prot · GO0940 · 2000-12-05 00:00:00 — Administratio-nen får bli mindre, och det görs satsningar.Det är alltid så att man inte talar om det som ärbra. Man brukar i stället prata om det som är dåligt,för det har ett nyhetsvärde. Vi ser mycket positivt påatt vi får tillkriminalvården och ser fram emot att programverk-samheten ska utvecklas. Kriminalvården ska blimycket bättre och effektivare än tidigare.Anf. 161 är detta replikskifte avslutat. Innan vifortsätter med talarlistan vill jag informera om att denav de återstående talarna begärda tiden nu uppgår till70 minuter, dvs. nästan exakt den tid som återstår tillsvi avslutar sammanträdet kl. 23.00.I den mån ledamöterna här liksom de övriga le-damöterna i allmänhet är angelägna om att genomföravoteringen och även för att ge tid för vissarepliker här kan det kanske finnas anledning att, i denmån det är möjligt, korta ned anförandena något.Anf. 162 ():Fru talman! Det ska vara tryggt att vara laglydig,och det ska vara otryggt att begå brott.Trygghet och rättvisa hör till de viktigaste värdenai ett demokratiskt samhälle. Om rättvisan blir förse-nad, är det ingen rättvisa. har brottsling-ens rättssäkerhet betonats, medan brottsoffrens rätts-skydd med kraft lyftes fram då Brottsoffermyndighe-ten och Brottsofferfonden inrättades för att tillförsäk-ra den enskilde rättstrygghet och rättssäkerhet ochdärmed även förbättra brottsoffrens rättigheter ochfrämja brottsoffrens behov och intressen. Vi måstereagera och visa på vems sida vi står.Fru talman! Brottsligheten har krupit in i vars ochens vardag. 8 av 10 tonåringar är rädda för attutsättas för misshandel och stölder. Deras oro ärknappast överdriven. De känner sin verklighet, ochmånga av dem kommer också att utsättas för brott. Ja,jag vill inte tro att vem som helst kan bli nedslageneller drabbas av annat våld, men tyvärr kan det varaså . "Så länge ungdomar kan var anonyma kör depå!" säger , som arbetat som ung-domspolis i i Göteborg.Av Brottsförebyggande rådets rapport om ung-domsrån framgår att hälften inte ens anmäler att deutsatts för rån, för "man får räkna med att bli rånad"och de "skulle ändå inte få något straff". av poj-karna bär vapen för att minska risken att bli utsattaför rån. Vad skulle inte kunna hända med dessa va-pen?Vi måste förebygga att brott över huvud taget be-gås. Brottsoffret kan oavsett ålder och kön hamna i endjup kris, som det tar att bearbeta. Med detförebyggande arbetet kan vi undvika att brott begåsoch därmed allt det lidande som ett brottsoffer fårutstå.Fru talman! Våra gamla har rätt till ett liv i trygg-het. Men se hur det gick för 89-åriga ! Hon råna-des, slogs medvetslös och fick svåra skador. Med sittenastående humör är hon glad att hon inte blev ihjäl-slagen, men är hon så trygg att hon vågar gå ut igen?Våra ungdomar har också rätt till ett liv i trygghet.En väg att motverka våld och droger är att det finnsfler vuxna runt våra barn och ungdomar - vuxna somser dem och får dem att känna sig värdefulla. Vuxnaär även poliser i uniform, som genom sin närvaro ochtillgänglighet skapar den trygghetskänsla som vifaktiskt börjar tappa. Den trygga staden börjar medbarn och ungdomar. För att minska brottsligheten ochöka tryggheten krävs att olika aktörer arbetar sida vidsida och att åtgärder sätts in på olika plan, dvs. attsamarbetet pågår över alla gränser för att minskabrottsligheten och otryggheten.Fru talman! Ungdomar begår brott medan vuxnagår förbi. De vuxna vänder bort sina huvuden, ser detinte eller förstår det inte, och många föräldrar hardessutom inte ork eller tid att vara bra förebilder.Staden tillhör även de vuxna och nätter,men många vågar inte ens gå ut. Det spelar egentligeningen roll om otryggheten är befogad eller inte. Ävenrädslan måste det rådas bot på. Människors oro måstevi ta på största allvar.Fru talman! I har närpolisen i samar-bete med skolan bedrivit ett projekt riktat mot ung-domsrån. Polisen gjorde spaningsrundor på de platserdär de visste att många brott begåtts och