prot · GN0964 · 2000-02-10 00:00:00 — Föratt förstå andra människors situation kan det vara braatt sätta sig in själv i hur det skulle kunna vara attleva och arbeta i den miljön.I den här kammaren, där vi befinner oss , vill viha koncentration när det gäller det som sker. Vi villha en typ av regler som måste följas. Annars blir detnågon typ av sanktioner.Hur skulle det se ut om vi satt med ytterklädernapå och pratade i mobiltelefoner, om vi kastade ra-dergummin på kammarsekreteraren, om vi slängde enbok på stenografen eller om vi hojtade till någonledamot som satt långt borta på översta bänken - föratt inte tala om ifall vi lite till mans satte i gång ochritade på väggarna här! Vad skulle hända, fru talman?I skolans värld ville rektor ha be-sked om vad hon skulle kunna göra för att få ordningoch reda i skolan. Men velade, och närhon anmälde sig själv visste inte juristom hon gjorde rätt eller fel.Fru talman! Är det inte dags att kräva att skolmi-nistern vidtar åtgärder för att på allvar skapa denordning och reda i barnens arbetsmiljö som vi självavill ha i denna kammare! Är inte våra barn värda denmöjligheten till koncentration för deras lärande? Dåskulle vi kanske inte få den typ av rapporter frånSkolverket som vi har fått under den senaste tiden.Anf. 132 Statsrådet ():Fru talman! Det har varit mycket intressant attlyssna till interpellanterna. Jag vill direkt undanta UlfNilsson. Jag uppskattar att användersamma ord som jag när vi talar om hur det ska vara iskolan. Vi talar om arbetsro, regler och krav. Jagnoterade också att inte använde ordetdisciplin. Det finns andra sätt att beskriva hur manvill arbeta i en skola.Det som ni tar upp , är det verkligen ert allvar?Är det så, , att det är AndersSjölunds skolas kontrakt som ska gälla för hela Sve-rige? Skriv i så fall en motion om detta, att kontraktetska gälla för alla skolor, och sedan får denbehandlas i denna kammare.Är det så, , att det är riksdagensom ska skapa ett regelsystem om att skolelever intefår använda mobiltelefoner?Bästa riksdagsledamöter! Litar ni inte på era egnaförtroendevalda ute i kommunerna? Har de inte ettansvar för precis det som ni tar upp? Är det meningenatt skolminister ska sitta och skapa klass-rumsregler? Det är precis det som det handlar om.Har ni inget som helst förtroende för vare sig verk-samheternas personal eller kommunpolitikerna ute ilandet?Riksdagen har vidtagit åtgärder för att strama uppsaker som är verkligt allvarliga såsom mobbningen.Man har gått ifrån portalparagrafens övergripandeinriktning och skrivit in detta med mobbning. Manhar också krävt att det ska finnas mobbningsplaner.Om ni nu refererar till rapporter, var då snäll ochläs dem också till slutet! Men vad säger rapportörena?Jo, de riktar sig varken till skolministern eller tillriksdagen. De vänder sig till kommuner och skolor.Det är precis där som dessa frågor ska behandlas.Det ska skapas strategier för förebyggande ochbehandlande insatser. Man ska utveckla elevernassociala kompetens. Man ska uppmärksamma hurvuxna bemöter elever. Man ska se till att eleverna ärmed och tar ansvar för att utveckla skolans normer.Man ska satsa på att stärka social kompetens ochsocialpedagogisk kunskap bland personalen för attupptäcka mobbning och kränkande behandling. Manska regelbundet utvärdera och följa upp handlings-program och åtgärder mot kränkande behandling.Sedan jag kom in i 1988 har riksdagenså understrukit dessa saker. Skolverketgör uppföljningar och ger anmärkningar till de skolorsom inte uppfyller det som de ska uppfylla, t.ex. närdet gäller anmälningar av mobbningsfall.Det som jag upplever som oerhört frustrerande ärokunnigheten om på vilken nivå olika saker ska verk-ställas och beslutas.Jag tror att hade tolv olika punkter.Jag kan hålla med om i stort sett alla dessa. Vi är inteett dugg oense. Men av dessa tolv punkter var detnågra få som låg på nationell nivå. Övriga liggerfaktiskt direkt på kommunerna.Det är viktigt att lär sig att skilja på detsom är ett