prot · GN0992 · 2000-04-05 00:00:00 — Det är troligt,mycket troligt, att många av dessa 450 000 barn iSverige inte har någon vuxen i hela världen att lita på.Fru talman! Jag konstaterar att min motion i daginte vinner gillande, men jag kommer attarbeta för ett genombrott i denna fråga. Jag står na-turligtvis bakom våra motioner men yrkar bifall en-dast till L418, dvs. reservation nr 1.Anf. 142 ():Fru talman! Jag yrkar inledningsvis bifall till re-servation 5 under moment 8. Vi står bakom också deandra reservationerna, men vi yrkar bifall bara tillreservation 5.Egentligen är det två saker som jag tänkte ordalite om. Det är gäller problem med umgängesrätten.Det förefaller som att det inte finns några sakligaskillnader i utskottet i de frågorna, utan det är mernyanser och teknik. Vi är alla överens om värdet avatt barn får umgås med bägge sina föräldrar. Föräld-rarna har ett ansvar mot sina barn.Vi har tyvärr i verkligheten en hel del probleminom det här området. De är inte så alldeles lätt attkomma till rätta med. Det är inte med barn som medmateriella ting att man kan dela på dem på lämpligtsätt efter en förhandling. På något vis måste makarnaeller föräldrarna komma överens om ett rimligt sättatt beakta barnens bästa framför sina egna intressen.En konkret sak som bekymrar mig som vi fick fö-redragit i utskottet är en dom från Högsta domstolennär det gäller umgängessabotage.Som praktiserande jurist har jag levt i föreställ-ningen att om man inte sköter umgängesrätten så blirman ytterst av med vårdnaden. Det kan låta väldigtdramatiskt, men någonstans måste man ha en regelsom sanktionerar att det hela inte fungerar.Nu har , under oenighet, sagt inte flyttar över vårdnaden i ett fall som rör ettbarn . Modern hade förvägrat mannen um-gänge utan några sakliga skäl - hon hade inga skälöver huvud taget för detta. Ändå går HD inte med påatt flytta över vårdnaden, och därmed har man fak-tiskt sanktionerat detta - om man inte vill attden andre maken ska utöva umgängesrätt finns detegentligen inga reala sanktioner mot det.Det är djupt otillfredsställande. I och för sig kanjag naturligtvis begripa att överflyttande av vårdna-den från den ena till den andra alltid måstevara en väldigt traumatisk upplevelse. Men vi harsagt att det övergripande ändå är att barnet ska fåumgås med bägge sina föräldrar, och att det är väldigtviktigt.Detta fält måste under alla förhållanden utredas.Jag tycker inte att man kan nöja sig med att Högstadomstolen under djup oenighet har kommit fram tillett sådant här beslut. Vi måste ha klarhet och tydlig-het i de här frågorna.Det är möjligt att detta också sedan ska kopplasihop med problematiken om gemensam vårdnad, somvi har begärt att man ska titta närmare på. Det sernämligen inte ut som att det vi lagstiftade om för entid sedan fallit så alldeles väl ut. De som hade farhå-gor i de hänseendena har fått dem till dels besannade.Detta är alltså ett område som är väl värt att undersö-ka. Skrivningarna om att regeringen vid tillfälle skautvärdera och titta på detta är alltförpassiva.Sedan har vi frågan om hävandet av faderskap,som kommer upp med jämna mellanrum. Det ärknepigt att vi inte kan komma förbi den här proble-matiken. Det är de fyra borgerliga partierna som stårbakom detta motionsyrkande och denna reservation,och det blir alltså inte någon förändring på området.Kia har motionerat om att särkullbar-nens arvsrätt skulle regleras på ett sådant sätt att deinte kan komma och kräva ut den hosänkan, så att hon kanske måste gå från hem ochgrund. Det är en motion i rätt riktning, tycker jag attdet förefaller som. Vi stöder den egentligen, men vitycker inte att den löser problemet fullt ut.Bakom vårt resonemang ligger egentligen ingen-ting annat än att man kan ha ett berättigat krav på attfå sanningen blottlagd. Man ska inte behöva leva medovisshet i de här hänseendena.Tidigare hade man ett av sociala skäl betingatkrav på att man skulle klistra på ett faderskap, efter-som barn inte