prot · GO0931 · 2000-11-22 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:31Onsdagen den 22 novemberKl. 09.00 - 17.5719.00 - 21.51Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckorProtokoll2000/01:31--------------------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 16 november.2 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner2000/01:19 till finansutskottet2000/01:35 till försvarsutskottet3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkande 2000/01:KU5Utbildningsutskottets betänkande 2000/01:UbU5Finansutskottets betänkande 2000/01:FiU13Justitieutskottets betänkande 2000/01:JuU4Utrikesutskottets betänkande 2000/01:UU3Trafikutskottets betänkande 2000/01:TU6Miljö- och jordbruksutskottets betänkande2000/01:MJU34 § Utgiftsramar och beräkning av statsin-komsterna, m.m.Föredrogsfinansutskottets betänkande 2000/01:FiU1Utgiftsramar och beräkning av statsinkomsterna,m.m. 2000/01:1 delvis och skr.1999/2000:150)Punkterna 1-8 och 11-17Anf. 1 ():Fru talman! Jag tror att man, när man om några årtittar tillbaka på den period som vi då har bakom ossoch som vi nu uppenbarligen ser kommer att liggaframför oss i form av den budgetpolitik som vänster-blockets majoritet har bestämt, kommer att kunnasäga en sak: att detta är av försummelser. Vihar nu levt i en högkonjunktur som har gett oss enor-ma möjligheter att reformera och förändra Sverigemen i grunden har ingenting hänt.Vi hade nu kunnat lägga grunden för en stor in-komstskattereform som hade kunnat ge låginkomstta-gare en större social trygghet, som hade kunnat gefler människor större möjligheter att få jobb och somhade kunnat säkra att har fler människor somstannar här, forskar och utvecklar företag i hade kunnat genomföra reformer inom sjuk-vård och skola som såg till att svenska elever hadekunnat få den absolut bästa skola som tänkas kan förvar och en av dem.Vi hade kunnat genomföra en reform av densvenska sjukvården som inte bara hade gjort det möj-ligt för fler människor att få vård och få den vårdsom man behöver, och när man kräver den, utan somockså hade kunnat öppna sjukvården som en branschoch en arbetsmarknad som ger män och kvinnor nyamöjligheter och som hade kunnat vara en spännandedel i en framväxande ny svensk ekonomi.Vi hade kunnat reformera våra trygghetssystem såatt tryggheten följer den enskilde.Vi hade kunnat se till att säkraatt det svenska företagsklimatet är så bra att vi vet attSverige, nu när vi går in i en vikande konjunktur,likväl skulle kunna hävda sig väl.Vi hade kunnat genomföra de förändringar somkrävs för att möta globaliseringens olika utmaningar.Vi hade även kunnat genomföra de förändringar somkrävs för att vi också kraftfullt ska kunna möta deförändringar som demografin innebär.Vi hade kunnat genomföra de förändringar somgör att enskilda människor hade känt en större trygg-het, som gör att barnfamiljerna hade kunnat känna enstörre trygghet hela månaden, inte bara i början avmånaden, samt att marginalerna räcker till och att densociala tryggheten finns i den egna hushållsekono-min.Vi hade kunnat se till att de änkor som fått sinpension urholkad av vänsterblocket hade fått en för-nyad trygghet.Vi hade kunnat se till att de handikappade hadekunnat få den trygghet som de kräver.Vi hade kunnat se till att de sämst ställda pensio-närerna hade fått vettigare livsvillkor.Vi hade kunnat se till att göra reformer för attminska offentliga utgifter men också reformer för attsäkerställa det som är det allra viktigaste i den socialatryggheten.Vi hade kunnat se till att kunde mötaframtiden på ett kraftfullt sätt.Faktum är dock, fru talman, att vänsterblocket görskäl för sitt namn. Man kan bara enas om gammalvänsterpolitik. Sedan blockerar man all förnyelse ochall förändring i det svenska samhället.Regeringen har blivit ett slags motståndsrörelsemot förändringar och förnyelse. Man kan inte enasom framåtblickande reformer men man kan enas omatt förbjuda förnyelsen och nytänkandet inom sjuk-vården. Det har t.o.m. fått