kommunalt ansvar och det som är ett an-svar för . Jag skulle kunna skriva hundraregler, men vilken effekt har det ute i landet? Dekommer aldrig att få effekt, om inte reglerna skapasav lärare och personal tillsammans och med stöd avkommunpolitiker som kan sätta in resurser när såbehövs.Anf. 133 ():Fru talman! Det är bra att skolministern hetsarupp sig. Det har vi väntat på länge.Låt mig först säga att vi självfallet har samma be-greppsvärld när vi pratar om regler, normer, disciplinoch annat. Jag tror att vi som har jobbat mycket iskolan är överens om det och att vi vet vad vi pratarom.Nej, inte ska fatta beslut om hur manska hantera klassrumsregler och annat. Det har viöver huvud taget inte nämnt ett endaste ord om. Jagförväntar mig att skolministern ska sända signaler uttill landet och göra markeringar på ett sådant sätt fattar vad det handlar om.Visst är det skolstyrelsefolk runtom i somhar ansvaret för skolan. Men det fråntar ju inte skol-ministern uppgiften att sända rätta signaler. Det ärmin absoluta uppfattning. Därvidlag tycker jag att detär klent beställt.Just av den anledningen har vi väckt en motion iriksdagen . Huruvida den kommer att behandlaseller inte vet vi inte, men den handlar om att vi vill seen nationell handlingsplan, precis som harefterlyst. befinner sig i ett bekymmersamtläge.Jag vill fråga skolministern om hennes åsikt. Detvore intressant att få ett besked om att vi kan föra endiskussion, som kanske är mera lågmäld än vad dis-kussionen just nu är, om hur skolan ska kunna för-bättras och vilka möjligheter har att arbetaför att det ska få genomslag ute i landet.Vi moderater satsar på hög kvalitet i skolan. Där-för vill vi göra denna markering. Det finns då ett antalfrågor som så att säga kan hanteras från riksdagsbän-ken. En sådan är t.ex. skriftlig information till föräld-rarna.I dag har vi ju utvecklingssamtal som bekant. Somfembarnspappa har jag ganska lång erfarenhet avskolan, och jag måste säga att det inte har gett särskiltmycket. Jag tror att man måste ställa krav på lärarnaatt faktiskt formera sig i skrift hur man tycker atteleverna sköter sig i skolan både kunskapsmässigtoch på andra sätt, vilken respekt de har för varandraosv. Jag tror att ministern förstår vad jag menar.Kan det inte också vara så att man redan i årskurs1 börjar med denna skriftliga information mellanskolan och hemmet? Det tror jag vore ett steg attkomma närmare en bättre skola. Jag tror också attföräldrarna runtom i landet välkomnar en bättre in-formation om sina egna barn. Man är ju trots alltväldigt intresserad av sina egna barn.Delar ministern min uppfattning att även omdö-men och information om elevernas uppförande i sko-lan kan få komma med i skriftligt omdöme? vetjag att och ministern arbetar för att säganej till skolor och kommuner som faktiskt ansträngersig för att ge skriftliga omdömen som närmar sigbetyget. Det är ju lite allvarligt om man går i denriktningen.I är det åtta av tio kommuner som intebryr sig om kvalitetsredovisningar, som någon harsagt tidigare. Vad tycker skolministern att vi ska göraåt detta? Det borde väl ändå vara en fråga för minis-tern att ägna kraft åt.Jag upprepar min fråga eftersom skolministernvände sig till talmannen. Ser ministern någon uppgiftatt ta de kommuner i örat som inte bryr sig om attredovisa kvaliteten i skolorna, som är sagt i skolla-gen?Anf. 134 ():Fru talman! Det politiska ledarskapet både på lo-kal nivå och på riksnivå har brustit svårt vad gällermobbningen. Skolministern säger att vi måste lita påkommunerna. Men om de inte gör vad de ska, vadblir då resultatet? Passivitet.Skolministerns och riksdagsledamöternas roll kan juknappast vara att passivt se på när barnen faktiskt farilla.Av de tolv punkter som jag presenterade är det nioeller tio som tydligt kräver ett beslut på riksnivå.Skolministern sade att hon stödde dem generellt. Menlåt oss då se dem införda, skolministern. Då finns juinga hinder.Det är oacceptabelt att vi politiker via skolpliktenålägger