prot · GO0940 · 2000-12-05 00:00:00 — Om jag hade ansett att det vore enförlorad generation som vi inte skulle satsa på hadejag inte heller stått bakom en budgetproposition somändå innebär att anslaget till kriminalvården ökar ochdär man också pekar ut de områdena där man behöversatsa.Eftersom sitter i Kriminalvårds-styrelsen tillsammans med mig känner han också hel del av de nedskärningar som har planeratsinom kriminalvården. Man ska minska på administ-rationen. Man ska förändra. Man har inte har lyckatsfullt ut. Man har inte fått ut just de besparingar somman hade förväntat sig utan de kommer att utfalla iett senare skede. Men just de bitarna tycks ju JeppeJohnsson inte vilja se.Jag är helt övertygad om att hade inte den väl-färdspolitik funnits som ändå har bedrivits under alladessa år, om det i stället hade varit moderat politiksom styrt, hade vi behövt ha åtskilliga fler anstalter.Jag tror nämligen på välfärdssystemets möjlighet attfaktiskt vara brottsförebyggande.Detta innebär dock inte att vi har lyckats på allaområden. Det finns fortfarande mycket som behöverutvecklas och göras. Det finns fortfarande mångagrupper som inte får den hjälp och det stöd man be-höver. Så har det varit under alla år. Man har intelyckats fullt ut.Sedan måste jag bara göra en kommentar. Mode-raterna säger att polisen inte lyckas utreda någrabrott, inte kan utföra sitt arbete, inte kommer på ut-ryckningar och inte lyckas åtala brottslingar överhuvud taget. har vi en situation där vårahäkten och anstalter är fulla med människor sompolisen och åklagarväsendet faktiskt tydligen lyckatshantera. Helt misslyckat kan hela rättsväsendet alltsåinte vara.Anf. 152 () replik:Fru talman! Det kanske är er smala lycka, AliceÅström, att polis och åklagare inte lyckas så bra somvi alla skulle önska. Om alla brott hade klarats upphade fängelserna varit betydligt mer överfyllda. Jagtror trots allt att det hade gagnat den lilla människansom blir bestulen, som får inbrott i sin bil, som fårinbrott i sitt hem, som blir våldtagen eller, för att taett brott som jag vet engagerar , somutsätts för brott med nazistiska förtecken. Om alladessa brott hade klarats upp hade vi säkert haft fler ifängelse.Jag tycker ändå att talar lite grann hypote-tiskt. har vi den utveckling vi har haft. Vi har denvälfärdsutveckling som väl de flesta av oss tycker hargått i rätt riktning, även om vi har delade åsikter omväldigt mycket. Men trots allt hamnar några i miss-bruk och fängelse. Jag tittade på antalet§ 34-placeringar, som också har minskat, vilket ocksåmajoriteten konstaterar. Tror inte att detnästan skulle vara en investering - harju börjat prata i sådana kapitalistiska termer, fast nugäller det ju människor och inte pengar - att de män-niskor som behövde fick genomgå dessa brottspro-gram? Skulle det inte löna sig sedan i samhället,framför allt i minskat mänskligt lidande för både denenskilde och eventuella kommande brottsoffer?Anf. 153 ():Fru talman! Jag ska hålla mitt första anförande påett ämne som kanske inte är det allra mest opportuna.Jag ska tala en del om kriminalvårdspolitik. Jag skarikta det här talet till en av mina bekanta.Det är enkelt med enkla svar - gärna i politiken,men ofta överallt i livet. Att dra gränser mellan män-niskor, mellan oss och de andra - ingenting är enkla-re. Överallt i världen ser vi de här gränsdragningarna- etniska, religiösa, politiska. Gränser utgör enklasvar på svårlösta frågor.Men visst är vi annorlunda. Vi i har väl avtradition inte skapat gränser mellan människor. Vi harväl ett annat arbetssätt.Sverige har en lång tradition av en human syn påvad påföljd för ett brott ska vara. Det är inte för intesom vi bl.a. diskuterar kriminalvård. Viljan attse den dömde som någonting annat än en för alltidförhärdad brottsling har hållits levande genom storadelar av . Vi har t.ex. försökt se de socialafaktorer som ibland ligger bakom brottslighet. Vi harpå senare tid också börjat snudda vid andra faktorer,en del som ligger väldigt nära det