prot · GN09124 · 2000-06-08 00:00:00 — De värderingar av regeringensom utskottets ordförande gjorde sig till tolk för åter-finns inte i utskottets betänkande. Det är en värderingsom har lagts fram här i . Det var det jagville poängtera.Jag kan naturligtvis säga att Per uppleverregeringen, jag upplever också regeringen, vi upple-ver samma regering, men vi upplever den på olikasätt. Det är väl inte alldeles uteslutet att det också kanvara ett av de resonemang som kan föras om de delarav Sydafrikafrågan som vi granskar, nämligen att desom har deltagit har upplevt och tolkat situationen påolika sätt utan att de för den skull har en felaktiginställning. Jag kan inte dela uppfattningen att detmest intressanta är att det skulle vara någon ur rege-ringen som inte talar sanning. Det kan också varaandra som har varit inför utskottet som inte riktigt harhållit sig till sanningen - om vi nu ska borra i detta.Fru talman! Får jag också säga någonting omupphandlingen. Jag vill poängtera, utan att falla tillenkel partipolemik, att det inte är första gången somutskottet kritiserar regeringar för upphandlingsfrågor,vilket Per väl torde känna till.Anf. 5 PER () replik:Fru talman! Utan att gå in på en diskussion omfrågan om - den granskningen är inte fär-dig, vi vet inte vad slutsatserna kommer att bli, ochärendet får anstå till dess utskottet är färdigt - vill jagi det här sammanhanget fortsätta meningsutbytetnågot kring behovet av att få veta hur det förhållersig.Jag har aktat mig noga under hela Sydafrikadis-kussionerna för att ha någon uppfattning om vem somtalar sanning och vem som inte gör det. Jag vet intesvaret. Jag vet bara att det finns ett litet antal männi-skor inblandade i de utfrågningar som utskottet harhaft där det är omöjligt att alla talar sanning. Jag har uttryckt det så att ja och nej inte kan varasant . Jag vet inte om denne som inte talarsanning är landets statsminister eller om det är någonannan av dem vi har frågat. Men blott det faktum attvi står inför en situation där det är uppenbart att nå-gon inte talar sanning är allvarlig nog, oavsett om detär ett statsråd eller om det är någon annan.Den iakttagelsen gör i sig att man i en allvarligförfattningsdiskussion inte kan vifta undan kravet påatt något kanske behöver göras för att säkerställa attsanningen kommer fram. Om konstitu-tionsutskott ska kunna utöva sitt ansvar måste vi vetaatt det som sägs är sanningen. Hur ska utskottet an-nars kunna göra en bedömning av slutsatserna av detsom har skett?Jag går inte längre än detta just . Men jag lovar,, att jag kommer att återkomma tilldenna fråga om det visar sig i att utskottet i Sydafri-kaärendet inte kan klarlägga vad som faktiskt harskett.Anf. 6 () replik:Fru talman! Jag ser naturligtvis lika allvarligt påsjälva sakförhållandet som utskottets ordförande gör. Det är naturligtvis precis som jag sade imitt anförande, nämligen att min utgångspunkt när vifår skriftlig material till utskottet eller när någonutfrågas inför utskottet är att de som kommer tillutskottet talar om vad de vet om saken.Men att säga i den här frågan, ochmöjligen finns det ytterligare frågor där utskottetsslutsats måste baseras på en bedömning där man interiktigt kan veta, att vi måste införa en sanningsförsäk-ran eller en sanningsplikt - det finns olika former fördetta - leder till att utskottets arbete kan få en heltannan karaktär och att det inte räcker med dennasanningsplikt.Precis som jag sagt är min uppfattning omden etik som ska gälla i politiken, i administrationeneller i förvaltningen att det ska bli uppenbarat förutskottet vad som faktiskt förevarit i olika ärenden.För att anknyta till en alldeles aktuell debatt frånTV kan jag berätta att en reporter konstatera-de att man hade frågat om förhållandettill ett annat statsråd - alla känner till vad det handlarom. hade då klarat ut hur det var enligthans uppfattning, varpå reportern säger:Ja, men du kan ju inte veta hur det är. För att du skaveta hur det är måste du följa