prot · GO0934 · 2000-11-27 00:00:00 — Detmotsvarar av de totala svenska utsläp-pen.En minskning på kanske inte låter så mycket.Men när det gäller den oerhört tungarbetade frågasom koldioxidutsläppsminskningar är så är det ettganska bra resultat. Det ger också självförtroende ivårt fortsatta arbete. Vi vet att det med den här typenav insatser går att få ned koldioxidutsläppen.Det hade naturligtvis varit lockande för mig att nulägga till ett antal synpunkter efter sammanbrottet iklimatförhandlingarna i . Jag kommerinte att göra det, eftersom jag kommer att ha en in-formation till i den frågan påtorsdag. Låt mig ändå säga att det är en global upp-gift. Det gäller att hitta möjligheter att minska utsläp-pen globalt.Vi ska i ta vårt ansvar. Vi ska se till att vigör det som är möjligt för att vårt bidrag till det glo-bala problemet blir så litet som möjligt. Men även omvi - och det säger jag för att påpeka det globala sam-bandet - tar bort alla våra koldioxidutsläpp i Sverigemotsvarar det av de amerikanska utsläppen och0,av de globala utsläppen.Inriktningen måste självfallet också fortsättnings-vis vara att vi ska gå i spetsen i och i det glo-bala samarbetet för att få till stånd hållbara överens-kommelser som ser till att vi även globalt kan få enminskning av koldioxidutsläppen.Anf. 26 ():Fru talman! Jag får tacka miljöministern för sva-ret, som blev långt mer uttömmande än det svar jagfått tidigare. Det tackar jag så mycket för.Jag förstår att det är en ganska stor och omfattan-de fråga som jag har lyft fram, men det är också ettstort och omfattande problem som vi står inför. Jagkommer själv från i , och jag serdagligen hur stiger. I går besökte jag Arvika.Jag vet att miljöministern också avlade ett besök därför . har vattnet stigitganska dramatiskt sedan miljöministern var där -står nu mer än över normalnivå. Statsministern är där för att på ort ochställe informera sig.Jag har med mig ett ganska slående tidningsur-klipp som jag tänkte ge miljöministern efter det att vihar haft vår debatt. Där finns flygfoton över Värm-land; över , och Gillbergasjön.Detta finns i en tidning , och det visar på ettslående sätt hur det ser ut.Det finns två frågor som jag tycker är viktiga attlyfta fram med anledning av det som har hänt.För det första kan man konstatera att stora regn-mängder och översvämningar kanske nu är mer regelän undantag i det här landet. Man får då väga in vadsom hände i somras.För det andra är det många människor som drab-bas. Dels drabbas naturligtvis kommunerna - ochsom miljöministern sade i sitt svar måste vi självfalletta upp detta med att kommunerna får mer resurser tillriksdagsbehandling. Men det handlar också om pri-vatpersoner. Även om man har en försäkring ska mantrots allt fram med en självrisk på . Har manuthus, en trädgård osv. så kan detta mer eller mindrespolas bort, och man får ingen ersättning för det. Detfinns också mycket annat som innebär stora ingrepp iprivatlivet. Man kanske har svårt att ta sig till sittjobb osv.Det handlar också om många näringsidkare. Dekanske kommer i ett ännu sämre läge rent försäk-ringsmässigt. Det går helt enkelt inte riktigt att för-säkra sig mot den här typen av skador för många. Detgäller många små företag . I de här delarna avlandet, t.ex. och , är de oerhörtviktiga för att näringar och arbete ska kunna växavidare. Det kan också ha en viss betydelse.Vad gäller skogsnäringen t.ex. så är skogen mereller mindre en sumpmark. Man får inte fram någotvirke nu till sågverken. Stora företag som Gruvönt.ex. kan eventuellt drabbas av driftstopp.Detta påverkar alltså i många led. Det värsta är kan befara att det också påverkar väldigt länge.Man säger nu att t.ex. ska stiga ända fram . Vi har alltså inte sett slutet på historien än.Vägverket har en hemsida , så där kan vivärmlänningar gå in och se vilka vägar som har rasat,vilka som är översvämmade, vilka som är skadadeosv. Det är ju allmänt bekant att rasadeganska rejält nu , och vi befarar att fler vägarhar underminerats på det här sättet.Jag