rent medicinskaområdet och som också kan ha avgörande betydelseför om en människa blir brottsling eller inte.Jag har en god vän. Hon har en son med en sjuk-dom med ett av dessa konstiga namn som man sompolitiker har blivit tvungen att lära sig -DAMP, ADHD, MBD; det finns hur många somhelst. Men den här pojken har Aspergers syndrom.Barn med Asperger har ofta en intelligens som ärjämbördig med eller bättre än Medelsvenssons. Deblir ofta otroligt kunniga inom ett väldigt smalt områ-de. En del forskare funderar t.ex. på om medsitt fantastiska musiköra kan ha varit ett barn somväxte upp med Asperger.Men dessa barn har ett problem. De har svårt attsammanknyta människor känslomässigt. Om man inteupptäcker Asperger i barndomen blir de här barnenofta de som förstör klasser, de som busar, de som intelär sig, de som är udda. Och vart leder det? En ofull-ständig skolgång, dåliga kunskaper på många områ-den, att bli utpekade som udda och kanske utstötta -allt leder till att barn med Asperger i alltför mångafall växer upp till ett liv med missbruk och brottslig-het.Vad är det då som gör att vissa människor får As-perger - arv, social bakgrund, skador vid födseln? Ettannat namn på Asperger är högfungerande autism.Det kanske kan ge ytterligare bakgrund till problemetmen ändå inte förklara allt. Ändå måste vi inse: Detskulle lika gärna ha kunnat vara jag, vi, våra barneller barnbarn som drabbats. Gränsen mellan brotts-lingen och oss andra är inte helt enkel att dra.Fru talman! Det är i det här perspektivet som jagmenar att man måste se kriminalvård, oavsett om denpågår i eller någon annanstans i världen därman kanske har enklare att dra sådana här gränser.Väldigt få om ens några människor föds till brottslig-het. Belysningen på de rehabiliterande åtgärdernainom kriminalvården får aldrig döljas bakom kravbara på hårda tag, bara på effektiva straff eller barapå oskadliggörande av brottslingarna.Ändå finns det en del oroväckande tendenser isamhället att detta nu håller på att bli fallet. Vill manlita till opinionsinstituten finns det tyvärr alltförmånga människor i som vill återinföradödsstraff. Alltför många ser de enkla, hårda lösning-arna som svaret på hur samhället ska kunna lösabrottsproblematiken. Då kan det vara enkelt också föross som politiker att haka på, att välja att säga rätt ordför dessa människors öron. Men vart kommer det attleda?Jag är jurist. Jag har suttit ting och tagit min jur.kand. En av de diskussioner som alltid pågick när jagläste juridik var diskussionen om det som på juridiskakallas individualprevention och allmänprevention.Ska straffets huvudsakliga uppgift vara att föra denenskilda brottslingen tillbaka på den smala vägen,eller ska straffet i huvudsak vara avskräckande? Sva-ret är inte enkelt. Ändå går det att påstå att man ing-enstans i världen har lyckats komma till rätta medbrottslighet bara genom hårda straffsatser. Uppenbar-ligen krävs det mer.Folkpartiets representant i utskottet, som liksomjag har en väldigt kort bana i riksdag, harhaft att ta ställning dels för den kommittémotion sombl.a. och gemensamtinlämnat, dels till en del andra förslag vilka väckts avandra motionärer. Jag menar att det bland dessa finnsett antal yrkanden som visar hur kriminalvården bor-de kunna bli både mer effektiv i sitt återanpassandeav dömda, även dessa människor som har olyckan attfödas med ett mer eller mindre osynligt handikapp,och mer tydlig i sin allmänpreventiva, avskräckanderoll.För det första borde det vara naturligt att ingensom döms till fängelse ska behöva riskera att blimissbrukare eller återfalla i missbruk inne på en an-stalt. Snarare borde det vara en självklarhet att fäng-elserna alltmer aktivt arbetar för drogfria miljöer. Såsker också, men i vilken takt? Målet måste alltid varaatt samtliga anstalter ska vara drogfria. Så länge dettamål inte nås måste i vart fall garantier finnas att minsten anläggning inom var och en av de f.d. kriminal-vårdsregionerna blir drogfri.För det andra måste det finnas meningsfull