prot · GN09123 · 2000-06-07 00:00:00 — Skärgårdsbefolkningenmåste ha möjligheter att hålla skarvbeståndet på enför fisket acceptabel nivå.Enligt vår mening bör regeringen skyndsamt vidtaåtgärder som gör det möjligt att inte bara hejda densnabba ökningen utan också decimera den befintligastammen. Med tanke på att antalet skarvar ständigtökar, bör den skyddsstatus som gäller för skarv änd-ras så att allmän jakttid kan medges där traditionellskarvjakt tidigare bedrivits.Vad gäller rovdjursfrågan ska regeringen åter-komma med förslag efter remissomgången och denutredning som genomförts. Men redan nu anser vikristdemokrater att rätten till nödvärn mot varg börutvidgas och klart framgå av lagstiftningen. I dagkrävs att angreppet ska ha påbörjats innan rätt attingripa föreligger. Enligt vår mening bör djurägarenockså ersättas för skador som varg orsakar på tambo-skap och husdjur. Den enskilde ska inte behöva drab-bas av höga försäkringspremier på grund av att detfinns rovdjur där hundar och tamboskap vistas. Jagtror, herr talman, att den här typen av beslut kommeratt underlätta debatten och göra det lättare att behållade fyra stora rovdjuren, också vargen.I övrigt finns det många detaljfrågor i detta betän-kande. Det är bra att regeringen nu får en beställningav utskottet på en redovisning av läget på mångaolika jaktområden.För övrigt står jag givetvis bakom samtliga krist-demokratiska reservationer till betänkandet. Vadgäller älgjakten hänvisar jag till det särskilda yttran-det.Jag hoppas att det nu kan bli lugn och ro vad gäl-ler älgjakten, så att de med mindre marker ocksåfortsättningsvis får rätten att fälla vuxen älg.Det finns ingen anledning att försöka komma åtdem. Det handlar om 4 000-5 000 älgar . Låtoss inte få en ny strid framöver omkring älgjakten.Låt det beslut som fattats ligga fast för lång tid.Vi hade som sagt många yrkanden och reservatio-ner, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara tillreservationerna 2 och 20.Så vill jag, herr talman, i detta som synesbli min sista debatt i denna kammare tacka minautskottskamrater och mitt utskottskansli för gott ochtrivsamt samarbete. Det har varit lätt att arbeta i ettutskott med gott klimat även om vi då och då ocksåhar haft tuffa sakfrågedebatter. Det är så det ska varai en levande demokrati.Jag vill också tacka talmanskollegiet och riksda-gens ledamöter samt den alltid förstående riks-dagspersonalen, som ställer upp i alla väder.Anf. 162 ():Herr talman! Jag lovar inte att jag kan klara mittanförande på de antecknade . En ettaframför den femman kanske vore mer lagom. Vi fårse.Jaktfrågor har alltid engagerat vare sig det har va-rit på lokal nivå eller, som , på högsta beslutandenivå. Det betänkande som vi ska diskutera här i dagär förvisso inget undantag. Jag läste t.o.m. i en tid-ning härförleden att hanteringen betraktades som ensåpopera, och det är ju inte särskilt hedrande för oss iutskottet.Historien börjar som sades 1994, när dåvarandejordbruksministern tillsatte enutredning som hette Vissa jaktfrågor. Så nog får mansäga att det har tagit tid. Nåväl, nu har vi en proposi-tion som ska behandlas. Vi har dessutom en lång radenskilda motioner, dels med anledning av propositio-nen, dels från den allmänna motionstiden både underdetta och det förra.Av de senare är det värt att nämna ett stort antalmotioner om säl och säljakt. Här gör en stor majoritetav utskottet ett välkommet uttalande om nödvändig-heten av att börja reducera sälstammen. Det kustnärafisket har stora svårigheter med den ökande sälstam-men. I stället för att vara en stor belastning bör denenligt min mening genom en reglerad och omdömes-gill jakt beskattas och nyttjas som en tillgång.Det hade varit önskvärt att majoriteten också hadeinsett problemet med den diskuteradeokontrollerat ökande populationen av skarv. Här görutskottet enligt min mening en helt otillräcklig mar-kering. I stället borde man ha gjort ett kraftfullt till-kännagivande till regering och berörda myndigheter.De av oss som har sett