prot · GO0926 · 2000-11-14 00:00:00 — Jag tror faktiskt att Vat-tenfalls kompetens på detta område är bra för miljön.Det internationella åtagande som har tagitpå sig har ingått i överenskommelser som gäller.Även har självfallet gjort sådana åtaganden.Och koldioxiden kommer självklart inte att öka för attvissa delar av elproduktionen förvärvas av Vattenfall.Tvärtom besitter ett stort miljökunnande,som sannolikt kan bidra positivt till utvecklingen avdessa produktionsresurser.Sammantaget vill jag säga att vi har stärkt vårt sättatt hantera våra företag och vi har fått internationellberömmelse för detta. Vi har en ägarenhet som jagfaktiskt bedömer har samma möjligheter till profes-sionella bedömningar som andra ägare har.Vattenfall ska icke privatiseras, i vart fall inte un-der den överskådliga tid som jag kan bedöma.Anf. 49 ():Fru talman! Jag ska börja med att be både kamma-ren och statsrådet om ursäkt för mitt sätt att formulerainterpellationen och för mina inlägg. Min avsikt harvarit att peka på att i och med att förändrarsitt verksamhetsområde, att man går från att ha varitett renodlat svenskt företag till att bli ett företag somhar av sin verksamhet utanför gränser,ställs andra krav på ägarfunktionen. Mot den bak-grunden har jag frågat vilka förändringar som behövs,vilka nya krav detta ställer och vad statsrådet tänkergöra åt det. Uppenbarligen har inte detta gått fram tillstatsrådet och för detta ber jag om ursäkt.Min poäng är att om vi ska ha stora, starka företagi , vilket är bra, behöver vi duktiga ägare. Föratt vara en duktig ägare behöver man förstå de olikaregioner man jobbar inom och man behöver förstå deolika produktionsområden man arbetar inom. Jag trorinte att det är alldeles självklart att svenska staten har kompetens när det gäller möjligheten attproducera el på östtyskt brunkol eller på polsk ellertysk stenkol. Jag tror inte heller att det är självklart attsvenska staten har kompetens att bedöma strategin förenergiförsörjningen i Berlin.Det är möjligt att departementet och statsrådettycker att detta är en fråga enbart för bolaget och ickeför dess ägare. Jag beklagar att det inte har gått att fånågot som helst besked på den här punkten.Anf. 50 Näringsminister ():Fru talman! Det var inte jag som skrev interpella-tionen. Jag har försökt att utgå från den och svara sågott jag kan på de frågeställningar som den upptar.Vattenfall lever i en avreglerad marknad. Vi haren nordisk avreglerad marknad som självklart påver-kar . Det ställer större krav på Vattenfall.Det ställer krav på rationaliseringar. Det ställer kravpå att få ned kostnaderna, och det ställer krav på,vilket har varit bra med avregleringen, att tillse får en elproduktion som är billigare.Denna stora internationella marknad för elpro-duktion, om den nu är baserad på kol eller stenkol,kärnkraft eller vattenkraft, är nu avreglerad. Det in-nebär att ingen aktör kan arbeta på denna marknadom man inte också arbetar på den internationellamarknaden.Än en gång vill jag svara att sköter sig,har samma värden, samma nyckeltal som andra kraft-bolag. Vi som ägare har inget att anmärka på.Självklart har interpellanten, om jag nu har för-stått honom rätt, redovisat strategier som styrelsen iVattenfall har diskuterat. Men det är ingenting somsäger att ägaren kommer att godkänna de strategierna.Detta är en process. Men vill jag påstå attVattenfall har skött sig mycket väl.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2000/01:78 om He-by kommuns länstillhörighetAnf. 51 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att tillmötesgå medborgarna och kommun-fullmäktige i i deras önskan att övergåfrån att tillhöra till att tillhöra Upp-sala län. Han har vidare frågat om jag avser attskyndsamt bereda frågan så att länsbytet kan skeinom en snar framtid.Ärendet inkom till regeringen iår och har därefter varit under beredning. Ett länsbyteär sällan okomplicerat och man måste därför ha för-ståelse för att regeringens hantering av frågan kan tanågon tid. Ett länsbyte för skulle t.ex.innebära att en förändring måste göras också avlandstingsindelningen. En annan fråga som aktualise-ras är om ett länsbyte i detta fall skulle kunna beslutasav regeringen eller om frågan är av sådan dignitet attden bör underställas riksdagen.Det är alltså flera betydelsefulla frågor som rege-ringen måste ta ställning till. Naturligtvis eftersträvarregeringen att saken ska kunna avgöras så snart sommöjligt, men jag är för dagen inte beredd att närmareange när