUSA, och framför allt , har menat ska kunna använda mycket stora sådana härsänkor för att komplettera minskningen av koldioxid-utsläppen.Inte heller här kunde vi komma varandra tillräck-ligt nära. Vi har ändå inför det fortsatta arbetet ensamstämmig syn på att det här finns ett viktigt skal-problem. Släpper man hanterandet av sänkor frittkommer det kanske inte att bli några utsläppsreduce-ringar alls. Vi är alltså överens om att omfattningenav sänkor är någonting som på något sätt måste be-gränsas i de fortsatta samtalen.Vi nådde alltså ingen överenskommelse, men jagtror att man kan säga att vi har möjligheter - natur-ligtvis lite beroende på hur en ny amerikansk admi-nistration ser på de här frågorna - att nå fram till enöverenskommelse med lite mer tid.Vår ambition i det här läget måste naturligtvis va-ra att försöka nå en sådan överenskommelse underden vår vi har framför oss. Om vi gör det kommer detfortfarande att vara möjligt att nå det mål för ratifice-ring av som vi har, som EUhar och som väldigt många länder har. Det liggerockså ett symboliskt värde i detta, eftersom Kyoto-protokollet är ett barn av Rioöverenskommelsen. Detvore en utmärkt signal om vår möjlighet att åstad-komma resultat om vi till det möte som ska äga efter Riomötet också kunde ha ratificerat dethär protokollet.Hur påverkar då det här framöver? Förstoch främst innebär det naturligtvis en mycket kraftigtökad börda och utmaning för vårt ordförandeskap,därför att vi kommer att vara företrädare för i deförhandlingar som jag hoppas leder fram till en upp-görelse sent i vår.Som jag sade tror jag att vi fortfarande kan hållafast vid målet att ratificera Kyotoprotokollet senast2002. Vårt praktiska arbete på att begränsa klimatför-ändringarna, de lokala investeringsprogrammen, detekniska ambitioner vi har att utveckla bättre teknikoch grön skatteväxling måste naturligtvis fortsättaoberoende av att vi inte nådde en överenskommelse iHaag.Vi kan också säga att utmaningen för teknikut-veckling kan ha stärkts av det som har hänt i Haag.Jag läste med en viss belåtenhet den av företagsam-heten mycket respekterade tidningen ,som tidigare tillhörde dem som var mycket skeptiskainför klimatförändringarna. Där säger man nu att detkrävs krafttag, dels därför att dagens trender är alar-merande och att global kommer att skadaden ekonomiska utvecklingen i världen, dels därföratt skarpa åtgärder kommer att stimulera utvecklingenav ny teknik, effektivare användning av teknik ochdärmed den ekonomiska tillväxten i dessa sektorer.Vi arbetar nu med en klimatproposition. Det fak-tum att vi inte nådde en överenskommelse kan i vissutsträckning påverka den klimatpropositionen. Vi ärinte färdiga med vår bedömning, men självfallet ar-betar vi med den.Dagarna före jag åkte till besökte jag Arvikaoch såg vad som möjligen är ett direktresultat avklimatförändringen, i varje fall stämmer med detmönster om ökade vattenmängder och ökade riskersom vetenskapsmännen och klimatforskarna nu talarom. Inte minst i samband med händelserna i Arvikaoch i , händelserna med översväm-ningar i stora delar av mellersta och norraSvealand, har jag upplevt att människors medvetenhetoch oro för klimatförändringarna ökar. Det är mångasom ställer frågan om vad det är som sker ochhur vi politiker hanterar den situationen. Därför är detnaturligtvis viktigt att vi fortsätter att arbeta aktivt föratt förebygga en fortsatt klimatuppvärmning.Vi ska också vara medvetna om att om den domi-nerande andelen vetenskapsmän har rätt är vi på vägin i en klimatförändring som vi inte kan undvika. Vikan möta den på ett sätt som minskar omfattningen avden, men vi kan inte vidta åtgärder som vriderutvecklingen tillbaka. Utvecklingen är alldeles förstark för detta.Bert , en av världens mest ledande klimat-forskare och dessutom ordförande i panel på området, sade till mig under