konsekvenserna att manhellre ser att sjukhus läggs ned än att de kommer iprivat ägo och att man hellre ser att bostadshus runt-om i landet rivs än att kommuner privatiserar och föröver till andra ägare. Där kan vänsterblocket visa enkraft men detta är en metod att baklänges gå in iframtiden som bara kan försena och fördröja förnyel-sen av Sverige.Det innebär också, fru talman - tyvärr är inte fi-nansministern här - att den politik som finansminis-tern och regeringen är ansvariga för inte har rustat ossinför den vikande konjunktur som vi nu är på väg in i.Det innebär inte att vi kommer att hamna i dåligatider men det innebär att konjunkturen intelängre kommer att vara vad den har varit. Det är dåsom försummelserna kommer att vara som allra kraf-tigast. Det kommer att märkas allra mest och vi serdet allra tydligast när det gäller arbetslösheten. Desenaste dagarna och veckorna har vi sett hur rege-ringen har filat, jublat och ätit tårta därför att man,som det heter, har nått 4-procentsmålet.Men , som inte finns här, och JanBergqvist, som finns här, det beror på att ni bararäknar av de arbetslösa! Det är en fräckhet ochen arrogans gentemot de arbetslösa som egentligensaknar motstycke. I har vi en unikt hög ar-betslöshet för att vara på toppen av en högkonjunktur.Vi får gå tillbaka decennie efter decennie för att hittaen lika hög arbetslöshet i en högkonjunktur som denvi har . av svenska folket är arbetslösaeller undersysselsatta men regeringen räknar bara4 %. De andra räknar ni bort - de 131 000 personersom är i åtgärder, de 144 000 personer som är latentarbetssökande och de 254 000 personer som är under-sysselsatta. Då har jag ändå inte pekat på dem somhar blivit förtidspensionerade eller på dem som påolika sätt har blivit omplacerade i samhället på grundav brist på arbete. Det är alltså en unikt hög arbets-löshet för att vara en högkonjunktur. Ändå har vi enregering som jublar därför att man bara räknar avde arbetslösa.Det innebär också en annan sak. Det är alltså intebara så att ni räknar bort av dem som är arbets-lösa, utan det är också så att ni räknar bort den politiksom hade krävts för att vi skulle kunna pressa nedarbetslösheten till rimliga nivåer. är vi i läget attvi skulle behöva 300 000 fler jobb för att nå upp tillde nivåer som var . Dessutom harytterligare 100 000 tillkommit på arbetsmarknaden.Under en lång följd av år har vi haft en högkon-junktur. Det har varit en unikt lång internationellkonjunktur som hade gett oss alla möjligheter men nihar inte tagit till vara de möjligheterna. Ni har intesett till att genomföra de utbudsreformer i ekonominsom skulle ha lett till att det blev möjligt att pressaned arbetslösheten.Jag är säker på att finansministern, som harkommit, här i kammaren kommer att tala myck-et om 4-procentsmålet. Han kommer säkert också attnämna vissa särarter i fiskbeståndet i för attpå det viset triumfera över 4-procentsmålet. Men dåska man komma ihåg att det som han triumferar överär att han bara räknar av de arbetslösa!Det är en skam därför att det innebär att vi nu gårin i en lågkonjunktur med en sämre situation än vadvi historiskt sett har haft. Det innebär att vi nu ocksågår in i växande demografiska utmaningar när detgäller åldersfördelning av befolkningen utan att vi harsett till att öka utbudet av arbetskraft, utan att vi harsett till att göra det möjligt att få fler sysselsatta utanatt inflation och efterfrågetryck stiger.Det är rätt många människor som drabbas av dettai olika delar av landet - i det tudelade , detsegregerade . Den brist på vilja att se helaarbetslösheten som ni har leder också till en oförmågaatt föra en politik som innebär att man tar fasta påhela den utmaning det medför. Om man bara säger attallting är bra, att nu är arbetslösa, har manockså exkluderat den politik som skulle behövas föratt göra framgångsrikt inom detta område.Det är en skam att ni har låtit en reklamslogan sty-ra arbetsmarknadspolitiken. Vi ser det allra tydligastnär man trots att