barn att vistas i en miljö där vi inte kan ga-rantera säkerheten för dem. Skolplikten måste ac-kompanjeras av en plikt för skolorna att skapa trygg-het i skolan för alla landets barn.Det är alldeles tydligt att lägstanivån i skolans ar-bete mot mobbning är alldeles för hög. I , somnågon nämnde, stämde en flicka kommunen efter attha mobbats och fått skoltiden förstörd. Nå-gon säger att stämningar löser ju inte problemet medmobbningen, och det är rätt. Men i och med attGrums förlorade och i och med den uppmärksamhetsom det gav, ökar medvetenheten om mobbningen ilandets skolor och kommuner. Det bidrar till attmobbningen tas på allvar. Dessutom är det enligt minuppfattning de enskildas rätt att ställa kommunen tillansvar när deras rättigheter kränks och kommuneninte fullgör sina skyldigheter. Både skollagen ocharbetsmiljölagen gäller i skolan. Brott mot arbets-miljölagen skulle aldrig accepteras på vuxnas arbets-platser eller viftas bort med att det inte var rätt metod.Skolverket skriver att de mål som formuleras istatens uppdrag till skolan är rättigheter som elevernahar rätt att kräva av skolan. står det klart,skriver man, att nog ingen skola når upp till uppdra-gets mål att ingen i skolan ska utsättas för mobbning.Mobbningen förstör så många barns möjligheteratt tillgodogöra sig sin utbildning. Den gör demolyckliga och sätter spår i själen hela livet. Vi måstegöra något åt detta. Mobbning ligger bakom psyko-somatiska sjukdomar och självmord, och de sommobbas får inte den start i livet som de har rätt till.Det är inte acceptabelt att alltifrån självbild till yrkes-val ska tillåtas att styras av kränkningar som skett iskolan som vi har ålagt barnen att vistas i. Då räckerdet inte med att säga att ansvaret ligger någon annan-stans. Det ligger hos oss!I de flesta undersökningar säger de unga som till-frågas att mobbning är mycket vanligare än vad sko-lan känner till. I undersökningsade att det pågår mobbning som lärarna intevet om. Skolan vill eller kan inte alltid se, och alltförofta fixerar skolan på insatsen och inte på resultatet.Man hör att skolan har gjort så mycket för en vissutsatt elev, och om mobbningen trots detta inte upp-hör söker skolan inte sällan orsaken hos den drabba-de. Hon är ju lite si eller så, han ser annorlunda ut,hans föräldrar är så konstiga - jag vet inte hur mångagånger jag har hört den typen av resonemang. Det ärallvarligt särskilt därför att många barn tar på sigskulden från början för att de behandlas illa ellerkränks. De tror att det är något fel på dem.Låt oss därför gemensamt slå fast att mobb-ning aldrig är den drabbades fel. Skulden ligger alltidpå dem som utsätter andra och på de vuxna som låterdet ske. Det är resultatet i skolan som räknas, inteinsatserna. Det räcker inte att säga att man har gjortmycket, men att det inte har gett resultat. Man måstedå göra mer.Skolverket skriver att rektor är ansvarig för sko-lans resultat. Man skriver också att kommunen ärskyldig att skapa förutsättningar så att kraven upp-fylls. vet vi att detta inte sker, och då är det dagsatt agera och gå vidare.Det kan ofta också bli så att uppfattningen skiljersig mellan barn och föräldrar respektive skolan omvad som är mobbning och vem som är mobbad. Vihar sett många tragiska fall där det, i stället för attkonkreta insatser görs för att ta ett barn ur mobbning-en och trakasserierna, uppstår en konflikt mellanföräldrarna och skolan därför att skolan lägger pro-blemet på föräldrarna, vilket traumatiserar det helaännu mer.Det finns väldigt mycket att göra. Skolministernfick tolv konkreta förslag förut, till vilka hon sade atthon är allmänt positiv. Låt oss nu konkretisera ochutveckla dem tillsammans och gå vidare, för det finnsså många barn som behöver det.Anf. 135 ():Fru talman! Skolministern påtalade de olika nivå-erna, och det var just nivåerna som jag ville kommaåt när jag försökte utveckla lite grann hur vi skullevilja ha det i en arbetsmiljö som liknar våra barns.Det är ju barnen ute i