Haagmötetatt utan Kyotoprotokollet kommer andelen koldioxid iatmosfären att öka , med ett effektivt Kyo-toprotokoll kommer den att öka . Det visaratt detta bara är början på en lång politisk, ekonomiskkamp för att kraftfullt minska vårt beroende av koldi-oxid och fossila bränslen.Vi ska göra vad vi kan för att ändra utvecklingen.Vi måste också nu titta på beredskap för deförändringar som vi måste räkna med kommer att ske.Händelserna i och övriga ställen i landet är enpåminnelse om att vi fortfarande har en sårbarhet förden typen av förändringar.Jag kommer därför att inbjuda till en bred konfe-rens med vetenskapsmän, med experter, med repre-sentanter för myndigheter, och ställa frågan om vil-ken den bästa bedömningen är, vilket riskscenario viska se fram mot för del när det gäller klimat-förändringen. En del av svaret har vi troligen redanfått. Vi kan räkna med att kommerregnmängden för inland och Svealandsinland att öka med omkring 30 %.Vi får ställa oss frågan vilka påfrestningar dettainnebär för bebyggelse, infrastruktur, vägar, järnvä-gar, villkoren för jordbruk och skogsbruk i vårt land,villkoren för den biologiska mångfalden med en så-dan sannolik klimatförändring och villkoren för tu-rism och friluftsliv. Den slutliga frågan blir hur vi böroch kan öka beredskapen för att så bra som möjligtoch med så stor trygghet och säkerhet som möjligtmöta dessa sannolika förändringar.Anf. 40 ():Fru talman! Det var intressant information kringen fråga som är viktig, både sakligt och politiskt. Detär trist att Haagmötet gick som det gick. är detinte mycket att sura över, utan nu måste man gå vida-re.Först gör jag en liten titt bakåt och sedan två tittarframåt.Först titten bakåt: Hur har utnyttjat har suttit med i trojkan inför ordförandeskapet?Hur har man påverkat för att åstadkommanågonting som hade kunnat bli bättre i ?Vi tittar framåt: berörde att Sverigekommer att ta ansvar som ordförande. Hur kommerman mer konkret att utnyttja ordförandeskapet? Hurtänker sig och regeringen driva frågan underordförandetiden?Hur kommer forskningsfrågorna att behandlas?Har regeringen någon strategi för den forskningsverk-samhet som bedrivs inom ramen för sjätte rampro-grammet om alternativa forskningskällor och föränd-ring av Euroatomverksamheten? Finns det gemen-samma forskningsinsatser för att klara klimatföränd-ringarna?Anf. 41 Miljöminister ():Fru talman! Vi har självfallet spelat en aktiv rollnär det gäller vårt medlemskap i trojkan. Vi har haften stor grupp experter som har förstärkt EU:s expertisi . Jag har själv varit aktiv tillsammans medDominique Voyet, ordföranden i miljöministerrådet,för att utvärdera förhandlingsläget, för att diskuterahur vi taktiskt ska driva förhandlingarna underHaagmötet. Vi har vunnit en hel del erfarenhetergenom medlemskapet i trojkan som kommer väl tillpass när vi nu tar över det omfattande ansvar vi nufår.Som säger är frågan hur vi ska ut-nyttja det ansvaret. Jag har redan gett besked till minatjänstemän att jag vill att de ska utvärdera situationenefter , att de ska titta ordentligt på hur motsätt-ningarna ser ut när vi trots allt i lyckades kom-ma varandra mycket närmare på viktiga områden.Med utgångspunkt i detta ska de börja skissa på tänk-bara kompromissmöjligheter. Vi har ett internat omfyra för att diskutera just detta.Jag kan nog garantera att vi kom-mer att vara oerhört väl förberedda för att ta överansvaret. Vi kommer att ha väldigt klart för oss var demöjliga kompromisserna ligger. Här är det ocksåviktigt att vi inser att vi måste räkna med att görakompromisser. Vi kan inte från EU:s sida, hur väl-lovligt det än skulle vara, diktera villkoren. För att fåett ratifierat Kyotoprotokoll måste vi ha medverkanav och andra stora länder.Jag vill inte hävda att jag är särskilt påläst omforskningsfrågorna. Men jag utgår från att vi fortfa-rande har en hög