prot · GO0932 · 2000-11-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:32Torsdagen den 23 novemberKl. 12.00 - 18.0219.00 - 22.36Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 17 november.2 § Meddelande om aktuell debattFörste vice talmannen meddelade att aktuell de-batt om den nya fattigdomen och vägarna till en ökadsocial rörlighet skulle äga rum onsdagen den29 november kl. 17.00.Meddelandet hade delats ut till kammarens leda-möter.Från regeringen skulle socialminister delta.3 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition2000/01:43 till lagutskottetMotioner2000/01:So29-So34 till socialutskottet2000/01:Ju1 och Ju2 till justitieutskottet2000/01:MJ1-MJ4 till miljö- och jordbruksutskottet2000/01:Fi8 till finansutskottet2000/01:L3 och L4 till lagutskottet2000/01:A9-A11 till arbetsmarknadsutskottet4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSocialutskottets betänkande 2000/01:SoU55 § betänkande 2000/01:KU5Lagstiftningsprocessen (skr. 1999/2000:103).Förste vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades under 10 §. )6 § Maxtaxa och allmän förskola m.m.Föredrogsutbildningsutskottets betänkande 2000/01:UbU5Maxtaxa och allmän förskola m.m. (prop.1999/2000:129)Anf. 1 ():Herr talman! Låt mig först yrka bifall till reserva-tion 5 under mom. 7, så är det gjort.Jag vill också säga inledningsvis att jag i mitt an-förande kommer att uppehålla mig vid förslaget ommaxtaxa i barnomsorgen. kommersenare i debatten att redogöra för våra ståndpunkternär det gäller övriga delar i betänkandet.Herr talman! Många föräldrar gör allt vad de kanför att försöka pussla ihop arbete och familjeliv så attde kan få mer tid för barnen. Vi vet att många kännerstressen av att inte räcka till. Makten över den egnavardagen har i alltför många fall tagits ur människorsegna händer. Det har inte minst drabbat småbarnsför-äldrar.I stället för att underlätta för föräldrarna att få li-vet att gå ihop lägger nu Socialdemokraterna ett för-slag som ytterligare kommer att låsa in barnfamiljer-na i en enda barnomsorgslösning vare sig de vill deteller inte. Och är det inte fantastiskt att somde förenade vänsterpartierna talar om behovet avkortare arbetstid för barnens skull, är de beredda attrösta igenom ett förslag som i praktiken kommer attinnebära att barnen kommer att vara pådagis.Herr talman! Moderna familjer kan se ut påmånga olika sätt. Yrkeslivet tar sig också alltmerskiftande uttryck, och karriärvägarna har blivit fler.Det ställer krav på flexibla lösningar så att man kanklara av att både ta ansvar för barnen och delta aktivti yrkeslivet. En del har behov av barnomsorg påkvällar och och andra ställer krav på viss pe-dagogik eller vill själva aktivt medverka i föräldrako-operativ.För exempelvis de som bor i glesbygd kan det va-ra bättre med en barnflicka i hemmet än med kom-munal barnomsorg på långt avstånd. Och så vet vi attdet finns de som, om de kunde, skulle vilja stannahemma tillsammans med barnen än vad föräld-raförsäkringen medger. Det måste finnas en mångfaldav lösningar för att barnomsorgen ska kunna passaalla.Det är mot denna bakgrund som vi vill reformerafamiljepolitiken. Makten över vardagsbesluten skaligga hos den enskilde, i det här fallet hos föräldrarna.För att man ska kunna räcka till och hitta lösning-ar som passar ens behov och önskemål, krävs att detfinns en mångfald av olika barnomsorgsformer ochandra lösningar. Mångfald och valfrihet ska varaledstjärnor för en familjepolitik som passar alla. Of-fentligt stöd ska följa barnfamiljerna och deras öns-kemål. På så vis tillgodoses barnens och föräldrarnasbehov bäst.Tillsammans med övriga borgerliga partier har vimoderater lagt ett förslag för barnomsorgen som är ettviktigt steg i denna riktning. Det är ett förslag som tillskillnad från maxtaxan riktar sig direkt till föräldrarnai stället för till kommunen.Förslaget består av tre delar, nämligen· för det första ett