skulle vilja ta upp en fråga med miljöminis-tern som gäller mikrodelen av det här stora proble-met. Ska vi inte föra en diskussion om att inrättanågon typ av katastroffond ? Annarsblir det den här typen av insatser som vi får gå in mednär olyckan har varit framme. Det skulle kanske un-derlätta till viss del i vår budgethantering, men män-niskor som drabbas skulle då också veta att någon-stans finns statsmakterna i bakgrunden och garanterarekonomisk ersättning.Anf. 27 Miljöminister ():Fru talman! Jag besökte för en och en halvvecka sedan, som så riktigt sade. Detär klart att det är en skrämmande upplevelse att se hurvädrets makter har påverkat och många andraområden också. Man ser vilka krafter som finns, ochhur sårbart även det svenska samhället ändå är förden här typen av händelser. hade jag enväldigt positiv bild med mig tillbaka från mitt besök iArvika, nämligen - vilket inte var så förvånande -värmlänningarnas sätt att ta den här typen av umbä-randen med beslutsamhet och med gotthumör. Det var en mycket positiv upplevelse.Jag hoppas att värmlänningarna genom mitt besökoch genom statsministerns och upplever att det finns ett stöd från staten,men också från resten av landet, i den här svåra situ-ationen.När det gäller frågan om ersättning och katastrof-fond kan man på sätt och vis säga att vi har inrättat enkatastroffond utan att göra någon stor och ny byrå-krati av det genom att regeringen har avsatt 100 mil-joner kronor till insatser för ändamålet. Det visar sigatt ansökningarna från de kommuner som drabbades isomras inte är större än att fonden förmodligen kom-mer att klara de anspråken. Det finns naturligtvis dåockså möjlighet för de kommuner som drabbas attsöka pengar ur fonden. Vi har talat om att vi ska för-söka åstadkomma den möjligheten så fort det går. Jagtror inte att man behöver gå längre närdet gäller just katastroffondsfrågan. Det viktiga ärtrots allt inte vad det kallas, utan det viktiga är att detfinns pengar till de här åtgärderna.När det gäller ersättning till privatpersoner är detbetydligt knepigare, eftersom staten naturligtvismåste ha ett starkt ansvar för att behandla alla privat-personer lika. Det har alltid genomsyrat statens ställ-ningstagande i de här situationerna. Då är det oerhörtbesvärligt att gå in och hitta möjligheter att ge indivi-duell hjälp, även om det gäller ett område som ärdrabbat på det här sättet. Det finns nämligen ocksåandra som drabbats på motsvarande sätt, även om detinte är i lika stor skala som och inte lika mångasom drabbas.Dessutom är naturligtvis detta något som i regel ärförsäkrat, och försäkringsersättningen är såvitt jagförstår åtminstone i regel tämligen bra. Det skullekunna få ganska långtgående konsekvenser om statengav sig in och täckte något slags självrisk i den typenav försäkringar. Det skulle naturligtvis kompliceraförhållandet mellan försäkringsgivare och försäk-ringstagare på ett sätt som vi nog inte kan ta ansvarför.Anf. 28 ():Fru talman! Jag håller med miljöministern. Det ärinte så viktigt vad vi kallar ersättningen för - huvud-saken är att det kommer någon form av ersättning.Varken miljöministern eller jag vet om de hund-ra miljoner kronorna räcker till, för vi har inte settslutet på den här historien . Men jag tycker ändå attdet är viktigt att ta upp enskilda människors situation.Det handlar ju inte bara om en massa praktiska umbä-randen, utan det handlar också om ekonomiska såda-na. Jag tycker nog att det är viktigt att vi trots allt fören sådan debatt.En annan sak som jag också nämnde förut är deredan dåliga vägarna som blir ännu sämre ochrasar ihop. Där behövs det verkligen pengar. Det är ide delar där vi har väldigt dåliga vägar som vi ocksåfår allt sämre vägar. De tar väldigt mycket stryk avvattenmassorna.Jag vet att miljöministern tänker prata om klimat-förhandlingarna . Men jag tycker ända attdet finns vissa frågor som vi borde lyfta fram och föraen diskussion kring. Det gäller t.ex. miljöskatterna.Ska vi säga oss ha vetorätt i alla skattefrågor, ellerska