prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Människor med svåra funktionshinder har gåttstärkta ur 90-talet. Jag tycker att det är väldigt gläd-jande. Trots den oerhört djupa ekonomiska krisen harriksdagen kunnat samlas till beslut som har gett mesttill dem som behöver mest. Enligt Välfärdsbokslutethar resurserna till denna grupp ökat under90-talet. Det överaskar inte, eftersom den socialde-mokratiska riksdagsgruppen har låtit utredaförhållandena här och kommit till samma slutsats somVälfärdsbokslutet. Det har vi gjort med hjälp avRiksdagens utredningstjänst.Jag hoppas att detta kan leda till att debatten ifortsättningen handlar om det som är de verkligaproblemen för människor med funktionshinder, dvs.tillgänglighet och delaktighet i vid mening. Men dåkrävs ingrepp i form av lagstiftning och mer pengartill berörda aktörer, helt enkelt politiska prioritering-ar, som kostar för andra grupper. Den enskildes rättgynnas bäst av gemensamma lösningar, herr talman.Det är min slutsats.Anf. 298 () replik:Herr talman! Bra sjukvård är en väsentlig del avvälfärd och trygghet. har tidigare i dagsagt att vid privatisering försvinner sjukhus. kan rimligen inte mena att de försvinnersom vårdgivare. Sannolikt, och erfarenhetsmässigt, ärde bättre vårdgivare än de har varit tidigare. De för-svinner tydligen som offentligt ägda, och det är detväsentliga.Är det så att anser att det är vikti-gast vem som äger sjukhuset, inte om ägaren gessådana förhållanden att vården blir bättre för patien-terna, tillgängligheten blir bättre, kvaliteten blir bätt-re, innovationsförmågan tas till vara på ett bättre sättoch att man är en bättre arbetsgivare? Ägandet gårtydligen före att det blir bättre.Om vi får mångfald och konkurrens vet vi erfa-renhetsmässigt att vi inte bara får just de här positivaförhållandena på den privata sidan, utan det sporrarockså den offentliga - hela sjukvården gagnas. Varförvill inte vara med och skapa sådanaförhållanden så att vi får bättre förhållanden för sjuk-vården?Anf. 299 HANS () replik:Herr talman! Jag är överens med ,och jag är beredd att tillsammans med honom med-verka till att svensk sjukvård blir bättre. Men jag ärinte säker på att vi gör samma vägval därvidlag. Jagär snarare tämligen övertygad om att vi gör olikavägval.Jag tycker inte att det är särskilt meningsfullt atthär diskutera någonting som kommer att pre-senteras . Det är inte många av oss som ärsärskilt kunniga om vad förslaget kommer att inne-hålla.Jag tycker att det är viktigt att slå fast att detmåste finnas regler för vad man faktiskt får göra medde institutioner, de verksamheter och det ägande somskattebetalarna har finansierat.Anf. 300 () replik:Herr talman! Det är riktigt att vi inte vet exakt vadinnebörden är. Men det framgick rätt tydligt av inter-vjun med statsministern i går att man ska sätta stoppför privat drivna sjukhus.Det är tydligen viktigare för det offentliga, detsom vill stå som representant för, attäga sjukvården än att sjukvården blir bra.Vi har tillräckligt många undersökningar som vi-sar att konkurrensutsättning leder till att man får utmer för pengarna, det blir effektivare vård och bättreför personalen och patienterna. Tillgängligheten blirmycket större och kostnaden blir mycket lägre. Skat-tebetalarna, som faktiskt har betalat, får mer för sinapengar.Jag tycker att klart skulle säga: Jagvill vara med om att förbättra för sjukvården; den skautsättas för konkurrens, och även sjukhus, där mycketav den innovativa verksamheten bedrivs, måste kon-kurrensutsättas.Det skulle vara ett bra uttalande för patienternasskull.Anf. 301 HANS () replik:Herr talman! Jag fortsätter att säga att jag är över-ens med om att det är bra med mångfaldoch att olika driftsformer och organisationsformerkan stimulera till effektivare användning av resurser-na och nya lösningar samt skapa en positiv atmosfärför personalen. Men jag misstänker att det som LeifCarlson och är ute efter är att