barnomsorgskonto som omfattaralla barn och ger föräldrarna möjlighet att väljabarnomsorg, minska sin arbetstid eller stannahemma en del av barnens uppväxt,· för det andra en avdragsrätt för styrkta barntill-synskostnader som garanterar valfriheten och göratt man också kan använda sig av kompletterandebarnomsorg, vilket ger den flexibilitet som mångabarnfamiljer saknar,· för det tredje en återinförd fri etableringsrätt förbarnomsorg så att privata och kooperativa lös-ningar ersätts på samma villkor som kommunalbarnomsorg, vilket innebär att alla kan välja barn-omsorg oavsett i vilken kommun man bor.Herr talman! Vårt förslag omfattar alla barn. So-cialdemokraterna säger ofta i debatten att deras poli-tik är för alla och inte bara för några. Här lägger So-cialdemokraterna fram ett förslag som innebär har en politik för några barn men inte för allabarn. Vårt förslag omfattar alla barn.För dem som har barnomsorg sänksavgifterna med en tredjedel. Det betyder mycket förbarnfamiljerna, framför allt för dem med låga ochnormala inkomster. Även den som väljer annan barn-omsorg än den kommunalt finansierade får en långt-gående valfrihet med våra förslag. För t.ex. en egenkostnad av per barn och år kan man betalabarnomsorg för 50 000 kr.Jag ser gärna en fortsatt reformering av familje-politiken i denna riktning. I stället för att binda stödettill barnfamiljerna i barnomsorg och förskoleverk-samhet i regi, borde pengarna gå direkt tillföräldrarna. På så sätt ökar vi möjligheterna till flex-ibla och individanpassade lösningar.Också vår politik på andra områden kommer barnoch föräldrar till del. Det gäller inte minst våra för-slag om sänkta skatter och minskat bidragsberoende.Föräldraskapet innebär en stor ekonomisk påfrest-ning. Den påfrestningen ska inte förvärras genom attföräldrar betalar världens högsta skatter, framför alltpå låga och normala inkomster. Höga skatter skaparett beroende som kan utnyttjas för att styra familjer-na. Det är precis det som Socialdemokraterna villgöra. Det är ju tanken bakom det villkorade stödet tillpappamånaden i föräldraförsäkringen som snartkommer och den ensidiga subventionen av kommunalbarnomsorg som vi diskuterar i dag.Sänkta skatter gör i stället att föräldrar kan sökasina egna lösningar utan att be politiker om tillåtelse.Föräldrar ges möjlighet att minska sin arbetstid ellerköpa hushållsnära tjänster när arbetsbördan blir förstor. På så sätt kan de få mera tid för barnen. Dörrar-na öppnas för nya lösningar och stängs för politiskcentralstyrning. Därför är skattesänkningar den kan-ske allra viktigaste sociala reformen även på familje-området.Mitt mål är att den som betalar skatt inte ska varaberoende av bidrag och den som är beroende av bi-drag inte ska betala skatt.Socialdemokraterna vill i stället cementera cent-ralstyre och enhetslösningar. Den s.k. maxtaxan är ettlågt satt tak för avgifterna i barnomsorgen, och detkan ju låta bra. Men dessvärre innebär det även attregeringen sätter ett lågt tak för föräldrarnas valmöj-ligheter. Genom att ensidigt stödja en enda barnom-sorgsform, den kommunala, inskränks föräldrarnasekonomiska möjligheter att välja något annat.Inga föräldrar kommer undan världens högstaskatter. Men de pengar som går tillbaka till barnfa-miljerna genom maxtaxeförslaget går bara till deföräldrar som valt att ha barnen i kommunalt finansie-rad barnomsorg. Det innebär att det är bara de somlyder Socialdemokraterna som får del av det offentli-ga stödet. Det är djupt orättvist. Och det är uttryck fören förmyndarattityd som omyndigförklarar föräldrar-na och tar besluten ifrån dem.Herr talman! Enligt är max-taxeförslaget underfinansierat. Regeringen räknarmed att maxtaxeförslaget kostar 3,4 miljarder kronor.Kommunförbundet säger att det fattas mellan 1 ½ och2 miljarder kronor. Det innebär att kvaliteten i barn-omsorgen riskerar att försämras, att andra delar avden kommunala verksamheten som t.ex. äldreomsorgeller