verk-samhet inne på anstalterna. har här valt attspeciellt fokusera på kvinnorna. Kvinnorna utgörfortfarande, och det är väl tur, en väldigt liten mino-ritet av dem som döms till fängelse. Deras problemkan därför riskera att hamna utanför när prioriteringargörs. Men detta vore mycket olyckligt.För det tredje måste även fängelsedömda kunnakänna trygghet inne på anstalterna. Vi har drab-bats av en ny typ av brottslighet, en som i sin för-längning hotar hela vårt samhällsbygge. Det finnsgrupper som vill ställa sig utanför samhället, utanförlagen. De försöker även bedriva sin verksamhet in-nanför anstalternas väggar. Det får aldrig vara så attde, genom hot eller andra åtgärder, kan påverka andradömdas möjligheter att återanpassas.För det fjärde och sista, men kanske också detviktigaste, måste mer vikt läggas vid hur återanpass-ningen av den dömde ska ske. Professionell handled-ning och utbildning bör inte bara förekomma inne pårespektive fängelseanstalt. Minst lika viktigt är attvarje fängelsedömd får en reell chans att återgå till ettnormalt liv när straffet är avslutat. Kriminalvårdenssamarbete med andra offentliga aktörer inom detsociala området och inom arbetsmarknadsområdetoch boendet måste förstärkas.För människor med inte bara social problematikbakom sig krävs både kunskap och erfarenhet för attupptäcka eventuella bokstavshandikapp och för attdärefter ge dem en möjlighet att kunna återanpassasig till den ofta skrämmande världen utanför. Förmänniskor som gång efter annan åker fast i upprepadbrottslighet kanske det inte är hårdare straff, utaneffektivare återanpassning som är behovet.Fru talman! Kriminalvården måste alltid utgå frånatt också de dömda är människor, med samma värdeoch samma rättigheter att skapa sig meningsfulla livsom vi andra. Påföljden efter ett brott får aldrig enbartbli de enkla kraven på straff, på att visa andra hur illadet går om man inte sköter sig, på den mänskliga,men ofta oönskade, viljan om hämnd.Vi har ett ansvar att skapa möjligheter för dedömda att lämna brottsligheten bakom sig. Än är viinte tillräckligt skickliga på detta område. Samtidigtmåste vi också acceptera att alla lösningar inte måstekräva ständigt utökade budgetramar. Ledning avanstalter och viljan att prioritera olika områden måstegenomsyra alla offentliga verksamheter.Med hänvisning till det anförda vill jag med dettanågot förkortade inlägg instämma i det Folkpartietsrepresentant i justitieutskottet, ,yrkat vid behandlingen av de förevarande ären-dena.Anf. 154 () replik:Fru talman! Jag vill bara ta avkammarens tid i anspråk och säga att jag uppskattadedetta inlägg av väldigt mycket. Jagtycker att det står i mycket skarp kontrast till det viofta möter i debatten: ensidiga krav på fler poliser,ensidiga krav på hårdare straff.Lycka till med den diskussionen i fortsättningen!Anf. 155 () replik:Fru talman! Jag vill bara tacka.Anf. 156 ():Fru talman! Den svenska välfärdsmodellen vilarpå grunden att alla medborgare omfattas av den gene-rella välfärden, en välfärd som alla får del av efterbehov och inte efter plånbokens tjocklek. Med välfärdmenar vi främst bra vård, skola och omsorg, ett riktföreningsliv och trygghet, trygghet att kunna röra sigfritt i samhället, att inte behöva känna oro för attutsättas för brott och våld.Målet för kriminalpolitiken är att minska brotts-ligheten och öka tryggheten. Traditionellt har krimi-nalpolitiken förknippats med hur straffsystemet ser utoch annat som staten gör när det gäller brottsligheten,dvs. i huvudsak insatser från polis, åklagarväsende,domstolar och kriminalvård.Mot bakgrund av vad vi nu vet om brottslighetensutveckling och orsaker är det enligt min meningsjälvklart att dagens kriminalpolitik måste ha en be-tydligt bredare ansats. En modern kriminalpolitik skabygga på en helhetssyn på brottsligheten. Det betyderatt den första kriminalvårdspolitiska ansatsen är attarbeta för att brott ska förebyggas.Det finns all anledning att betona: De reformersom den samlade budgeten innehåller