radikaltlägga om sjukvårdspolitiken i . Jag inte baramisstänker det - jag är tämligen övertygad.Man säger att man har lösningen till en mycketlägre kostnad. Jag kan inte låta bli att titta på hur manhar hanterat detta och vilka konsekvenser det harblivit i den del av världen som ibland brukar nämnassom frihetens främsta banerförare, . Om det ärnågonstans man inte använder resurserna effektivt såär det i amerikansk sjukvård. Det är uppenbart, LeifCarlson. Det är så oerhört mycket högre kostnad ochså väldigt många människor som trots det inte fårnågon sjukvård. Den vägen tycker inte jag är ensvensk väg.Anf. 302 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ta fasta på det HansKarlsson sade när det gäller rättvisa. Det gäller barn-familjernas situation. Vi vet att svenska barnfamiljerär de som är hårdast beskattade i världen. Vi harvärldens högsta skatter för låg- och normalinkomstta-gare. Det innebär att de flesta barnfamiljer är beroen-de av bidrag för att de ska kunna klara sin försörj-ning. Det tog jag också upp tidigare.Nu säger att maxtaxa är ett mycketbra förslag för att komma till rätta med orättvisorna.På det sättet ska man öka rättvisan. Men förslaget ommaxtaxa innebär ju att det är de som har barn i kom-munalt finansierad barnomsorg som kommer att få ettbättre ekonomiskt utrymme än alla andra som väljeratt ordna barnomsorgen på annat sätt eller själva varahemma med barnen.Är det rättvisa att bara de som gör som HansKarlsson vill, dvs. har sina barn på ett kommunaltdagis, får det något lättare ekonomiskt, medan allaandra fortsatt får en mycket svår ekonomisk situa-tion?Anf. 303 HANS () replik:Herr talman! Jag tror att vi om vi granskar histori-en ska finna, , att vi ganska ofta har haftskilda uppfattningar om vad som är rättvisa. Det harockså den politiska kampen under det gångna sekletvisat.I detta fall handlar rättvisa om att alla ska ha möj-ligheter till arbete och egen försörjning. Taxorna ibarnomsorgen ska inte vara något hinder för detta,och inte heller något hinder om man vill öka sin ar-betstid.Anf. 304 () replik:Herr talman! Alla ska ha möjligheter till arbeteoch egen försörjning, sade . Jag håller med om att arbete är det allra vik-tigaste. Det har jag också pekat på tidigare. Vi harfortfarande väldigt hög arbetslöshet.Man ska kunna leva på sin lön, men trots det villinte och socialdemokraterna se till attfler kan leva på sin egen lön och klara sin egen för-sörjning på det de tjänar ihop, utan de ska vara bero-ende av bidrag.Så säger man att det ska bli lite bättre med rättvi-san och att man därför ska införa maxtaxa i barnom-sorgen. Men det är ju inte en rättvisa för alla, HansKarlsson. Det innebär en bättre ekonomisk situationbara för dem som gör precis som vill.De som vill ordna barnomsorgen på ett annat sätt ändet tycker är bra kommer inte i åtnju-tande av socialdemokraternas och Hans Karlssonsrättvisa. De får fortfarande förlita sig till bidrag ellertvingas gå till därför att den egna in-komsten inte räcker till för familjens försörjning.Anf. 305 HANS () replik:Herr talman! Jag får upprepa mig och säga att detnog är så, , att vi har lite olika sätt attdefiniera vad som är rättvisa. Det har också historienvisat. Jag sade att rättvisa för mig i detta fall handlarom att alla ska ha möjlighet till arbete och egen för-sörjning. Taxorna ska inte vara ett hinder för dettaeller ett hinder om man vill öka sin arbetstid. Dettycker jag är bra, för vi behöver fler människor iarbete. Därför bedriver vi också en arbetsmarknads-politik som handlar om arbetslinjen. Också funk-tionshindrade ska ha möjlighet till arbete och intebehöva diskrimineras i arbetslivet. På den punkten vetjag att inte tycker likadant, eftersomhon röstade emot det förslaget i i marsförra året.Anf. 306 BO () replik:Herr talman! Vi diskuterar nu i den allmänpolitis-ka debatten under rubriken . I denna un-deravdelning sysslar vi rätt mycket med sjukvård ochäldreomsorg, som ju är en