skolorna som det handlar om.Vad skolministern ska göra och inte göra kanmöjligtvis ses som ett problem. Men vad var det somhände med rektorn som tog itu med saken och köptenya jackor till elever som hade jackor med märken påsom inte var accepterade? Det finns regler och regle-menten som styrs utifrån skolministerns bord ochskolministerns hand, och dessa måste vi ta ansvar för.Det grundläggande för att alla regler och lagar skahållas är att det finns sanktionsmöjligheter och belö-ningssystem. finns det inga sanktionsmöjlighe-ter. Det finns inga tydliga och klara regler för vadrektor kan göra och inte göra. Därför menar jag att vimåste stödja rektorerna i deras uppgift och i det pe-dagogiska ledarskapet. Jag är övertygad om att detkan bli en ökad trivsel och bättre arbetsmiljö i skolan,men då måste också ta sitt ansvar somtillsynsmyndighet, och där har vi ett problem.Jag refererade till en artikel i nr2 om rektor . Den visar tydligtoch klart att inte med tydlighet kan sägavad som är rätt och fel, och då får de som man hartillsyn över problem med hur de ska göra. Det är dettaproblem som vi måste hitta en lösning på.Jag tycker, fru talman, att skolministern ocksåborde se att vi inget hellre vill än att hjälpa till ochkomma med bra förslag. Tillvaron är sådan attvi inte kan acceptera den längre, dvs. att många barnhar det som de har det i vissa skolor.Anf. 136 ():Fru talman! Skolministern frågade: Litar ni inte påera lokala politiker? Jo, det gör jag verkligen. Jag litarpå de lokala politikerna i Luleå.Yvonne har lyft fram situationen förHilly i , som kände sådan vanmaktatt hon anmälde sig själv till för att fåhjälp med problemen. Det är ju ändå så att skolmi-nistern är ytterst ansvarig för situationen i skolan, ochdet är därför jag ställer mina frågor här till skolmi-nistern.Det är inte rätt om vi bara ser på när hundratusenelever mobbas i skolan. Jag tror inte att någon äroberörd av det, utan jag tror att varenda sunt tänkandemänniska säger att så här får det inte gå till.Jag upprepar mina frågor: Delar skolministernkristdemokraternas syn på nollvisionen i fråga ommobbning? Och vilken värdegrund ska vi ha? Skol-ministern har ju själv initierat värdegrundsarbetet.Det vore oerhört intressant och viktigt att få höra omdet verkligen bygger på FN:s konventioner, som i sintur är grundade på den västerländska humanismenoch den kristna etiken.Anf. 137 ():Fru talman! Jag får tacka för att skolministernuppskattade mitt sätt att formulera mig. Men det finnsändå en skillnad mellan våra respektive åsikter närdet gäller hur vi ser på att , ,kommunpolitiker och samhället som helhet ska mar-kera mot det som är fel i skolan. Det är naturligtvissant som skolministern säger, att inte idetalj ska lägga sig i vad som sker i klassrummen.Men det finns en hel del av det som skrivs in i styr-dokumenten för skolan som är viktigt. Redan i dagstår det ju en hel del i styrdokumenten som alla äröverens om, skyldigheten att bedriva utvecklings-samtal osv. har t.ex. motionerat om attriksdagen ska fastslå skolans skyldighet att polisan-mäla brott. Den skyldigheten att polisanmäla brottfinns ju egentligen för alla människor . Men närvi nu vet att skolan faktiskt inte gör det utan blundarför när nästan myndiga människor förolämpar var-andra och kallar varandra för hemska saker, slåsseller möjligen använder droger och ändå inte polis-anmäler det, då är det viktigt att det står i ett styrdo-kument att skolan har skyldighet att polisanmälabrott.När det gäller närvaroplikt, som är ett annat ex-empel på en sådan markering, så vet jag att skolmi-nistern under en frågestund sedanhär i inte svarade ett entydigt ja på fråganom hon ansåg att det borde vara närvaroplikt i gym-nasieskolan.Det finns alltså en hel del områden kvar där visom skolpolitiker skulle kunna hjälpa lärarna ochskolpersonalen i deras kamp för arbetsro i skolan.Det har nämnts ett antal förslag här om närva-roplikten, om information till föräldrar och om det ärrätt att stänga av