skola drabbas eller att kommunerna tvingas atthöja skatten och ytterligare dra åt marginalerna förmånga barnfamiljer.Barnrika förortskommuner i storstäderna, somofta är borgerligt styrda, drabbas, som av en händelse,särskilt hårt. Fören normalfamilj motsvarar det en skattehöjning på istorleksordningen per år.Maxtaxan är ännu ett i raden av alla förslag frånregeringen som inskränker det kommunala självsty-ret. Kommunerna får nu inte ens bestämma avgifternai sin egen verksamhet, utan det ska vi ledamöter här iSveriges riksdag göra.Maxtaxan har försvarats med att den skulle för-stärka jämställdheten. Det bygger på en matematiskjämställdhetstanke, där kvinnor och män ska vara likamånga och likadana - på papperet. Det kan bara upp-nås genom att enskilda människor tas ifrån sin rätt attbestämma själva.För mig är jämställdhet att kvinnor såväl som mänses som kapabla att fatta sina egna upplysta beslut omvad vi vill göra i livet - och att vi möter respekt förvåra val också då de är banbrytande och okonventio-nella.Både kvinnor och män ska ha friheten att be-stämma över sina egna liv, även om majoritetenskulle tycka att vi gör fel. Hellre en frihet som resul-terar i olika levnadsval än jämlik underkastelse understaten.Herr talman! Låt mig till slut ställa en enda frågatill statsrådet vågar ni socialdemokrater inte ha den re-spekten för era medmänniskor att ni låter dem självavälja barnomsorg för sina barn? Den frågan skulle jagvilja att statsrådet svarar på.(Applåder)Anf. 2 ():Herr talman! Att få barn i förväntas inteleda till någon omställning av de vanor man hadeinnan barnet föddes, varken för mamman eller förpappan. Det ska man klara av med vänster hand ge-nom att placera in barnet i ett givet mönster. T.o.m.tiden för förlossningen anser man ibland behöverplaneras så att den inte stör rytmen på något sätt. Menbarn låter sig inte enkelt placeras in i ett mönster. Deär små personer redan från början som kräver utrym-me och omsorg i stort sett dygnet runt. De är under-bara, men de är krävande och framför allt ställer deoftast all planering på huvudet. Det måste vi somföräldrar rätta oss efter. Om det kommer som enchock ställer det till problem redan från början.De orealistiska förväntningarna på barns anpass-lighet är kanske den viktigaste orsaken till att deflesta som skiljer sig gör det när det första bar-net har anlänt. Därför tror jag att attityderna ärdet första som behöver förändras för att vi ska få ettmer barntillvänt samhälle, ett samhälle där "att fåbarn" ses som den viktiga och avgörande händelse ilivet som det faktiskt är. Att sätta ett barn till världenger oss både förmånen och skyldigheten att så långtdet står i vår makt också ge det omsorg, trygghet ochett så bra liv vi någonsin kan. Det gäller förstås bådemamman och pappan. För att göra det krävs att manhar ett visst handlingsutrymme så att man kan hittabalansen mellan den tid man avsätter för förvärvsar-bete och den tid man ägnar åt barnen. finns intedet utrymmet.Moderna småbarnsföräldrars vardagar är fyllda avmotstridiga krav som är väldigt svåra att förena.Blodtrycket stiger när ett ellerflera barn ska lirkas genom frukost och påklädning påalldeles . Buss och tåg ska passas, avsked-sceremonin på dagis måste få ta sin tid och så nästabuss till jobbet. Väl där gäller det att snabbt släppatanken på varför grät när pappa gick och istället koncentrera sig helhjärtat på dagens uppgifter.Det gäller ju att visa arbetsgivaren att småbarnsför-äldrar minsann inte gör ett sämre jobb än någon an-nan.Ett plötsligt insatt extra sammanträde när hämt-ningstiden på dagis närmar sig får adrenalinet attstiga. Telefonsamtal till mamma: honmöjligen gå tidigare än planerat? Konflikten är ettfaktum. Vems jobb är egentligen viktigast? En får gesig och så är det hämtning, handling, matlagning,tvätt, sagostund, i bästa fall, och nattning. För mångaockså förberedelser inför viktiga möten på jobbetnästa