på olika väl-färdsområden är insatser som i grunden är brottsföre-byggande. På så sätt påverkas också kriminalvårdenpositivt när tiderna är goda, arbetslösheten sjunkeroch välfärden kan utvecklas. Därtill är ju budgetför-slagets satsningar i det samlade rättssystemet viktigaför att på olika sätt förbättra förutsättningarna för attkriminalvården ska kunna uppfylla de satta målen. "Släpp fångarne loss, det är vår! Var mänska i sinsjäl vill väl, när grön Naturen står! "- det ärvår! hade en i grunden klok och fin tanke.Eller som beskrev sin tanke medfilmen med egna ord:"Det anses väldigt opassande att låsa in ett barnsom stulit pappas plånbok. Lika förlegat är det att låsain brottslingar. För det är helt vansinnigt och absurtatt tänka sig att nån ska kunna bli 'bättre' eller anpas-sad till samhället genom att låsas in. "Vi är många som i grunden och i hjärtat kännersom . är det inom kriminalvården ochrättsväsendet i stort som vi tvingas konfronteras medverkligheten. Det är inte alltid det går bra för männi-skor i livet. Trots vår avsky mot brott så sker detta.Trots att vi vet att ett fängelsestraff ofta blir ett till-fälligt avbrott i en kriminell bana är vi politiskt över-ens om betydelsen av att samhället reagerar mot kri-minella handlingar med bl.a. fängelsestraffet, trots attvi nog alla vill se människan som en i grunden godvarelse.Just den positiva människosynen måste bära uppockså rättsväsendet och kriminalvårdens insatser.Kampen mot brottsligheten ska bygga på en helhets-syn och utgå från principen om alla människors likavärde och respekt för den enskildes integritet ochvärdighet.Rättsväsendets reformering och de ökade sats-ningar som görs är viktiga inslag för att öka män-niskors trygghet. är det nödvändigt att viockså angriper orsakerna till brott. Vi är övertygadeom att en politik som leder till välfärd åt alla är denviktigaste grunden när det gäller att minska brottslig-heten.Vi vet att brottsligheten kan stävjas när välfärdenkommer alla till del, när arbetslösheten bekämpas ochnär familjerna kan känna en ekonomisk trygghet. Vivet att vi förebygger brott när skolan fungerar bra, närbarnen får en god grund för livet i förskolan och närbarn och ungdomar kan få del av ett rikt föreningsliv.Det är grundförutsättningar för det goda tryggasamhället. Därför är det med glädje vi ser att budge-ten också innehåller resursförstärkningar på välfärds-politikens områden.När det gäller att komma till rätta med brottslighetoch att bekämpa brott behövs mer än poliser ochstränga straff. Det krävs ett samhälle för alla, med enpolitik som minskar avstånden mellan människor.Skolpolitiken, familjepolitiken och socialpolitiken ärviktiga pusselbitar i det kriminalpolitiska arbetet. Detär faktiskt viktigare än straffsystemets utformning.Som flera debattörer redan sagt görs nu en storsatsning på hela rättsväsendet. Vi står inför ett beslutom den största satsningen på rättsväsendet någonsin.Det är mycket glädjande, det är nödvändigt och det ärangeläget vi alla har genomlidit av en kärvekonomisk verklighet.Kriminalvården tillförs år2001. Prioriterade uppgifter är att förstärka frigiv-ningsförberedelserna, att bekämpa narkotikamissbru-ket och att förebygga återfall i brott och även att ut-veckla alternativen till fängelser.Fru talman! Kriminalvården har på många sätt ut-vecklats positivt . Gemenskap i häktenhar införts och vårdarrollen har förändrats genomkontaktmannaskapet. Säkerheten inom anstalter ochhäkten har förbättrats bl.a. genom den s.k. sektorise-ringen. Programverksamheten har utvecklats ochstödavdelningar och sexualbrottsavdelningar harinförts. har besparings- och rationalise-ringskrav medfört omfattande organisationsföränd-ringar. Detta har ställt stora krav på dem som arbetarpå våra fängelser.Nya påföljder och möjligheter att verkställa kortafängelsestraff genom intensivövervakning med elek-tronisk kontroll har fått till följd att antalet korttids-dömda har minskat som antalet intagna medlånga strafftider har