prot · GN0978 · 2000-03-10 00:00:00 — Även frågan om kriminalvårdensanvändning av narkotikahundar kommer att behand-las vidare.Regeringen har i årets regleringsbrev krävt attkriminalvården ökar sina insatser för att bekämpanarkotikamissbruket. Målet är att anstalter och häktenska hållas fria från narkotika.Anf. 10 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Att jag ställde den här interpellationen beror på att jagläste följande rubrik i måndagenden : "Enda knarkfria fängelset hotas. "Artikeln handlade om anstalten som nutydligen tappar sin position som förebild som narko-tikafritt fängelse.Jag vill också nämna för justitieministern att jagåterigen har besökt Bergaanstalten iHelsingborg för att diskutera narkotikasituationendär. Den anstalten var drogfri . Nuförsöker man att ha en liten del av anstalten drogfri,och det är faktiskt på internernas egen begäran. Det ärväldigt många interner som inget hellre vill änatt få leva drogfritt i anstalterna, vilket man inte kanuppnå i i dag.Jag anser att det är en stor skam att vi år efter årska behöva konstatera att missbruket bara ökar inomfängelsemurarna. I kriminalvårdens årsredovisningför 1999 framkommer det att det finns 15 anstalterdär det förekommer drogmissbruk så gott som dagli-gen. Det är en ökning från 8 anstalter 1998. De härsiffrorna innebär att andelen narkotikamissbrukare ianstalt har ökat . De utgör för närva-rande , dvs. nästan varannan intagen är klassi-ficerad som narkotikamissbrukare.Fru talman! Justitieministern påstår i sitt svar attbekämpningen av narkotikamissbruk inom kriminal-vården är prioriterad och att detta sker genom attdifferentiera de intagna och genom att man tillhanda-håller missbruksrelaterade program. Men anledningav detta skulle jag vilja ställa några frågor till justi-tieministern.Hur ska differentieringen av de intagna gå till påanstalterna? Vi vet ju att vi har över-fulla anstalter. Man måste t.o.m. ta både fyllecelleroch sjukvårdsplatser i anspråk. Hur ska man då kunnaarbeta med drogfrihet inom fängelsevärlden?Hur kan justitieministern påstå att missbrukare hartillgång till missbruksrelaterade program? Jag vet på grund av de personalinskränkningar som skermåste dra in på eller t.o.m. ta bort programverksam-heten för drogmissbrukare. Jag kan bara upprepa detsom står på s. 19 kriminalvårdsredovis-ning: Andelen brotts- och missbruksrelaterade pro-gram av den tillgängliga sysselsättningstiden harminskat från till 7,6 %.Vi har dessa problem inne i fängelserna. Då bordeman kunna jobba bättre med dem.Jag vill gärna ha svar på detta från justitieminis-tern.Anf. 11 ():Fru talman! Narkotika på kriminalvårdsanstalter-na är ett stort problem som personalen har svårtatt bemästra. besökte jag ensluten anstalt i för att bli informeradom läget på anstalten. På den här anstalten uttrycktebåde ledning och personal stora bekymmer över etthårdnande klimat och den narkotikahantering somfanns inom anstaltens väggar.Det är väl ganska logiskt att tänka sig att det kanbli lättare för intagna att hantera narkotika på anstal-ten om personal- och resursnedskärningar görs. Mankan också tänka sig att klimatet tenderar att bli hårda-re om påverkansprogram och andra åtgärder som ärnödvändiga för att förebygga konflikter och bråkmåste reduceras eller om resurserna inte räcker till.En annan sak som tycks ha inträffat under slutetav 90-talet och som verkar vara markant är attanstalterna är hårt belagda, dvs. Jagvill minnas att man hade någonslags policy inom kriminalvården att det skulle finnasen viss procents underbeläggning inom anstalterna.Idén bakom detta var, som jag förstår det, att detskulle finnas flexibilitet för omplaceringar för attdärmed kunna bemästra konflikter och andra problemfångar emellan. Även förhållandet med hård belägg-ning på anstalterna men inte fler anställda kan påver-ka att narkotikan lättare kan flöda på anstalterna.Jag läste i går en tidningsartikel där en grovbrottsling uttalade sig. Han hade nu ett långtidsstraff.Under