med in och själv se.Om man har den relativa uppfattningen om folksuttalanden blir det en ohållbar situation. Dåuppstår snart frågan: Vem kontrollerar dem som kon-trollerar och ska det till ytterligare kontrollapparater idetta sammanhang? Jag tror att utskottet ska varamycket försiktigt med att initiera diskussioner och,framför allt, förslag som innebär att det blir mer dom-stolsliknande förhållanden i utskottet.Anf. 7 ():Fru talman! Den här granskningen är en vital delav den svenska demokratin. Det visar ju också att viredan har fått en vital polemik kring vissa frågor igranskningen. Det är inte alltid helt okomplicerat hurman lägger bedömningarna. Jag återkommer senaretill detta.KU:s granskning är tillsammans med riksdagsre-visorernas arbete vad vi kan kalla för lageller regelmässiga kontrollmakt visavi regeringen. Viska alltså se hur regeringen har verkat under författ-ningen. Dessutom har den politiska kon-trollen via frågor och interpellationer och via gransk-ning och motionsskrivande med anledning av olikaregeringsförslag samt granskning av dessa förslag iutskottsarbetet. Sedan är det folkets sak att bedömahuruvida utför sina åligganden på ett till-fredsställande sätt.Granskningsverksamheten, som den nu ser ut ochsom förtjänstfullt redogjort för idess allmänna form, utgår från vad som kan kallas fören folksuveränitetstanke, dvs. att det är inför väljarnaansvariga och av väljarna avsättbara personer somsvarar för granskningen av regeringsmakten. Det ärutomordentligt viktigt att denna granskning av en delav den offentliga makten utförs med noggrannhet ochstort allvar.All offentlig makt, dvs. all makt som påverkarsamhällsutvecklingen, utgår inte från regeringen. Detvore kanske önskvärt om vi i framtidenfick ett förhållande där en lika omfattande och in-trängande demokratisk kontroll kunde genomföras avstorföretagens bolagsstyrelser och näringslivets top-par som den vi utsätter regeringen för. Det är en tankesom vi kanske ska återkomma till i annat samman-hang.Det har ibland anförts kritik mot den här gransk-ningen. Som alternativ förs fram att en ämbetsman-nagranskning, en författningsdomstol eller liknandeskulle så att säga vara att föredra. Men det är att åsi-dosätta det politiska systemet. Det är att göra att vissapersoner genom sin speciella utbildning, yrke ellerliknande sattes som kontrollörer över de av folketvalda representanterna i politiken. Detta är en i grun-den elitistisk tanke.Politiska frågor, hanteringen av statens medel ochhur staten uppträder gentemot medborgare och övrigainvånare har sina inskränkt formella sidor men ärnästan alltid delar i processer där värderingar ocksåfinns med.Det finns inga över samhällets sociala och politis-ka motsättningar stående personer som är helt obero-ende av samhällets sociala och politiska liv; detta ärillusioner. Även om vi i har en god ämbets-mannatradition som föreskriver oväld och opartiskhetoch att man i allmänhet förtjänstfullt lever upp tilldetta måste det vara inför väljarna ansvariga och avväljarna avsättbara personer som drar de nödvändigaslutsatserna och drar upp gränserna om så att sägarättstillämpningens inriktning, den allmänna inrikt-ningen.Utskottet har vid årets granskning - även om po-lemiken kanske låter annorlunda - varit hyggligtenigt. Detta är det, tror jag, viktigt att slå fast. Detvisar att det har gått att få fram bra slutsatser på deområden som vi har granskat. Endast fyra reservatio-ner är knutna till det här ärendet. Till sin karaktär -om jag ska karakterisera reservationerna - har desvårt att hitta egentliga konstitutionella frågeställ-ningar. Det är snarare värderingsmässiga och politise-rande frågeställningar som kommer in.Liksom reagerar jag på vad ut-skottets ordförande säger om vilka slutsatser som kandras av detta eller vilka slutsatser som dras när detgäller reservationerna - att det skulle vara fråga omen sorts regeringsmaktens arrogans. Det målas upp enbild av att det förekommer en arrogans i den nuva-rande