eleverna, osv. Avslutningsvis skullejag vilja fråga skolministern: det någon av dessasaker som skolministern anser att man skulle kunna taupp, föreslå och skriva in i skolans styrdokument?Anf. 138 Statsrådet ():Fru talman! Informationen till föräldrar tycker jagär oerhört viktig även när det gäller gymnasieskolan.Jag vet att det har varit brister där, så man får väl tittapå formuleringarna och hur man ska kunna göra dentydlig. Vi har också väckt frågan om att utvecklings-samtalen ska finnas också i gymnasieskolan.Närvaroplikten tog vi ju upp i gymnasieproposi-tionen, att även om det är fråga om en frivillig skol-form är det självklart att eleverna ska närvara. Där ärvi inte på något vis oense.Det är många frågor som har tagits upp. Men vihar varit mycket inne på lagstiftningen. Och den lagsom obestridligen måste vara en av de viktigaste förskolan är givetvis skollagen, och det är den som skagälla. Det är också den som man har använt sig av närfallet i har varit uppe. Då konstaterade man attkommunen har brustit i det som den egentligen skakunna göra. Då har vi ju en lag som ger en möjlighetnär det faktiskt måste prövas om en kommun harbrustit när det gäller att ingen elev ska bli utsatt förkränkande behandling. Man har möjligheten att ocksåfå den prövad i rätten.Jag ska sedan ta upp de olika ansvarsområdena.Det är inte så att jag inte ser på rektorns roll. Vi haren skolledargrupp som arbetar för attfå en tydlighet i de uppdrag som ges från stat ochkommun. Rektors uppdrag kommer också att prövasmot skollagsöversynen. I skollagsöversynen prövassanktion med eventuellt vitesförläggande. Men jagmåste ju låta varje utredning få avslutas innan jagtalar om vad jag ämnar vidta för åtgärder. Detsammagäller åtgärder i fråga om det projekt som har pågått iett år, Värdegrundsåret. De blir färdiga om någraveckor. Då kan jag omöjligen stå här och redovisavad som kommer att stå i den rapporten.Jag måste säga att jag blev upprörd när AndersSjölund påstod att jag inte bryr mig om dessa frågor.Om jag inte hade brytt mig hade jag inte satt i gånghela arbetet med Värdegrundsåret. Det är egentligendet långsiktiga arbetet som genomsyrar detta och sompå sikt i så fall kommer att kunna förändra synen påmobbning, demokrati och solidaritet och vad sominnefattas i dessa ord. Det var jag själv som bad attSkolverkets inspektörer skulle ta reda på hur mobb-ning hanteras ute i skolorna just för att jag hade fåttsignaler om att det inte fungerade. Att då säga att jaginte bryr mig tycker jag faktiskt snuddar vid att varaoförskämt när jag har lagt ned så mycket av min tidpå just dessa frågor.Men är vi här igen, att det är rektors ansvar.Och kommer vi återigen till våra kommunpoliti-ker. De ska skriva en skolplan. Vi följer också upphur skolplanerna ser ut. Och vi kan se att frågan ommobbning finns med i många av skolplanerna. Menom en rektor då struntar i det, eller, som det redovisasi dessa rapporter, låter en enskild lärare på en skolautföra mobbningsplanen och sedan inte ser till attförankra den, är det då skolministern som ska avske-da denna rektor eller vidta åtgärder, eller är det kom-munpolitikerna som faktiskt har anställt den här rek-torn?Samtidigt som jag värnar om och vill stödja skol-ledarkåren, är det också en skyldighet för kommun-politikerna att ta itu med de brister som de uppenbar-ligen vet finns.Sedan kan vi ställa frågan hur många lärare somkänner till skollagen och dess innehåll. Tyvärr har detvisat sig att många inte kan den. Staten tillförde åt-skilliga medel när läroplanen skulle implementerasoch tog sitt ansvar. är det kommunerna som ska tasitt ansvar. Vi vet genom rapporter från Lärarförbun-det att kommunerna inte har tagit sitt ansvar när detgäller kompetensutveckling av lärarna. Se då till attkommunerna tar detta ansvar och uppmana våra olikapartikamrater ute i kommunerna att ta sin del i detta.Om vi ska klara av att verkligen förbättra skolan skajag inte ta bort mitt ansvar, men det måste vara flersom har