prot · GO0944 · 2000-12-11 00:00:00 — Utifrån det sätter jag ock-så ett frågetecken inför förslag om servi-cecheckar.Kontinuitet i personalkontakterna handlar ocksåom att personalen naturligtvis inte får vara för stres-sad. Då förstår ni att jag pratar om arbetstidsförkort-ning igen. De får inte heller vara för få. Det får intevara för många vikarier. Allt detta är egentligenkommunala frågor. Jag menar att mycket av äldreom-sorgen hör hemma på nivå och ska sågöra. Vi ska uppmana våra politiker där hemma att taett stort ekonomiskt och moraliskt ansvar för hur manutformar äldreomsorgen.Kontinuitet mellan huvudmän handlar egentligenom att man skuffar folk mellan sina budgetar. Någrahar varit inne på det. De klinikfärdiga kommer ut förfort till ett ensamt boende eller till ett korttidsboende.De tunga vårdkrävande patienterna tar kanske såmycket resurser att det blir mindre resurser kvar tillförebyggande arbete eller goda åtgärder för dem somkanske är mindre vårdkrävande. Det här gäller bådemellan stat, landsting och kommun och naturligtvismellan offentliga och privata vårdgivare. Detta är detstörsta strukturproblemet. Det handlar om att skuffamänniskor mellan sina budgetar och att inte ha ettansvarstagande som överlappar. Jag menar att vi somnationella politiker har ett gemensamt ansvar för attse till att detta budgetskuffande får en ände. Med mittandra nyckelord, ansvar, tänker jag just på detta skuf-fande emellan.Det tredje ordet är bemötande. Oavsett de lagar,regler, förordningar och budgetmedel som vi labore-rar med, handlar det om ett möte mellan individer.Det är mycket bra att se i budgeten att formell kom-petensutveckling kommer att få mer medel. Jag vet averfarenhet att det behövs. Om man jämför skola ochäldreomsorg när det gäller utbudet av kurser, kan manse att det är oerhört mycket fler kurser på skolsidanän vad det är för personalen inom äldreomsorgen. Detgäller både grundutbildning och vidareutbildning.Det handlar också väldigt mycket om attityder ochom empatin och inlevelseförmågan i hur det är attvara gammal och kanske begränsad i sina sinnen ochi sin ork. Det handlar mycket om fantasi. Hur kanman lösa en situation? Det kanske inte alltid handlarom pengar. Det kan handla om att ta med någon ut påen balkong för att få lite syre ochsolljus. Det handlar om fantasin att sätta sig in i vaddenna människa har för grundintressen och grundper-sonlighet som vi med enkla medel kan bemöta. Dessaattityder kan vi inte bara kompetenseutveckla utan dethandlar mycket om en god arbetsledning. Då talar jagmycket om den kommunala nivån inom äldreomsor-gen - detta oavsett huvudman. Jag tror mycket väl attdet går att ha goda arbetsledare, bra empati, fantasioch inlevelse även med privata vårdgivare. Härhandlar det om stöd och medvetenhet också för densom är huvudman för dessa arbetsledare.De viktigaste orden här är det rehabiliterande syn-sättet. En del talare har indirekt varit inne på dettagenom att säga att äldre människor egentligen inte ären särskild grupp utan att vi alla är stadda i åldrande.När man får avbräck i sin kapacitet är naturligtvismålet att man ska komma tillbaka och bibehålla denkapacitet man har. Detta är mycket personalens upp-gift i äldreomsorgen, dvs. att ha ett rehabiliterandesynsätt, att inte handikappa eller ta av männi-skor de förmågor som de redan har.Jag ska slutligen nämna lite grann om olika hu-vudmän. Den ideella sektorn har en viktig ochkompletterande roll att fylla. I början nämnde jaguppsökande verksamhet. Här tror vi att det skulle gåatt ha ett bra samarbete med Röda korset eller andraideella organisationer. Just ensamheten som en unikohälsofaktor är stor. Där går det att ta hjälp av organi-sationerna för att kartlägga och se om det finns ettbehov som vi inte känner till och som inte anmäls.För statens del gäller det att ha ett vettigt pen-sionssystem. Vi tycker att det ska gå att ha en flexibelpensionsålder, , eftersom vi är indivi-duellt olika. Vi åldras olika fort och har olika behov.Staten har också ett