kunde vidsina rundor både förebygga brott och dessutomsnabbt ingripa. Även utredningen utfördes effektivt.De misstänkta lagfördes därefter inom några veckor.Brottsoffren och deras familjer fick information ochstöd genom hela rättsprocessen. På grund av dennainsats blir påfrestningen för det drabbade brottsoffretinte så stor. Så här borde rättskedjan fungera. Person-rånen i har naturligtvis minskat.Inom kriminalvården borde det finnas möjlighetatt förebygga återfall i brott, men av den återfallssta-tistik som finns framgår att mycket mer behöver gö-ras. Men liksom hos polisen har resurser saknats. Enmodern och effektiv kriminalvård måste innebära attden dömde inte ska ha begått fler brott eller att dendömde inte ska rymma och begå nya brott underpermissioner eller som straffet avtjänas.En förbättrad och utvecklad kriminalvård minskaräven brottsoffrens lidande.Rättsväsendet och dess myndigheter kommer införst när brott begåtts. Det är självklart mycket viktigtatt brott utreds snabbt och effektivt, att brottslingenlagförs och att brottsoffret får upprättelse. Visserligenutför de frivilliga krafterna inom brottsofferjourernaliksom kvinnojourerna, och Rödakorset ett värdefullt arbete med att stötta de männi-skor som utsatts för brott, men i en del kommuner harjourerna inte ens resurser att ha någon som svarar itelefonen. Brottsoffren är styvmoderligt behandlade,men samhället har ett ansvar för att ge brottsoffrendet stöd och den hjälp de behöver.Fru talman! Vi moderater anser liksom övrigaborgerliga partier i reservation 34 att den intagne skata sitt ansvar och vara med om att finansiera Brottsof-ferfonden, såsom var fallet när fonden inrättades, ochhävdar därför att det 20-procentiga avdraget på deintagnas ersättning åter ska införas. Det är dessutomviktigt att avdraget skrivs in på den intagnes"lönebesked", så att den intagne regelbundet påminnsom att han eller hon betalar till ett brottsoffer.De medel som inbetalas går till Brottsofferfonden,och medlen ska som tanken var vid inrättandet avfonden gå till brottsofferrelaterat arbete. För att ytter-ligare stärka brottsofferfonden bör förbudet att utmätaden intagnes ersättning tas bort. Vi moderater anseratt det strider mot den allmänna rättskänslan att desom döms till fängelse, dvs. grövre brottslingar, kankomma att slippa betala avgift till Brottsofferfonden.Det står i betänkandet att det kan upplevas som stö-tande, men det är ju stötande.Fru talman! fick i början avoktober . Prisetfick hon genom att hon i sitt tal vid Malexanderrätte-gången lyfte fram brottsoffrets situation. Jag säger:Heder åt en så modig kvinna, även om jag önskat atthedern hade funnits hos andra, så att inte polisernamördats. Med hjärta och hjärna måste brottsoffretsättas i fokus och brottsoffrets ställning stärkas.Men, fru talman, var är den utlovade brottsoffer-handboken, och var är den utlovade brottsofferpropo-sitionen, som den förra justitieministern i ett tal den12 september lovade skulle komma ? I ett annattal preciserades nedkomsten till november. har dragits tillbaka,och propositionen har ännu inte lagts fram. När tassteget från ord till handling?De framsteg som gjorts för att förbättra brottsoff-rens ställning har krävt många debatter, men när skaskylten "utredning pågår" tas ned vad gäller betän-kandet Brottsoffer - Vad har gjorts och vad bör gö-ras?Brottsoffer som får ett bra bemötande och somkänner sig trygga har större möjligheter att lämnautförliga vittnesmål. Bemötandet av brottsoffer ochvittnen har visat på brister. Ett bra bemötande vinneralla på.I dag är det frågan om man vågar vittna. Det bor-de vara en självklarhet att ett vittne tryggt ska vågavittna. Det borde även vara en självklarhet förbrottsoffrets skull.De långa handläggningstiderna på eller i övrigt i rättskedjan måste minska.Brottsoffren drabbas då de får vänta för . Måletför handläggningstiderna har inte hållits. Även härmåste det ske en förändring för brottsoffrens skull. Vimoderater kommer att noggrant följa