skulle vara faderlösa. Då undergrävdesderas möjligheter att få rimliga levnadsvillkor. Dettaskäl vägde så starkt att man inte brydde sig så mycketom huruvida vederbörande var far eller inte. Mensådana resonemang passar mer in än . Det är i så fall mer fråga om en olägen-het, och det gäller ju oftast vuxna människor. Jag kanalltså egentligen inte förstå varför man ska förmenadem som anser sig ha ett intresse i saken att få denutredd.I alla andra sammanhang i svensk rätt anser manju att det är sanningen och de verkliga förhållandenasom ska gälla, och inte någonting annat. Här tyckerjag att man skulle kunna komma en bit på väg genomatt åtminstone utreda situationen.Med detta är jag färdig i det här avsnittet, fru tal-man. 143 ():Fru talman! Jag vill redan nu yrka bifall till ut-skottets hemställan i betänkandet, med bifall till mo-tion L415 och L426. Övriga motionsyrkanden av-styrks med hänvisning till tidigare ställningstagandeneller pågående arbete.I detta betänkande behandlar utskottet 13 motion-syrkanden i olika frågor rörande . Mo-tionsyrkandena avser frågor om vårdnad och um-gänge, hävande av faderskap, myndighetsålder samtgode män.Med bifall till motionerna L415 och L426 föror-dar utskottet ett tillkännagivande om en utvärderingav föräldrabalksreform såvitt avser gemen-sam vårdnad mot en av föräldrarnas vilja, samt bar-nets boende.Övriga motioner avstyrks med hänvisning till ti-digare ställningstaganden eller pågående utrednings-arbete.Fru talman! När det gäller motion L415 sägermotionären att det viktigaste för barnet är att ha engod kontakt med båda sina föräldrar, men att en ge-mensam vårdnad mot en av föräldrarnas vilja intealltid är förenligt med principen om barnets bästa.Det är bra att redan nu bestämma om en utvärde-ring för att se om tillämpningen har blivit vad avsik-ten var.När det gäller uppföljning av hurofta domstolar beslutar om gemensam vårdnad motnågon av föräldrarnas vilja samt förekomsten avväxelvis boende ska redovisa sittuppdrag . Men redan nu finnsdet ett underlag att göra en utvärdering utifrån.Fru talman! Enligt vad jag har erfarit har 475tingsrättsdomar från under-sökts. I 73 mål beslutade domstolen om gemensamvårdnad trots att en förälder motsatte sig detta. I tiofall av dessa ansåg dessutom domstolen att det bästaför barnet var ett växelvis boende.Den ansvariga utredaren på har imedierna uttalat sig om att undersökningsresultatenligger väl i linje med samhällsutvecklingen i övrigt,där båda föräldrarnas ansvar betonas alltmer.Nu kommer en utvärdering till stånd, och utskottetger regeringen till känna att regeringen nu bör vidtaytterligare åtgärder så att utvärderingen ska kunnaredovisas för inom en inte alltför avlägsenframtid. En fråga som särskilt bör uppmärksammas ärom utvärderingen av bestämmelserna om gemensamvårdnad bör ske med något slags förtur.Vi lever i en värld där utvecklingen går allt snab-bare och där samhället ställer allt större krav på bådeden vuxna individen och barnet, där nya socialastrukturer växer fram och där skilsmässor och upp-brott från relationer förekommer allt oftare. Därförhar vi att i barnperspektivet "barnets bästa" vaka överoch se till att lagar, myndigheter och samhället i öv-rigt går i takt med denna utveckling. Vi måste se tillhur detta alltid ska kunna uppfyllas i en alltmer hård-nande, allt snabbare och alltmer krävande samhälls-struktur.Fru talman! Jag ser en äng framför mig medblommande midsommarblomster där barnen finns -och även tiden för dem - tillsammans med sina för-äldrar. Ett barn har rätt till båda sina föräldrar, menföräldern äger inte rätten till sitt barn. Vi måste sedetta utifrån barnets bästa, också i de fall då barnetsutveckling, omvårdnad och hälsa sätts i fara.Barn har också rätt att få en god fostran, en tillitför samhällets grund och dess intentioner och envärdegrund som utvecklar dem till människor fylldaav möjligheter och en tro på framtiden.Min midsommaräng måste möjliggöras av oss ivårt arbete