viktig del av tryggheten.För oss i är det en mycket central del.Man ska kunna veta att det finns en bra sjukvård ivårt land om man själv, ens make eller maka, ensföräldrar eller ens barn blir sjuka.Om dessa frågor talade mycket liteunder sitt anförande. Med tanke på hur det ser ut i densvenska sjukvården och äldreomsorgen och vad soci-aldemokraterna har åstadkommit under sina fem årvid makten är det i och för sig förståeligt.Under vår förra replikväxling med anledning avmitt inlägg, där jag pekade på ett antal saker somhade blivit sämre eller där det inte hade hänt någon-ting , nämnde jag bl.a. de ökadeköerna till operationer och behandlingar och också attutbyggnaden av husläkarsystemet går väldigt lång-samt och att det skulle kunna ta innan man nårsjukvårdsministerns mål. Jag vill ge Hans Karlssonchansen att kommentera dessa påståenden.Anf. 307 HANS () replik:Herr talman! Först när det gäller frågan om prio-riteringar i mitt anförande kan jag för kammarenberätta att jag inte hade tänkt mig att stå här somföreträdare för hela det socialdemokratiska partiet idenna fråga. Jag hade tänkt att ur egen fatabur redovi-sa en del synpunkter på politiken. Men det blir intealltid som man har tänkt sig. Därför ska jag försökaatt också motsvara en del andra förväntningar.Väntetiderna i sjukvården är ett problem, men jagtror inte att lösningen är att vi här inför några garanti-er. Jag har inte sett att det skulle fungera.Sedan går jag till frågan om när vi kommer att hauppnått målet om en läkare på 1 500 invånare och omdet tar eller något , vilket jag tror attdet kommer att göra. Den frågan kommer att få sittsvar - åtminstone det svar som kan ges nu - i dennationella handlingsplan för sjukvården som kommeratt redovisas senare under våren.Anf. 308 BO () replik:Herr talman! Jag kan inte skärskåda den bakom-liggande socialdemokratiska planeringen för denallmänpolitiska debatten. Jag hade bara hoppats attför oss i och mig så tunga väsentliga om-råden som sjukvård och äldreomsorg skulle fått ettlite större utrymme. Men blev det som det blev.Det låter trevligt att vi som är för husläkare ochhar arbetat för det rätt länge ändå snart ska få svar påfrågan om vad socialdemokraterna vill göra i prakti-ken. Som jag sade förut ger vi än så länge sjukvård-sministern möjlighet att i handling visa det som hanhar talat för på ett bra sätt.Vad det gäller köerna har jag haftsvårt att förstå resonemanget från socialdemokrater-nas håll att det inte hjälper med några garantier motvårdköer och att det måste ordnas på något annat sätt.Vi har ändå diskuterat 90-tal . Vi har prövatvårdgaranti , och köerna har försvunnit.När vi sedan avskaffar vårdgarantierna har köernakommit tillbaka. Det är ingen orimlig hypotes, HansKarlsson, att det finns något samband mellan dessasaker.Anf. 309 HANS () replik:Herr talman! Jag vidhåller att det inte är så enkelt,, att det handlar om att vi ska instifta engaranti i denna kammare. Vad det handlar om är attde resurser och den organisation och utrustning sombehövs för att vi ska kunna korta väntetiderna skafinnas. Ett sådant arbete pågår ju. Det är klart att dettaarbete har fördröjts av den ekonomiska kris som vihar gått igenom. deltog i en regering sominte ensam ska bära ansvaret för den krisen, men somjag vill påstå ändå genom sin konstruktion bidragit tillatt förlänga krisen. Fyra partier kunde inte enas omprioriteringarna. Det blev för mycket prioriteringaroch för mycket utgifter. Den fria etableringen förläkarna bidrog till att urholka ekonomin för lands-tingen - ett problem som vi fortfarande bär med oss.Anf. 310 () replik:Herr talman! Jag blir lite förvånad när HansKarlsson använder uttrycket spektakel om Miljöparti-ets förslag när det gäller arbetsrätten. Jag kan säga attdet är ett ärligt förslag från oss. Vi tycker att det är ettförslag som är bra och viktigt för småföretagarna. Detskulle aldrig falla mig in att anse att ett förslag frånHans Karlsson är ett spektakel.Anf. 311 HANS () replik:Herr talman! Det är möjligt att det inte är ettspektakel, . Men inte desto mindre bi-drar till att öka orättvisorna på densvenska arbetsmarknaden.I det här fallet deltar man i ett beslut som för-skjuter mer makt till arbetsgivarna och som ställerkvinnor, anställda med upprepade sjukskrivningspe-rioder, kritiska fackliga företrädare och andra i ensämre situation än . Det tycker jag är dåligt,. 