regeringen kommer att lämna besked i frå-gan.Anf. 52 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetLejon för svaret. får jag konstatera att detinte är ett svar utan en förhalning.Låt mig få ta bakgrunden. I samband med 1998års val anordnades i en folkomröst-ning. Resultatet av folkomröstningen blev solklart.57,röstade för att deras kommun skulle förasöver till län och ville stanna i . Med hänvisning till resultatet i folkom-röstningen beslutades i enighet i kommunfullmäktigei att inge en framställantill regeringen att skulle över-föras till . Denna framställan överlämnades idecember 1998 av regeringen till Kammarkollegiet.Kollegiet inhämtade remissyttranden från Länsstyrel-sen i , i län,i och i Upp-sala län. Efter att ha beaktat dessa yttranden uppdrogkollegiet åt Svenska Kommunförbundetatt utreda förutsättningarna för ett byte av landstingför . Utredningen slog fast att en över-föring av inte strider mot indelning-slagens intentioner. Utredningen påpekar att Hebykommun redan ingår i arbetsmarknadsregi-on och att "starka skäl talar för en indelningsänd-ring".Vad jag förstår har regeringen tidigare väntat påatt fatta beslut med hänvisning till Kammarkollegietsutredning. har kommuns medborgare sagtsitt. har sagt sitt. har sagt sitt. Kammarkollegiet har sagtsitt. Alla dessa har gjort bedömningen att iframtiden bör tillhöra län.Nu är det alltså upp till regeringen att fatta beslut.Heby kommun har särskilt framhållit att det är av storvikt att regeringen kommer till ett avgörandeom kommunens framställan av länsbyte. En tidsför-dröjning innebär uppenbara svårigheter i kommunensplanering, dels inom kommunen, dels inom andraoffentliga myndigheter.Anf. 53 ():Fru talman! Invånarna i har sagtsitt. Kammarkollegiet har yttrat sig. Kommunförbun-det säger att man ser inga hinder för att genomföralänsbytet. Kammarkollegiet pekar i första hand påfördelar ur näringspolitisk synpunkt. Vad som intehar belysts särskilt tydligt från Kammarkollegiets sida- kanske har man inte ansett att det ankommer pådem att göra det - är utbildnings- och transportfrå-gorna, som är ytterligare faktorer som betyder mycketoch som tydligt väger över för ett länsbyte.Fru talman! Jag skulle vilja fråga ministern om viska tolka ministerns svar så att det inte längre handlarså mycket om sakargumenten, de faktorer vi harnämnt, arbetsmarknad, utbildning osv., utan att detmera handlar om att bedöma formfrågan. Är det rege-ringen som ska fatta beslut eller ? Är detden typen av frågor som återstår? Skulle ministern vilja säga att sakfrågorna talar sitt tydliga språkför ett länsbyte?Anf. 54 Statsrådet ():Fru talman! Först går jag till och påståenden om att regeringen ägnar sig åtnågon form av förhalning av detta ärende.Det är möjligt att en utomstående betraktare kantycka att så är fallet. Då vill jag försäkra och alla människor i och iVästmanlands län som är berörda att så naturligtvisicke är fallet. Precis som jag sade i mitt svar är ensådan frågeställning inte enkel. Den handlar först ochfrämst inte enbart om . Den handlarockså om det nuvarande länet som kommunen ingår i.Det handlar också om län som kommunenvill tillhöra.En sådan fråga måste utredas enligt de modeller vibrukar använda oss av när det gäller indelningsänd-ringar. Det är väl ganska självklart.Indelningslagen som reglerar förfarandet vidlandstingsindelning innehåller inte bestämmelser omlänsindelningen. Några sådana författningsbestäm-melser finns inte. Det gör att den juridiska bedöm-ningen är speciellt viktig i sådana fall. Det är bådesakfrågor, , som måste bedömas ochformfrågor. Jag vill inte stå här och ge sken av att detenbart är juridiska eller administrativa funderingarsom är kvar på regeringens bord. Regeringen har attta ställning till helheten.Jag har dock några påpekanden om det som Mi-kael har tagit upp. Ja, av dem som röstadevar det en majoritet som röstade för en förändring avlänstillhörighet. Det var också en majoritet i som röstade för detta- över partigränserna. Värt att nämna är att valdelta-gandet var visserligen högt, men alla valberättigaderöstade inte utan . Ytterligare en aspekt värtatt nämna i sammanhanget, som tog upp, är det faktum att vilket län och vilketlandsting ska tillhöra är inte enbart enfråga för och kommuns invåna-re - det visar också Kammarkollegiets utredning -eftersom det har påverkan på det län kommunen nuingår i. Befolkningen i - om jagminns siffrorna rätt - utgör av . Utredningen som Kammarkollegiet hargjort visar att skulle flyttas