dag. Kan någon egentligen vara förvånad överatt stressrelaterade sjukdomar och psykisk ohälsa harblivit ett av vår tids stora folkhälsoproblem, eller överatt det inte föds fler barn?Och hur påverkas barnen? Vilken självbild får deav att så sällan vara den som all uppmärksamhet kret-sar omkring? Hur uppfattar de att mamma och pappaaldrig har tid just , bara sedan, eller nå-gon gång ännu längre fram?Rapport efter rapport visar att den psykiska ohäl-san bland barn och unga ökar markant. Många barnkänner ångest och oro och drabbas av övergivenhets-depressioner. Det är ord som över huvud taget inteborde behöva kopplas ihop med barn. Det finns na-turligtvis inte bara en faktor som förklarar hela detfenomenet, men att tidsbrist är en mycket viktig fak-tor är nog de flesta överens om därför att relationerkräver tid tillsammans för att överleva. Det gällerbåde för barn och för vuxna.Föräldrarna brottas ofta med dåligt samvete, ochdet finns verkligen ingen anledning att lägga sten påderas börda. Det är de politiker som byggt upp sys-temlösningar som inte ger utrymme för någon somhelst variation som borde sova dåligt på nätterna.Vad gör då regeringen för att förbättra situationenför föräldrarna? Jo, erbjuder dem att arbeta ännu mer.Det är nämligen tanken bakom maxtaxan. Billigarekommunal barnomsorg så att småbarnsföräldrarnaska gå upp i arbetstid om de inte redan jobbar heltid.Det är svårt att förstå logiken.Vilka vinner ekonomiskt på maxtaxan? Jo, själv-klart i första hand familjer med två föräldrar medgoda inkomster. De får en inkomstökning på ett partusen eller mer. Föreställ er att det hadevarit fråga om en skattesänkning som utformades pådet sättet. De småbarnsföräldrar som tjänar mest fåren rejäl skattesänkning. De som har låg inkomst fåringenting alls. Dessutom är man tvungen att bete sigpå ett visst sätt för att komma i åtnjutande av skatte-sänkningen. Det skulle leda till ett ramaskri. Men detär just så den här s.k. reformen är konstruerad.En ensamstående mamma som lever på socialbi-drag och betalar en blygsam summa elleringenting alls för barnomsorgen tjänar ingenting påreformen. Om hon får höjd lön stiger också omkost-naderna för barnomsorgen, visserligen upp till ettlägre tak men det är ingen stor förbättring för henne.Föräldrar som inte kan eller inte vill utnyttja kommu-nal barnomsorg får fortfarande betala skatt och där-med finansiera maxtaxan men får själva inte ett öreav alla de nya miljarder som satsas, trots att de ocksåhar barn i förskoleåldern. Sådant brukar normalt be-nämnas orättvist.Men framför allt: Barn och föräldrar behöver ochvill ha mer tid tillsammans - inte mindre. Vi politikermåste ge dem den möjligheten. Varför är det så svårtatt inse att det betyder att föräldrarna måste få mer attsäga till om när det gäller hur pengarna till barnom-sorgen ska styras? Tänk om alla de här 5 600 miljo-nerna, som det kostar att införa maxtaxa och de övri-ga delarna av förslaget, i stället fördelades till allasmåbarnsföräldrar. Det skulle räcka till tillvarje barn som fyller - pengar som föräldrarnakunde välja att använda som de själva vill. Det skulledessutom räcka till ett skatteavdrag på maximalt50 per barn och år för pengar som använts tillatt betala barnomsorgen för. Om det är morfar, grann-frun, det kommunala eller privata dagiset som står föromsorgen ska vi politiker inte lägga oss i. Föräldrar ärkapabla att göra sina egna val och bedöma vad som ärbäst för barnen och dem själva. Barnens behov varie-rar och måste få göra det.Nästan alla familjer, inklusive ensamstående medmycket låga inkomster, skulle tjäna rent ekonomisktpå en sådan modell både i förhållande till hur det serut och i förhållande till maxtaxeförslaget. Menden stora förtjänsten med modellen är att den gerföräldrarna större möjligheter att styra över sina egnaliv. Att man känner att man kan påverka sin egenvardag är en av de viktigaste faktorerna när det gälleratt minska