effekterna av skarvkoloniernashärjningar inser att något måste göras.Likaså är det fegt av majoriteten att inte uttala sigi vargfrågan. Att den s.k. nödvärnsrätten också bordeomfatta vargen har diskuterats både länge ochingående. Att få sin hund eller sin boskap angripenoch dödad utan att ens kunna ingripa när det skerinför ägarens ögon är naturligtvis oacceptabelt förden som drabbas. Det inger naturligtvis inte respektför lagstiftningen.Därmed har jag sagt något om några av de enskil-da motionerna. Den stora frågan är naturligtvis pro-positionen om jaktens villkor. Och den stora frågan idenna handlar om ändringen av lagen om jaktvårds-områden. Härvidlag hade regeringen, för en gångsskull kanske man ska lägga till, tagit ett steg i rättriktning och föreslagit ändringar vad gäller mark-ägarnas och jakträttsinnehavarnas rätt att själva förfo-ga över jakten och viltvården.Det tvångsinslag som finns i den nuvarande lag-stiftningen svarar på intet sätt mot grundlag.Jag vill faktiskt på förekommen anledning citeranågot ur denna vår grundlag. Det står i regeringsfor-mens 2 kap. 18 §: "Varje medborgares egendom ärtryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egen-dom till det allmänna eller till någon enskild genomexpropriation eller annat sådant förfogande eller tålaatt det allmänna inskränker användningen av markeller byggnad utom när det krävs för att tillgodoseangelägna allmänna intressen." Sedan fortsätter para-grafen med att säga att i den mån det görs sådanainskränkningar ska det utgå ersättning för detta.Därför var det alltså bra att regeringen föreslog enändring som stärkte äganderätten. Men hör och häp-na: Regeringspartiet i föreslår nu med hjälpav och Vänstern en återgång till möjligtvångslagstiftning vid bildande av s.k. viltvårdsområ-den. Här föreslås att jakt på och vård av småvilt, t.ex.hare, räv och fågel, ska anses vara av sådant angelä-get allmänt intresse att det kan motivera att tvinga inen jakträttsinnehavare i ett viltvårdsområde.Han eller hon får därefter tåla och acceptera detmajoritetsbeslut som området fattar. Men det är intenog med det. Majoriteten motiverar också tvångslag-stiftningen med att jakten som sådan underlättas viden samordning av densamma. Eller med andra ord:Jakten som fritidssysselsättning anses som ett angelä-get allmänt intresse.Lagrådet, som utskottet har tillfrågat i ärendet,skriver i sitt svar mycket talande: "Respekten förgrundlagen och hänsynen till konsekvenser för fram-tiden kräver att i lagstiftningsarbete be-greppet angelägna allmänna intressen inte ges enuttunnad innebörd." Så säger tycker personligen att jakt är trevligt. För migoch för min fastighet är det också en nyttighet somjag försöker att förvalta på ett uthålligt och ekono-miskt lönsamt sätt. Så är det många som tycker. Förtusentals markägare är jakten och jakträtten en själv-klar del i den suveräna äganderätten över vilken manönskar och, tycker jag, har rätt att fordra full rådighet.I vår reservation 1 - till vilken jag, herr talman,yrkar bifall - säger vi att reglerna för bildande avviltvårdsområde bör vara sådana att det fordras enig-het bland berörda markägare för att få bilda ett vil-tvårdsområde. Vi pekar på att all erfarenhet tyder påatt all sådan samverkan som sker frivilligt inom såväljakt som fiskevård fungerar väl. I tvångsbildade om-råden råder det däremot ofta misstämning och osäm-ja. Jag tror att många av er, kära kolleger, liksom jagde har fått många vitt-nesbörd om att det är på det sättet.Jag kan förstå att , som aldrig värnatom enskilt ägande, står bakom detta betänkande. Jagnoterar också att Socialdemokraterna här visar sinverkligt sanna natur. Mer svårförståeligt är hur Cen-tern har hamnat i detta sällskap. Hur kan och , som jag i övrigt be-tecknar som mycket kloka karlar, försvara och förkla-ra att jakt på hare, räv eller skogsfågel är av så all-mänt angeläget intresse att det motiverar inskränk-ning i äganderätten?Var går hädanefter gränsen för vad som motiverarliknande konfiskation? Är ridsport och golfspel ocksåav angeläget allmänt intresse? Går det verkligen ihopmed grundläggande värderingar att fråntaden enskilde bestämmanderätten över hans mark?Från moderat håll yrkar vi alltså avslag på betän-kandet i denna del. Vi begär ett nytt lagförslag, som ioch för sig ger möjlighet till samordning men sombygger på bibehållen enskild äganderätt, frivillighetoch valfrihet.Vi står naturligtvis bakom också övriga reserva-tioner, som handlar om flera olika jaktliga frågor,men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrkabifall till denna reservation, nr 1.