vi tillåta oss att införa majoritetsbeslut när detgäller t.ex. avgränsade miljöskatter som koldioxids-katt? Jag tycker att det är viktigt att vi för en sådandebatt och lyfter fram de frågorna. Det handlar om enavvägning mellan medlemsländernas möjligheter tillsjälvbestämmande och den stora miljöpåverkan. Skaden bli det avgörande här? Jag vet att frågan har dis-kuterats tidigare, och jag tycker att det är jätteviktigtatt vi fortsätter den diskussionen.Självklart ska vi också fortsätta arbeta medskatteväxling och med alternativa ekonomiska styr-medel. Det är ju faktiskt också det vi gör . Vi haren plan för det i budgetpropositionen - det är heltriktigt.Jag tänker också på en sak som jag läste om i enDN-artikel . Det gäller samarbete - att vi blir fleroch fler som tar till oss frågorna. Man ser här hurtransportnäringen tillsammans med miljöintressetsätter upp ett antal punkter som är viktiga för attkomma vidare. Det handlar också om miniminivåerpå t.ex. koldioxidskatten. Det handlar om vägavgifter.Det handlar om en jätteviktig fråga, nämligen attsvensk miljöklassettdiesel ska finnas i hela EU-området osv.Jag tror att det är jätteviktigt att vi har den här ty-pen av brett samarbete och att vi får fotfäste både hosnäringar och hos vanligt folk för de här miljöfrågor-na. Jag tror att många upplever ett ovanifrånperspek-tiv i de här frågorna. kommer de här skatternaigen. kommer de här lagarna igen.Jag tänker bl.a. på de utmanarkommuner somfinns i det här landet. Det är alltså kommuner somtillsammans med har satt uppegna mål för att sänka koldioxidskatten. Det arbetethar också gett bra resultat. Det handlar om fjärrvär-meprojekt, transportlösningar och en del håller påmed ecodriving. Jag tror att de goda exemplens maktockså måste få vara vägledande när vi jobbar med dehär frågorna.Till sist skulle jag, inte minst mot bakgrund avvad som har hänt i , vilja ställa en fråga till mil-jöministern. Vad kan vi som ordförandeland göra förde viktiga klimatförhandlingarna? På vilket sätt kanvi föra de viktiga klimatförhandlingarna vidare och fådem i hamn ?Anf. 29 Miljöminister ():Fru talman! Det var många och viktiga frågor somMarie reste. Alla känner vid det här lagettill regeringens inställning när det gäller det somMarie kallade för vetorätt i miljöskattefrå-gorna. Det finns en avvägning man måste göra härmellan å ena sidan det positiva i att kunna ha gemen-samma beslut om skatten utan att något land har veto-rätt, dvs. s.k. kvalificerad majoritet, och å andra sidanbehovet av att behålla en nationell självständighet påskatteområdet.Det förvånar mig lite grann att ,som tillhör ett parti som egentligen inte vill ha någotEU-samarbete, t.o.m. pläderar för majoritetsbeslutinom EU-samarbetet. Det är väl egentligen en formav överstatlighet som inte rimmar särskilt bra medVänsterpartiets grundläggande inställning i EU-frågan.Marie tar också upp utmanarkommu-nerna. Jag är oerhört imponerad av vad utmanar-kommunerna, och många andra kommuner också,gör. När jag träffade Per , SNF:s ordföran-de, senast bad jag att han skulle se till att jag kunde fåvara med nästa gång man hade ett möte i den härkretsen av utmanarkommuner. Man har agerat på ettframåtsyftande sätt. Man har tagit vissa risker med endel av sina investeringar. Jag är säker på att på långsikt kommer det här arbetet att ge mycket bra resultat.Jag tror också att det kommer att sprida sig till andrakommuner, vilket ju är själva grundtanken.Jag är också glad över att vi genom de lokala in-vesteringsprogrammen, som var uppe även i den förrainterpellationsdebatten, har gett kommuner möjlig-heter att göra ordentliga investeringar som får braeffekter när det gäller klimatpolitiken. De goda ex-emplens makt är väldigt viktig.Sedan är det frågan om hur vi kan följa upp möteti . För det första vill jag betona att det som nubeskrivs som ett sammanbrott, och naturligtvis ocksåvar det, ändå förde diskussionerna framåt på enmängd viktiga områden. Vi har alltså en betydligtbättre grund att stå på nu än vad vi