med att skapa lagar där barnets båda för-äldrar har ett ansvar och också tar detta. De föräldrarsom inte vill eller finns kan vi inte göra något åt.Samhället ska vara utformat så att det skyddar, stöttaroch hjälper till för barnets bästa. Det vi kan göra är attstifta lagar så att barnets bästa alltid ska iakttas.Fru talman! Motion L426 tar upp gemensamvårdnad och de föräldrar som utsätter sina barn ellerden andra föräldern för fysisk eller psykisk misshan-del. Utskottet föreslår bifall till denna motion. Dennamotion innehåller frågeställningar där det uttrycks enoro för att män som utsätter kvinnor eller barn förmisshandel skulle kunna komma i fråga för gemen-sam vårdnad.I motion L424 anser motionären att nuvaranderegler bör ändras så att även ogifta föräldrar automa-tiskt ska få gemensam vårdnad vid deras gemensam-ma barns födelse. En särskild utredare har redovisatsitt arbete angående detta i Ds 1999:57, och det pågårett remissarbete . Utskottet anser bör avvakta resultatet av detta. Därför föreslåsdet att denna motion avslås.Jag övergår nu till motion L418. Där påtalas detatt det finns en risk för att ett stigande antal vård-nadstvister ska föra med sig att det tas barn- och ung-domspsykiatriska resurser från de sjuka barnen ochläggs på de friska barnen i vårdnadsutredningar. Det har kommit signaler omdetta. Utskottet menar också att detta kommer attbelysas i den utvärdering som kommer och att detdärför inte behövs något tillkännagivande.Frågan om umgängessabotage berördes i sambandmed föräldrabalksreform. anfördeatt vi måste inta en sträng hållning här. Om en föräl-der utan godtagbara skäl motarbetar ett umgängemellan barnet och den andre föräldern kan detta varaett tecken på att vårdnaden eller boendet ska över-flyttas. Om det finns behov av ytterligare regler föratt förhindra umgängessabotage, utgår utskottet frånatt regeringen också kommer att aktualisera dettainom ramen för den här utvärderingen.Fru talman! och olovligt bort-förande av barn aktualiseras i motion L425. Där sägermotionären att det skapas en krissituation för barnetom det hålls kvar eller bortförs till ett land där detinte har sin hemvist. Detta måste undanröjasgenom att barnet förs tillbaka till sin invanda miljö.Motionären påtalar vidare att skasäkerställa att ett snabbt avgörande kommer till ståndså att barnet kan återföras. medgeremellertid också att om det finns risk för att barnetutsätts för fysisk eller psykisk skada eller om detförsätts i en ohållbar situationen kan domstolen vägraett återförande. Alla dessa fall är unika, och bedöm-ningarna är svåra. Här ska barnets bästa så långt sommöjligt vara grunden. Utskottet säger också att det ärviktigt att belysa vilka effekter tillämpningen får påde berörda barnens situation i regeringens arbete föratt få till stånd ytterligare internationella överens-kommelser. Med det anförda föreslår jag att motionL425 avslås.Jag avslutar mitt anförande med att än en gång yr-ka bifall till hemställan i betänkandet.Anf. 144 ():Fru talman! Jag vill börja med att uttrycka minglädje över att ett enigt utskott har ställt sig bakom ettpar motionsyrkanden om en utvärdering av de la-gändringar i som trädde kraft den1 oktober 1998.I går kom . Jagvet inte om ni har hunnit titta i den. Det är en intres-sant läsning. var också inne litegrann på att nu har undersökt ettantal domar vid fem tingsrätter som just rör umgäng-estvister när det gäller barn . I rapportenriktas kritik mot domstolarnas beslut. Det gäller bl.a.bristen på kunskap om små barns behov. Man sägeratt det finns svårigheter att sätta barns bästa i cent-rum. Det finns brister när det gäller redovisning ochdokumentation. Sammanfattningsvis säger i rapporten att domstolarnas praxis be-höver ändras på några områden när det gäller um-gänge för barn under tre år.När regeringen kom med sitt förslag till föränd-ringar i vållade det väldigtkraftiga reaktioner. Själv fick jag massor av e-post,telefonsamtal och brev. Det var alltifrån