ansvar. Alla på alla nivåer har ansvar fördetta. Jag tror att ni gör fel om ni inte vågar betonavad kommunpolitikerna ska göra.Anf. 139 ():Fru talman! Låt mig först säga att vi ser framemot att projektet i dess helhet blir klart och vi kan fåta del av det. Det blir bra.Låt mig också passa på att tacka skolministern fördebatten. Det är uppenbart att vi har olika syn på hurvi ska komma fram till en bättre skola. Men jag tviv-lar inte en sekund på att skolministern har den ambi-tionen. Så i den meningen har jag aktning för attministern gör det arbete som krävs. Men när det gäl-ler tekniken att nå ut med budskapet tycker jag att detfinns anledning att vara kritisk.Skolpolitikerna ute i landets kommuner har ansva-ret. Ja visst har de det. Men jag återkommer till frå-gan om signalsystemet. Och sammanfattningsvistycker jag, fru talman, att skolministern kan skickasignaler och markeringar till skolor somuppmuntrar till kvalitetsarbete och där även ordning-en i skolorna finns med. Säg till skolorna via artiklareller på annat sätt - det behöver inte vara så krångligt,eftersom en minister har faktiskt väldigt stor makt,trots att man kanske inte alltid känner så - att det ärhelt i sin ordning att ställa krav på elever och perso-nal. Säg att kvalitetsarbetet är viktigt. Beställ ennolltolerans mot oordning, mot könsord, mot förse-ningar, mot borttappade böcker, mot mobbning ochliknande. Säg det högt. Ungdomar behöver ledningoch vuxna förebilder. Visst är det så. Och det är intefult att ge förebilder. Det är faktiskt ett ansvar som vihar.Anf. 140 ():Fru talman! Allt är inte bara formell styrning.Väldigt mycket i politiken handlar om att utöva ledar-skap. Jag skulle önska att skolministern i stället för attgömma sig bakom formalia ställde sig upp och togställning och var tydlig i dessa frågor. Stöd skolleda-re, stöd de lärare som arbetar med dessa problem ivardagen och som ofta känner osäkerhet om hur deegentligen ska tolka regler och vad det är som gällerdärför att de inte får någon uppbackning, vare sig frånlokala politiker eller från rikspolitiker. Agera.Skolministern har fått tolv punkter att välja bland.Ta upp diskussioner med de andra partierna. Ochframför allt har skolministern ännu inte talat om debarn som faktiskt drabbas av mobbningsproblemen.Jag tycker att skolministern ska ge barnen sitt stödoch säga att det aldrig är de drabbades fel att de blirmobbade, att ansvaret alltid ligger på dem som utsät-ter andra för detta och på de vuxna som låter det ske.Och se bristerna i skolans arbete. av skolor-na saknar de arbetsplaner som de är skyldiga att ha.Då räcker det inte bara att säga att det finns i regel-verket, eftersom det inte uppfylls.Vi vet att de planer som finns i princip inte inne-håller något förebyggande arbete - bara akuta åtgär-der och ofta rena självklarheter. Skolorna agerar all-deles för sent.Skolverket skrev en mycket tänkvärd sak:"Elevernas väl och ve tenderar därmed att lämnas åtgodtycke i stället för att bli resultatet av ett systema-tiskt arbete för att nå mål." Fundera en sekund på vadden meningen innebär, skolministern. Man lämnarelevernas väl och ve åt godtycke.Det är precis den bild man får när man tittar påstatistiken. 100 000 barn är kontinuerligt mobbade.Mobbningen av de äldre barnen minskar inte utantenderar att förgrovas. De barn och ungdomar somutsätter andra för mobbning är senare starktöverrepresenterade i annan form av kriminalitet pågator och torg och i drogmissbruk. Den mobbningsom börjar med gliringar och glåpord slutar medmisshandel om skolan ingenting gör.Skolan måste hamna på rätt sida. Skolan ochskolministern måste börja ta en tydligare fight för debarn som drabbas av mobbningen.Anf. 141 ():Fru talman! Jag uppskattar det engagemang somSten Tolgfors, och även andra interpellanter som harvarit uppe, visar när de talar om mobbningen.Nu kommer jag till fråga om värdegrun-den och mitt synsätt. Jag instämmer i de skrivningarsom vi har i vår läroplan, som vi har varit överensom.