regeringen. Det är en allmän bild som på någotsätt är den gängse bild som ska präglas. Men det ärkanske lättvindigt att flirta med den. Om vi granskarutskottsordförandens exemplifieringar finner vi attdet egentligen inte handlar särskilt mycket om arro-gans. Han tar upp frågan om ochÖsterrike. kommer senare att ut-veckla hur vi ser på granskningen av den frågan.Men där är problemet snarare den nya situationsom ställs inför som medlem av EU, där detär nödvändigt att beslutsprocessen i vissa situationerär väldigt snabb. Detta är inte uttryck för arrogansutan för ett problem som en ny situation skapar förden svenska politiken.Man måste naturligtvis tänka över samrådsförfa-randet och hur man i det politiska systemet skahandla. Regeringen ska ju representera ochgör det i dessa sammanhang, men ibland ställs maninför situationer där man måste ge ettsnabbt svar om den svenska positionen.Denna fråga har vi ännu inte löst på ett riktigt brasätt, och utskottsmajoriteten benämner det också ibetänkandet som ett problem vi måste tänka på. Menjag tror inte att man bör förfalla till att säga att nå-gonting som har orsakats av denna problematik är ettuttryck för arrogans.Den andra frågan som Per anför som ut-tryck för regeringens arrogans gäller omförordnandetav chefen för . Här kan man jugöra en helt motsatt bedömning. Regeringen togegentligen alldeles för mycket hänsyn till personligakrav och önskemål. Därför fattade man beslutet försent. Man kunde ha fattat beslutet om vilken personman ville se som chef för detta verk mycket tidigare.Det är ju regeringens verk, och därför äger regeringenfrågan om tillsättning av personer. Man kunde hafattat beslut utan detta hänsynstagande till personligaönskemål.Detta var inte nödvändigt, men regeringen agera-de ju här med en viss beslutsvånda. Det skulle jagnog vilja beteckna som motsatsen till arrogans.Också frågan om tjänsteupphandling är ett dåligtexempel på arrogans hos regeringen. Lagen om of-fentlig upphandling är något komplicerad. Det ärutomordentligt viktigt att upphandlingar sker och attdet blir en lika behandling av de företag som existerarpå marknaden. De ska ha samma möjligheter att fåsälja sina tjänster till staten när staten behöver varoreller tjänster.Men lagen om offentlig upphandling är inte lättatt tillämpa - det har vi nog kunnat konstatera. Vi kanockså se att regeringen själv har tillsatt arbetsgruppersom ska försöka granska hur arbetet har gått och vadman kan göra för att förbättra och förstärka sina ruti-ner.Visserligen uttalar utskottet på den här punkten ensamfälld kritik, men upphandlingsbrister har ju, somGöran påpekade, också förekommit hosandra regeringar. Därmed skulle alla svenska rege-ringar plötsligt betraktas som arroganta eftersom deinte har levt upp till bokstaven i lagen om offentligupphandling . I annat fall förfallerUnckels uttalande till att vara allmänt politikergnäll,vilket kanske inte är värdigt en ordförande i är det när det gäller och Telenor.Vi ska återkomma och diskutera det . Visst - vihar inte granskat famösa uttalandeom karakteristiken av den . Men mankan inte säga att det är ett uttryck för arrogans närregeringen hävdar svenska intressen i en konflikt meden annan stat i en affär. Att regeringen hävdar attaffärsmässiga principer ska ligga till grund för affärenär ju en politisk uppfattning.Den borgerliga reservationen är, vilket jag ska vi-sa senare under debatten, egentligen ganska obegrip-lig. Den utgår från värderingar och är ett politiserandeaktstycke och inte ett konstitutionellt aktstycke.Samma sak gäller egentligen utnämningsmakten.Som senare kommer att visa var dehöga statliga tjänsterna ett överklassre-servat. Går vi lite längre tillbaka var de ett adelspri-vilegium. Men är det ofta folk som åtminstone haren varierad social bakgrund. En del beskriver det somatt de har gjort en klassresa innan de kommer dit. Derepresenterar t.ex. bonderörelsen eller arbetarrörelsenoch har sina rötter där.Detta retar naturligtvis