hade för en veckasedan när ministerdelen av klimatmötet inleddes,även om vi inte kom hela vägen fram till en uppgörel-se.Sveriges uppgift nu blir ju att förbereda ordföran-deskapet. Då handlar det om att försöka hitta möjligakompromisser med framför allt , ochJapan. Jag tror att det arbetet redan är på gång mentalthos många av de svenska experterna, hos mig och hosandra EU-länder.Sedan gäller det också att utveckla och användade kontakter som vi har med de tongivande länderna.Jag besökte ju miljöminister och vicepresidentfru . Jag harhaft goda kontakter med henne tidigare. Hon är väl-digt viktig eftersom tar över ordförandeskapet iG 77, dvs. i utvecklingsländernas organisation. Jagkommer självfallet också att besöka den nya admi-nistrationen i så fort det är klart vem detär som kommer att hantera de här frågorna på högnivå efter det att man har fått fram en ny president.Det är ett sätt att inleda arbetet. Min förhoppningär att detta ska leda till att vi under densvenska ordförandeperioden har ett nytt möte av detslag som vi hade i . Då är ju ansvarigtför att företräda EU i de här sammanhangen. Det ärklart att det är en väldigt stor utmaning. Det är enväldigt viktig sak.Det som står på spel är ju att vi inte får något rati-ficerat Kyotoprotokoll . Det kommer att försenaarbetet. Än så länge kan man säga att det inte harblivit någon försening som behöver leda till någraskador för miljön om vi kan reparera detta i god tid.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tycker att det låter positivt attmiljöministern tror att vi kan ha ett nytt möte undervåren där vi tar upp de här viktiga frågorna. Jag för-står att man naturligtvis har med sig mycket av detsom hände . Jag tolkar också miljöministern såatt man har kommit lite bättre på talefot med varand-ra. Det var kanske också bra att man klippte av mötetför att kunna gå vidare i stället för att få en urvattnadkompromiss. Det är ju inte några små steg som måstetas, utan vi måste i alla fall se till att vi kan uppfyllade krav som har ställts på oss i Kyotoprotokollet. Dettror jag att vi är ganska överens om. Då är det som vigör på nationell nivå också oerhört viktigt. Det gällerflera av de saker som vi har tagit upp här, t.ex. sam-arbete mellan olika intressenter.Sedan tog miljöministern upp detta med att pläde-ra för överstatlighet eller inte. Jag kan väl säga så härdå: Vi är ju trots allt med i EU. Jag tycker att de möj-ligheter som kan stå till buds inom EU för att förbätt-ra miljön via skatter och via andra typer av styrmedelnaturligtvis ska användas. Därför tycker jag att det ärbra att det har startat en diskussion om minimis-katter när det gäller miljöskatter. Jag tror att miljömi-nistern håller med mig om att det finns en sådan dis-kussion levande. Jag plockade ned den bollen ochbollade över den till miljöministern.Jag tror att vi har all anledning att återkomma tillde diskussionerna. Miljöfrågor handlar inte om enåtgärd. Miljöfrågor handlar om så väldigt mångaåtgärder. Det har den här diskussionen också visat.Anf. 31 Miljöminister ():Fru talman! Det var inte möjligt för EU att ac-ceptera den tänkbara kompromissen som vi hade påbordet i gryningen . Den hadeurholkat Kyotoprotokollets redan blygsamma åtagan-den alldeles för mycket.Industriländerna lovade ju i Kyotoprotokollet attsänka utsläppen . EU hade det största åta-gandet trots att vi bara har halva utsläppen jämförtmed som har . som undermånga år har varit ordförande i , dvs. den inter-nationella expertpanelen om klimatförändringar sombestår av 3 000 vetenskapsmän runtom i hela världen,berättade för mig att om vi inte får något Kyotoproto-koll kommer koldioxidhalten i atmosfären att fram till2020 öka med . Om vi får ett bra Kyo-toprotokoll kommer den att öka med 9 %.Det säger jag inte för att ingjuta pessimism hosdem som eventuellt lyssnar på detta utan för att beto-na att detta bara är ett första steg som kommer attbehöva följas av betydligt radikalare insatser än de vigör för närvarande.Jag tror också att det sker