profil i att driva dessa frågor i rikt-ning mot hållbar utveckling.Anf. 42 ():Fru talman! Det är uppenbart att man tänker hafler möten och att man är väl förberedd, men jag hadeförstås gärna sett lite mer konklusion i svaret.Fru talman! Jag flyttar konklusionen till densvenska scenen som berörde i att detkommer en klimatproposition och ett fortsatt arbete iSverige. Det framgår av finansplanen som regeringen,och står bakom att manvill lägga på en fiskal skatt på biobränslen. Är KjellLarsson, regeringen, och Vänsterpartietinför det fortsatta arbetet beredda att ompröva attlägga en skatt på biobränslen som så uppenbart kom-mer att minska deras utvecklingskraft? Kan vi se framemot en sådan omprövning i kommande ekonomisktmaterial från regeringen och i en kommande klimat-proposition?Anf. 43 Miljöminister ():Fru talman! Det som nu beskriverhandlar om en ändring som i så fall inträffar påmycket lång sikt. Jag tror att vi alla är överens om attför att få i gång en utveckling mot mer av biobräns-len, vilket är bra inte minst ur klimatpolitisk syn-punkt, kommer det att krävas den typen av skatteun-dantag framöver.Anf. 44 ():Fru talman! Rapporterna från Haagöverläggning-arna säger att man från svensk sida har varit mycketaktiv i förhandlingarna, vilket är glädjande.I informationen från miljöministern nu kunde vihöra att de negativa resultaten troligen kommer attpåverka klimatpropositionen på något sätt. Avsermiljöministern även tidpunkten för framläggande avpropositionen, eller kan vi förvänta oss en propositionföre jul?Jag skulle också vilja ställa en fråga när det gällermålambitionen: Ligger den fast? Kan man lova attden ligger fast vid minst -?Kan miljöministern också säga att vi från svensksida kommer att lova att göra minskningarna i vårteget land oberoende av vad som händer vid mötet imaj/juni?Jag skulle också vilja rikta en fjärde fråga tillmiljöministern: miljöministern lova att vi införoch i de fortsatta förhandlingarna inte kommer att gåmed på att man räknar in kolsänkorna?Anf. 45 Miljöminister ():Fru talman! Ambitionen är fortfarande att vi skalägga fram en klimatproposition . Det kannaturligtvis bli förseningar, och de beror i så fallförmodligen inte så mycket på Haagöverläggningar-na. Det är en omfattande materia, och utfallet avHaagöverläggningarna ökar naturligtvis arbetsbördanpå oss allmänt sett. Några längre förseningar tror jaginte ska bli nödvändiga.När det gäller målambitionen är det nu gällandenationella målet, som har ställt sig bakom,att vi ska nå nollutsläpp jämfört med för attsedan minska utsläppen. har lagt ettförslag om att vi ska specificera minskningen till -. Det är naturligtvis någonting som vi funderar på,vad man ska välja för preciserat långsiktigt mål iarbetet på klimatpropositionen. Vi återkommer alltsåtill det.Får jag passa på att lägga till en sak. Många hartrott att det har varit omöjligt för oss att nå målet medoförändrade utsläpp jämfört med . Statisti-ken, senast från , tyder på att vikommer att lyckas och t.o.m. komma en bit undernollmålet . Det beror delvis på de åtgärder somvi har vidtagit och som börjar ge konkreta resultat.Det beror också på att vi har fått ökade priser på olja,som har varit återhämtande för utsläppen. Vi har enstrukturell förändring i ekonomin som leder mer mottjänstesektorn, som är mindre beroende av fossilabränslen. Det beror självfallet också på att det ärosedvanligt varmt . Det kan vi iaktta bara genomatt gå ut genom dörren, med stabil tempe-ratur när december knackar på. Det är en exceptionellsituation.Anf. 46 ():Fru talman! Jag vill tacka för det svaret. Det finnsen del i svaret som jag vill dröja kvar vid, och detgäller målambitionen. Jag blir en aning orolig närmiljöministern svävar på målet om -. Ska svarettolkas på det sättet att man överväger att lämna denprocentsatsen? Eller på vilket sätt ska det