312 () replik:Herr talman! Såvitt jag förstår har en stor del avföretagen redan möjlighet att göra sådana här undan-tag genom olika avtal. Det här är inte så specifikt,utan det här är mer riktat mot småföretagen. Vi är,som sagt, övertygade om att detta är viktigt för dem.Jag tror att de flesta företagare är ärliga och bra ar-betsgivare som hanterar det här på ett bra sätt. Det ärmin övertygelse.Anf. 313 HANS () replik:Herr talman! Jag håller med om attarbetsgivare i allmänhet är väldigt respektabla ochförsöker göra sitt bästa. Det är självklart. Men histori-en har visat oss att vissa grupper har det svårare påarbetsmarknaden, beroende på de omständighetersom jag pekade på tidigare. Därför tycker jag att detär så fel att göra det här ingreppet.Det är ett betydligt allvarligare ingrepp än Tho-mas vill medge. Det ökar orättvisorna. Det för-skjuter makt till arbetsgivaren. Och det är fullständigtonödigt, eftersom det i lagen om anställningsskydd,som började gälla 1974, står att man ska förhandlaom huruvida man behöver behålla en särskild kom-petens. Och det gör man , landet runt. Men SAF har bestämt sig för attbryta upp arbetsrätten. Det köper , och dettycker jag är trist.Anf. 314 ()replik:Herr talman! När jag hörde tala omVälfärdsbokslutet tänkte jag begära replik för attfråga om han var överraskad av slutsatserna - jagkände till varenda en mycket väl. Men sedan sadeHans Karlsson att inte han heller var alldeles överras-kad. Då tänkte jag att jag skulle begära replik för attfråga om samarbete kring dessa slutsatser och frågor.Jag tänkte också fråga hur ser på före-byggande arbete med barn och ungdomar och omvilligheten att satsa rejält på förebyggande investe-ringar och om hur han ser på ekonomin, att rejälaförebyggande insatser lönar sig i längden. Men närjag hade kommit hit i tankekedjan drämde HansKarlsson till sin samarbetspartner med betongarm.Jag menar att samarbete inte alltid betyder att mantill punkt och pricka ska göra som storebror säger.Ibland kan man tycka olika, och vi bidrar inte till attförsämra jämlikheten. Vi vill i allra högsta grad hajämlikhet, och det har vi visat på många sätt. Jag harinte varit i kammaren , eftersom jag harsuttit och arbetat med arbetsskadeförsäkringen ocharbetsskador. I det sammanhanget finns det ett stortojämlikhetsområde. Jag hade hoppats på att vi skullekunna jobba tillsammans för att förbättra för denspeciella kvinnogrupp som det handlar om i det härfallet.Anf. 315 HANS () replik:Herr talman! Nej, jag är inte överraskad av slut-satserna i Välfärdsbokslutet, men jag tycker ändå attde är värdefulla. Detta ger tung fakta när det gäller deslutsatser som de flesta nog redan har dragit av kon-sekvenserna av 90-talskrisen.Jag vill samarbeta kring att rätta till den här oba-lansen och laga de här revorna. Jag vill också bidratill det förebyggande.Centerpartiet tillsammans med Socialdemokrater-na har vaskat fram 8 friska miljarder som ska använ-das till sjukvården. Det skulle förvåna mig om inte enganska stor del kommer att landa hos psykiatrin. Vivet att det finns väldigt mycket att göra, inte minstinom barnpsykiatrin, för att förebygga och skapabättre förutsättningar. Jag hoppas att en hel del av depengarna ska hamna där.Jag är också involverad i arbetet med att ta framett nytt förslag till arbetsskadeförsäkring och att ökajämställdheten på det området. Det är självklart. Menjag kommer inte ifrån att sådana förändringar i lagenom anställningsskydd som vill göra ökarojämlikheten och minskar jämställdheten.Anf. 