Moderata samlingspartiet,som ju inte kan befria sig från att vara överklassensparti. Men det är inte uttryck för någon arrogans attregeringen utser folk. Man får verkligen leva medfrågan om man lever upp till det som står i den mode-rata reservationen, nämligen att stödpartier har fåttmånga utnämningar. Det är framför allt Centerpartietsom har fått det och varit ett stödparti. Vi andra ärsamarbetspartier.Men om detta skulle vara skäl att avsätta alla ge-neraldirektörer, så kan jag tänka mig att det blir pro-blem i ett framtida borgerligt regeringssamarbete.Men det får väl lösas på den borgerliga kanten.Det är alltså, fru talman, viktigt att vi håller tung-an rätt i mun när vi diskuterar granskningen och inte ionödan skärper den polemiska tonen. Granskningen isig har ett utomordentligt värde - kan visapå när fel begås och tala om vilka gränser och reglersom gäller. Det är egentligen tråkigt att regeringeninte är företrädd här och sitter på plats och lyssnaroch tar emot de synpunkter som kommer fram igranskningsdiskussionen.Fru talman! Jag har varit med i några gransk-ningsdebatter. Det är konstigt, men man glömmeralltid något. Årets granskning har blivit ganska bra,och det är inte minst tack vare den utomordentligtskickliga personal som har tillhjälp. Jag har blivit den som har fått påpeka detta vidflera tillfällen, och jag får väl ta det som en god tradi-tion att jag återigen får rikta ett tack till utskottetspersonal. Den har gjort att denna sakliga och kvalita-tivt goda produkt som detta betänkande utgör harkommit till stånd. Jag yrkar på godkännande av ut-skottets anmälan i betänkandet och avslag på allareservationer.I detta anförande instämde ().Anf. 8 PER () replik:Fru talman! Jag hade väl kanske inte räknat medatt skulle dra samma principiella slut-satser av granskningsbetänkandet som jag gör. Av detsista ärendet som utskottet har redovisat framgår detatt det finns ett nära samarbete mellan socialdemo-kratin och . Det känns i som att detta samarbete går igen också i kam-maren i dag.Det var uppenbarligen känsligt, det här med arro-gansen. Ett annat sätt att uttrycka samma sak är attsäga att ett intryck tränger sig på av en regering somär sig själv nog. Jag säger inte detta för att söka po-lemisk strid utan för att varna. När en regering börjarbli sig själv nog och inte uppvisar den känslighet somen regering på parlamentarisk bas bör uppvisa, då rörman sig ut mot en farlig zon av maktutövningen.Jag kan använda ett par av de exempel som Ken-neth anförde i motsatt riktning. Det främsta ärÖsterrikefrågan. Visst kan man beskriva det som attsituationen var ny. Men en regering som är känsligfunderar inför en ny situation en, två, tre och fyragånger på vad denna nya situation i så fall kräver.En regering som förstår att man ska samråda medandra enligt grundlagen säger: Hur ska vi nu hanteradetta för att kunna hantera den nya situationen? Denmeddelar inte att man över huvud taget inte tänkte påsaken. Här ligger beviset för arrogansen i öppen dag.När denna bastion inte längre höll, säger man att tideninte räckte till trots att det inför utskottet har visats attandra länder hann med mer än den svenska.Förstå detta, , och ta varning ochberätta för samverkanspartierna vilka slutsatser var-ningen bör leda till.Anf. 9 () replik:Fru talman! Vi bör hyfsa debatten något. Det varinte någon företrädare för regeringen som sade inte tänkte på saken. Det var en tjänsteman iRegeringskansliet som tog som självkritik att manborde ha påpekat detta för regeringen, men faktisktinte tänkte på det.Varför gjorde man inte det? Jo, därför att manupplevde att det var väldigt knappt om tid och attSverige snabbt måste positionera sig till ett förslagfrån statsminister. Man skulle kunna bli detenda EU-land, förutom , som inte var medpå vagnen. Denna politiska bedömning fick skesnabbt och ett uttalande göras fort utan att man hannmed detta.Detta är en situation som vi måste problematiseraoch som vi inte behöver vulgarisera.Jag reagerar