arbetslösheten växtelyckades nå det s.k. 4-procentsmålet genom att manförde över fler människor i åtgärder så att de kombort från statistiken. Den typen av ekonomisk politikkan man klara till det yttre under en högkonjunktur,men när man kommer in i den svagare ekonomin, denvikande konjunkturen, avslöjas det.Resultatet är, , att ni nu för inSverige i en vikande konjunktur med en högre ar-betslöshet än vad vi historiskt har haft. Ni har för-summat möjligheterna. Det är på det viset som väns-terblocket har fungerat.Det som ni talar om är inte hur man skaöka arbetskraftsutbudet utan hur man ska förkortaarbetstiden. Det är ett ansvarslöst förhållningssätt utmaning som innebär att vi i själva verket bordese till att få fler människor i arbete.Men ni har också försummat andra saker. Sverigegår nu in i en ny tid i världens ekonomi som präglasav globalisering, av en alltmer växande internationellkonkurrens, av rörliga skattebaser, av en internatio-nalisering av företagandet. Och är ett landsom har lyckan och fördelen av att vara framståendebland andra länder när det gäller att ha många inter-nationellt framgångsrika företag.Men det innebär också att vi är mycket mer expo-nerade, mycket mer utsatta för det förändringstrycksom präglar den internationella ekonomin. Jagtror att alla politiska partier, alla ekonomiska debattö-rer diskuterar globaliseringens möjligheter ochutmaningar. I land efter land genomför man skatte-sänkningar och förändringar för att det egna landet,den egna samhällsekonomin ska kunna stå stark i enny ekonomisk miljö. Men vänsterblocket har tagitfasta på denna utmaning på det oerhört offensivasättet att be den tidigare LO-ekonomen attutreda om det finns någon globalisering.Det är ingen imponerande handlingskraft.Det är en brist på handlingskraft och en försummelsesom innebär att nu kommer att bli svagaregentemot andra länder än vad vi hade kunnat vara.Vi ser hur huvudkontoren flyttar ut.Det har jag aldrig hört säga är ettproblem. Vi ser hur en stor del av våraforskningsinstitutioner vid de stora svenska företagengradvis flyttar ut. Det har jag aldrig hört att man sägerär ett problem, trots att är ett land som ärintensivt beroende av de stora företagens forsknings-verksamhet.Det som socialdemokraterna talar om när det gäl-ler frågan om att man kanske ska anpassa sig tillglobaliseringen är att sänka skatten på alkohol. Dethar man inte kunnat ena sig om i det övriga vänster-blocket heller, för den delen.Men, , om höga skattesatser påalkohol är skadligt för svensk ekonomi, är det då inteså att höga skatter på arbete, forskning, kunskap,kompetens, investeringar och sparande är till nackdelför svensk ekonomi? Är det inte till nackdel försvensk ekonomi att vi har så höga skatter att närmare400 miljarder av svenskt sparande har förts utom-lands, att vi ser hur allt fler av de nya företag somväxer fram nu får ett utländskt ägande på grund avsvenska skatteregler - inte på grund av globalisering-en och internationaliseringen utan på grund av svens-ka skatteregler?Är det inte ett bekymmer för sjukvården närforskningen flyttar utomlands? Är det inte ett be-kymmer för skolan när fler och fler av företagenshuvudkontor flyttar utomlands? På vilket sätt gynnardet välfärden med så höga skattesatser att skattein-komsterna blir mindre därför att det är en del i dennya globala ekonomins verklighet? Höga skattesatserär inte längre en garanti för goda skatteinkomster,utan det är starka skattebaser.Det är det som måste vara den ekonomisk-politiska utmaningen - att se till att skattebaserna iSverige ska vara starka, att fler har jobb, att alla desom är arbetslösa får ett jobb. Utmaningen är attse till att vi får ett nytt företagande, mer av sparande,mer av investeringar, att det är här som olika formerav verksamheter vill stanna och utvecklas.Men ni gör ingenting åt detta. Ni har försummatår av högkonjunktur för att i stället blockera förnyel-sen och förändringen.Allra tydligast syns det kanske också i form av attden svenska