prot · GO0945 · 2000-12-12 00:00:00 — Men det är inte enfrihet från prioriteringar.Vi bör bli bättre på att prioritera och profilera oss.Vi bör bli bättre på att satsa på unga forskartalanger.Vi ser också från forskningshistorien är att det äroerhört viktig att låta de unga forskarna bryta markför sin forskning. Det måste finnas resurser avsattaför de unga forskarna att bryta igenom.Vi ska fortsätta att öka andelen kvinnor på alla ni-våer i forskarvärlden. Rekrytering till forskarutbild-ning och tjänster för unga forskare blir då väldigtviktigt. Positiv särbehandling är ett sätt att öka re-kryteringen och locka fler kvinnor att gå vidare iforskarkarriären.Vi måste stärka våra mest konkurrenskraftiga ochdynamiska forskningsmiljöer. får dåen mycket intressant roll i att dialog med högskoloroch universitet delta i profileringen och uppbyggan-det av starka forskningsmiljöer styrda av forskarnasjälva.Vi ska också uppmuntra ökad rörlighet för våraforskare. Vi behöver en ökad rörlighet. Rörligheten isig bidrar ofta till forskningens förnyelse.Sammantaget blir forskningspropositionens in-riktning med en mycket stor satsning på forskarskolorett sätt att ge en kraftig impuls till förnyelse av fors-karutbildningen. Vi behöver fortsätta att göra det föratt vi ska locka de unga begåvningarna att gå vidare ien forskarbana.Det är också en viktig signal om att vi har ett nytthögskolelandskap i . Det undrar jag om allapartier riktigt har tänkt igenom. Det är ett mycketintressant landskap.Vi har våra traditionella universitet.Vi har våra nya universitet, som är i ett mycketstarkt uppbyggnadsskede och bidrar med forskarut-bildning och grundforskning.Vi har några högskolor som har fått ett eget veten-skapsområde. Det gäller högskolorna i Karlskro-na/, och . De har specia-liserat sig mycket kraftigt och har fått ansvaret attför nationen bidra med forskarutbildade inom sinaområden.Vi har en rad starka högskolor med egna fastaforskningsresurser, men inte med rätten till egenforskarutbildning.Detta nya landskap är en enorm potential för oss.Vi kan med rätt stimulans få nya framsteg i forsk-ningsutvecklingen i . Då är det enligt minmening viktigt att vi stärker samverkan i systemet.Det ska vara starka högskolor med egna fastaforskningsresurser, men inte med rätten att bedrivaegen forskarutbildning. Jag ser inte framtiden som såatt alla högskolor ska ha egen forskarutbildning. Mende behöver kontakt med de lärosäten som har exami-nationsrättigheterna.Det ska vara starka universitet med stor potentialatt fortsätta att bygga upp forskarutbildning. De be-höver också det inflöde av de människor med intresseför forskningen som finns som en stark resurs runtomi landet.Det behövs en samverkan kring forskarskolorna.Universiteten och högskolorna själva får anmälavilket intresse de har. Det gör att vi återskapar ettsamarbete som har gått bakåt. Därmedlägger vi en grund för att få tillbaka ett samarbetskli-mat och att verkligen utnyttja våra resurser i det nyaspännande högskolelandskapet.Forskarskolorna blir väldigt viktiga. De finansie-ras med fakultetsmedel, inledningsvis med en beställ-ning från . Det är fakultetsmedel som efter-hand kommer in i de vanliga bedömningarna på deolika lärosätena.På motsvarande sätt är det med Vetenskapsrådetsuppgift. Det ska med 110 miljoner fortsätta att stärkamöjligheterna för unga forskare att strax efter fors-karutbildningen verkligen kunna fortsätta sin forskar-karriär.Postdoktorandtjänster och forskarassistenttjänsterblir väldigt viktigt om vi ska klara det generations-skifte vi har framför oss. har vi mycketstora pensionsavgångar av de människor som bär helavår forskningsutveckling.Jag hoppas att vi är i det läget att vi bätt-re förstår att locka och stimulera människor att jobbakvar med forskningen. Men vi måste också rekryterade unga och förmå dem att fortsätta den spännandeforskarkarriären. Där får en väldigtviktig uppgift.Det är mycket rimligt att är med ochfattar beslut om prioriteringar, som t.ex. den biotek-niska