sina år i fängelset hade han ägnat sig åt attskriva och studera. Det var i och för sig bra. Jag kanockså säga att denne intagne satt just på det fängelsesom jag besökte.Han säger i tidningsartikeln bl.a. följande när detgällde de intagna: Alla håller koll på alla, och rotentill alla bråk är knarket.Vidare säger han: De intagna struntar i att lämnaurinprov helt enkelt. Det värsta straff de kan få är 30dagars påbackning, och vem bryr sig omman ska sitta ?Enligt samma tidningsartikel visar en färsk rap-port från kriminalvården att varannan fånge missbru-kar narkotika. Hasch, amfetamin och rökheroin tycksvara vanligast.Fru talman! Mina frågor till justitieministern blirdå: Är det inte så, justitieministern, att det är nödvän-digt att öka personalresurser och även andra resurserför att kunna komma till rätta med narkotikaproble-met? Det skulle naturligtvis också göra det möjligt attförbättra andra insatser t.ex. påverkansprogram ochandra förebyggande åtgärder inför frigivandet. Är detinte också så att antalet platser i anstalterna bordeökas eller på annat sätt frigöras? Därmed skulle mankunna öka flexibiliteten inom anstalterna.Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! Man bör inte alltid lita på vad somstår i tidningarna. Det är ju inte sant att den endanarkotikafria anstalten hotas, och det vet . Som jag sade i mitt interpellationssvar är 60 %av våra anstalter narkotikafria eller har mycket sällaninslag av narkotika. Men det här är ett problem påvåra anstalter, och det måste bekämpas med utveck-lade metoder.Maud undrar hur man kan differentieranär vi har överfulla fängelser. undrarom man inte borde ha en större underbeläggning.Vi hade tidigare ett uttalat mål att beläggningeninte skulle vara mer än i genomsnitt . Vi är uppei . Det är naturligtvis inte bra att det är88 % om man tidigare ansåg att det ska vara 85 %.Kriminalvården har mött det problemet genom attutveckla metoder för att placera fångarna på ett bättreplanerat sätt och genom att ha ett bättre informations-system för att kunna göra placeringarna. Det arbetetpågår, och det kommer att underlätta utnyttjandet avde platser som finns. Då borde det egentligen ocksåvara möjligt att göra det även med en 88-procentigbeläggning.Men är det ju så att beläggningen fluktueraroch ibland är den högre än . Mot den bakgrun-den har regeringen uttalat att det finns anledning attöppna fler platser i fängelserna för att öka utrymmetför differentiering.När det gäller programverksamheten vill jag på-peka att även har fel i påståendet attdet har skett en personalminskning. Det har det intenär det gäller de anstalter vi har. Vi har lagt ned någraanstalter, och där har det skett en personalminskning.Vi ska ju inte ha kvar personal som inte längre harnågon anstalt att arbeta på. Men personaltätheten påde anstalter vi har är densamma som . På sinahåll har t.o.m. personaltätheten ökat.När det gäller omfattningen av program är detkorrekt som säger. Kriminalvårdenhar ju uppgivit i sin rapportering att antalet narkotika-relaterade program har minskat. Men i samma rap-port, , står det - och det är den vä-sentliga slutsatsen drar - attkvaliteten i programmen ökat.Vi har lagt ned mycket arbete påatt säkerställa att de program vi har i våra anstalterockså fyller en funktion, att det inte bara ser ut som viförsöker att göra någonting utan att vi faktiskt åstad-kommer någonting. Då krävs det att man gör en ut-värdering, en kvalitetskontroll. Alla program hållerinte alltid måttet.Jag tycker att det är en viktig uppgift för Krimi-nalvårdsstyrelsen att arbeta vidare med att säkerställaatt de program vi erbjuder i fängelserna håller en högkvalitet så att vi uppnår den effekt som är avsedd. Detär inte kvantiteten som är avgörande för resultatet, detär kvaliteten.Anf. 13 ():Fru talman! Först vill jag komma med en kom-mentar när det gäller beläggningssiffran på . Jaghar själv erhållit den av generaldirektören häromda-gen. Man säger det.Men siffror är en sak. Jag förstår