utgiftskvoten nu kommer att stanna på ennivå på . Det är mer än EU-genomsnittet. Det är mer än OECD-genomsnittet. Här har vi den miljö som vi måste jäm-föras med i framtiden.Ni har inte gjort någonting för att minska kon-junkturkänsligheten. Vi kommer att märka det när vinu kommer in i en sämre konjunktur. Det kommer attdrabba enskilda människor.Det frapperande, fru talman, är att vi då tydligtkan se att vi i har en regering somblockerar sig själv medan vi har en borgerlig opposi-tion som har presenterat en bred reformagenda för attsänka skatter, reformera välfärden, förnya sjukvårdoch skola och för att på olika sätt se till att rusta Sve-rige inför en ny tids ekonomi. Men framför allt, ochdet är det allra viktigaste, ser vi till att knyta trygg-heten till enskilda människor. Vi ser till att varje litenflicka och pojke som går i skola ska få möjlighet attfå hennes eller hans bästa skola, att den som är sjukska kunna välja den sjukvård som han eller hon be-höver. Vi ska öppna arbetsmarknaden för alla demsom arbetar inom den offentliga sektorn för nyamöjligheter, både för dem som de arbetar för och försig själva.Där ser vi tydligt alternativen i svensk politik: ettvänsterblock som slår vakt om det gamla och blocke-rar det nya, och en borgerlig struktur som i dettabetänkande och i andra sammanhang har redovisat enomfattande politik för att stärka enskilda människoroch för att göra starkt.Mot den bakgrunden, fru talman, vill jag yrka bi-fall till reservationerna 1 och 2. Det är nämligen ettbifall till en kraftfull politik för med föränd-ringar och förnyelse.Anf. 2 ():Fru talman! Huvudriktningen i svensk ekonomi ärpositiv med en historiskt sett mycket god ekonomisktillväxt, en snabb uppgång av antalet jobb och starkaoffentliga finanser.Vänsterns samarbete med Socialdemokraterna ochMiljöpartiet handlar om att mota hoten från högernsom med sin politik vill avskaffa den generella väl-färden och den sociala tryggheten.Under den tidigare högerledda borgerliga rege-ringen förvandlades full sysselsättning till massar-betslöshet som ett överskott i de offentligafinanserna förvandlades till ett underskott istorleksordningen 200 miljarder . Massarbets-lösheten och den ökande statsskulden tvingade framdramatiska nedskärningar inom välfärdspolitiken,nedskärningar som inneburit försämrade levnadsvill-kor. Stora delar av befolkningen har fått mycket säm-re möjligheter att leva ett bra liv.Men genom en ny politisk majoritet 1994 och1998 fick krispolitiken ett annat innehåll. De positivaimpulserna av en tillväxt- och sysselsättningsbe-främjande politik har tillsammans med en relativt settsocialt ansvarsfull budgetsanering gett positiva ef-fekter. De bättre konjunkturerna har hjälpt till. På korttid har förutsättningar skapats för en sysselsättning-sökning motsvarande 250 000 fler jobb. Det är densnabbaste ökningen , enligtAMS.Vi har en tillväxt som inte bara uppnår höga tal irelation till andra jämförbara länder utan som ocksåär förenlig med samhällsekonomisk balans, en lägreinflation än i euroområdet och en mycket låg ränteni-vå. Det är en politik som kan bidra till en tro påframtiden hos såväl vanligt folk som enskilda företag.Det återspeglas i ökade konsumtions- och investe-ringsnivåer.Vi kan alltså skönja ljuset i tunneln. Men det åter-står mycket att göra. Trots att antalet jobb ökar isnabb takt är arbetslösheten fortfarande för hög ochsysselsättningen för låg. Det återstår 150 000 fler nyajobb för att vi ska nå det gemensamma 80-procentsmålet 2004. Vi ser det som ett etappmål.