forskningssatsning vi nu gör. Den är starktunderbyggd av forskningsrådens egna forsknings-strategi och gemensamma ansökan till regeringen.Där har man också beskrivit vilket behov som finnsav extra resurser till biotekniken för att skakunna utnyttja sitt fina utgångsläge och fortsätta attvara internationellt ledande på området.Detta är väl förankrat i forskarsamhället. Det finnsnaturligtvis ett starkt intresse från att kunnarespondera på detta. Det är samma läge i . Därgör man också den typen av satsningar med mycketlivligt stöd av den amerikanska kongressen. Vi ser deti en rad andra länder. Det är klart att måstekraftsamla också på det området. Här ser vi ett av demest spännande forskningsområdena växa fram.När vi satsar på naturvetenskap och på att bli bätt-re på att förstå och använda oss av kunskapen ommänskliga genomet innebär det inte att humaniora pånågot vis ska hamna i bakvattnet. Jag förstår interiktigt argumentation på denpunkten. Man kan vara både väldigt positivt inställdtill den naturvetenskapliga utvecklingen och denmöjlighet vi får av den och inse vikten av humanioraoch dess oerhört betydelsefulla roll i vårt samhälle.Inte minst i ett läge där går igenom storaförändringar kulturellt, och sociala förändringar somen följd därav, är förståelsen av oss själva och vårkultur och andras kulturer grundläggande. Därför ärockså forskningspropositionen genomsyrad av viktenav att i tider som dessa verkligen se till att vi ocksåstimulerar den humanistiska forskningen.Jag utesluter inte alls att vi kan återkomma till detoch fortsätta att göra satsningar. Det är viktigt att hittaen balans mellan externa finansiärer och universite-tens egna anslag och mellan olika vetenskapsområ-den. Men det får inte resultera i att vi aldrig våra göraprioriteringar. Det tror jag är lika viktigt, och en likaviktig sanning.Vi närmar oss ett svensktordförandeskap i Europeiska unionen. Det är ett ord-förandeskap som jag hoppas kommer att genomsyrasav forskningens stora betydelse för hela Europasframtid.Sverige kommer att leda forskningsministerråden.Det kommer att bli ett gemensamt möte mellan forsk-nings- och utbildningsministrar i somska behandla just dessa frågor. Hela står införliknande demografiska förändringar. Vi har i allaländer ett stort behov av att stimulera våra barn ochungdomar till att gå vidare i förståelse av vetenskapenoch vidare i utbildningsväsendet. Vi har stort behovav att locka fler unga forskare. Det är ett gemensamtintresse som det blir mycket intressant att utbytaerfarenheter kring.Sverige kommer också att ta de första viktiga ste-gen när det gäller att formulera det nya ramprogram-met för forskning. Det är ett mycket stort ramprogram- den tredje största budgetposten i den europeiskaunionen. Det gäller 15 miljarder ecu på fyra år.Kommissionen kommer att lägga fram sitt förstaförslag , och kommer att driva detframåt under ordförandeskapet. Våra prioriteringarliknar mycket dem som vi har hemma: grundforsk-ningens betydelse, unga forskare för att också förbe-reda generationsskiftet samt rörligheten i föratt stärka samhörigheten och samarbetet mellan fors-kare i olika europeiska länder. Vi ska driva kvalitetsom den viktigaste utgångspunkten. Kvalitet i forsk-ningen är avgörande för framtiden.Forskningspropositionen är genomsyrad av detta;kvalitet, unga forskare och att förbereda generations-skiftet. Jag vill tacka ochVänsterpartiets för ett mycketkonstruktivt samarbete. Jag skulle önska att vi kundese mer av konstruktivt samarbete från oppositionen,som inte har bidra-git mycket till utvecklingen av politiken utan snararehar varit avslagsinriktade på allt vi föreslår.Men går utvecklingen framåt. Sverigestärker sin ställning. anseende som framstå-ende forskningsnation stärks, och jag tror att forsk-ningspropositionen kommer att bidra till ytterligareförstärkningar.Anf. 49 PER () replik:Fru talman! Man skulle kunna prata länge om dehär frågorna. Jag måste dock begränsa mig till ett svaroch till tre frågor.Utbildningsministern tar