316 ()replik:Herr talman! Jag tycker också att slutsatserna ärvärdefulla. Det är skönt att bli bekräftad. Ordet sköntfår jag kanske sätta inom citationstecken, eftersomjag blir bekräftad när det gäller sådant som inte ärbra. Men det är ändå skönt att veta att det finns flersom tänker så här. Och om det är en sådan här bredsak som det här bokslutet är det troligare att fleraställer upp på det.Det är bra om vi kan samarbeta kring det här. Vihar olika åsikter om det här med jämlikheten i för-hållande till det här med arbetsrätten. Det är så, menjag anser att man även i ett samarbete inte alltid måstetycka precis lika. Vi har andra metoder för att ökajämlikheten, och vi har jobbat mycket med detta. Dendär betongarmen tyckte jag var mycket otrevlig i denhär debatten, som började i går i ganska stort samför-stånd. Den var onödig.Anf. 317 HANS () replik:Herr talman! Jag håller med att man inte behöver vara överens om allt. Jagskulle tro att man inte heller är det inom partierna.Men när det gäller betongarmen, som säger, vill jag säga att lagen om anställ-ningsskydd och löntagarnas rättigheter på arbets-marknaden är en central fråga för oss socialdemo-krater. Det är klart att man måste reagera om manlierar sig med partier som egentligen vill bryta upparbetsrätten och på nytt vill ställa löntagarna i totalberoendeställning till arbetsgivarna. Jag hoppas attden här betongarmen kan få att funderaett varv till. Är det så här vi ska ha det, eller ska viinte se till att det faktiskt råder balans på arbetsmark-naden? Man kan faktiskt förhandla mellan arbetsgiva-re och arbetstagare om hur en verksamhet ska varabemannad.Anf. 318 () re-plik:Herr talman! Jag ska inte upprepa argumentenfrån och mitt tidigare replikskifte.Däremot skulle jag vilja ställa en följdfråga utifrån ettuttryck som använde.Han sade att man ska stoppa möjligheterna till ut-försäljning, eftersom det kan säljas ut till reapris. Dåmåste jag efter att ha tänkt efter lite fråga: Har detgjorts? Vad bygger sitt uttryck "säljaut till reapris" på? Om det inte finns någon substans idet är det faktiskt ett angrepp på alla dem som jobbarseriöst med upphandlingar.Den andra frågan är: Är en liten vinst i en verk-samhet så farlig för socialdemokraterna?Anf. 319 HANS () replik:Herr talman! Nej, jag tycker inte att en vinst ärfarlig alls. Men det handlar om att använda skatte-pengarna till det som de är avsedda för, och de är juinte avsedda för vinster utan för verksamhet.Sedan ska jag gå över till frågan om utförsäljning.Jag får kalla kårar längs ryggen, eftersom jag nogändå upplever att det finns en oerhört stor sprickainom sjukvårdspolitiken, framför allt mellan mode-raterna å ena sidan och resten av kammaren å andrasidan. - och det har vi sett och hört ioändligt många debatter - eftersträvar någonting heltannat än vi andra sex partier. Det är lite trist om Ken-neth och ska hänga på denvagnen när vi i övrigt är tämligen överens om sjuk-vårdspolitiken och behovet av mer resurser. Vi hartillsammans tagit fram 8 miljarder.Anf. 320 () re-plik:Herr talman! När det gäller att sälja ut till reaprisupprepar jag att mina kontakter, och de är ganskamånga, visar att både vårdgivare och de som handlarupp verksamheter jobbar mycket professionellt ochmed hårda förhandlingar för att få den bästa ochmesta vården för skattebetalarnas pengar. Om inteHans Karlsson har substans bakom det han säger omatt sälja ut till reapris är det insinuationer. Egentligen,om jag inte vore så snäll, skulle jag använda betong-armen, för jag tycker att det är ett angrepp på allaförtroendevalda runtom som kämpar och sliter ochförsöker att göra det allra bästa.Till sist tycker jag att om en verksamhet får en li-ten, liten vinst att satsa på kompetensutveckling elleratt investera är det bättre än om det blir en förlust iverksamheten.Anf. 321 HANS () replik:Herr talman! Jag är överens med om det sista. Pengar som återinvesteras, somanvänds till utbildning