inte hur man fårfram siffran när man ute i verkligheten själv fårta del av att de anställda som arbetar i verk-samheten säger att anstalterna är överfulla.Varför ligger interner i fylleceller? Varför liggerde på avdelningar där det ska vara sjukavdelning?Man kan inte ens ta hand om sjuka från de ordinarieavdelningarna därför att man måste lägga permanent-boende på dessa avdelningar. Jag bara talar om detjag får mig tilldelat när jag är ute och det jag blirinformerad om.Sedan kan jag inte tro på siffrorna. Jag är klaröver att vi har haft målsättningen , och den varbra. Men det är inte så i dag.När det gäller det här med att ha knarkfria anstal-ter tycker jag att det är bra, justitieministern, att vifaktiskt är överens, inte bara regeringen eller Mode-raterna utan samtliga partier. Vi vill att det ska varanarkotikafritt på anstalterna.Men man måste ju lägga upp en strategi för att nådit. Man kan ju inte bara år säga det. Manmåste sätta upp en strategi, och den skulle jag vilja haav justitieministern.Jag har själv ett förslag som jag har arbetat med imånga år om att man ska ha delmål. Vore det inte påsin plats att säga: Vi har sex stycken kriminalvårdsre-gioner i . Det borde väl kunna gå att visa har ett fängelse i respektive region som är nar-kotikafritt. Det vore väl enkelt att sätta klara mål ochsäga att vi börjar med något sådant. Därför undrar jagom justitieministern tycker att det vore en modell attarbeta efter.Om man ska göra det här måste man i strateginveta en sak. Det går inte att säga som man gör ,att man på respektive anstalt måste ta hand om sinaproblem. Ska man arbeta drogfritt finns det alltid desom strular. De som strular med narkotika bör inte fåvara kvar på anstalterna, för det är de som har narko-tikan i sin hand och de andra kan lätt använda den. Deandra internerna är känsliga och börjar lätt användanarkotika igen. Och tycker jag att det ska finnasplatser dit man kan förflytta struliga interner som intevill vara drogfria.Sedan håller jag med om att vi behöver fler nar-kotikahundar i fängelserna. De insatser som persona-len gör - att skära upp kuddar och stolar, att leta iventilationsutrymmen osv. - kostar både tid ochpengar när personalen gör det. Sätt narkotikahundar ifängelserna som kan stå vid dörrarna när man går tilloch från sitt jobb, till och från matsalen osv. Detkostar inte mer än att sättadit hundar i stället för att använda mänskliga resurser.Vi moderater har hävdat att vi ska göra på dehär sätten.Anf. 14 ():Fru talman! Det är klart att beläggningarna kanfluktuera från tid till annan och från anstalt till anstalt.Men vid den anstalt jag besökte sade man i varje fallatt det i princip var fullbelagt.En annan sak som diskuterades vid det här besö-ket var frågan om andra speciella insatser för narkoti-kabekämpning. Vad man då avsåg var visitationspat-ruller. Den typen av helt oannonserade verkningsfullainsatser med personal tränad för bekämpning av nar-kotika och med tillgång till effektiva narkotikahundarsaknade man på den anstalten. Man menade att deinsatser som visitationspatrullerna gjorde var mycketviktiga för att hålla narkotikaproblemet i schack.Sådana specialenheter ansågs vara en tillgång på detsättet att de kunde förmedla sitt kunnande till denordinarie personalen. På grund av sina nedslag påolika anstalter kunde de också snabbt uppdaga nyatrender och trick hos de intagna och snabbt förmedlaäven den kunskapen till andra anstalter.Nu nämner justitieministern narkotikahundar isvaret på interpellationen. Men min fråga till justitie-ministern är: Har justitieministern planer på införandeav nya specialenheter, typ visitationspatruller mednarkotikahundar eller något annat sådant?Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1999/2000:226 omideologiskt motiverade brottAnf. 