agerande så att åtgärder sätts in. Myn-digheten vet ju vad orsakerna till den stora fördröj-ningen är.Fru talman! Vi kan inte få ett tryggt samhälle omvi inte bygger det tryggt från grunden. Den tidigarebrottsdebuten oroar och det är risk att fler unga ut-vecklas till kroniska brottslingar.Det är av allra största vikt och mer än dags att gefamiljen, som är samhällets bästa brottsförebygganderesurs, allt det stöd som behövs. Att barn och ungdo-mar får handlingsmönster och uppfostras till an-svarstagande för både sig själva och sina medmänni-skor skulle vara av allra största vikt när det gäller attförebygga brott. Vi föräldrar har ett personligt ansvarsom aldrig kan tas ifrån oss, men i bekymmersammalägen behöver vi stöd.Efter familjen har skolan ett stort ansvar när detgäller att ge unga människor de normer som behövsför att inte brott ska begås. Det är naturligtvis viktigtatt skolan visar på de konsekvenser och påföljder somvåld eller annan kriminalitet medför men även att taupp frågor om etik och moral. Det om något är välbrottsförebyggande. Att vårdnadshavarna är och blirväl informerade är både en nödvändighet och en rät-tighet.I vissa lägen är det särskilt viktigt att samarbetetmellan föräldrar, skola, sociala myndigheter och poliskan fungera, men då måste de hinder som finns isekretessbestämmelserna ses över. Det praktiskasamarbetet måste också förbättras. Genom att se övernuvarande lagstiftning och tydliggöra och stärkaföräldrars och andra vårdnadshavares ansvar somgoda fostrare, normöverförare och brottsförebyggarekan en bättre brottsförebyggande strategi utarbetas,vilket även framgår av de borgerliga reservationerna30 och 31.Fru talman! Det meningslösa våldet drabbar alltyngre. Barns och ungdomars speciella behov måstelyftas fram. Alltfler grupper följer sina egna rättsreg-ler. I dessa oftast kriminella grupper är det brott motderas normer att berätta vad man vet för polisen.De ungas brottslighet måste ges mer uppmärk-samhet. För att få ett tryggare samhälle måste tidigaåtgärder sättas in. Att få vara trygg är en mänskligrättighet.Det som krävs för att ondska ska triumfera är attgoda människor inte gör någonting. Så vi måstehandla medan tid är.Fru talman! Vad som anförts framgår även avde motioner och reservationer som vi moderater stårbakom, men för tids vinnande ansluter jag mig tillGun yrkande.Anf. 163 ():Fru talman! I ett något beskuret anförande ska jaguppehålla mig vid det brottsförebyggande arbetet ochBrottsoffermyndigheten.Vi kristdemokrater menar att det nu är hög tid attdet brottsförebyggande arbetet intensifieras. Det visarrapporter från , . Min-derårigas brottslighet har ökat kraftigt under 90-talet.Den har delvis ändrat karaktär och fått nya inslag sompersonrån. Enligt BRÅ har antalet brott som efterbrottsanmälan klarats upp genom nedläggning pågrund av att den skäligen misstänkte är under 15 årsuccessivt ökat . var antaletdrygt 10 500. hade antalet stigit till 13 240.Det är en ökning . hardet ej gått att få fram statistik från . BRÅhar däremot i rapporten som rånar ung-domar visat att det polisanmäldes lika många ung-domsrån i och under det som under hela 1998.För bara några decennier sedan hände det prak-tiskt taget aldrig att barn rånade. Men dethar blivit allt vanligare . Den nämndaBRÅ-rapporten visar att mer än var fjärde person avde ungdomar som i och Mal-mö ägnade sig åt rån var barn under 15 år.Att minderårigas brottslighet delvis ändrat karak-tär är ett allvarligt observandum, särskilt mot bak-grund av en annan rapport från BRÅ, Strategiskabrott. Den visar bl.a. på vilka debutbrott som indike-rar hög risk för fortsatt brottskarriär, s.k. strategiskabrott. Hit hör bl.a. rån och stöld. Rapporten bygger påalla de personer födda som lagförts någongång . Risken för att desom i sin debut lagförs för rån ska bli kroniskabrottslingar är . Däremot är risken föratt en person som lagförs för snatteri första gångenska utveckla en karriär som kronisk brottsling. Meddet menar BRÅ en person