pappor sominte fick träffa sina barn till mammor som hade miss-handlats såväl fysiskt som psykiskt av sina f.d. män.Men det var också brev från oroliga morföräldrar, ochinte minst från den samlade kvinnorörelsen. Varjebrev och mejl innehöll personliga och tragiska upple-velser. Det som väckte de allra starkaste reaktionernavar förslaget om att domstol ska kunna döma tillgemensam vårdnad även om en av föräldrarna mot-sätter sig det.Men de som var positiva till förslaget tyckte att nuäntligen får papporna sin chans. De som var kritiskavar oroliga för att barnens skyddsbehov skulle åsido-sättas.Vänsterpartiet och delar av tillhördekritikerna. Därför tycker jag att det kändes väldigt braatt också har sett problemet. Jag vetinte om hela Moderata samlingspartiet står bakomdet. Jag instämmer helt i anförande idet hänseendet. Jag tyckte att det var väldigt bra.Vi som var kritiska ansåg att skyddet av barnenmot misshandel och övergrepp inte betonades till-räckligt starkt i förslaget. Detsamma gällde skyddetför barn som tvingades bevittna våld mot sin mamma.Under lång tid hade pappan ensam bestämmande-rätt över barn födda inom äktenskapet. Först 1920fick den gifta modern rätt att vara vårdnadshavaretillsammans med mannen. har gemensamvårdnad blivit möjlig oberoende av äktenskap. Ändafram till 1972 var ensamstående kvinnor med barntvungna att ha förmyndare för sina barn. Kvinnan varalltså omyndigförklarad i det här avseendet. 1977kunde gemensam vårdnad fortsätta även efter enskilsmässa. Det kunde uppnås utanför äktenskap försåväl särbor som sambor. 1992 markerades priorite-ringen för gemensam vårdnad så att domstolarna skavälja den vårdnadsformen så länge ingen av föräld-rarna motsätter sig det.Den här reformen har fått mycket stor genom-slagskraft. valdes gemensam vårdnad för44 % av skilsmässobarnen, och i början av 90-talethade andelen nästan fördubblats. Den ligger nu på82 %, tror jag.Statistiken visar också att barn till föräldrar medgemensam vårdnad huvudsakligen bor hos mamma.Andelen har ökat från till under sammatid. Fädernas andel har alltså minskat från till9 %, trots att beslutet om var barnet ska bo har sketttillsammans och i överenskommelse mellan föräld-rarna. Alltså utan domstolsinblandning.Tyvärr saknas det forskning om varför det är såhär. Men en hypotes kan ju vara att fäderna gärna villha del i den juridiska vårdnaden, som ger makt ochbestämmanderätt, medan den faktiska och tidskrä-vande omvårdnaden varit och ofta förblivit mammansensak.Men jag vill gärna framhålla att det finns så oer-hört många justa pappor. De är ju faktiskt i majoritet.Jag saknar kanske lite grann att de inte hörs så myck-et i debatten till kamp för pappamånaden eller hög-ljutt protesterar mot allt kvinnovåld.Låt mig också här och slå fast att min ochVänsterpartiets uppfattning är att gemensam vårdnadär att föredra utifrån perspektivet om barnets bästa.Men i de fall där övergrepp har förekommit inomfamiljen anser vi att gemensam vårdnad ska varautesluten.Ett vanligt argument för ökad andel gemensamvårdnad är, fru talman, att det i de allra flesta fallegentligen bara handlar om svartsjuka och hämndgi-riga kvinnor. Det går kanske inte att blunda för att deti en del, men enligt min uppfattning endast i margi-nella fall kan vara på det sättet.Men när en konflikt mellan föräldrar blir djup ochsvår, händer det att barnets intresse och behov kom-mer i andra hand. Men det får aldrig vara ett alibi föratt underlåta att skydda de barn som verkligen blireller är utsatta.Fru talman! Umgängesrätten beskrivs som barnens rätt. Enligt gällandelag har vårdnadshavaren ansvaret för att barnets um-gänge med den andra föräldern ska fungera. Um-gängesföräldern har rätt att kräva information ombarnet av vårdnadshavaren och kan också kräva rätttill umgänge i domstolsprocess. Umgängesföräldernhar också möjlighet att få dom om umgängesrättverkställd, främst genom vitesföreläggande mot vård-nadshavaren, men ytterst genom