mot talet om arrogans. Det finns sä-kert maktfullkomlighet både här och där i maktenskorridorer var de än finns. Det ska vi naturligtvisgranska. Men det är så lättköpt. Man målar upp enbild av den nuvarande regeringen, nämligen att denskulle präglas av att vara sig själv nog och vara arro-gant, och stryker den bilden medhårs.Om vi läser vårt betänkande och reservationernafinns det inget belägg för något så starkt omdöme.Det är viktigt att konstatera.Anf. 10 PER () replik:Fru talman! måste ha tappat minnetnågot i fråga om hur statsråden har sett på Österrike-affären. Utrikesministern har inför vårt gemensammautskott medgivit att man inte tänkte på att kalla . Här ligger själva nyckelfrågan. En rege-ring som inte ens inser sina författningsmässiga för-pliktelser är på det sluttande planet. Denna regeringbehöver upplysas av ett utskott som vårt att här gällerdet att hålla sig till lag och författning och spela enligtde regler som vi har varit ense om ska gälla för de-mokratins utövande i vårt land.Det andra exemplet, som jag inte hann med i minförra replik, gäller utnämningsmakten.Landets statsminister medger inför utskottet attdet är naturligt att förtjänst och skicklighet vid till-sättning av statliga ämbeten i högre utsträckningkommer att kunna appliceras på socialdemokrater ochcenterpartister än på andra. Det medger statsminis-tern.Det ger mig skäl att understryka att detta också äruttryck för en regering som har tappat perspektivenpå vad den svenska författningen säger om vår för-valtningstradition.Kenneth påpekar att vi har rört oss bort ifrånett adelsprivilegium vid tillsättningen av statligatjänster. Ser inte att statsministernsuttalande leder fram till ett nytt adelsprivilegium, meni partipolitikens hägn?Vi ska varken ha adel eller partipolitik. Vi ska hadet författningen säger, nämligen de bästa männenoch kvinnorna som kan sköta de ämbeten som densvenska staten behöver ha tillsatta.Man ser inte det som står i blixtbelysning i ut-skottets handlingar - här riktar jag mig även till Ken-neth . Man ser inte de problem som maktutöv-ningen uppenbarligen just nu rymmer inom sig.Anf. 11 () replik:Fru talman! Om man ska diskutera frågan om ut-nämning realistiskt är det ju så att regeringen äger attutnämna, och den ska göra det efter förtjänst ochskicklighet. Det finns inget fall där man konkret kanbelägga att man inte har tagit hänsyn till förtjänst ochskicklighet.När det finns många personer i landet som har lik-artad förtjänst och skicklighet kan det smyga sig in enpolitisk värdering. Det är inte bra, men det kan detgöra. Det tror jag inte är unikt. Det skulle vara myck-et intressant att se, där den politiska färgen är noter-bar, hur det var under det borgerliga regeringsinneha-vets tid. går det inte att se eftersom det är en storpolitisk spridning på de människor som utsetts till detjänster som ligger under utnämningsmakten. Jag troratt samma kritik som möjligtvis skulle kunna riktasnu, kanske skulle ha kunnat riktas då.Det är problematiskt, och öppenheten vid utnäm-ningar skulle kanske kunna vara större. Icke destomindre är det, enligt vår grundlag, regeringen somstyr riket. Regeringen har under sig verk som ska varasjälvständiga. är inget undantag,utan har samma position som övriga verk. Det är dånaturligt att regeringen har en utnämningsmakt. Såmåste det vara. Det är ju egentligen bara därigenomsom regeringen styr riket.Jag tror inte att man kan säga på någon sakliggrund att det är värre eller mer av politiskt gynnandeav de egna nu än det har varit under tidigare regering-ar.Anf. 12 ():Fru talman! Jag ska börja med ett citat ur : Sanningen har sin givna plats äveni politiken, men den får givetvis icke drivas så långtatt den motverkar våra mer övergripande syften.Den som står för det här citatet är stadsrådet i . Det publicerades för något årsedan.Under vårens utfrågningar inför konstitutionsut-skottet har man ibland fått en känsla av att de därövergripande syftena varit lite väl mycket