ansvar att ge medel till kommu-ner och landsting när uppgifter och ansvar flyttasöver. Det kanske historiskt inte har varit riktigt tillgo-dosett. Det känner vi alla till.För kommunernas del vill jag värna dels kontinu-iteten med utgångspunkt i det jag har sagt, dels försö-ka göra hemtjänstgrupperna självstyrande. Om hem-tjänstgrupperna får ett större mått av självstyre finnsdet många vinster att göra just för kompetensutveck-ling och ansvarstagande, bl.a. att mäta vårdtyngd ochanpassa schemaläggning på ett lokalt plan. Här finnssjälvstyret i arbetstiden.Visionen är en framväxande civil sektor där t.ex.äldre själva kan forma sitt boende i egna kooperativredan innan de är gamla, en kort arbetsdag både föräldre, för personal och för anhöriga och mycket re-surser till hemtjänst.Anf. 70 () replik:Fru talman! har pratat åt-skilliga gånger om arbetstider, om självstyrandegrupper och om kompetensutveckling. Jag hopps attvi kan vara överens om att de vi ska värna om i förstahand är de äldre och sjuka och som behöver vård ochomsorg. Vi ska ägna den mesta kraften åt detta.Jag blir lite förvånad över att inte gick in på den reservation som Miljö-partiet har skrivit om tandvård och tandhälsa. I etttidigare inlägg har pratat omdetta utifrån ett folkhälsoperspektiv. I reservationenskriver att man är glad över att regering-en satsar ytterligare medel till att försöka reparera enhavererad tandvårdsförsäkring.Jag vill bara påminna om att har settdetta stora behov och har avsatt mer pengarän vad socialdemokraterna och regeringen har gjort.Varför nöja sig med lite när man kan få mer, , som har satsat?Anf. 71 () replik:Fru talman! Det är ett val, en prioritering, utifrånresurser.Vi ställer oss nöjda med den utveckling som är pågång inom tandvården. Som jag sade i mitt anförandeser vi en samfälld omsorg bland alla partier att bådebygga ut tandvården och inlemma den i sjukförsäk-ringssystemet.Anf. 72 () replik:Fru talman! Jag tittade i går på Internet. Jag surfa-de mig in under ordet äldre. Där såg jag Miljöpartietssexpunktsprogram, som står för en helhetssyn påäldres behov. Där framgår följande.Ett boende med utgångspunkt från vars och ensspråk, livsstil eller handikapp ska vara en mänskligrättighet. Ett steg på den vägen är att skapa förutsätt-ningar för kooperativ, stiftelser och andra att få sam-ma ekonomiska förutsättningar som kommunalt bo-ende.Det här programmet rimmar lite illa med vadLotta har sagt om att favorisera detkommunala boendet. Det överensstämmer inte. Jagskulle vilja ha ett klarläggande där.Anf. 73 () replik:Fru talman! Nej, jag har inte favoriserat det kom-munala boendet. Det har jag nästan inte pratat omalls. Jag har pratat om - mycket utifrånmina egna erfarenheter av vilken enorm betydelse dethar för dem som är kvar i eget boende. Dessutomnämnde jag äldrekooperativ.Personligen deltar jag i en studiecirkel. Vi är engrupp människor som avser att nu i vuxen ålder skapaförutsättningar för ett kooperativ som vi själva kom-mer att styra och vara ägare av framöver. Den koope-rativa formen, där man tar ett eget personligt ansvaroch sköter t.ex. sitt äldreboende, tycker vi är sympa-tisk. Vi tycker att kooperativ drift av saker och ting iformen ekonomisk förening har ett stort värde ochbör i många sammanhang ges ett större utrymme.Anf. 74 () re-plik:Fru talman! En fråga som jag ständigt möter närjag är ute och träffar äldre gäller när maxtaxan inomäldreomsorgen ska komma.Finns maxtaxa inom äldreomsorgen med i LottaNilsson-Hedströms vision?Anf. 75 () replik:Fru talman! Vi har hört ordet nämnas. Vi har intebearbetat eller tagit ställning till detta . Jag skullevilja be att få återkomma och säga varvi står i frågan. Det är inte en idé som är sprungenfrån oss, utan det är någonting som vi kommer att fåförhålla oss till.Anf. 76 () re-plik:Fru talman! Då tycker jag att ska få ta med sig en sak just när det gällermaxtaxan inom barnomsorgen och att den inte kom-penseras fullt ut. När skaventilera dessa tankar, ska man ha med sig frågan omfull