polishämtning. Enumgängesförälder har också stora möjligheter att fåvårdnaden överflyttad till sig, om umgängesrätteninte fungerar för att vårdnadshavaren motsätter sigdetta, s.k. umgängessabotage.Men det här räcker uppenbarligen inte för krist-demokraterna. yrkar i en motion attdet ska tillsättas en utredning för att se över lagstift-ningen för att komma till rätta med umgängessabo-tage. Han menar att umgängessabotage ska kunnaleda till att umgängesföräldern, oftast handlar det ompappan, inte ska behöva betala underhåll. Och i defall barnet är sjukt när hon eller han ska träffa denandra föräldern ska det styrkas med läkarintyg. Jagtycker att detta är befängt. Ska sjukvårdens knapparesurser verkligen användas vid vårdnadstvister?Menar ni det fullt ut?Jag är ledsen om jag drar över tiden. Jag ser attjag har fått , men i går anmälde vi faktisktlängre tid. Det här är viktigt.I en intervju i den 1 februari 1998berättar , som är ett fingerat namn, att det kostarhenne som hon vägrar attlämna sina pojkar till sin före detta man, som fleragånger har misshandlat henne. Då hade länsrättendömt ut straffavgifter på för hennes väg-ran att ge mannen umgängesrätt. För varje treveck-orsperiod som vägrar tillkommer ytterligare20 . Hon säger så här till tidningen: Pojkarnavägrar att träffa sin pappa för att de är rädda för ho-nom - hela vår tillvaro rasar ihop varje gång dekommer tillbaka efter en helg. Jag går hellre underjorden än tvingas lämna pojkarna till min före dettaman.Hon är läkare och hade tidigare en mycket godekonomi, men den har totalt krackelerat nu.Enligt min uppfattning utgår kristdemokraternafrån föräldrarätten, eller fadersrätten kanske jag skasäga, i stället för från barnrätten. Kristdemokraternabortser fullständigt från ombarnets bästa. Men det är egentligen ingenting attförvånas över, eftersom familje-politik utgår från en patriarkal grundsyn.Kristdemokraterna har uppenbarligen inte hellerförstått att underhållsstödet är till för barnen ochnaturligtvis inte kan användas som straffsanktiongentemot den andra föräldern. Ni kanske också villdra in barnbidraget, så att det svider ordentligt i skin-net på ungarna?Om umgängesföräldern, oftast är det pappan, svi-ker helt eller delvis vägrar att ha kontakt med sinabarn, s.k. umgängesvägran, erbjuds inga som helsträttsliga lösningar. Här öppnar sig alltså ett rättstomtrum. Därför skulle jag vilja fråga ni kristdemokrater tänka er att införa sanktionermot föräldrar som vägrar att umgås med sina barn?Avslutningsvis, fru talman, vill jag bara säga attjag odelat instämmer i inlednings-anförande vad gäller talerätten. Lagen utgår frånbarnets rättssäkerhet när det gäller rätten till sinaföräldrar. Där ingår att barnet har en arvslott. Den härrättssäkerheten skulle sättas ur spel om reservationenvinner bifall i kammaren.Jag yrkar avslag på samtliga reservationer och bi-fall till hemställan i lagutskottets betänkande.Förlåt än en gång för att jag drog över tiden.Anf. 145 () re-plik:Fru talman! Jag tänkte svara att vi inte är av denuppfattningen att det ska vara någon sanktion i ettsådant läge.Anf. 146 () re-plik:Fru talman! Då blir jag ändå fundersam. Varförska man ha, som ni föreslår, mycket kraftfulla sank-tioner, betydligt kraftigare än de som finns , motdet som kallas umgängessabotage, som oftast handlarom mamman, men ingenting när det gäller umgäng-esvägran, som oftast handlar om mannen? Hur kandet komma sig att ni har kommit fram till en sådanståndpunkt?Anf. 147 () re-plik:Fru talman! Jag vet inte det. Det enda jag sade imitt anförande var att jag tycker att om man har ettumgängessabotage av kvalificerat slag ska vårdnadengå över till den som utövar detta. Det är det enda jaghar sagt.Jag har inte uttalat mig om enskilda motioner, ochde står inte för partiets politik.Anf. 148 () re-plik:Fru talman! Nej, men ni har ändå stött dem i ut-skottet genom en reservation. Då utgår jag ifrån attdet måste vara partiets politik.Min uppfattning är att i de allra flesta