upp forskningens frihet.Och visst - jag håller med om att är en avgaranterna för forskningens frihet. Men jag tror attdet är där som vi sedan skiljer oss. För mig är nämli-gen forskningens frihet också att det finns en mång-fald av finansiärer. Råden är viktiga, fakulteterna ärviktiga, stiftelserna - som jag tror att väldigt dåligt ifall han påstår att det aldrig harfunnits någon forskare i dem - är viktiga, Cancerfon-den och alla ideella organisationer är oerhört viktiga,företag är viktiga och EU är viktigt. Detta var baranågra exempel på att frihet också kräver mångfald.Det är inte bara att man böjer huvud för utbildnings-ministern.Låt mig ställa tre frågor.Utbildningsministern sade att det är oerhört vik-tigt att prioritera och att profilera. Det kan jag verkli-gen skriva under på. Men min fråga är: Varför har detinte gjorts några uppföljningar av de mål som finnsför forskningen? Varför finns det ingen ordentligmåluppföljning i forskningspropositionen?Varför finns det heller inte redovisat hur mycketmedel som ska gå till forskningsrådet centralt, tillhumaniora och samhällsvetenskap, till medicin ochtill naturvetenskap och teknik? Det är ändå 1,8 mil-jarder kronor som har lämnats oredovisade i proposi-tionen och som bara har redovisats lite grann för 2001i en särskild skrivelse.Min sista fråga är: Hur stora är egentligen de härstora satsningarna? Hur stor i procent är satsningen påbiovetenskap, IT, materialvetenskap, humaniora ochsamhällsvetenskap - för att ta några exempel?Anf. 50 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Per har en underlig definition avforskningsfrihet. Stiftelserna är ordnade påsådant sätt att jag tror att vi har en samstämmighet omatt de har funnit en bra plats i den svenska forsk-ningsorganisationen.Om man reellt hade varit intresserad av forsk-ningens frihet när man var i beslutsställning och kun-de bilda dessa stiftelser så hade ju de här stora medlenförts över till forskarnas kontroll - till fakultetsmedeleller i forskningsråden. Men man valde i stället att tadem undan forskarnas kontroll. Styrelserna utsågs engång, och skulle sedan utse sig själva. Det fanns nå-gon forskare där, säger . Ja, det är klart att detfanns! Men vem utsåg den forskaren? Vilket infly-tande hade man som enskild forskare eller som fors-karkollektiv över dessa stiftelser? Noll och intet!Detta visar synen på forskningsfrihet. Privatise-ring och skydd från forskarnas inflytande - det ärModeraternas version av forskningsfrihet. Jag trorinte att t.ex. skulle kunna ställa upp påden definitionen.När det gäller Per Bills frågor så tror jag att kan få en viktig roll också inför riksda-gen i att vara en stark, forskarstyrd myndighet somockså på ett mycket bra sätt kan arbeta med uppfölj-ning och kvalitetskontroll. Rådet bör kunna rapporte-ra till regering och riksdag hur medlen används, inte iform av ytterligare styrning av men så attriksdag och regering får regelbundna uppföljningar avhur man arbetar med kvalitetsutvecklingen. att spela en stor roll.Medelsfördelningen i var tydligredan när vi lade fram propositionen . De ingå-ende värdena är desamma, dvs. de tidigare forsk-ningsråden som blir ämnesråd har i princip sinagamla resurser med sig. Den tabellen skulle naturligt-vis har varit med i forskningspropositionen, precissom säger. Det är väl bra att man kananvända skrivelser för att rätta till den typen av mind-re lapsusar - det är självklart.Vetenskapsrådets styrelse har dels medel till för-fogande där satsningar kommer att gå över ämnes-rådsgränserna, dels möjlighet att agera för att stimule-ra tvär- och mångvetenskapliga projekt. Det måsteskötas av självt, som ju styrs avforskarna själva. Jag tror att vi kan se en mycketintressant utveckling framöver på det området.Anf. 51 PER () replik:Fru talman! Tiden är alldeles för kort för att föraen längre diskussion om forskningens frihet och ut-nämningsmaktens styrande effekt. Vi får återkommatill detta på någon högskola eller på något universitet.Men till nästa gång vi