någonting med opinio-nen . Det gäller inte bara i , utan det gällerockså i många andra länder, och inte minst i USA.Många politiker tycker att det är besvärligt att försökaföreslå åtgärder som innebär olika typer av begräns-ningar också för människor, men kommerkanske kritiken att vara: Varför gjorde ni inte mer närdet fanns tid att göra det? Det är väldigt viktigt.Den diskussion som förs innebär i och för sigett ökat medvetande om problemen. Men där finnsockså en icke röstsvag grupp som menar att man intebehöver tänka så mycket på dessa problem. Till demvill jag säga att de bör tänka på försiktighetsprinci-pen, även om de inte själva tror att det finns faktasom entydigt stöder teorin om klimatförändring. Tänkom det stämmer, det som 3 000 vetenskapsmän säger,att det pågår en förändring. Då måste man göra någotav rena försiktighetsskäl, även om man inte är heltöverbevisad om att det verkligen kommer att ske.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2000/01:93 om poli-sen och brottsligheten mot barnAnf. 32 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vad jagavser att vidta för åtgärder för att förbättra utred-ningsförutsättningarna vid brott mot barn.Jag vill inledningsvis framhålla att det är min ochregeringens självklara ståndpunkt att polisen ochåklagarväsendet ska ha en god förmåga att utredasåväl svåra och komplicerade ärenden som den storamassan av enkla och medelsvåra brott. Det är därförbetydelsefullt att polisen och åklagarväsendet fortlö-pande vidtar åtgärder för att ytterligare förbättra kva-liteten på brottsutredningarna och generellt höja med-arbetarnas kompetensnivå.Regeringen prioriterar bekämpningen av vålds-brott eller andra övergrepp mot barn. Den målsätt-ningen framgår av regleringsbreven för såväl polisensom åklagarväsendet. Jag vill lyfta fram att polisenenligt regleringsbrevet för ska göra en natio-nell analys av hur polisverksamheten har utvecklatsnär det gäller bekämpningen av våldsbrott. Polisenska också särskilt redovisa vilka insatser som genom-förts för att bekämpa våld mot kvinnor och barn.Dessutom har regeringen som mål för polisen ochåklagarväsendet angett att utredningstiderna skaminska.Det är givetvis i högsta grad oroande att antaletpolisanmälda fall av barnmisshandel eller andra över-grepp mot barn ökar. Jag vill dock framhålla att ensådan ökning inte alltid behöver innebära att antaletsådana brott faktiskt har ökat. Som bekant kan enökad anmälningsbenägenhet för vissa brott vara enorsak till en statistisk ökning. I BRÅ:s rapport (2000:15) anges att flera undersöknings-resultat tyder på att en ökad anmälningsbenägenhettill stor del är orsak till den statistiska ökningen avden polisanmälda barnmisshandeln som skett mellanåren 1990 och 1997.Att myndigheterna med kraft fortsätter att ut-veckla verksamheten är avgörande mot bakgrund avde allt högre krav som ställs på poliser och åklagarenär det gäller kompetens, skicklighet och effektivitet.Utöver detta är det från tid till annan nödvändigt attöverväga om det finns behov av mera genomgripandereformer på området.Det finns poliser och åklagare som är speci-aliserade på att utreda vissa typer av kvalificerade ochsvårutredda brott, bl.a. misshandel eller sexuellaövergrepp mot barn. Inom såväl polisen som åklagar-väsendet finns det goda möjligheter till vidareutbild-ning när det gäller att utreda brott mot barn. EnligtRiksåklagarens allmänna råd om ledningen av förun-dersökning i brottmål, bör åklagare regelmässigt ledautredningar om brott som inbegriper våld som riktarsig mot närstående eller brott där barn kommer atthöras.Polisen och åklagarväsendet vidtar också fortlö-pande gemensamma åtgärder för att förkorta hand-läggningstiderna i brottsutredningar. Enligt enkompletterande verksamhetsplan från Riksåklagarenska åklagarmyndigheterna förkorta handläggningsti-derna väsentligt. Målsättningen är att åklagarnasgenomsnittliga handläggningstid inte ska överstiga 30dagar. bedömer att handlägg-ningstiderna förkortas betydligt med det nya system-stödet