(Applåder)Anf. 163 ():Herr talman! Då kommer väl den andra ytterlig-heten här och ska uttala sig för räk-ning.Det betänkande som vi ska fatta beslut om i dagbygger på en samarbetsproposition mellan regering-en, och plus ett antal mo-tioner från två allmänna motionstider.På en punkt, nämligen när det gäller småviltsjak-tens ställning i de nya viltvårdsområdena, har enutskottsmajoritet bestående av Socialdemokraterna,ändrat i propositionensförslag. Jag återkommer till det.Jag tänkte börja med att ta upp några principiellautgångspunkter som har varit vägledande för oss iVänsterpartiet när vi jobbat med jakt- och viltvårds-frågor.Jag vill börja med att säga att jakt är nödvändigt.En självreglerande utveckling av vilda djurslag skulleleda till orimliga konsekvenser för samhället. Naturensträvar ju efter att skapa en balans mellan olika arter.Den här balansen påverkas av en massa olika fakto-rer, tillgången på mat, förändringar i klimat och män-niskans aktiviteter i övrigt för att nämna några. Jord-och skogsbruk har över tiden ändrat förutsättningarnaför vilka viltslag som gynnas och missgynnas. Intro-duktion av främmande arter har också rubbat balan-sen. Om man inte skulle bedriva jakt på vissa viltslagskulle både skador på växande gröda och skog, tra-fikolyckor, epizootier och sjukdomsspridning fåorimliga proportioner. Jakt är alltså viltvård, ochviltvård ska vara den viktigaste grunden för jakt en-ligt vårt sätt att se det. Inga andra skäl är viktigare ändet.Jakt är också en del av det svenska kulturarvet -från början självklart som en förutsättning för möjlig-heten att faktiskt överleva i det här klimatet sedansom en del av viltvårds- och naturintresset. Men medtanke på de känslor som jaktfrågor väcker, ofta påtvärs mot politiska uppfattningar i övrigt, kan manundra över vad det är i jakten som gör jaktfrågor såkänslomättade. Vi har kanske trots allt inte utvecklatssärskilt mycket sedan vi alla var jägare och samlare.Det finns ytterligare ett argument, och det är attjakt är en del av självhushållningen för ettstort antal människor. Jag kan bara som ett exempelnämna att fälls ca 100 000 älgar i Sverige.Om man grovt beräknar medelvikten till perälg innebär det ca älgkött. Merparten avdetta kommer inte ut i handeln utan konsumeras pri-vat. I en studie av mål 6-området har man konstateratatt för de ca 50 000 jägarhushållen i det här områdetutgör kött från jakt huvuddelen av det kött som kon-sumeras i hushållet. Det finns all anledning att ha enpositiv syn på det kött som man konsumerar från devilda djuren. De har ändå levt ett naturligt liv så längede har haft sitt liv, till skillnad från en hel del av dedjur som vi föder upp enbart för konsumtion.Jakt är alltså en viktig och nödvändig del av vil-tvården i . Därmed inte sagt att det inte före-kommer avarter och att det finns anledning att ifråga-sätta både vissa jaktformer och viss jakt. Det finnsförvisso också oseriösa jägare och jaktutövare. Menmin erfarenhet är att majoriteten av jägare i Sverigeär både naturintresserade, kunniga och seriösa.Den andra utgångspunkten handlar om vem det ärsom ska få utöva jakt och bedriva viltvård. FörVänsterpartiets del är det kunskap och intresse somska var avgörande för vem som får jaga, inte detprivata ägandet eller ekonomiska förutsättningar. Detär kanske den stora ideologiska skillnaden mellanModeraterna och . För oss är det endemokratifråga att även den som inte är markägareeller har små