ökat.Kriminalvården står nu inför ett fortsatt rationali-seringsarbete. Det handlar om att undanröja hinderför en effektiv verksamhet och fortsätta att utvecklaverksamheten mot de mål som ställts upp. I det sam-manhanget är det särskilt viktigt med kompetent ochengagerad personal. En central uppgift för kriminal-vården är därför att svara för att personalen har denkompetens som krävs.Jag besökte för sedan landets kanskemest kända fängelse, nämligen Kumlaanstalten. Kan-ske har Kumla, som många anstalter, präglats av denmörka bilden - upplopp, våld, hot och stora narkoti-kaproblem. Men mitt besök på Kumla blev en positivöverraskning. Där har man trots resursbrist lyckats. Iett TT-meddelande benämns anstalten nu av Sekosombudsman som något av en möns-teranstalt.De har gjort detta genom att respektera de intagna.Kumlas arbete med arbetsdokumentet har utan tvivel varit framgångsrikt. Narkotikan innepå anstalten har bekämpats effektivt. Man har avskaf-fat kontanter och i stället infört en form av kontant-kort. Man har också höjt kontrollen av fångarna, bl.a.genom urinprov.Men har man på Kumla valt att satsaframåtsyftande i en positiv riktning. Det har varit ettarbete som visar att det inte i huvudsak är fler ellerhårdare batonger som är grunden till en förbättradsituation på våra fängelser.Möjligheterna att ta emot besök har ökat. En spe-ciell lägenhet har byggts inne i fängelset där fångarnaoch deras familjer kan umgås fritt. En annan lägenheti själva Kumla erbjuder billigt boende för långvägabesökare. I en TT-intervju säger anstaltschefen : "Vi tror på förtroenden. Visserligenkollar vi besökarna mycket noga, men är å andrasidan generösa med att tillåta besöken. "När det gäller att förbereda för ett liv efter ettfängelsestraff är det också viktigt att beakta att detfinns grupper, t.ex. kvinnor, unga och olika etniskaminoriteter, som har särskilda behov.Programverksamheten är ett viktigt medel för attintagna ska få stöd och behandling för bl.a. drogmiss-bruk och psykiska störningar. Här handlar det om attutveckla de metoder som är mest effektiva.En kriminalvård som är inriktad på att förebyggaåterfall i brott förutsätter bra och effektiva frigiv-ningsförberedelser. Det är särskilt viktigt för lång-tidsdömda. Insatserna ska både ta fasta på träning ochförberedelse för ett socialt liv på det personliga planetoch social och ekonomisk etablering i samhället. Föratt frigivningsförberedelserna ska bli effektiva krävsockså att intagna under slutet av fängelsetiden fårvistas i öppnare former och att samarbetet mellankriminalvården och andra myndigheter utvecklas.Fru talman! De senaste årens förändringar i på-följdssystemet har gett kriminalvården nya viktigauppgifter. För att frivårdspåföljderna ska upplevassom trovärdiga alternativ till fängelse krävs att de fårett tydligt och konsekvent innehåll. Det kommer äveni fortsättningen att vara en prioriterad uppgift förfrivården. Även satsningarna på att förbättra inten-sivövervakningen ska fortsätta.Narkotikamissbruk är ett gissel var än det före-kommer. På våra fängelser är det alltför vanligt. Detkan absolut inte tolereras. Både för de intagnas skulloch för klimatet på fängelser och häkten ska missbrukbekämpas. Narkotikamissbruk är också en stark orsaktill att det förekommer våld mellan intagna. Insatser-na mot narkotikamissbruket har därför stor betydelsebåde för att anpassa de intagna till ett liv utan krimi-nalitet och för de anställda.Fru talman! Innan jag slutar vill jag skicka mednågra personliga ord. Det handlar om hur vi ser på demänniskor som avtjänar straff.För att undvika missförstånd vill jag deklarera detsom är självklart för mig: De som har begått brott skafå straff av samhället.Men kanske skulle vi lyckas bättre med rehabilite-ring av kriminella om vi klarade av att se på dem medmer humanism. När mina barn ryser över brottslingarde ser på TV brukar jag säga till dem: Kom ihåg attäven den mest förhärdade kriminelle har varit barn.När han var i förskoleåldern och fick frågor om vadhan skulle bli när han bli stor, svarade han säkert piloteller brandman som de flesta pojkar gör.Det blev han inte. Annat kom emellan.