diskuterar högre utbildning ochforskning här i : Vore det inte bra om detfanns ett ordentligt dokument där man faktiskt tittarpå vilka mål som finns och hur bra dessa har uppfylltsoch där man försöker hitta kriterier och försöker följaupp det hela?Jag måste säga att jag tycker att det är en av destörsta bristerna i forskningspropositionen att maninte tog tillfället i akt att försöka göra en så allsidigbelysning som möjligt av nuläget i Forskningssveri-ge. Det är lite extra tråkigt eftersom det väl aldrig harfunnits ett så bra grundmaterial som med tanke påalla dokument och strategier som har kommit under-ifrån, från universitet och högskolor och från forsk-ningsfinansiärer. Det hade verkligen funnits en chansatt titta på vilka mål vi har satt upp, hur väl de haruppföljts, vilka slutsatser vi ska dra och hur vi skaförsöka se till att få ut ännu lite mer och ännu litebättre kvalitet för de skattepengar som vi lägger nedpå högre utbildning och forskning.Anf. 52 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Kvalitetsfrågan är en av de grundläg-gande frågeställningarna i forskningspropositionen.Det gäller att också fundera igenom organisationenför att se vilken typ av organisation som driver kva-litet. Jag menar att forskarnas granskningar av var-andra, peer review-systemet, som vi använder i råds-systemet är en starkt kvalitetsdrivande faktor. Rege-ringen säger också med stöd av stödpartierna att denvägen kommer att vara betydelsefull . Dethandlar alltså om att rådens roll att kvalitetsgranskaforskningen kommer att få ökad betydelse.Jag delar Per Bills uppfattning om att vi kan gåmycket längre med att utforma indikatorer och in-strument för att riksdag och regering ska ha bra in-formation om läget i Forskningssverige. Där kan viockså få en intressant stimulans från det europeiskasamarbetet, där vi nu arbetar med att ta fram europe-iska indikatorer för att kunna jämföra länder medvarandra. Det tror jag kan vara en väldigt stimulansockså för riksdagsdiskussionen framöver. Det blir ettunderlag där vi också kan se det hela i ett europeisktperspektiv och jämföra oss med andra länder.Vetenskapsrådet kommer att vara en stark myn-dighet, som kan driva den typen av frågeställningar.Där kommer att finnas en god kompetens som kom-mer att berika de här diskussionerna framöver.Anf. 53 () replik:Fru talman! Utbildningsministern började med attsäga att han ansåg att det var stor förvirring i kamma-rens debatt i dag.Jag undrar om det inte är så att förvirringen beståri att utbildningsministern säger en sak och att det vikan läsa i propositionen oftast är en annan sak.Jag håller med utbildningsministern när han pratarom forskningens frihet och om forskarens frihet. Jaghåller med om att det för forskaren i grunden är attfritt kunna söka problemen, att utgå från sitt egetproblem och sedan söka kunskap.Är det så, utbildningsministern, att friheten senareinnebär, som det står i propositionen, att en allt störreandel av forskningsresurserna ska fås genom externaforskningsfinansiärer? Är det så, utbildningsminis-tern, att det är en bättre frihet för högskolorna ochuniversiteten att andelen fasta forskningsresurserständigt minskar? Är det så, utbildningsministern, atten ökad frihet är att regeringen tar på sig rollen somallvetare och som vetenskapsråd när man säger attVetenskapsrådets pengar ska fördelas så här och inteenligt den möjlighet som självt har?Nej, fru talman, jag håller inte riktigt med om attdet är frihetens budskap som står i propositionen.Min fråga blir slutligen om utbildningsministernanser att det ökar möjligheterna för högskolor ochuniversitet, att det förbättrar kvaliteten och utveck-lingen inom högskolor och universitet, att man stän-digt och fortsättningsvis minskar andelen av de fastaforskningsresurserna?Anf. 54 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Vi talar om där forskningsre-surserna ökar. Vi har bakom oss medökande forskningsresurser. Det innebär att fakultets-medel kommer att öka på alla våra högskolor ocksåde