jaktmarker ska ha möjlighet att jaga rimlig kostnad också på större arealer än de egna ide fall man har egna jaktmarker. Det beslut som viska fatta ger ju möjligheter till det. Det har ock-så varit en av grunderna till vårt ändrade ställningsta-gande när det gäller småviltsjakten.Den tredje utgångspunkten handlar om djurensjälva. Det är ett hårt liv för de vilda djuren. I kampenför överlevnad och fortbestånd handlar det omatt äta eller ätas. har som nation förbundit sigatt bevara alla i landet naturligt förekommande arter ilivskraftiga bestånd. Just nu är en rovdjursutredning-en ute på remiss. Utan att föregripa den - vilket jaginom parentes sagt tycker att gjordenär han tog upp detta med nödvärnsrätten eftersomden behandlas i den utredningen - är det i alla falltämligen uppenbart att för att leva upp till Sverigesåtaganden måste antalet stora rovdjur öka.Flera stora rovdjur innebär ett högre tryck på by-tesdjuren. Frågan är ju då var på den skalan rovdjuretmänniskan ska placeras in. Vad kommer det att inne-bära för jakten med fler rovdjur? Naturligtvis kom-mer det att uppstå en konkurrenssituation mellanrovdjur och mänskliga jägare. I den situationen är detnaturligt att de tvåbenta jägarna får ta hand om detsom blir över när de vilda rovdjuren har tagit sitt,även om det skulle innebära färre jakttillfällen ochmindre jaktutbyte.Det här var de utgångspunkter som vi hade när viförhandlade om den proposition som betänkandetbygger på. I huvudsak handlar den om hur viltvårdenska organiseras och också om en ny roll för . I fortsättningen ska regeringen ställa tydli-ga krav på vilka prestationer skautföra så att de kan följas upp och utvärderas. Vi harställt oss bakom propositionen i dessa delar.Det här med jaktvårdsområden är ju en gammalföreteelse i . Faktum är att det började redan1912 med en frivillig samverkansform. Men det varinte förrän lag som man införde det härmomentet av tvångslagstiftning. Det gjorde mandärför att det inte fungerade med frivillighet. I det en väldigt bra fungerande modell i Sverige.Den absoluta merparten av jaktvårdsområdena funge-rar ju också mycket bra.En nyhet i propositionen är den ändrade roll ochdet vidgade uppdrag som länsviltnämnderna ska få.Bl.a. ska de föreslå vilka viltvårdsåtgärder som skaprioriteras. Den prioriteringen kan sedan ligga tillgrund för jägarorganisationernas ansökningar ommedel ur jaktvårdsfonden. ska ock-så utvärdera de båda jägarförbundens arbete medjakt- och viltvårdsfrågor. Den här utvidgade uppgif-ten har vi ansett motiverar ett krav på politisk repre-sentation i styrelsen och att ordföranden i länsvilt-nämnden är politiskt utsedd och inte representerar enintressegrupp.Herr talman! Sedan har vi då småviltsjakten. I ettavseende har vi frångått propositionens förslag. Detgäller frågan om vilka djurslag som ska omfattas avviltvårdsområdeslagstiftningen. Frågan är ju inteenkel i sak. Att frångå ett framförhandlat förslagkräver förstås noggranna överväganden. Utskottet harju också bett Lagrådet om ytterligare förtydligandennär det gäller småviltsjakten.Bakgrunden till både propositionens och utred-ningens förslag, som var ännu mer begränsat än pro-positionens, är ju tolkningen av det stärkta egendoms-skyddet som blir följden av att införlivarEuropakonventionen om mänskliga rättigheter igrundlagen. Enligt nuvarande tolkning krävs det atten begränsning av egendomsskyddet, dvs. rätten attgöra vad man vill på sin mark, bara får ske om syftetär av angeläget allmänt intresse. Frågan om angelägetallmänt intresse var också en fråga som diskuterades isamband med , och även där kom protes-ter mot inskränkningar från markägarhåll.Frågan gäller alltså om småviltsjakt är att betraktasom ett angeläget allmänt intresse. Finns det någrabärande skäl att skilja på olika viltslag i lagen omviltvårdsområden ur den aspekten? Efter att ha dis-kuterat, tänkt och pratat med företrädare för olikaintressen och funderat igen har jag och Vänsterpartietkommit fram till att det inte finns det. Vi har alltsåändrat