tolkas?Anf. 47 Miljöminister ():Fru talman! Regeringen och har aldrigbeslutat att vi ska ha -som mål, och därför går detinte att lämna det målet. Det mål som gäller är att detska vara en minskning efter 2000. Sedan finns det,som jag sade, ett utredningsförslag om att preciseraminskningen till -. Det förslaget har remissbe-handlats, precis som gäller på alla andra områden,och vi funderar nu på hur vi ska hantera det när vijobbar med den proposition som vi ska lägga fram.Jag svävar inte alls på målet. Jag svarar som vimåste göra i en massa sådana här fall, att regeringenöverväger frågan och kommer med förslag om dettatill , precis på samma sätt som gäller allaandra frågor.Anf. 48 ():Fru talman! Först vill jag säga att jag tycker attdet är utmärkt att regeringen börjar utreda vilkenberedskap vi behöver för de förändringar som sker.Det är jag jätteglad för. Vi hade det uppe i budgetför-handlingarna, men då var intresset från Finansdepar-tementet inte så stort. Med gemensamma krafter kan-ske vi kan komma dit.Haagmötet gick inte alls så bra, och jag skullevilja ställa två olika frågor om det.Den första frågan är hur miljöministern ser på denamerikanska situationen. Bush har sin inställning,som vi har sett i TV och hört på alla möjliga sätt. Detskrämmande är att den administration som sattnästan var en Goreadministration. Hur ser miljömi-nistern på det här? Kan det bli ännu värre än meddagens amerikanska administration om Bush kommertill makten?Den andra frågan gäller de praktiska frågorna.Miljöministern sade att man inte kom fram i Haagmen att man ändå måste fortsätta med de praktiskafrågorna. Då blir en naturlig fråga: Kommer regering-en nu att gå på - som jag uppfattar det i alla fall imedierna - miljöministerns linje när det gäller majo-ritetsbeslut i fråga om koldioxidskatt inom EU, alltsåmajoritetsbeslut för den lägsta acceptabla nivån? Jagtror nämligen att det är en väldigt viktig åtgärd. Jag ärledsen att är så envis i den här frågan,och det är dags att köra över honom rejält. Hur sermiljöministern på det?Anf. 49 Miljöminister ():Fru talman! Jag tror inte att man ska spekulera förmycket i hur den amerikanska situationen utvecklarsig. Det är många som är lite besvikna på Gore- ochClintonadministrationens hantering av de här frågor-na, inte minst därför att är en av de ledandetoppolitiker i världen som tidigt såg klimatföränd-ringarna som ett stort och viktigt politiskt problem.Det är ju i som det är här. Administrationenhar inte den enda makten. Man har haft en besvärligsituation att hantera i kongressen, och det är trots alltkongressen som avgör ratificering av utländska avtal.Det har man naturligtvis varit tvungen att hantera pånågot sätt.Den framtida amerikanska administrationens in-ställning kommer naturligtvis att vara viktig. Som jagsade, tror jag att man ska vara försiktig med att spe-kulera i vad som kommer att hända med utgångs-punkt i valrörelsen och kanske tillspetsade ställ-ningstaganden av olika kandidater i valrörelsen. Närden som blir president i får sätta sig in i situa-tionen och har haft sina diskussioner med de tjänste-män som arbetat med de här frågorna kan det hända,hoppas jag, att inställningen blir något annorlunda.Det allra viktigaste kanske är att vi inte ska under-skatta det faktum att det även i sker en föränd-ring av människors attityd till de här frågorna, med enökad medvetenhet om problemen och därmed ocksåstarkare krav på det politiska systemet att ta hotet omklimatförändringar mer på allvar.När det nu finns politiker som tycker att det ärsvårt och besvärligt att försöka övertyga väljarna ombehovet av höga bränsleskatter, höga bensinskatteroch annat kan det mycket väl vara så att om ett antalår kommer samma väljare att ställa oss till svars föratt vi inte vidtog tuffare åtgärder på det här om-rådet.Anf. 50 ():Fru talman! Det var svaret på den