kompensation ut mot kommunerna när det gällermaxtaxan inom äldreomsorgen.Som det ser ut är detta behövligt. Vi har ti-digare hört anföranden om de stora skillnaderna somfinns mellan de olika kommunerna.Min syn på detta - om vi nu ska nämna maxtaxa,jag föredrar ordet enhetstaxa inom äldreomsorg - äratt det finns ett större behov av enhetstaxa än justmaxtaxan inom barnomsorgen.Anf. 77 () replik:Fru talman! Jag noterar vad sä-ger, men jag trodde att det i första hand var äldreom-sorg vi skulle diskutera.Anf. 78 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja fråga om två saker. Det sades att det var viktigtmed kontinuitet boende-anhöriga-personal. Det ställerjag också upp på. Men genom att sänka arbetstidenblir det rent praktiskt bekymmer att få en god konti-nuitet. Det blir många fler människor runt den enskil-de. Det gäller att se helheten i sammanhanget, somprecis diskuterades.En annan sak jag vill ha förklarad gäller hemser-vicecheckar. Det ställdes en fråga som avfärdadesganska snabbt av . Det är desom gör det möjligt att få det extra utöver grundservi-cen, att t.ex. få fönstren putsade, eller att få stöd föratt gå på en konsert, eller att få någonting annat gjortsom inte ingår i grundservicen som man kanske harlängtat efter länge - utan att behöva be om det. Det ären viktig del i den äldres situation, nämligen att ha enmöjlighet till reducerad kostnad.Anf. 79 () replik:Fru talman! Att jag återkommer till den sänkta ar-betstiden i så många sammanhang är för att den fak-tiskt påverkar hela samhället på så många områden,för så många grupper och människor. Självklart skaman organisera arbetet särskilt med svaga grupper,patienter eller klienter så att det inte blir så mångamänniskor runtomkring dem. För att man är fleraanställda måste man inte springa runt på fler ställen,utan man ska naturligtvis ordna grupper och schemanpå ett sådant sätt att man utgår från vårdtagaren ochser till att det blir ett lämpligt antal människor.Jag noterar vad säger om dettamed hemservice och era checkar. Jag känner migtveksam, och vi har inte varit beredda att stödja för-slaget tills vidare. Vi ser också att det finns ideellamöjligheter och också anhöriga som kan putsa föns-ter.Anf. 80 () replik:Fru talman! Ja, just det, om man vill ha någontingutfört är man beroende av någon annan. Jag har ocksåträffat många äldre personer som befinner sig i situa-tionen att de måste ringa, be och tigga om att få ensak utförd som man mycket gärna vill ha gjort, mensom man kanske inte kan betala för fullt ut, och då ärdet här en möjlighet.Sedan tycker jag att det är positivt med sänkt ar-betstid, men man måste ju se hur den slår i praktiken.Här kan det bli bekymmer med kontinuiteten, därföratt det är inte så gott om personal som ställer upp ocharbetar i äldreomsorgen. Det är ett annat problem.Anf. 81 () replik:Fru talman! Vi måste ju höja både kompetens ochstatus inom äldreomsorgen. Det är ett mycket stimu-lerande arbete, och fler borde få möjlighet att insedet. Jag vet att det inte är något problem rent organi-satoriskt på plats med få människor. Man skaffar sigfadderklienter som man jobbar hos. På det sättet be-gränsas antalet. Det är en grupp som man jobbar hos.Jag ser inget stort problem där.Vad gäller att vara beroende är det ett av nyckel-problemen just med åldrandet. När man inte har allafunktioner såsom man har haft i yngre dagar blir manberoende av både anhöriga och det offentliga ochibland av privata vårdgivare eller entreprenörer. Na-turligtvis är det en vettig balans mellan detta och eninsikt hos alla aktörer att inte agera så att de äldrekänner sig alltför beroende eller vårdtagande.Det fanns andra förslag från den borgerliga sidanmed utgångspunkt i att man ska ansöka om saker ochting och att det ska ske en behovsprövning. Det ärinte heller någon lycklig utveckling. Självklart är detautonomi och att behålla de resurser som man harhaft som är målet och som alla krafter ska strävaefter.Anf. 82 () re-plik:Fru talman! Både i det här och i det förra anföran-det