som fått minst nio lagfö-ringar på sig.Vi måste få bukt med minderåriga barns ökandeoch delvis karaktärsförändrade brottslighet. Annars ärrisken stor att alltfler barn kommer att bli kroniskabrottslingar. Det är av yttersta vikt att så tidigt sommöjligt komma till rätta med denna brottslighet. Jutidigare verkningsfulla ingripanden kan ske i barnetsbegynnande brottskarriär, desto större är möjlighetentill social anpassning hos den unge till ett liv utanbrottslighet. Detta uttryckte förra justitieministernLaila mycket tydligt när hon i Dagens Ny-heter sade följande: "Diskussionenhandlar för mycket om vad vi ska göra med 17-åringarna, men de är sällan förstagångsförbrytare.Diskussionen borde i stället handla om 11-15-åringarna, vad görs för dem?" Det är bara att beklagaatt förra justitieministern inte hade svar på den frågandå. Har möjligen nuvarande justitieministern ett svar?Det vore inte orimligt, eftersom det är han, i egenskapav minister, som kan sätta agendan.Det är naturligtvis föräldrarna, vårdnadshavarna,som ska vaka över att deras barn ej hamnar på brot-tets bana. När det inte fungerar måste emellertid sam-hället gripa in. Regeringen bör därför omgåendekraftfullt ta tag i problemen med minderåriga barnsökande brottslighet och föreslå åtgärder för att kom-ma till rätta med densamma.Så något om . verksamhet handlar kanske inte omså många miljoner. Men det är likväl pengar som kanlindra mycket lidande.Brottsoffermyndighetens övergripande mål ochuppgifter är att tillförsäkra den enskilde rättstrygghetoch rättssäkerhet, att främja brottsoffrens rättigheter,att bevaka deras behov och intressen samt att verkaför att den som är berättigad till brottsskadeersättningfår sådan.I regleringsbreven för såväl 1997 som 1998 och1999 anges bl.a. att av brottsskadeären-dena ska handläggas med bibehål-len kvalitet. För tredje året i följd har emellertid misslyckats med att nå detmålet, trots återkommande försäkringar om attde bakomliggande orsakerna har identifierats ochåtgärder har vidtagits. var den aktuellasiffran endast 41 %.Ramhöjningarna har varit otill-räckliga, vilket varit till men för brottsoffren. Det ärbekymmersamt att den myndighet som har i uppgiftatt "garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersätt-ning och behov av trygghet och stöd" inte får till-räckliga resurser för att bedriva sin verksamhet.Under senare år har hög personalomsättningangetts som en orsak till bristande måluppfyllelse.När jag lite grann har fördjupat mig i de problemenfinner jag att den relativt höga personalomsättningenej kan vara någon överraskning för vare sig brottsof-fermyndighet eller regering.Den höga personalomsättningen är något sommyndigheten har att leva med, vilket regeringenmåste inse, och därför är det inget fullgott skäl till attuppsatta mål ej nås. Från Brottsoffermyndigheten harjag fått veta att myndigheten har ett stort antal juristeranställda, vanligen yngre och nyexaminerade. Denkan sägas fungera som ett utbildningsorgan när detgäller skadeståndsrätt, särskilt vid personskada. Enhandläggare vid myndigheten lär hantera ca 1 000sådana ärenden . Som jämförelse kan nämnasatt en domare i en någotsånär stor tingsrätt möterdenna typ av ärenden ca 50 gånger . Denspecialistkunskap som handläggarna vid myndighetenpå så sätt snabbt skaffar sig gör dem mycket intres-santa för t.ex. försäkringsbolag.Den höga personalomsättningen beror alltså på attmånga nyexaminerade efter en tids anställning värvastill privata försäkringsbolag samt att många övergårtill anställningar för tingsmeritering, fiskalstjänstgö-ring eller andra anställningar inom den statliga för-valtningen.År 1998 antogs den höga personalomsättningenpå vara anledning till att uppsatta mål ej nåddessamtidigt som bakomliggande orsaker uppgavs varaidentifierade och åtgärder skulle ha vidtagits. Menefter att personalomsättningen varit nere på år1999 har den stigit till 34 %.Mot bakgrund av nämnda förhållanden och de se-naste årens siffror verkar det rimligt att räkna med attBrottsoffermyndigheten har att leva med en perso-nalomsättning . Det kan alltså ej vara ettstående skäl till ständiga misslyckanden att nå rege-ringens fastställda verksamhetsmål. För att nå upp tilldessa måste myndigheten anställa mer folk.