eller utveckling, är självklartvärdefulla pengar. Jag har inte tolkat det som att de-batten handlar om det. Jag har tolkat det som att vibehöver regler, , för hur man fårhandskas med skattebetalarnas tillgångar. Får mansälja dem hur som helst?Jag är inte lika övertygad som att man alltid färgas av ambitionen att få ut detmesta möjliga av det man försöker att sälja ut. Iblandkan det bakomliggande faktiskt vara en politisk am-bition att bryta upp den ordning vi har haft inomsjukvården i för att skifta system och åstad-komma någonting helt annat än det och jag eftersträvar.Anf. 322 () re-plik:Herr talman! tog upp de funktions-hindrade och gladdes över att de trots allt har fått enbättre situation, och det kan vi hålla med om. Vi harkunnat göra de prioriteringarna. Vi i gjor-de bedömningen att vi trots ett besvärligt ekonomisktläge ville vara med och genomföra handikapprefor-men.Hans Karlsson talade också om att det nu var dagsatt gå vidare och ta tag i det här med tillgängligheten.Det instämmer vi i i. Vi har faktiskt vidvårt landsmöte antagit ett program för att just sätta igång och få någonting att hända på tillgänglighetsom-rådet. Där kan vi säkert komma varandra till mötes.Jag vill bara fråga : Kan vi räknamed något förslag på det här området kanske redan ivårbudgeten?Anf. 323 HANS () replik:Herr talman! Ja, det kan vi räkna med. Jag hälsarKerstin välkommen i arbetet med attbereda och behandla den nationella handlingsplanenför handikappolitiken i socialutskottet här framöver.Anf. 324 () re-plik:Herr talman! Ja, vi är beredda att fortsätta att göralivet bättre för de svårast funktionshindrade.Det finns en grupp bland dessa som fortfarandeinte har blivit ordentligt delaktig, och det är de psy-kiskt handikappade, de som känner stor oro och ång-est och som har problem med den sociala tryggheten.Vi pratar ju om trygghetsfrågor här. De bör nu ocksåstå på tur och få sina speciella funktionsstörningarinräknade som en möjlighet att få lite fler timmar i sinersättning för en personlig assistent.Anf. 325 HANS () replik:Herr talman! Jag fortsätter att vara överens medKerstin och . Jag hoppas att vikan åstadkomma förändringar i den här riktningen.Det finns också svårigheter, det ska vi vara medvetnaom, att göra avgränsningar så att vi hanterar ekono-min på ett sådant sätt att vi har kontroll över utveck-lingen. Men ambitionsinriktningen är vi helt överensom.Anf. 326 ():Herr talman! Ger mer inflytande friskare svens-kar?Jag har blivit uppfödd med att fisk blir jag intelli-gent av, morötter ger mig bättre mörkerseende ochspenat mer muskler. Att mina chanser till ett bättrehälsotillstånd skulle öka genom ett större mått avlivskontroll visste jag inte då, men vet jag. Nuvisar rapporter att ökat ansvar och ökad valfrihet, attkunna få vardagsvälja, är precis sådana faktorer sompåverkar min hälsa.I den senaste be-tänkande finns en beskrivning av ett hälsovänligaresamhälle där människor har möjlighet att handskasmed livets utmaningar och ta ett eget ansvar. Manpekar på att ojämlika levnadsförhållanden, osundamiljöer och annat i miljön som skapar fysisk ochpsykisk ohälsa till stora delar har undanröjts menkonstaterar också att trots detta faktum ökar de psy-kosociala besvären och utbrändheten.Vad är det då i vårt samhälle som skapar dennaohälsa och otrivsel?Jag har tidigare nämnt forskaren och professornAaron Antonovsky, och jag gör det igen. Han harstuderat förutsättningarna för hälsa och menar attverkligt inflytande över vardagslivet är en trygghets-faktor. Han menar att ju mer otrygga vi är, destosämre mår vi, och ju mindre en människa behövs ochkänner sig, desto större är hennes behov av vård ochomsorg. Hälsa förutsätter alltså deltagande.Tänk om kommer med en rekom-mendation om minst ett nytt val ! Det blirnågot att se fram emot. Men för att detta ska händamåste maktpolitiker sluta stå i vägen.Detta beskrivs också väl i den , Attsnubbla in , som vi kunde ta del av straxföre jul.