känslan av stress.Kristdemokraterna har tillsammans med Modera-terna, och lagt fram ett för-slag om barnomsorgskonto som alternativ till max-taxan. Det består av just de tre inslag som jag nämn-de: 40 000 till varje barn som fyller , avdragsrättför styrkta barnomsorgskostnader upp till 50 000 krper barn och år och rätt att välja vilken barnomsorgman vill på lika villkor.Kostnaden för staten är exakt densamma som förmaxtaxan trots att pengarna i vårt alternativ fördelasockså till de över 100 000 barn som inte finns i kom-munal barnomsorg . Regeringen vill ju gärnastyra in de barnen också till samma omsorgsformgenom att göra den billigare för familjerna.Vad ska föräldrarna välja? Alternativet är ju attstå för hela kostnaden själv, och hur många klarardet? Därför är alla bedömare överens om att förslagetom maxtaxa, om den genomförs, innebär en styrningmot kommunala daghem, oavsett vad föräldrarnahelst vill. Familjedaghem, öppna förskolor och pri-vata alternativ riskerar att svältas ut. Den merkostnadsom maxtaxan kommer att leda till överlåter rege-ringen nämligen med varm hand till kommunerna,eftersom hela reformen är underfinansierad.Risken är stor att barngrupperna blir ännu störreoch att arbetsbördan ökar för den redan slitna perso-nalen. Pengar för kvalitetsutveckling utbetalas baratill kommuner som lovar att införa maxtaxa, så kom-munerna har heller inget val om de hellre skulle viljasatsa på kvalitetshöjning.Staten på kommunen och kommunen på föräld-rarna. Gör som vi säger, annars blir det inga pengar.Maxtaxan ska genomföras till varje pris.Eftersom både och, mer förvånan-de, följer husse i spåren kommer försla-get att gå igenom i och tvingas på kommu-nerna och föräldrarna. Så långt går allt enligt beräk-ningarna. Om barn och föräldrar kommer att må bätt-re och om det kommer att födas fler barn återstårdäremot att se. Tillåt mig tvivla, herr talman.Jag yrkar bifall till reservation 5 under mom. 7och 8.(Applåder)Anf. 3 ():Herr talman! Jag vill börja med att också yrka bi-fall till reservation 5 under mom. 7 och 8. Jag kom-mer att koncentrera mig på maxtaxeförslaget. Minkollega kommer att beröra övriga delari betänkandet senare under debatten.Herr talman! Dagens debatt handlar om likrikt-ning eller mångfald. Den handlar om ifall bara vissaeller alla familjer ska få del av samhällets subventio-ner till barnomsorg, om stödet ska riktas till familjermed höga inkomster eller om alla ska få del av stödet.Maxtaxan kontra barnomsorgskontot handlar omskilda uppfattningar i förtroendet till föräldrarna. Härklargörs en ideologisk skillnad, antingen socialistiskbarnomsorgspolitik där staten och kommunerna, inteföräldrarna, styr över barnens omsorg, eller den synsom står för som innebär att samhälletstöder föräldraskapet, att familjen själv styr över sintid och valet av barnomsorgsform.Vi centerpartister vill lägga makten i familjenshänder och låta alla barn omfattas av det offentligastödet.Maxtaxan har verkligen många svagheter. För detförsta omfattar inte maxtaxan alla barn. Familjer somväljer en annan barnomsorgsform får inte del av detekonomiska stödet. Maxtaxan saknar den flexibilitetsom många barnfamiljer efterfrågar. Många familjersöker möjligheter att förkorta sin arbetstid eller väljaalternativa barnomsorgsformer. Maxtaxan ger inte detvalet till familjerna. De ekonomiska resurser som dethade varit möjligt att frigöra för t.ex. kortare arbets-dag, blir nu i ännu högre grad uppbundna i ersättningtill kommunerna.Maxtaxan är dessutom en dyr reform, men den lö-ser inte problemen för dem som önskar barnomsorgunder andra tider eller under andra former än de somkommunen kan erbjuda. Familjebildningar, arbetsti-der, tid för eget engagemang i barnomsorgen m.m.varierar. Förutsättningarna är olika och familjerna harolika önskemål om lösningar för barnens omsorg.I när det är svårt att kombinera familjebild-ning med ett aktivt yrkesliv behövs inte fler