i utredningsprocessen - Durtvå.Att vissa poliser och åklagare har specialistkom-petens när det gäller brott mot barn är av största viktför att nå en hög kvalitet i brottsutredningar. Jag villdock framhålla att det är angeläget att alla poliser haren tillräcklig kompetensnivå för att kunna fatta än-damålsenliga beslut för att säkerställa en effektiv ochrättssäker ärendehandläggning i alla typer av ärenden.Detta gör sig gällande inte minst i de situationer därdet kan antas att misshandel eller sexuella övergrepphar begåtts mot barn. Väl genomförda förstahandsåt-gärder i ett ärende är av väsentlig betydelse för denfortsatta handläggningen. Likaså är det angeläget attdet i inledningsskedet finns möjlighet att snabbtöverlämna ärendet till polisutredare med specialist-kompetens eller till åklagare.I grundutbildningen för alla poliser och åklagareingår därför moment som syftar till att öka deraskunskap om våld i familjer, barns och ungdomarsbehov och utveckling samt brottsoffer.Kommittén mot barnmisshandel har i del-betänkandet Barnmisshandel - polisens och åklagar-nas handläggningstider och arbetsmetoder (SOU2000:42) redovisat uppdraget vad gäller utredningaroch handläggningstider hos polis och åklagare ochlämnat förslag till förändringar inom detta område.Betänkandet har remissbehandlats och ären-det bereds inom Justitiedepartementet.Anf. 33 ():Fru talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret på min fråga. Tyvärr blev jag besviken överokänsligheten inför problemet och vad statsrådet ochregeringen kan göra för att förbättra situationen.Det växande problemet med barnmisshandel haruppmärksammats. , Barnens rätt i samhället,slår larm om att mörkertalet är mycket stort. Enligt desenaste redovisningarna handlar av de samtalBRIS får in från barn just om barnmisshandel. An-mälningsbenägenheten bör öka ytterligare om vi skafå en riktig bild av storleken på problemet. Då krävsatt rättssamhället kan leva upp till de kvalitetskrav påutredningarna som vi har rätt att ställa.Vi kommer då till dagens frågeställning: skavi förbättra utredningsförutsättningarna vid brott motbarn? är förutsättningarna undermåliga. Vetjustitieministern att nästan två tredjedelar av de an-mälningar om barnmisshandel som gjordes 1996/97inte gick vidare till åtal på grund av att brott inte gickatt styrka, trots att gärningsmannen var känd? An-märkningsvärt, uttryckte sig BRÅ, när dessa faktaredovisades. Man kan bara undra hur dessa 1 300-1 400 barn känner sig efteråt, när det inte har funnitsnågon god förutsättning för behandling av derasärende i rättsväsendet. Vad det beror på står klart. Detär mycket svårt att utreda brott mot barn. Det ärmycket svårt att genomföra förhör.De som utreder brott mot barn är duktiga,trots de dåliga förutsättningarna. finns varkenmänskliga eller tekniska förutsättningar rent generellt.De tekniska förutsättningarna är dock det mindreproblemet. Det stora problemet är att det finns allde-les för få polisutredare som har kompetens att förhörabarn. Det är alldeles för få åklagare som har kompe-tens att leda en förundersökning vid brott mot barn.Låt mig ge ett exempel eller två. I Västra Göta-land har 8 polisutredare av minst 24 formellkompetens att förhöra barn. Polisen i har tvåpersoner att tillgå med kunskap och kompetens attförhöra barn. En av dessa polisutredare hade vidingången av oktober månad handlagt 17 ärendenmed barn som utsatts för sexuella övergreppeller misshandel. Det är inte en rimlig arbetssituation.Dessutom tillkommer att utredningar om brott motbarn inte har speciellt hög status.Justitieministern nämnde i sitt svar Utredningenom barnmisshandel och dess delbetänkande. Därfinns ett stort antal förslag på hur utredningsförutsätt-ningarna ska kunna förbättras. Har ministern någrakommentarer kring förslagen? Förslagen har varit utepå remiss och Riksåklagaren, ochalla inblandade har haft synpunkter. Det skulle varaintressant att höra vad justitieministern tycker omdessa förslag.Anf. 34 Justitieminister ():Fru talman!