oss.Jag ska ge några skäl till det.Det finns inga juridiska skäl . Lagrådet harklart uttalat att det här är en politisk bedömning. Detfinns alltså inga lagtekniska hinder för att låta små-viltsjakten finnas kvar i den nya viltvårdslagen. Små-vilt ingår ju i de viltslag som omfattas av gäl-lande lagstiftning. Därmed ryms detta inom ramen fördet stärkta egendomsskyddet och måste anses utgöraett angeläget allmänt intresse . Det är alltså intefrågan om någon uttunning. Lagrådet säger ingentingom att den befintliga lagstiftningen är uttunnad. Detfinns alltså ingen anledning att skilja på olika viltslag.Ett tredje argument, som jag också tycker har vägttungt, är att det har visat sig att dåligt arronderadefastigheter är betydligt vanligare i hela landet än jaghade kännedom om. Det finns exempel på fastighetersom är smala och kilometerlånga både isödra, mellersta och norra . Det är inte bara ide delar av där vi har andra majoritetsreglersom det här förekommer. Dåligt arronderade fastig-heter var för övrigt ett av skälen till den ursprungligalagstiftningen 1938. Jag tycker att det är ytterligareett skäl att inte skilja på olika viltslag.Det är alltså en hel del information som har kom-mit fram under beredningen av ärendet. För mig ärdet självklart att ta till mig, lyssna och dra konsek-venserna av det. För att vara väldigt tydlig har jagockså försökt väga argumenten mot varandra och intei första hand ta ställning för eller emot olika intresse-gruppers önskemål. Det är ett svagt argument attstödja eller gå emot ett förslag enbart för att detkommer från en intresseorganisation. Det måste varaargumentens tyngd som fäller avgörandet.Herr talman! Det finns ytterligare ett par frågor idetta betänkande som jag vill kommentera. Det ärmånga frågor som inte tas upp i propositionen, ochutskottet har gjort ett tillkännagivande om att rege-ringen ska lämna en samlad redovisning av vissaandra jaktfrågor och återkomma till med enredovisning av vilka åtgärder man planerar. Jag villsäga något lite om ett par av dem, som berör jaktenfrämst uppe i norra av dessa frågor ligger på utredningen omen ny rennäringslagstiftning, men ämnet är betydligtvidare än så. Inte minst handlar det om lokalbefolk-ningens möjligheter och i vissa fall kanske ocksårättigheter när det gäller jakt och fiske. Det är enoklar situation vad beträffar icke renskötandesamers rätt. En större andel av fjäll- och inlandsbe-folkningen än vad många känner till har samiskt på-brå, även om de inte är renskötare. Denna oklarhethindrar utvecklingen av ett lokalt näringsliv i dessadelar av landet - bl.a. en ökad satsning på naturturismdär jakt och fiske kan utgöra en del.En annan källa till irritation är den s.k. dubbelre-gistreringen av älgjakt. Dubbelregistrering betyder attolika jaktlag - dels renskötande samer, dels markäga-re - har jakträtt på samma mark och kan jaga samti-digt utan att veta om varandra. Både ur viltvårdssyn-punkt och ur säkerhetssynpunkt är detta ett problemsom måste lösas, så att både de samiska rättigheterna,lokalbefolkningens behov och viltvård och säkerhetkan garanteras.Ytterligare en fråga som behöver ses över är all-männingslagstiftningen och den betydelse den har föratt bl.a. utveckla former av lokal förvaltning när detgäller jakt och fiske.Många av dessa frågor berör på olika sätt förut-sättningarna för människor att bo i och utveckla sinbygd i inland, och det är av avgörandebetydelse för framtiden att alla berörda får en demo-kratisk möjlighet att delta i sådana diskussioner.Slutligen, herr talman, vill jag kommentera vår re-servation. Utskottsmajoriteten har ju i ett tillkännagi-vande öppnat för jakt på säl. Vi anser inte att det ärett bra beslut. har möjlighetatt utlysa skyddsjakt på säl. Vi tycker att det räcker.Det är uppenbart att säl upplevs som ett stort pro-blem för yrkesfisket främst längs ,men frågan är om utskottsmajoritetens förslag står iproportion till problemet. Minskad fisktillgång harförstås många olika orsaker, och sälen är bara en. Jaktpå säl