första frågan,men hur var det med att köra över närdet gäller det lägsta golvet för koldioxidskatt inomEU, att man kan ta det med kvalificerad eller enkelmajoritet?Jag ska haka på den frågan också och ställa en an-nan fråga till miljöministern. har infört ki-lometeravgifter när det gäller landsvägstransporteroch godstransporter. Det finns ett övervakningssys-tem, och man betalar lika mycket per kilometer oav-sett om man är schweizisk, holländsk eller skånskåkare. Det är ett väldigt bra system. Både vi i Miljö-partiet och t.o.m. tycker att det är envettig modell, därför att den är konkurrensneutral.Kan vi få se ett förslag från regeringen om att införarättvisa och höga vägavgifter?Anf. 51 Miljöminister ():Fru talman! När det gäller majoritetsbeslut ochskattelagstiftningen inom EU är regeringens inställ-ning väl känd vid det här laget. Jag är själv medlem iregeringen och ansluter mig självfallet till dennaregerings hållning. Vi har också haft en diskussion iregeringen om hur man ska se på dessa frågor.Det är lika intressant varje gång en miljöpartisteller för den delen en vänsterpartist försöker att ut-nyttja något slags spricka i regeringen. Det här hand-lar faktiskt om att införa någon form av överstatlighetinom EU på ett område - skattepolitiken - där vi ärganska känsliga. Det gäller t.ex. frågan om vi skakunna behålla den svenska skattefinansierade välfär-den, om man ser det i ett brett perspektiv.Men jag hoppas att den inställning som Miljöpar-tiet och nu har när det gäller mil-jöskatter kommer att leda till att ni,liksom era partivänner i alla andra europeiska länder,ser EU som det fantastiska verktyg för en bättreframtida miljö som det faktiskt är. Det finns ingensom är gladare än jag när har gått helavägen fram. Då ska jag välkomna imiljöförnuftets läger.Jag har sagt att jag är anhängare av en kilome-terskatt. Vi arbetar på det inom EU, och vi diskuterardet också inom Regeringskansliet.Anf. 52 PER ():Fru talman! Supplementariteten och sänkornaverkar som ett sätt att komma undan kravet på enaktiv handling - åtminstone när man ser det så här liteutifrån. Framför allt ter det sig som att dessa frågorinte står i paritet med u-landsfrågorna, dvs. hur vi skakunna hjälpa på ett trovärdigt sätt när visjälva har dessa undantag vad det gäller utsläppenmed hjälp av sänkor och supplementaritet. Jag hoppasatt regeringen kommer att driva frågan om begräns-ningen av dessa möjligheter väldigt starkt.Sedan skulle jag vilja fråga en annan sak. När detgäller utsläppen är det inte i förhållande till 1990vi behöver. Vi behöver betydligt starkare begräns-ningar. Vi vet att vi skulle behöva för attöver huvud taget påverka det som sker när detgäller koldioxiden.Därför undrar jag om det inte vore bra om Sverigegick före och handlade aktivt. Vi har t.ex. början påen grön skatteväxling, som vi är glada över har kom-mit i gång. har helt andra utgångsvärden.Vi skulle kunna tänka oss 100 miljarder istället för 30 miljarder, som vi har kommit överensom. Är det inte så att vi skulle kunna skärpa detta ochhelt enkelt höja ribban när det gäller dessa föränd-ringar och omställningar i samhället, för att just gåföre och visa att man faktiskt praktiskt kan sänkakoldioxidutsläppen?Anf. 53 Miljöminister ():Fru talman! Vi kommer naturligtvis att fortsättaatt driva frågan om begränsningar av möjligheten attanvända s.k. sänkor och de flexibla mekanismerna.Det är precis det som ligger bakom när jag säger attdet är viktigt att värna den miljömässiga integriteten iKyotoprotokollet. Vi måste alltså se till att det blirreella minskningar av själva koldioxidutsläppen ochutsläppen av andra växthusgaser.Som jag sade får vi välja. Antingen blir det enöverenskommelse med en viss användning av sänkoroch en viss försvagning av EU:s ursprungliga posi-tion när det gäller supplementaritet eller ingen uppgö-relse alls.