kommande åren. Det gäller alla högskolor och allauniversitet. Om vi ser på fakultetsmedel i forsknings-propositionen ökar de med . Tit-tar vi på ökar medlen med 478 mil-joner kronor. Den beskrivning som stämmer inte överens med den proposition somligger på bord.Det är en märklig syn, som verkardela med , att de råd som vi har haft i årti-onden, där forskarna styr själva, där likar granskarlikar för att ge resurser till de forskningsprojekt somde själva bedömer är av högst kvalitet, skulle vara etthot mot forskningsfriheten. På en bra institution, enbra fakultet, sker också detta - en granskning avforskningen och en drift mot allt bättre kvalitet. Omman blir bra på det på en institution, hotar det ocksåforskningens frihet? Det är en konstig syn på forsk-ning.Jag menar att forskningens frihet består av dels deresurser som finns på fakultetsnivå, dels de externafinansiärer som styrs av forskarna själva där blir den viktiga och grundläggande myn-digheten. De resurserna ökar sammantaget mycketkraftigt de kommande åren.Med de behov vi har på forskarutbildningens om-råde är min bedömning att detta bara är början när detgäller att öka på forskarutbildningen. Det kommer attbehövas ytterligare fakultetsmedel för att vi ska kun-na nå de nivåer i forskarutbildningen som vi behöverför att klara generationsskiftet och en toppforskning iframtiden.Då ska vi ändå komma ihåg att är det landi världen som ligger i topp när det gäller att utbildanya forskare. Antalet disputerade i befolkningen ärmycket högt.Anf. 55 () replik:Fru talman! Jag är fullständigt övertygad om attger man större, inte villkorade resurser till forskareoch till lärosäten så är det ett av de viktigaste sättenatt öka den forskarstyrda forskningen och även denakademiska friheten.Här säger nu utbildningsminister det inte alls är så viktigt. Det är inte alls så viktigtatt vi kan se till att högskolorna, universiteten ochforskarna själva på plats kan välja sin egen inriktning.Där har vi en annan syn på hur vi ska fortsätta denframtida forskningspolitiken.Min andra fråga handlar om doktorander ochdoktorandtjänster. Propositionen sätter ju upp ganskahöga mål för den andel doktorander som man sägeratt man ska ha . Men sedan följer interiktigt resurstilldelningen med för att man ska kunnaklara målen.Anser utbildningsministern att det är viktigt fram-över satt se till att vi får fler doktorandtjänster på vårahögskolor och universitet?Anf. 56 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Uppriktigt sagt blir jag ibland oroadöver utveckling både i forsknings- och ut-bildningspolitiken. Man har en syn på forskningensfrihet och en retorik som gör att man försöker få rege-ringen att framstå som ett hot mot forskningens frihetnär det i själva verket är fundamentet för vår politik.Man har i en ny syn på resursfördelningensom inget parti i skulle kunna ställa upp på.Det är ett slags automatik i resursfördelningen sominte skulle gå ihop med någon som helst ansvarsfullpolitik. Det har drivit . Man haren syn på flera andra områden som är en väg bort fråndet som var när vi tidigare hade ett ganska gott sam-arbete.Jag ser forskarutbildningen som väldigt strategisk.Jag ser också den forskarutbildningsreform som riks-dagen beslutade om förra mandatperioden som myck-et viktig. Den är viktig för att få en forskarutbildningsom faktiskt gör att de som blir antagna får ett rimligtstöd och en rimlig handledning av goda forskare ochatt de får rimliga sociala villkor som gör att de fak-tiskt kan disputera.På flera institutioner har det ju tidigare med detgamla systemet varit en rovdrift på unga människorsstora intresse för forskning. De har antagits till fors-karutbildning utan att de har haft någon rimlig hand-ledning eller någon rimlig finansiering.Med reformen har vi nu möjlighet att faktiskt er-bjuda finansiering, och då tycker jag att doktorand-tjänster är en grundbult i det systemet. Vår satsningpå forskarskolor visar vägen väldigt tydligt. Detkombinerar universitetens ansvar att ge god