över tillUppsala län skulle det naturligtvis påverka förutsätt-ningarna för vården i Västmanland.Utan att kunna säga när regeringen är klarmed den samlade bedömningen av både sakfrågornaoch de juridiska frågorna vill jag än en gång försäkra,både och , om attregeringen på inga sätt vill förlänga tiden som för allainblandade parter är besvärlig.Anf. 55 ():Fru talman! Jag noterar att jag inte får några svarpå mina frågor. Jag kan inte se det som annat än entidsfördröjning och en förhalning. Frågan är inte pånågot sätt ny. Den har varit aktuell i snart 30 år.Låt oss då tänka oss in i heby-bornas situation. De har diskuterat frågan i många år,t.o.m. bildat ett parti i saken. De folkomröstade, ochdet blev en klar majoritet. Det var inte bara en majo-ritet i kommunfullmäktige utan det var enhällighet.Man gladde sig åt och Kammar-kollegiets rekommendationer. får kommunenbeskedet att vänta.Då infinner sig frågan hos hebyborna om vilkentidsplan statsrådet har. Kommer något besked tilljuluppehållet, som infinner sig i ? Sedan skriver vi 2001. Året därefter ärdet val. Någonstans måste det finnas en deadline omhebyborna ska kunna rösta i län 2002.Det vakuum som är förhärskande är inte bra.Regeringens obeslutsamhet betyder planerings-problem för kommunens politiker, inte minst när detgäller kommunikationsfrågorna. Det är inte bra förnäringslivet i Heby.Folket i sade sitt . Ex-pertisen har gått på folkets linje. Vad väntar regering-en ytterligare på? Kommer det en ny utredning ellervad kan vi vänta oss?Anf. 56 ():Fru talman! Jag tror också att det i den här typenav frågor är viktigt att tiden inte bara går och går, fördet påverkar näringsliv och andra delar av samhällsli-vet på ett mycket påtagligt sätt.Om jag uppfattade ministern rätt, handlar det härinte bara om formfrågorna, utan om sakfrågor. Ensådan, fick vi veta, handlar om vilken vikt hebybor-nas mening egentligen ska ha i avgörandet. Är detmåhända en fråga för alla länsbor? Ministern antyddeatt det skulle kunna vara det.Det som är väldigt viktigt i den här debatten är attfå ett tydligare besked om när ett beslut kan förväntaskomma.Anf. 57 Statsrådet ():Fru talman! Jag förstår att frågeställaren MikaelOscarsson gärna vill ha ett tydligare besked än vadjag kan ge. Men regeringen är ettkollektiv, och vi har regler för beredning av regering-ens beslut som ska garantera att regeringens beslut ärså väl underbyggda som möjligt. I mitt ansvar ingåratt se till att jag inte för upp ärenden för regeringensavgörande innan den beredningsprocessen är avslu-tad. Så är regeringens arbetssätt, och det måste re-spekteras.Jag förstår fullkomligt att det för de berörda i , näringslivet, befolkningen, politiker ochtjänstemän i inte är någon önskvärdsituation att leva med den här osäkerheten. Men in-delningsändringar är inte några enkla saker, och harman från kommuns sida nu satt i gång den härprocessen får man också räkna med att regeringeninte kan fatta beslut förrän regeringen anser sig ha ettfullgott beslutsunderlag.Återigen vill jag säga att det inte finns någonåstundan från min eller regeringens sida att på någotsätt förhala eller dra ut på processen. Tvärtom kan jaggarantera att jag har gjort allt för att se tillatt processen sker så fort som möjligt. Jag har ocksåförsökt beskriva denna åstundan från min sida vid deuppvaktningar som jag har fått ta emot isakfrågan.Anf. 58 ():Fru talman! Jag har full respekt för att statsrådettycker att det här är en komplicerad fråga. Det finnsmånga saker att vrida och vända på. Men jag tyckerändå att hon skulle kunna ge ett besked om tidspla-nen. Hur ligger det till ? När kan hebybor-na förväntas få ett svar, få ett ja eller ett nej?Statsrådet har demokratifrågorna på sitt bord ochtituleras ibland demokratiminister. Jag anser att dettaär en fråga om demokrati. Många hebybor har enga-gerat sig starkt i den här frågan. Att Kammarkollegietsade ja tog man till intäkt för att deras engagemangbetyder någonting. Om frågan om förhalasytterligare kommer det definitivt inte att uppmuntramänniskor att engagera sig.Jag tycker att statsrådet är skyldig att ange - omdet inte kommer ett ja eller ett nej - en tidsplanering.Det är det minsta man kan begära.Om det skulle bli ett nej kan vi för en kort sekundfundera varför vi över huvud taget ska ha folkomröst-ningar. Jag tror att ett nej skulle späda på politikerför-aktet. Om regeringen säger nej måste den ha väldigtstarka skäl, efter ett ja i en folkomröstning. I det härfallet har Kammarkollegiet