som höll har hon talat sigvarm för förslag om arbetstidsförkort-ning.Det är tydligen väldigt mycket som vi ska hinnamed på den extra fritid som vi ska få med den härarbetstidsförkortningen. Vi ska göra barn, vi ska tahand om barn, vi ska engagera oss på olika håll ochkanter och vi ska ta ansvar för våra äldre. I det se-naste replikskiftet sade attdet är de anhöriga som ska putsa fönstren. Jag tyckeratt det börjar bli lite svettigt med tanke på allt vi skahinna med på den extra tid vi får.Jag undrar om i samband med det härförslaget har tänkt igenom jämställdhetsaspekten. Vihar ju inte kommit fullt så långt , så det skulle väl iså fall innebära att väldigt många kvinnor skulle fåväldigt mycket att hinna med på den extratid deskulle få vid en arbetstidsförkortning.Har ni tittat på jämställdhetsaspekten när det gäl-ler ert förslag till arbetstidsförkortning?Anf. 83 () replik:Fru talman! Ja, det här svettiga är just det somkvinnor sysslar med nu utan arbetstidsförkortningeller med en arbetstidsförkortning som de har betalatalldeles själva genom att arbeta deltid.Jag tycker att ska titta på vadJämO har sagt om en arbets-tidsförkortning. Framför allt är det från jämställdhet-saspekten en av de viktigaste reformerna. Det är pre-cis vad det handlar om. Där finns en möjlighet tillutjämning.Anf. 84 () re-plik:Fru talman! Jag skulle kunna förstå det om det vo-re så att arbetstidsförkortningen skulle innebära att vifick mer fritid. Men vad harföreslagit här på de två diskussionspunkter somvi har haft hitintills är att vi ska ta på oss ytterligarearbetsuppgifter i samhället. har vi talat omatt det faktiskt också finns en offentlig sektor som vibetalar skattepengar till och som ska ta hand om dethär. Men ska vi göra det på den extra fritid vi får.Det är tydligen så vi ska lösa problemen.Anf. 85 () replik:Fru talman! fråga gör miglite ideologiskt förvånad. Menar vi ska strunta i våra gamla och bara ha det mysigtpå egen fritid, eller menar att detbara är staten som ska ta hand om de gamla? Jag blirinte riktigt klok på hemvist medtanke på hennes fråga. Den resulterar nog bara i enmotfråga som kanske får besvaras senare.Anf. 86 ():Fru talman! Jag vill inleda med att yrka bifall tillutskottets hemställan i socialutskottets betänkande nr1 och avslag på samtliga reservationer och motionermed anledning av området äldrepolitik.Innan jag fortsätter mitt anförande vill jag ocksåuttrycka en glädje över de åsikter som har framförts ianförandena , för jag menar att de uttrycker samsyn inom äldrepolitiken. Jag tycker att detbådar gott för oss äldre att vi kan arbeta med en storsamsyn.Flertalet pensionärer har en trygg ekonomisksituation, men fortfarande lever alltför många äldremed betydligt sämre villkor. De flesta är, som harsagts här , kvinnor som antingen inte harhaft något arbete alls eller som inte har kunnat arbetaihop tillräckligt många ATP-poäng.Det är därför som vi i årets budget prioriterarsatsningar som förbättrar villkoren för gruppen pen-sionärer med låga inkomster. Dels höjs bostadstilläg-get, som också har sagts här , med mellan 1 080kr och , dels höjs det särskilda bo-stadstillägget. har här även nämnts tandvården,där det sker en satsning med 200 miljoner respektive500 miljoner. Dessa pengar ska ju användas till ettskydd mot höga kostnader. Där är det i synnerhet deäldre som prioriteras.Men pensionärerna har fått ökade kostnader förvård och omsorg. höjde kommunernavårdavgifterna, i synnerhet inom . Vi harsett att många gamla med låga pensioner avstår frånhemtjänst, medan de som har höga pensioner oftarefår hemtjänst. Det här är, menar jag, inte acceptabelt.Hemtjänsten är en rättighet, inte bara för några ellermånga utan för oss alla. Det här är särskilt allvarligtmed tanke på de nationella mål för äldrepolitiken somvi som en i stort sett enig riksdag antog 1998.Fru talman! De mål som det har talats om ärutmärkta, och kan vi bara förverkliga dem behöver viinte oroa oss för äldreåren. Statens insatser inomäldrepolitiken omfattar ju främst