År 1998 förfogade myndigheten över 26 årsar-betskrafter, vilka utökades till 30 . Det är högst troligt att man skulle kom-ma närmare målens uppfyllelse med 31 årsarbetareom personalomsättningen varit mycket låg. Men dåverkligheten ej är och förmodligen ej heller kommeratt bli sådan måste rådande förhållanden accepterasoch mer personal anställas.I betänkandet kan man läsa att utskottsmajoritetenser med tillfredsställelse på att antalet brottsskadeä-renden som avgjorts ökat och att ärendeba-lansen minskat. Minskningen på är inte specielltstor. Året innan hade ärendebalansen ökat med 21 %.Då hade i gengäld summan för utbetalda brottsskade-ersättningar minskat med 12 miljoner eller pågrund av att utredningsarbetet vad gäller den skadeli-dandes försäkringsförhållanden och den skadestånds-skyldiges betalningsförmåga fördjupats.För att leva upp till regeringens direktiv ochminska ärendebalansen lyckades man åstad-komma den blygsamma minskningen på tillpriset av att man fick överge det fördjupade utred-ningsarbetet, vilket är en anledning till att utbetaldabrottsskadeersättningar ökade eller 17miljoner kronor. Regeringen menar att den huvud-sakliga förklaringen till denna ökning beror på detökade antalet brottsskadeärenden. Denna ökning på14 % kan ej ha överraskat regeringen, eftersomBrottsoffermyndigheten meddelat rege-ringen att man kunde räkna med en ökning på . Iår räknar myndigheten med att den utbetalda brotts-skadeersättningen kommer att fortsätta att öka, och numed 13 miljoner.Även om utskottsmajoriteten ser med tillfreds-ställelse på att ärendebalansen minskat, om än i ringaomfattning, säger man sig vara oroad över att verk-samhetsmålet såvitt gäller handläggningstiderna inteheller har kunnat uppnås . Den oron ärlätt att avhjälpa. Se till att fårordentligt med resurser så att man kan anställa till-räckligt mer personal.Det duger inte längre att passivt se på närBrottsoffermyndigheten år misslyckas med attnå uppsatta verksamhetsmål. Det är vad regeringenoch utskottsmajoriteten gör när man gömmer sigbakom förklaringar som hög personalomsättning ochökad inströmning av ärenden. Det är förklaringar somej kan godtas som anledning till myndighetens miss-lyckanden, eftersom dessa faktorer är kända sedantidigare. Att inte ta problempå allvar när det gäller myndighetens förmåga att levaupp till verksamhetsmålen är detsamma som att visanonchalans mot brottsoffren.Det sägs i betänkandet att enligt regeringen haråtgärder vidtagits för att förkorta handläggningstider-na. Vilka åtgärder är det? Den visan har vi nu hörtnågra år. Jag hoppas att någon socialdemokratiskföreträdare kan nämna något om dessa åtgärder. Detmåste vara något alldeles speciellt, ty annars förvånarverkligen utskottsmajoriteten när den som skerslår fast att anledning saknas att göra ett särskilt utta-lande om bristande verk-samhet, trots att majoriteten är fullt medveten ombristerna som ligger i öppen dager.Vid sidan om lidande brottsoffers önskan omsnabb handläggning är det samhällsekonomiskt för-delaktigt att ges tillräckligaresurser för sin verksamhet. Då kan myndighetenåteruppta och fördjupa sitt utredningsarbete vilketmedför att belastningen på anslaget för brottsskadeer-sättningar kan minska. Därför vill Kristdemokraternaöka på verksamhetsanslagmed utöver de 2 miljoner somregeringen höjer ramen med. Vi anser att det är nöd-vändigt med en rejäl satsning för att myndighetennågon gång, trots en naturligt hög personalomsättningoch ökad ärendeinströmning, ska kunna nå sina verk-samhetsmål, vilket är av stor vikt för brottsoffren.Anf. 164 ():Fru talman! Även jag ska försöka att dra mitt stråtill stacken och förkorta mitt anförande. Dessutom harIngemar Vänerlöv i stort sett dragit verksamhetsrap-porten