varianterav den gamla lösningen, utan nya möjligheter förfamiljen att hitta kombinationsmöjligheter.Centerpartiet är och har varit pådrivande för enannan familjepolitik. Vi har tillsammans medFolkpartiet, och Moderaternautformat ett familjepolitiskt stöd anpassat för denmoderna familjen. Föräldrarna styr över sin egen tid.För samma pengar som vänstermajoriteten satsar påmaxtaxan skulle vi kunna få ett barnomsorgskontomed per barn som familjen kan användaefter sina egna behov. Pengarna räcker dessutom tillatt ge ett skatteavdrag för barnomsorgskostnader.Vårt alternativ till maxtaxan - barnomsorgskonto,avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader ochetableringsfrihet - ger sänkta barnomsorgskostnadermed cirka en tredjedel. Det ger möjlighet till kortarearbetstid och möjlighet att vara hemma längre än vadföräldraförsäkringen medger. Det ger möjlighet tillökad mångfald. Det stimulerar alternativ och kombi-nationsmöjligheter. Dessutom, och inte minst, har denen klar jämställdhetsprofil mellan män och kvinnor.Centerpartiet har, tillsammans med övriga nämn-da partier, före valet nu presenterat ett alter-nativ som gynnar jämställdheten, ger valfrihet, mång-fald, flexibilitet och ökad rättvisa och som dessutomär ett ekonomiskt lyft - för att citera en morgontid-ning - för alla barnfamiljer.Låt mig ge ett exempel ur verkligheten.Magnus och och sönerna är en ganska vanlig familj som bor i västra . Pappa har ett relativt nystartat företag,och mamma har ett springvikariat inom äldre-omsorgen. och jobbar mycket. Oftablir det både och nätter, men det ger inte sär-skilt höga inkomster.Oskar och älskar sin förskola och sina lä-rare, så som de flesta barn gör. Men dagiset har inteöppet jämt och ständigt. Eftersom och oregelbundna tider är det stressigt och ett stän-digt pusslande för att hämta och för att fixa så attnågon ser till barnen.För och sänks dagisavgiften medca , icke att förringa. En höginkomsttagarfamilji samma kommun får en sänkt avgift med drygt2 . Det är i en kommun med ganska normalataxor.Men för och finns det en annanviktig skillnad mellan Socialdemokraternas, Vänster-partiets och förslag och vårt förslageftersom de har behov av flexibla lösningar. Det fårde i vårt förslag. Det får de inte i majoritetens förslag.Vårt förslag ger möjlighet även för familjer sominte badar i pengar att ta hjälp utifrån när tiden interäcker till. Det finns många familjer som är i sammasituation som den här familjen.Herr talman! Socialdemokraternas maxtaxa somalltså stöds av , och otroligt nog ävenav , utgår från industrisamhället där statenskulle styra över produktionsmedlen och enskildamänniskors liv. Alla familjer skulle formas eftersamma mall. De familjer som valde andra lösningareller helt enkelt inte hade möjlighet att använda denkommunala omsorgen skulle inte få något stöd.Majoriteten fortsätter på den gamla vägen. Niverkar inte märka att dagens familjer är i behov avnya lösningar och att de har vilja, lust och förmåga attsjälva ta besluten.Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet : Varför är ni så rädda för att över-låta till föräldrarna att forma sin egen barnomsorg ochatt låta dem bestämma över sina egna barn?Miljöpartiets piruetter i den här frågan är anmärk-ningsvärda. säger sig vilja sänka arbets-tiden. Vi har ett förslag som vi här har redovisat somett alternativ till maxtaxan vilket ger ekonomiskamöjligheter för de föräldrar som så vill att sänka ar-betstiden och förutsättningar för mer tid tillsammansmed barnen. Det säger nej till. Man väl-jer i stället Socialdemokraternas maxtaxa och skriverfast att föräldrar i praktiken ska jobba mer och fåmindre tid med barnen.Hur i all sin dar kan mot bakgrund avvad man programmässigt uttalar göra på detta vis?Till sist: Majoriteten säger att det ska tillföraskvalitetspengar till förskolan. Det som majoritetenofta glömmer att säga är att de bara går till de kom-muner som inför maxtaxa.