Även om målet uppnås 2004 ligger vi långt under desysselsättningsnivåer som fanns under slutet av 1980-talet.Vi menar att om vi ska klara välfärden när vi fåren ökad andel äldre under och sam-tidigt skapa förutsättningar för en successiv nedtrapp-ning av medelarbetstiden måste sysselsättningsgradenfortsätta att växa utöver 80-procentsmålet.Vi är inte nöjda med att de stora fördelnings- ochklassorättvisorna fortsätter. Trots att vid olikainternationella jämförelser av levnadsvillkor ochvälfärd hamnar högt upp på listan - enligt FN:s lev-nadsvillkorsindex Human Development Index från1999 hamnade på sjätteplats - visar rapportenfrån kommittén Välfärdsbokslutet att gamla orättvisormellan kvinnor och män i olika samhällsklasser be-står som nya orättvisor uppstår.De offentliga trygghetssystemen har trots detta ihuvudsak bestått provet svårastekrisår. Men det finns alltför många människor somhar hamnat utanför. Det handlar om ensamförsörjan-de kvinnor, personer med invandrarbakgrund ochungdomar. Dessutom är det uppenbart att de regio-nala skillnaderna i landet är för stora. Tillväxten ka-naliseras i alltför stor utsträckning till storstadsregio-nerna.Vi menar ändå att den ekonomiska politik som re-geringen, och kommitöverens om ger en god grund att stå på för att manska kunna gå vidare med att hävda samhällssolidari-teten, den internationella solidariteten, stärka jäm-ställdheten, minska de regionala obalanserna ochpåverka ekonomin i ekologiskt uthållig riktning.Fru talman! Frågan är då vad som är alternativet.Vad har de fyra borgerliga partierna presenterat? I engemensam reservation tecknar de en mycket dysterbild av svensk ekonomi. har rasat i välfärds-ligan under som dennuvarande vänsterkoalitionen förhindrar de struktur-reformer som är nödvändiga för att svensk ekonomiska kunna återta tätpositionen i OECD-elitens till-växtliga.Samtidigt som partiernas skrivningar i storastycken präglas av ett elitistiskt språkbruk är denbeskrivning som ges både ensidig och förenklad. Depolitiska faktorerna som man lyfter fram som huvud-förklaringar till effektivitetsproblemen i svensk eko-nomi ger ingen rättvisandebild.Jag tror att den bild som ekonomisk-historikernLennart Schöns ger i sin bok svensk eko-nomisk historia. Tillväxt och omvandling under tvåsekel är mer korrekt. Han menar att förändringarna istället måste ses i ett strukturellt perspektiv. 1970-och 1980-talen präglades av en omvandlingsperiodsom bidrog till lägre tillväxt, som den ladeen grund för den höga tillväxt som vi har , t.ex.genom stora framsteg på sådana områden som infor-mationsteknik och läkemedel.Lennart pekar också på företagens roll. Detfanns förnyelseproblem inom näringslivet som bidrogtill att nedgången blev så utdragen i jämförtmed i andra länder. Jag anser att det finns mycketsom talar för att kan gå stärkt ur omvandling-en med en tätposition på strategiska och kunskapsin-tensiva branschområden. Globaliseringen och den nyatekniken skapar visserligen en inkomstspridning, meninkomstskillnaderna kan minska i takt med att alltflermänniskor får kunskaper om den nya tekniken ochmed att tekniken blir mer användarvänlig.Teorier om den s.k. jämviktsarbetslösheten på för att man ska klara en låg inflation verkar inteatt stämma. Vi anser att den fulla sysselsättningenligger inom räckhåll. Reallönerna kan fortsätta attutvecklas positivt. Vi har inte heller 70- och 80-talensstabiliseringspolitiska problem.De borgerliga partiernas reservation innehållermånga vackra ord om frihet och ökade livschanser föralla, men konsekvenserna av deras förslag speglar enhelt annan verklighet. Här blir den grundläggandeskiljelinjen mellan höger och vänster tydlig. De bor-gerligas förslag till stora skattesänkningar och ut-giftsminskningar kommer att skapa en helt annansamhällsmodell än den som vi har , en samhäll-smodell som präglas av egoism och girighet.Det heter att den nya modellen ska återge Sverigetillväxt, full sysselsättning och välfärd. Men i prakti-ken talar det mesta för att denna politik kommer attbidra till ökade och tillväxthämmande samhällsklyf-tor. De stora skattesänkningarna kommer att leda tilloffentliga underskott och finansiell instabilitet medstigande räntor och minskade investeringar som följd.Det finns anledning att granska vad det ledandeborgerliga partiet - Moderata samlingspartiet - före-slår i sin motion. Under den närmaste treårsperiodenföreslår de skattesänkningar som uppgår till106 miljarder. Förslaget