är svårt. Möjligen är det t.o.m. den svårastejaktformen vi har i . Träffytan är liten. Oftajagas säl från en båt som inte ligger stilla. En påskju-ten säl dyker, och man får sällan chans till ett andraskott. Frågan är om jaktlagens krav på en human jaktkan uppfyllas.Trots det finns det tillfällen då detta måste prövas,men vi anser definitivt att den möjlighet som har är fullt tillräcklig. Därav kom-mer vår reservation, som jag således vill yrka bifalltill.Allra sist, herr talman, skulle jag vilja ta tillfället iakt att tacka vår ordförande för ett välskött värv som han har varit vår ord-förande. Jag förstår att du ser fram emot att börja påett nytt arbetsområde och önskar dig lycka till i detarbetet.Anf. 164 () replik:Herr talman! Tack för den lyckönskan! Men numåste jag replikera på anförande.Man måste fråga sig varför förstträffar en uppgörelse med Socialdemokraterna i rege-ringen och för att sedan, när ärendet skabehandlas av , träffa en ny uppgörelse medSocialdemokraterna här i och Centerpartiet.Det är rätt snabba kast, minst sagt.Maggi försökte säga att det inte finnsnågra juridiska skäl anförda i Lagrådets synpunkterpå utskottsmajoritetens lagförslag, men det är faktisktdet som det gör. Jag kan citera direkt ur Lagrådetssvar: "Respekten för grundlagen och hänsynen tillkonsekvenser för framtiden kräver emellertid att iriksdagens lagstiftningsarbete begreppet angelägnaallmänna intressen inte ges en uttunnad innebörd". Såsäger man att Lagrådet inte kan "undgå att konstateraatt den argumentation som regeringen framför i pro-positionen - - - framstår som övertygande". Mansäger alltså att det är regeringens argumentation idenna del som är övertygande. säger man såhär: "Det kan inte uteslutas att domstolen" - alltsåEuropadomstolen - "skulle kunna finna att den före-slagna regleringen av småviltsjakten utgjorde ettoproportionerligt intrång i markägarens rätt till jakt".Det är väl rätt tydligt vad Lagrådet egentligentycker om utskottsmajoritetens förslag. Man tyckerinte att det är bra. Man tycker att regeringens förslagär tillfyllest, och man ser risken för att det kommer attfalla i en domstol.Min fråga är varför har ändrat sigoch har en uppfattning i regeringssamarbetet och en iriksdagssamarbetet. Det är inte riktigt som MaggiMikaelsson säger, dvs. att det inte finns några juridis-ka skäl för att avvisa utskottsmajoritetens förslag. Detfinns det enligt Lagrådet.Anf. 165 () re-plik:Herr talman! Jag tyckte att jag ägnade en ganskastor del av mitt anförande till att förklara varför vihade ändrat oss, . Det har inte varit heltenkelt att göra det. Det är en svår avvägning. Jag harpåtalat det . Det man kan göra är att för-söka ta till sig så många argument som möjligt ochlyssna till så många uppfattningar som möjligt ochförsöka bilda sig en egen uppfattning.Vilka partier som sedan väljer att stödja den upp-fattningen är det inte i sak att avgöra.I detta fall är det , Socialdemokraternaoch som har gemensam uppfattning.Det är bra att det har blivit en majoritet för den mo-dell som vi har fastnat för.När det gäller den lagstiftning vi har kan jagsäga att småviltsjakten innefattas i jaktvårdsområ-deslagstiftningen. Den utredning som utredde detstärkta egendomsskyddet konstaterade att då gällandelagstiftning inte innebar någon inskränkning i detallmännas rätt. Det innebär att vi inte har gjort någonförändring. Samma sak gäller när denna lag träder ikraft som . Då kan man inte heller säga att dethar skett en uttunning.Nu har jag inte med mig Lagrådets yttrande, menman säger på ett annat ställe i yttrandet att man intevill lägga sig i politiska överväganden. Man pratarockså om att på många hålltycks innebära ett svagare skydd för det allmännasintresse än svensk lagstiftning. Jag kan gärna peka utdet , när jag har papperen fram-för mig.Jag vill i alla fall hävda att man kan läsa Lagrå-dets yttrande utifrån vad man vill läsa in i det. Jaghävdar att Lagrådet tydligt säger att gällande lagstift-ning inte är oförenlig med det stärkta egendomsskyd-det.