fall finnsdet en anledning till att inte mamman vill lämna överbarnen till pappan. Det är hemskt att det ska kallas förumgängessabotage.Det är ingen dans på rosor att vara ensamståendeförälder, vare sig det handlar om mamma eller pappa.Det är klart att man vill ha en avlastning. Då är detnaturligtvis allra bäst om man kan lämna barnen tillden andra föräldern. I de fall man inte gör det finnsdet naturligtvis en anledning. Det är min absolutaövertygelse.Anf. 149 ():Fru talman! Vi behandlar i det härärendet. Vi har haft en lagstiftning somska utgå från att göra det så bra som möjligt för bar-nen. har vi dessutom också haft enbarnkonvention som ytterligare ska stärka barnensrätt.Jag vill med anledning av min begränsade talartidgå direkt in på det som gäller gemensam vårdnad.För några år sedan fattade beslut omgemensam vårdnad. För föräldrar som kommer över-ens fungerar det här mycket bra. Men där föräldrarinte kommer överens hamnar barnet mitt i en kon-fliktsituation och blir därmed en bricka i spelet. Atttvinga föräldrar till gemensam vårdnad, där en föräl-der motsätter sig det, tror jag bidrar till svårighetersom går ut över barnet.Det är främst barnens behov av umgänge som skatillgodoses, och föräldrarna har enligt lagen en skyl-dighet att efterleva detta. Men att tvinga barn tillumgänge genom polishämtning verkar för mig myck-et dramatiskt. I stället borde man på ett tidigt stadiumförsöka ge mer hjälp och stöd till föräldrarna ochförhoppningsvis minska konflikterna. Ca 13 600samarbetssamtal har pågått . Med tanke påden höga frekvensen av separationer visar detta attbetydligt fler skulle behöva dessa samtal. De bakom-liggande orsakerna till att så många föräldrar, främstfäder, försvinner och successivt tappar kontakten medsina barn är också något som borde få större upp-märksamhet när vi ska titta på frågor som rör barn,vårdnad och umgänge.Att sätta barnets bästa i främsta rummet vid avgö-rande av alla frågor som rör vårdnad, umgänge ochboende, kräver att vi kontinuerligt följer vad somhänder med barnen efter separationer. Det är positivtatt lagutskottet har enats om att se över reformen avföräldrabalken.Sedan vill jag komma till frågan om överflyttnadav vårdnad. Vi i har motionerat om attden förälder som begår ett grovt brott mot den andreföräldern inte ska kunna vara barnets vårdnadshavare.Att med våld beröva barnets mor livet är en grovkränkning även mot barnet. Den person som utfördådet har inte förutsättningar att ta hand om barnet.Jag vill därför yrka bifall till reservation 2. I övrigtstår vi bakom reservation 5. Jag instämmer med ut-skottet i övriga frågor.Jag vill avsluta med några ord om talerätten. Ar-vingar kan inte väcka talan om faderskap när enny okänd arvinge dyker upp. För många blir det enchock. Dessutom uppstår också frågor om den nyearvingen är "äkta". Däremot kan talan föras av barnetsjälv mot den avlidne mannens arvingar.Det man kan fundera över är de fall där mannenformellt inte har erkänt faderskapet och där det finnstveksamheter om han skulle kunna vara den biologis-ke fadern. I de fallen tycker jag att de anhörigas ochänkans ställning måste stärkas. De ekonomiska pro-blem som kan uppstå om arvet ska delas med någonvars tidigare existens inte har varit känd kan varamycket dramatiska för de drabbade. Därför instäm-mer med den reservation som ska göradet möjligt att införa talerätt för änkan och övrigaarvingar.Anf. 150 () replik:Fru talman! Jag skulle gärna vilja prata lite grannom motion L428 som har yrkat bifalltill. Man vill att vårdnaden ska fråntas automatiskt.Det är mycket behjärtansvärt. Vi är också mycketupprörda över att en socialnämnd i hargivit en man som har slagit ihjäl barnens mor vårdna-den.Hur tror att lagen skulle slå om enkvinna efter åratal av våld och misshandel slår ihjälsin man? Ska hon också mista vårdnaden om barnen?Anf. 151 () replik:Fru talman! Vi gör naturligtvis ingen skillnad påkön när den ene föräldern slår ihjäl den andre föräl-dern.