innebär en försvagning avden offentliga ekonomin. Partiets mål är också attomfördela allt sparande från den offentliga sektorntill hushåll och företag. saluför en poli-tik som 2003 beräknas ha försvagat den offentligaekonomin med ca 35 miljarder - siffrorna är nogtilltagna i underkant.Bakom beräkningarna ligger mycket osäkra ränte-effekter av ett omfattande privatiseringsprogram ochosäkra effekter av besparingsförslag, bl.a. i form aven kraftig egenavgiftshöjning i arbetslöshetsförsäk-ringen och en omläggning av trafikolycksfallen till enobligatorisk trafikförsäkring. Bara de positiva effek-terna av statsskuldsräntorna beräknas uppgå till när-mare 7,5 miljarder 2003.De föreslagna skattesänkningarna skapar negativafördelningseffekter. Låt mig göra ett litet försök attgöra en konsekvensanalys av hur skattesänkningardrabbar kvinnors levnadsvillkor. Kvinnor har ettsärskilt förhållande till de verksamheter som finansie-ras av skatterna. Kvinnor behöver en väl utbyggd ochfungerande social service för att över huvud tagetkunna förvärvsarbeta. Kvinnor arbetar i större om-fattning än män inom de skattefinansierade verksam-heterna, framför allt inom vården och omsorgen.Dessutom har dessa kvinnor låga löner.Vem är det då som vinner och förlorar på mode-raternas skattesänkningar? Jo, lågavlönade kvinnorförlorar och högavlönade män vinner. Metalls ordfö-rande beskrev det så här i en artikel iMetall info: "Normalinkomsttagarnas skatt sänks medmindre än . De högavlönades med mer än50 . Om skattesänkningens effekt påvård, skola och omsorg sägs inget. Inte heller hur denska finansieras. "Förutom de negativa fördelningseffekterna ochmindre pengar till den generella välfärden kan denpolitiken omintetgöra förtroendet för samhällseko-nomin och statsfinanserna, som trepartisamarbetetfaktiskt varit med om att skapa under de senaste åren.Jag vill påstå att det inte alls är säkert att den borger-liga politiken ger alla de positiva effekter som dessapartier vill framhäva. Deras politik kan mycket välresultera i högre räntor, ökad osäkerhet om framtiden,minskade investeringar och växande arbetslöshet. Deborgerliga partierna har inte tagit lärdom av sinatidigare regeringsmisslyckanden.Fru talman! Det är ibland svårt att förstå att desom säger sig företräda det politiska mittfältet -och - ställer sig bakom ett bor-gerligt regeringsalternativ lett av moderater och krist-demokrater.Jag vill ställa en fråga till . Folkpar-tiet talar ofta om internationell solidaritet. Vad sägerKarin om förslag om att sänkabiståndet? Hur viktigt tycker hon att det är i ett fram-tida regeringssamarbete?Lena Ek, , talar om miljöhänsyn och ut-hållig tillväxt. avvisar alla tankar på ensuccessiv grön skatteväxling. saknardessutom insikt och förståelse för de regionala oba-lanserna.Både och brukar förespråkajämställda villkor mellan kvinnor och män. visar att de ekonomiskakönsorättvisorna skärpts. Trots detta ställer sig mit-tenpartierna bakom ett förslag till en skatterabatt sommotsvarar av arbetskostnaderna för hushållsnäratjänster.Var finns trovärdigheten i jämställdhetspolitiken?Ska de välbeställdas svårigheter att fördela tidenmellan hem och arbetsliv lösas med åtgärder hämtadefrån 1800-talets arbetsmarknad?Fru talman! vill också minska stats-bidragen till kommunerna, motsvarande 14 miljarderår . I praktiken kommer införandet av ytterligarekarensdagar och förslag till högre egenavgifter i a-kassa plus sänkta ersättningsnivåer i a-kassa, sjuk-och föräldraförsäkring till att öka belastningenpå kommunernas ekonomi. Pressen på kommunernassocialtjänst kommer att öka igen. Kommunerna bliråter tvingade till hårda och dramatiska nedskärningarför att klara ökade resursbehov.Under den tidigare borgerliga regeringsperiodenökade kommunernas socialbidragskostnader med80 % i fasta priser . An-delen bidragsberoende hushåll ökade med drygt40 %. Forskning visar att nedskärningar i de statligatrygghetssystemen i stor utsträckning sker på kom-munernas bekostnad, dvs.