15 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilka in-formativa åtgärder jag är beredd att vidta "i syfte attskapa medborgerlig acceptans och förståelse för attnazistiska brott är värre än sådana utförda i Allahsoch Jihads namn. "interpellation är obegriplig. Denförefaller vila på missuppfattningar och brist på in-formation. Jag måste erkänna att det förvånar mig atten riksdagsledamot interpellerar ett statsråd på dettavis. Jag ska ändå försöka bemöta en del av de före-ställningar som tycks ligga till grund för interpella-tionen och avslutningsvis kort besvara fråga.Sten interpellation förefaller ha sinbakgrund i Riksåklagarens beslut den 15 december1999 om ytterligare insatser för att bekämpa brottmed rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Beslutetinnehåller ett handlingsprogram i tolv punkter. Pro-grammet ska vara ledande för åklagarväsendets sam-lade insatser mot rasistisk och främlingsfientligbrottslighet. Bl.a. ska alla brott där det kan finnas ettrasistiskt eller främlingsfientligt motiv tas fram ochbehandlas med förtur. Dessa brott ska hanteras avsärskilda åklagare. Utredningsmetoderna ska förbätt-ras liksom samordningen av insatserna inom myndig-heten och mellan berörda myndigheter.Av interpellation drar jag slut-satsen att han knappast hade tagit del av detta beslutnär han interpellerade mig. Han refererar dock till attriksåklagaren ska ha uttalat att "man ska se extra hårtpå brott om de begåtts i samband med nazistiska idéeräven om det ger effekten att andra brott nedpriorite-ras". säger att han förutsätter att "detfinns svensk lag som täckning". Vidare konstaterarhan att jag inte, vad han har kunnat läsa, har ansettriksåklagarens uttalande "felaktigt eller lagstridigt".Vid bedömningen av ett brotts straffvärde ska en-ligt gällande lagstiftning motivet till brottet alltidvägas in. Jag utgår från att känner tillatt ändrades för att skärpa synenpå rasistisk och liknande brottslighet. När motivet förbrottet har varit att kränka en person eller en grupp avpersoner på grund av ras, hudfärg, nationellt elleretniskt ursprung, trosbekännelse eller annan liknandeomständighet ska det alltså ses som en försvårandeomständighet när straffet bestäms. Med annan lik-nande omständighet avses främst sexuell läggning.Riksåklagarens beslut ligger helt i linje med denlagstiftning antagit och med de priorite-ringar som statsmakterna, genom budgetarbete ochregleringsbrev, har bestämt ska gälla för åklagarorga-nisationen. Kampen mot rasistiska och främlingsfi-entliga brott ska prioriteras. Riksåklagaren har fått iuppdrag att återrapportera de åtgärder som vidtagitsför att prioritera bekämpningen av bl.a. sådana brottoch olaga diskriminering.Jag anser det självklart att rättsväsendet måsteprioritera kampen mot sådana brott som riktar sig motde grundläggande värderingar som ett demokratisktsamhälle vilar på och mot de personer och yrkeskate-gorier som försvarar dessa värderingar. Tyvärr har vipå senare tid sett flera exempel på grov brottslighetmed koppling till nazistiska grupper. Jag tycker attdet hade varit märkligt om rättsväsendet inte hadetagit fasta på detta. Jag hoppas att har någon annan uppfattning än att sådan brotts-lighet ska prioriteras. Om andra politiskt extremagrupper skulle göra sig skyldiga till liknande grovbrottslighet med liknande motiv är det självklart atträttsväsendet, med stöd av samma lagstiftning, skulleprioritera bekämpningen av den brottsligheten.Sten fråga kan besvaras mycket kort.Naturligtvis planerar jag inte några åtgärder "i syfteatt skapa medborgerlig acceptans och förståelse föratt nazistiska brott är värre än sådana utförda i Allahsoch Jihads namn. "Jag har inget ytterligare att tillägga i saken.Anf. 16 ():Fru talman! Justitieministern säger att hon är för-vånad. Hon tycker att min interpellation är obegriplig.Det kan jag väl leva med. Det är bara hon som görden bedömningen. Jag har hitintills inte hört någonannan göra den bedömningen.Rent generellt har statsrådet en tendens att ha enmästrande och överlägsen attityd mot alla dem sominte delar hennes uppfattning i . Hon är detstatsråd som oftast inte tar repliker. Hon borde göradet när en