för . Jag behöver där-för inte heller ägna mig så mycket åt siffror. Jag kanägna den talartid jag har åt Brottsoffermyndighetenoch brottsoffrens problematik.Brottsoffren förde länge en anonym tillvaro i vårtsamhälle. De har uppmärksammats iallt större utsträckning. Uppmärksamheten har foku-serats på brottsoffrens situation. Det tycker vi social-demokrater är mycket glädjande.Brottsoffermyndigheten bildades ,och den bedriver en effektiv verksamhet. Vad somgäller för den och vad som står i budgetpropositionenläste också upp. Det hoppar jagdärför över. Det gäller också vad som står i regle-ringsbrevet för . Det var de av ärendenasom man skulle försöka handlägga inom tre månader.Som både och harsagt har inte klarat det upp-satta målet. Det har trots allt sina förklaringar. av fick man en väldigt stor ökning avantalet brottsskadeärenden. Det är inget glädjande.Jag kan säga att även för år 2000har man stor ärendeökning på . Däremot harman klarat målet att minska ärendebalansen för år1999, och så kommer att ske även för år 2000.Den utbetalda brottsskadeersättningen ökade. Dethar sin förklaring i att antalet avgjorda ärenden ökadeoch till viss del också i att kränkningsersättningarnahöjdes. Det tycker jag är glädjande för brottsoffren.Vi vet att Brottsofferfonden är uppbyggd av me-del från dömda gärningsmän. Fondavgiften höjdesden från till . Nästan 19miljoner kom in . Av dem har fondendelat ut 17 ½ miljon till 149 olika projekt. Den vikti-mologiska forskningen, som det heter med ett fintord, dvs. brottsofferforskningen, fick de mesta peng-arna. Men en mängd ideella organisationer fick delapå drygt hälften för olika utbildnings- och informa-tionsinsatser. Till löpande verksamhet beviljadesendast bidrag till Brottsofferjourernas Riksförbund.När det gäller de viktiga utbildnings- och infor-mationsinsatserna vill jag nämna några områden.Nämndemännens har t.ex. genom-fört en utbildning för nämndemän i brottsofferfrågor.Vid en del av våra domstolar har vi vittnesstöd, oftapå ideell basis. Vid de utvärderingar som har gjortshar det visat sig att verksamheten där är mycket upp-skattad.Därför har i ett projektutbildat juridikstuderande i och för attverka som vittnesstöd. Det är nog väldigt viktigt fören juridikstuderande att få veta hur ett brottsofferkänner det och har det och vad man upplever.Ett annat projekt är förlagt till . Där skaman ha särskild stödverksamhet för personer medutländsk härkomst.I de direktiv som Brottsofferfonden hade stod skulle ha projekt inriktade mot våld mot kvinnor.63 projekt fick pengar. Summan uppgick till nästan 5miljoner. De projekten bedrivs till största delen avkvinnojourer och i någon mån av brottsofferjourer.Jag vill också nämna en organisation som heterRiksorganisationen för anhöriga till våldsdödade. Denhar fått medel för att upprätta ett kontaktnät av re-surspersoner i varje län. Dessa resurspersoner harsjälva utsatts på det sättet att de har drabbats av ennära anhörigs död.Brottsoffermyndigheten inledde på uppdrag avRiksåklagaren en utbildning för åklagare,vilket innebär att i princip varje åklagare i landet harfått en dags fortbildning i främst skadeståndsrätt, menockså i angelägna bemötandefrågor. När lagen omsärskilda företrädare för barn trädde i kraft gav rege-ringen i uppdrag att arrange-ra utbildning för de jurister som skulle komma attförordnas. Man har haft sex kurser. Alla har blivitfulltecknade. Man planerade tre från början, men detblev alltså sex. Där har deltagarna fått möta kvalifice-rade föreläsare som belyst brottsofferproblematikenoch barnperspektivet.Fru talman! Jag har gjort denna långa uppräkningför att visa på det breda spektrum av aktiviteter somBrottsofferfondens medel går till. Brottsofferfondensverksamhet har utvärderats. Det har resulterat i enrapport som heter med Brottsofferfonden. Idenna rapport konstaterar utredarna att fonden harhaft stor betydelse för ideella organisationer ochbidragit till att föra in ett brottsofferperspektiv i olikaverksamheter.