närvarande.Inom det politiska livet är det inte ovanligt att viträffar på en del människor som är beredda att sägavad som helst för att åstadkomma en effekt. I likhetmed kan vi i bästa fall möjligen,möjligen hoppas på att det skulle kunna omfatta ävensanningen.Men man får försöka vara glad i alla fall. Allt somsagts i KU-utfrågningarna har ju inte varit lögn, ävenom en del tycks sakna sjukdomsinsikt i ämnet, så attsäga.Fru talman! Salig drottning hade troligenrätt när hon medicinerade i frågan: Man bör sägasanningen, men alla sanningar böra icke sägas.Det är väl en instruktionsskyldighet som alla ny-blivna politiker och även tjänstemän borde utsättasför från sina äldre kamrater. Möjligen skulle manockså kunna tänka sig att vi alla fortlöpande höll ossunderrättade om detta, för att nu citera något ur rege-ringsformen. Vi kan ju ha tappat bort den tidigareinstruktionen på vägen. Det kanske är lika lätt att göradet som att glömma bort att diarieföra brev.Fru talman! Sanningen är ju faktiskt inte någotsom kan upphandlas på vilket sätt som helst. Denfinns ju där helt enkelt, helt oberoende av lagen omoffentlig upphandling.Fru talman! När utskottet samlar material föratt få bakgrund till regeringens olika ageranden kanibland allmänheten bibringas uppfattningen att vi haruppgiften att reda ut alla motstridiga påståenden somframförs i det material vi får in eller i de utfrågningarvi gör.Men så är inte fallet. Det är bara de påståendensom har relevans för vår granskning av regeringensom vi egentligen är intresserade av, eller för att varahelt korrekt - borde vara intresserade av. Det gälleralltså huruvida de kan peka på hur regeringen haragerat i förhållande till grundlagarna och i förhållan-de till övrigt regelverk.Fru talman! Om det t.ex. är så att en minister sä-ger till en verkschef att vederbörande saknar sjuk-domsinsikt, och de två har olika uppfattningar om ivilket sammanhang påståendet framförs så är det fögatroligt att det ligger inom KU:s granskningsuppgift attreda ut sammanhanget. Möjligen skulle man i margi-nalen förstås kunna fundera omkring att om en mi-nister hävdar att någon saknar sjukdomsinsikt så kandet kanske tyckas lite märkligt att samma ministeranser att den tilltalade ändå har den förtjänst ochskicklighet som regeringsformen föreskriver. Men detär mer i marginalen.Fru talman! framstår iblandi den allmänna debatten som ett digitalt forum, dvs.ett där det bara finns ettor och nollor. Det är vi somhar rätt och de andra som har fel, så att säga. Det ärmin uppfattning att så är det faktiskt inte.Visst, vi är alla människor. När jag för ca 30 årsedan läste lite socialpsykologi så fick jag lära mig endel om selektiv perception. Vi selekterar informatio-nen som möter oss utifrån det grundläggande synsättsom vi tidigt lagt oss till med. Och det konstitutio-nella felet - ursäkta vitsen - har vi alla. Vi i opposi-tionen söker förstås extra medvetet eller omedvetetefter fel på regeringen, och de som stöttar regeringenhar lite mer överseende med eventuella felsteg. Menäven när vi skiljer oss åt i slutsatserna har vi oftastgjort en grundlig gemensam analys.Fru talman! Vid presskonferensen när vi presente-rade det betänkande som vi diskuterar sade jagatt det finns ett seriöst och konstruktivt samtalsklimati utskottet och att detta präglade vårens betänkande.Och jag menar det. Så är det. Jag tror att det är väldigtbra för utskottets anseende som granskare av rege-ringen. Detta har ju även andra varit inne på tidigare.Jag hoppas, fru talman, att det klimatet kan hållas vidliv i fortsättningen också. Jag hoppas också att detgrönköpingska stadsrådet synpunkterpå sanningens förhållande till de övergripande syftenai framtiden också kommer på skam.Fru talman! Kammaren är ju ett retorikens forum.I debatten kommer vi nog att få se ett antaldebattsåpbubblor, som förmodligen inte kommer attfå något retorikpris. Men detta förtar inte den samladebedömningen av utskottets arbete att det blir så idebatten.Fru talman!