lagstiftning, tillsynoch olika åtgärder för att stimulera utvecklingen inomäldreområdet. Men det är alltså främst på kommuneroch landsting det ankommer att förverkliga intentio-nerna.Ett par år har gått sedan handlingsplanen antogs,och har i sin halvtidsuppföljning avhandlingsplanen konstaterat att det statliga stödet harbidragit till att man på lokal och regional nivå harbörjar arbeta aktivt med de prioriterade insatserna föratt förverkliga målen. Men tyvärr har många sats-ningar kommit i gång senare än beräknat. Man hardärför inte kunnat se resultaten . Men vi kanändå konstatera, tycker jag, att det i huvudsak bedrivsbra äldreomsorg i vårt land och att de flesta äldre somär i behov av vård och omsorg faktiskt får det.Tyvärr kan vi dock också konstatera, som det harsagts här , att det finns brister på många håll ochatt många äldre inte får sina behov tillgodosedda itillräcklig omfattning. Ännu återstår mycket arbeteför att målen för äldrepolitiken ska uppnås. Det ärdärför glädjande att regeringen fortsättningsvis satsarstatliga medel för att förverkliga handlingsplanen ochdess övergripande mål.Fru talman! Det första målet i handlingsplanen ärså självklart att det inte borde behöva uttalas, nämli-gen att äldre ska kunna leva ett aktivt liv och ha in-flytande i samhället och över sin vardag. Men jagfrågar mig: Vad har vi gjort för att förverkliga de härsjälvklara rättigheterna? När det gäller ett aktivt livom vi med det menar fysiska aktiviteter finns det juinga hinder - bara den egna orken.Men när det gäller möjligheterna att verka som enaktiv samhällsmedborgare även efter pensioneringenhar möjligheterna inte ökats. Samhället tar inte varapå de mest erfarna medborgarnas kunskaper ocherfarenheter utan deras kapacitet tas mest i anspråkför fritidssysselsättningar. Här pågår alltså en ständigmisshushållning med människors resurser. Vad gör viåt det här? Det tycker jag är en fråga som vi måste taupp i våra hemkommuner. Det är ju så att alla männi-skor behöver behövas.Så till detta med inflytande i samhället. Här liggerdet lika illa till. Frågan om äldres medverkan i beslu-tande församlingar har inte kommit upp på dagord-ningen ännu trots att det bara är till nästa val.Alltför många människor har inte heller inflytandeöver sin egen vardag. Vi måste på allvar börja disku-tera inflytandefrågorna. Det gäller både det politiskainflytandet och det personliga. Vi måste diskutera detsåväl i det här huset och i våra hemkommuner som ivåra politiska partier.Befolkningen blir ju allt äldre, och vi förblir friskahögt upp . De negativa attityderna till äldremåste ändras, och de äldres kompetens och kapacitetmåste erkännas. Arbetet i våra beslutande försam-lingar skulle tillföras välbehövlig kompetens i äldre-frågor om fler äldre valdes in i våra beslutande för-samlingar.Nu, fru talman, ska jag gå över till nästa viktigamål. Det är att åldras i trygghet och med bibehålletoberoende och att bemötas med respekt. Tyvärr, ochdet har vi också hört här , känner många gamlaen stor otrygghet i sin vardag. Därför vill jag åter-komma till . räcker ju hemtjänstenbara till de mest behövande. Andra hänvisas till städ-firmor eller till hjälp från anhöriga som oftast självaär äldre. Vad värre är: Otryggheten varierar frånkommun till kommun. Det gäller så att man bosättersig i rätt kommun för att få bra äldreår.Tyvärr har vi, trots alla satsningar på vården ochomsorgen kunnat konstatera envälfärdsminskning för många gamla människor. Detbetyder också ett ökat beroende av anhöriga och enminskad respekt från personal och beslutsfattare.När det gäller den stora ojämlikheten kommuner-na emellan menar jag att vi måste ta upp en diskus-sion vad gäller förhållandet mellan staten och kom-munerna när det gäller att nå upp till gemensammasamhälleliga mål. I en bra äldreomsorg finns inteutrymme för alltför stora skillnader. Det kan bara fåröra sig om mindre ojämlikheter.Det tredje målet för den nationella äldrepolitikenär tillgången till vård och omsorg. När det gäller denakuta