interpellant ställer en fråga.För ett år sedan hade jag en debatt med statsrådetom ungdomsbrotten. Jag påstod då - och jag säger nu- att uppgifter från polis och socialarbetare visade atttill var rånarna ungdomar med invandrarbak-grund. Det var fel. vet vi alla att det inte var fel.Däremot tycker jag att det är obegripligt att vi har enjustitieminister som inte för så länge sedan rättfärdi-gade vissa former av stöld. Det är mycket mer obe-gripligt än min interpellation.Jag ifrågasätter hur lagen ska kunna hanteras ipraktiken. Det måste bli mycket svåra gränsdragning-ar. Jag vet att lagen kom 1994. Riksåklagaren vakna-de 1999 i fullt politiskt korrekt ordning. Detta är nu iett läge då vi läser i tidningarna, hör på radion och serpå TV, dag ut och dag in, hur krisen närmast är totalinom åklagar- och polisväsendet.Hur högt ska man nu lägga ribban, om andra brottska prioriteras ännu mer effektivt? Vad ska nu läggasåt sidan hos åklagarmyndigheterna avseende polisut-redningar? Är det våld mot kvinnor, mot barn? Är detstörre förståelse för rån och knarkbrott?Sedan var det själva sakfrågan. När är ett brott ra-sistiskt? I har vi en debatt som jag ochmånga med mig uppfattar som, att om en etnisksvensk klipper till en person med utländsk bakgrundsägs det vara rasism, men om det är tvärtom kallasdet alltför ofta vanligt slagsmål.Sedan finns det brott i t.ex. religionens namn. Omen läkare utför omskärelse på en flicka - det är för-bjudet i att syssla med omskärelse - och detsker i religionens namn, ska det brottet bedömashårdare än om en läkare utför omskärelse bara medsyftet att tjäna pengar?Tyvärr accelererar ungdomsrånen i antal. Där sit-ter en del av pojkarna och säger att det är kul och intefarligt att råna mesiga svenskar. Är inte det drag avrasism?Jag kan säga att jag har inget ytterligare atttillägga. Men jag vill fråga vilka människor som nukan räkna med att inte få den service av åklagare ochpolis som de betalar skatt för och som de absoluträknar med att i ett normalt fungerande samhällekunna få.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1999/2000:241 omvåld mot kvinnorAnf. 17 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta med anledning av deav docent påpekade bristerna i hante-ringen av dem som döms till rättspsykiatrisk vård.Han har också frågat om jag är beredd att skärpastraffsatserna då det gäller överträdelse av besöksför-bud och om jag är beredd att se till att reglerna oms.k. obligatorisk häktning kan användas även vidförsök till våldtäkt av överfallstyp.Låt mig först säga att det stora engagemang ikvinnofridsfrågorna som olika ledamöter från samtli-ga riksdagspartier visar är oerhört positivt. Jag ochmina kolleger i regeringen får ofta besvara såvälinterpellationer som skriftliga frågor om kvinnofrid.Härigenom uppstår en i mitt tycke fruktsam dialogmellan regeringen, genom de olika ministrar som harett särskilt ansvar för kvinnofridsfrågorna, och riks-dagens ledamöter.Min och regeringens inställning i frågan tror jagär väl känd. Den har kommit till klart uttryck bl.a.genom kvinnofridsreformen, som är ett samlat åt-gärdsprogram mot våld mot kvinnor. Den reformenbygger på ett helhetsperspektiv på frågor som rörkvinnofrid. Tanken är att våldet mot kvinnor måstebekämpas genom ett brett och långsiktigt arbete inomalla samhällets sektorer och på alla nivåer. Reformenutgör avstampet för vårt och myndigheternas fortsattaarbete.När det gäller fråga om rättspsy-kiatrisk vård kan jag konstatera att docent på uppdrag följer upp vissapatienter som var intagna för rättspsykiatrisk vård1995. Hennes rapport är inte färdig . Jag vill dockframhålla att det ännu inte har framkommit något somtyder på att patienter som dömts till rättspsykiatriskvård inte tagits in på någon vårdinrättning. Jag kandessutom nämna att inte har kontrol-lerat om skyldigheten att ge brottsoffer möjlighet attfå vissa underrättelser efterlevs. I övrigt vill jag hän-visa till socialministerns skriftliga svar påen fråga från (fråga 1999/2000:568).Brottsofferutredningen har i sitt betänkande(Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras?, SOU1998:40) behandlat, bland mycket annat, lagen ombesöksförbud. Utredningens förslag bereds nu inomRegeringskansliet. Frågor om besöksförbud tas ocksåupp i ett par av de uppdrag som regeringen har lämnattill myndigheterna. Riksåklagaren redovisade så sentsom ett uppdrag att tillsammansmed se över och förbättra rutinernai ärenden om besöksförbud.Riksåklagaren pekar på vissa förslag som en ar-betsgrupp bestående av åklagare och poliser har tagitfram. Förslagen syftar i huvudsak till bättre rutinerhos polis och åklagare när det gäller frågor om be-söksförbud. Arbetsgruppens rapport ska nu i semina-rieform diskuteras på alla åklagarkammare i samver-kan med polisen. Resultaten av seminarierna skaunder april redovisas till Riksåklagaren för sam-manställning och spridning inom åklagarväsendet.Detta kan komma att ske genom allmänna råd frånRiksåklagaren.Det är uppenbart att det finns en del att göra närdet gäller att förbättra effektiviteten i institutet be-söksförbud. Med utgångspunkt i de underlag vi nuhar kommer vi att överväga hur besöksförbudet skakunna bli effektivare och vilka förslag som regering-en har anledning att lägga fram. Jag tror dock attlösningen på problemen ligger i andra åtgärder än enstraffskärpning. Det är viktigare att se till att överträ-delser faktiskt beivras eller, ännu hellre, att de inteäger rum. Jag kan nämna att den enda förändring avlagstiftningen som den nämnda arbetsgruppen harfunnit anledning att föreslå avser en skyldighet attunderrätta , något som för övrigt ävenBrottsofferutredningen har föreslagit.Häktning utgör en betydligt mer ingripande åtgärdän besöksförbud. Frågan är om en ändring av lagstift-ningen med den inriktning som efter-frågar skulle ha någon praktisk betydelse. Finns detsannolika skäl för att misstänka någon för ett så grovtbrott som försök till våldtäkt av överfallskaraktär kanman nog utgå från att häktningsskäl föreligger elleråtminstone att, om förövaren är ett barn, omhänderta-gande sker på annat lämpligt sätt. Men om JeppeJohnsson har exempel på att så inte har skett är jagintresserad av att ta del av dem. Vi har nämligendiskuterat att analysera hur reglerna om frihetsberö-vanden faktiskt tillämpas vid olika former av våldmot kvinnor.Jag tror att det är på myndighetsnivå, där manmöter den problembild som kvinnofridsreformensyftar till att förändra, som man nu bäst kan bedömavar problemen finns och hur man kan komma till rättamed dem. De närmast berörda myndigheterna harockså fått olika gemensamma och särskilda uppdragav betydelse för att förebygga våld mot kvinnor ochför att utsatta kvinnor ska få ett bättre stöd och be-mötande. Det handlar om att myndigheterna ska seöver och utveckla sina arbetsrutiner och samverkans-former. Jag tror att det är där snarare än på lagstift-ningssidan som nya åtgärder behövs. Men myndig-heterna ska regelbundet delrapportera sina uppdragtill regeringen. Vår uppgift närmast framöver är hu-vudsakligen att förse myndigheter och andra med denödvändiga verktygen för att rätta till de brister somrapporteringarna visar på.Det är viktigt att vi satsar på de verk-ligt effektiva sätten att hjälpa utsatta kvinnor. För attkunna göra det måste vi låta myndigheterna utförasina uppdrag och använda resultaten som underlag förvidare ställningstaganden. Det är här viktigt med ettlångsiktigt arbete, byggt på kunskap, i motsats tillpunktvisa s.k. brandkårsutryckningar som till ochmed kan riskera att rubba förutsättningarna för myn-digheternas arbete.Anf. 18 ():Fru talman! Inledningsvis vill jag tacka justitie-ministern för svaret och instämma i justitieministernsinledning. Det är viktigt att vi har en levande debatt ihela vårt samhälle om hur vi ska komma till rätta medden cancersvulst, som jag vill kalla det, som våld ochhot mot kvinnor utgör. Men det räcker inte att debat-tera. Det behövs krafttag och handling.