handled-ning för doktoranderna med ansvaret att ge god finan-siering. Då får vi också en forskarutbildning somstiger i kvalitet. Avhandlingarna kommer att bli bättrenär man har en miljö som ger kvalitet i själva hand-ledningen och som gör att man kan koncentrera sig påsin forskning.Anf. 57 () replik:Fru talman! I har vi ju nästan en tradi-tion av att tala om frihet när det gäller forskning,universitet och högre utbildning. Därför blir det fa-scinerande att plötsligt höra en socialdemokratiskutbildningsminister i sin retorik använda frihet ochden fria akademin så mycket, så ofta och så vältaligtsom utbildningsministern gör.Då får man titta lite grann på vad som har hänt se-dan den socialdemokratiska regeringen tog över ut-bildningspolitiken 1994. Vi har gått en massa stegmot ökad politisk styrning. Vi har politiskt tillsattarepresentanter i stiftelserna, som vi tidigare inte hade.Vi har fått av regeringen tillsatta platser i de gamlaforskningsråden. Regeringen utser ordföranden ihögskolestyrelserna. Och i det nya ärdet visserligen inte en majoritet, men viktiga nyckel-poster med betydelsefulla personer är också politiskttillsatta.Sanningen är ju att när det gäller nivån mellanriksdagens prioriteringar av vetenskapsområden ochdirekta konkreta beslut om enskilda projekt har mansatt in betydligt fler som är utsedda av regeringen.Där är det betydligt fler som är politiskt tillsatta.Därför blir slutsatsen att utbildningsministern måstemena något annat, när han talar om forskningensfrihet, än vad vi liberaler menar.Pluralism behövs. Därför ska vi ha både stiftelser,någon form av råd som man kan söka medel från ochnågon form av fasta anslag. Det tycker även vi inomFolkpartiet. Men vi tycker, som vi har sagt tidigare,att balansen är fel. Det behövs en större andelfasta forskningsresurser. Vi behöver också ett veten-skapsråd som uteslutande fattar beslut utifrån veten-skapliga prioriteringar utan politiskt inflytande.Anf. 58 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Uppriktigt sagt trodde jag innan da-gens debatt att frågan om stiftelserna nu var bortafrån bord. Jag trodde att vi hade en borg-fred kring dessa. Det är någonting som forskarvärldenverkligen skulle önska att vi kunde uppnå. Man äromskakad efter 90-talets diskussion.Men om jag tolkar rätt är det efter-strävansvärt med den typ av stiftelser som bildadesmellan och 1994. De var totalt oåtkomliga förforskarvärldens åsikter. Där satt hedervärda personer.Det är ingen tvekan om detta. Men det fanns ingenkoppling till forskarvärlden genom val eller via elek-torsförsamlingar.Ska jag tolka så att om fårinflytande över utbildningspolitiken under nästamandatperiod kommer fler stiftelser att bildas ochmer medel att tas från forskarnas kontroll? Är detverkligen en rimlig definition av forskningens frihet?Jag tycker inte det.För mig är forskarnas inflytande det viktiga. Detinflytandet ska finnas på fakulteten med rejäla fakul-tetsmedel, i fakulteternas egna ämnesråd och i via de underifrån kommande ansökningar-na, som är så oerhört viktiga. Vi lägger också enkvalitetsribba över hela landet. Forskarna granskarvarandras ansökningar. Det finns också möjlighetervia initiativ i . Där kan manta initiativ till kraftsamling och föra en dialog medlärosätena för att bidra till profilering och ökad kraft-samling ute på lärosätena. Det ger oss ett system somförmår hantera det nya landskap som har vuxit fram.Om är fast i sin övertygelse om attden gamla typen av stiftelser var bra, kan jag intetolka det som annat än att det kommer ytterligaresådana initiativ. Ett antal högskolor kommer att pri-vatiseras. Ytterligare forskningsmedel ska dras undanforskarnas egen kontroll. Det vore att orsaka politiskstrid igen i forskningspolitiken, som borde kunna varaen samlande kraft.Anf. 59 () replik:Fru talman! Vi kan säkert senare ha en givandediskussion om hur forskningsstiftelserna ska se ut.Jag ville med mina exempel tydliggöra att politiskttillsatta personer har förts in på många nivåer där deinte fanns .