och slutna vården har situationen blivit mycketbättre. Vi vet ju att många gamla människor, över 75år, får den behandling de behöver. De ställs inte hel-ler sist i köerna. Men trots allt finns det köer. Man harsvårt att få tag på personal.Jag tycker att det är väldigt allvarligt att mångamänniskor upplever att sjukvårdens omvårdnad harförsämrats. Det gäller framför allt äldre patienter,som ibland bollas mellan landsting och kommunerutan tanke på deras värdighet och utan att man visardem respekt. Vi vet också att det saknas platser isärskilda boendeformer och att antalet som väntar påplats är oacceptabelt stort.Det har också visat sig vara svårt att bedömaverksamheternas kvalitet - trots en ökad kvalitetsupp-följning och tillsyn av länsstyrelse och socialstyrelse.De gamla som befinner sig i den här vårdsituationenhar ju små möjligheter att göra sina röster hörda. Vimåste lära oss att lyssna mycket noga.Fru talman! Vi är duktiga på sjukvård. Vi klararav komplicerade operationer på gamla människor.Varför kan vi inte bli lika bra på omvårdnad av gamlamänniskor? Varför satsar kommunerna så olikamycket på äldreomsorgen? Varför väljer man attspara in just på omsorgen av gamla? Varför ställerman effektivitetskrav just på den verksamhet som rörgamla människor? Gamla behöver ju ett lugnare tem-po, och vi behöver närhet, vänlighet, ömhet och om-tanke. Det är många frågor som man ställer sig.Fru talman! Vad hjälper det om vi här i riksdagenfattar vettiga och kloka beslut om hur vi ska ge våragamla bra äldreår med inflytande och möjligheter attaktivt delta i samhällslivet - beslut om medel tillsärskilda boendeformer, kompetensutveckling avpersonalen, satsningar på stöd till anhöriga, kvalitets-och tillsynsfrågor och mycket mer - om inte kommu-nerna kan samverka med staten för att skapa en godäldreomsorg över hela vårt land?Vi utarbetar handlingsplaner för att ta helhets-grepp på livsviktiga frågor som rör hälsa, sjukvård,äldre- och handikappolitik. Jag menar att vi allamåste medverka till att de också blir verklighet, attvåra väl genomtänkta beslut verkligen genomförs ialla ansvarsled, staten, landstingen och kommunerna.Det är ju våra gemensamma samhälleliga mål detgäller.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! Först vill jag hålla med vonSydow om att de äldre behövs i de beslutande för-samlingarna. Det är väldigt viktigt att man tar till varaderas kompetens.Stimulansbidraget på till an-höriga har ju haft den fördelen att man har synliggjorten stor grupp människor i samhället, nämligen anhö-rigvårdarna, eller närståendevårdarna, som finns i allaåldersgrupper. har vi koncentrerat oss på de äldre.Jag skulle vilja ställa en fråga till om de pensionspoäng som dessa anhörigvårdare,i regel kvinnor, inte kan tillskansa sig, alltså full pen-sionspoäng. Det nya pensionsavtalet innebär att julängre man arbetar, desto bättre pension får man.Många av dessa anhörigvårdare som är kvinnor ochsom kanske inte kan arbeta full tid blir inte kompen-serade. Om man blir anställd som anhörigvårdare harman också de sämsta löneavtalen.Min fråga är: att ar-beta för att anhörigvårdarnas situation och fram-tidsmöjligheter blir bättre?Anf. 88 () replik:Fru talman! Det är naturligtvis väldigt viktigt attvi inte får försämrade villkor om vi ställer upp ochhjälper en anhörig. Det är självklart att vi måste tittamycket noga på detta.Anf. 89 () re-plik:Fru talman! Jag tackar för detta.De uppgifter som jag har fått är att man glömde bortdenna grupp människor vid pensionsöverenskommel-sen. Att de nu har klart sämre villkor gentemot andragrupper i samhället är klart. Jag är tacksam för attTullia tar med sig frågan och lyfter framjust dessa villkor.Anf. 90 () replik:Fru talman! Jag kan bara än en gång svara att jagtycker att detta är oerhört viktigt. Vi får naturligtvis taupp detta igen och titta på det.Anf. 91 () replik:Fru talman! Det betänkande som föreliggerligger snubblande nära det mer renodlade äldrebetän-kande som vi kommer att behandla om ungefär tvåmånader.