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan i be-tänkandet och avslag på samtliga reservationer.Anf. 157 () replik:Fru talman! Det finns mycket jag skulle viljakommentera, men jag ska ta några saker här.Yilmaz Kerimo säger att när välfärden kommeralla till del kan brottsligheten stävjas. Om jag tolkardet lite elakt är det ett gigantiskt underkännande avnära styre i . Välfärden har tydligeninte kommit alla till del.Yilmaz Kerimo säger också att den generella väl-färden är bra. Han säger att välfärd är att inte behövakänna oro för brott och våld. Det är också ett under-kännande. Alltfler människor känner oro för våld ochbrott.Som något positivt tar fram attgemenskap i häkten har införts. Det hade varit bra omdet var så gott och väl. I och Trelleborghar man investerat i lokaler, men man har tyvärr interåd att använda lokalerna.Yilmaz Kerimo har också varit ute tillsammansmed från facket . Det är jättebra.Jag tycker att ska lyssna lite mer påRoal . I alla de Sekonytt som jag får via mejlframgår det att går i frontlinjen för en bättrekriminalvård. ska ta till sig av med-delandena från . De vittnar lite grann om san-ningen.Yrkesinspektionen har slagit ned på ensamarbetesom förekommer på våra fängelser. Det är inte ac-ceptabelt att schemalägga ensamarbete. Under punk-ten Krav på åtgärder skriver attarbetet ska organiseras så att schemalagt ensamarbeteinte förekommer på anstaltens vårdavdelningar underde tider då de intagna inte är inlåsta. Så är verklighe-ten. Om inte tror på mig och mode-raterna är jag övertygad om att han tror på . Görnågonting åt problemen.Anf. 158 () replik:Fru talman! är expert påpessimism. Hans inlägg var också pessimistiskt. Jagkände inte igen honom.Sedan visade på alla de åtgärdersom har vidtagits. Rättsväsendet får 270 miljonerkronor, och han säger att det är absolut ingenting.Men i er budget föreslår ni bara 69 miljoner mer.Förra året var det 200 miljoner mer.Vi tycker att kriminalvården är en del av välfär-den. Därför måste orsakerna till brott angripas, intenågot annat. Det räcker inte med hårdare straff ochfler poliser. Visst behövs det poliser, men orsakernaär viktigast. Det är dem vi ska angripa, . 159 () replik:Fru talman! Om hade lyssnat påmitt anförande hade han hört att jag talade om desiffror som också känner till eftersomhan sitter i kriminalvårdens styrelse. Det är inga 270miljoner. När man har dragit av de pengar som måstedras av är det fråga om 125. 69 plus 125 är i alla fall50 % mer.I en av dagens tidningar kan man läsa följande:"Ett jobb på Österåkeranstalten är förenat medlivsfara.Larm fungerar inte.Telefoner är ur funktion.I eftermiddags kom chockrapporten det osäkrafängelset som möjliggjorde gisslandramat i novem-ber. - - -- Läget är mycket värre än vi befarat. Personalenshälsa är i fara, säger en skakad , om-budsman. - - -Ingen av de fem personer som var i tjänst på av-delningen under gisslandramat är utbildad kriminal-vårdare.Ingen av dem har deltagit i någon form av säker-hetsövning.Den låga bemanningen (normalt ska det ingå åttapersoner i ett arbetslag) var inget undantag. Det är inte så lätt att vara opti-mistisk om man har öppna ögon och ser verkligheten.Det här är en gratistidning, . Jag tror i och försig inte att vare sig eller jag har svårt att sovaefter en så här lång debatt, men får gärna tatidningen med sig som nattlektyr innan han somnar . Då kan han kanske ge en mera nyanserad bild.Det räcker inte att var positiv. Verkligheten är ty-värr inte alltid så positiv som vi skulle önska.Anf. 160 () replik:Fru talman! Återigen har vi fått ett bevis på JeppeJohnssons pessimism. Det är klart att det inte är braöverallt, , och visst skulle vi behövamycket mera pengar. Men i det här ekonomiska lägetger vi kriminalvården 270 miljoner.Man får se lite positivt på detta. Arbetet med att ra-tionalisera arbetet har redan påbörjats.