och expertisen inte angettnågra skäl emot utan tvärtom sagt att man inte sernågra skäl emot.Jag hoppas att statsrådet i sitt sista inlägg nu skakunna säga ungefär under vilken tidsperiod som vikan se fram mot ett svar.Anf. 59 Statsrådet ():Fru talman! Jag är ledsen att jag måste göra Mika-el besviken på den punkten. Jag kan inteange när regeringen fattar beslut. Regeringen är ettkollektiv, och jag varken kan eller vill förespeglanågonting i en fråga som regeringen kommer att fattabeslut om så småningom.Jag anser också att det här är frågor som handlarom demokratiska aspekter. Det är ytterligare en as-pekt, förutom de rent sakliga, som är en av anled-ningarna till att jag vill se till att vi får ett så väl ge-nomarbetat beslutsunderlag som bara tänkas kan införregeringens avgörande.Jag hoppas att vi kan återkomma med besked såsnart som möjligt. Någon närmare tidsangivelse än såär det tyvärr omöjligt för mig att ge.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.12 § Svar på interpellation 2000/01:49 omnarkotika och ungdomsbrottslighetAnf. 60 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser vidta för att minska narkotikamiss-bruket och den övriga ungdomsbrottsligheten.I har narkotikamissbruket bland ungdo-mar tidigare legat på en relativt låg nivå.Sedan början av 1990-talet har dock denna trend väntoch har det funnits tecken på att bådemissbruket och nyfikenheten när det gäller att prövadroger har ökat. Narkotikamissbruket bland ungdo-mar ligger fortfarande på en låg nivå i ett internatio-nellt perspektiv. Men utvecklingen är oroande, och vimåste ta den på största allvar.Gun framhåller att narkotikamissbrukoch annan kriminalitet ofta sammanstrålar i sammaperson. Detta kan säkert vara riktigt i många fall. Enstudie som BRÅ har genomfört visaremellertid att det totalt sett har skett en minskning avbrottsligheten bland landets niondeklassare jämförtmed 1995. Den officiella statistiken pekar visserligenpå en ökad våldsbrottslighet bland ungdomar, mentroligen avspeglar denna inte en faktisk ökning. Denstörsta förklaringen till ökningen är troligen en ökadanmälningsbenägenhet från skolornas sida och enökad rapporteringsnivå från polisens sida. Allvarliga-re tillgreppsbrott och handlingar som innebär direktvåld mot person liksom att ha använt narkotika ärförhållandevis sällsynt bland niondeklassare. BRÅ:sstudie visar att ett antal riskfaktorer såsom splittradfamilj, dålig föräldrakontakt, låg skoltrivsel, kamra-ters attityder m.m. har samband med brottslighetenhos niondeklassare. Man ska nog därför vara försiktigmed att dra generella slutsatser om sambandet mellannarkotikamissbruk och annan kriminalitet bland unga.Jag har i svar på interpellation om ung-domsrån sagt att de mest betydelsefulla insatserna föratt minska ungdomsbrottsligheten är de som vidtasför att förebygga att unga människor dras in i krimi-nalitet. Av avgörande betydelse är insatser från fa-miljen, skolan, föreningslivet, och detövriga lokalsamhället. Jag kommer som justitiemi-nister att verka för att samhällets åtgärder mot ung-domsbrottslighet präglas av en helhetssyn där rättsvä-sendets insatser bara är en, men en viktig, del avkampen mot ungdomsbrottsligheten.Den svenska narkotikapolitiken ligger fast. Jagställer mig helhjärtat bakom dess målsättning ettnarkotikafritt samhälle. Som känner tillhar regeringen tillsatt en särskild kommission för attse över den svenska narkotikapolitiken. En av kom-missionens huvuduppgifter är att ta fram förslag föratt förstärka och effektivisera det drogförebyggandearbetet. Kommissionen ska också utforma strategierför särskilt riktade informationsinsatser och för opini-onsbildning samt lämna förslag till samhällets stödför detta. Som ett led i detta arbete har utfört en studie av hur ett antal ung-domar från olika delar av landet resonerar kring nar-kotikafrågor. Studien visar glädjande nog bl.a. attmånga ungdomar engagerar sig mot droger. ska avge sitt slutbetänkande föreårets utgång.Det finns få andra områden där kriminalise-ringsinstrumentet har använts i sådan utsträckningsom på narkotikaområdet. All befattning med narko-tika inklusive eget bruk är straffbar, och straffskalanför grovt narkotikabrott sträcker sig upp till tio årsfängelse, dvs. samma som för dråp. I praktiken harockså ända upp till fängelse dömts ut för nar-kotikabrott, med tillämpning av straffskärpningsreg-lerna för återfall i brott och vid flerfaldig brottslighet.Som jag har uttalat i tidigare sammanhang har jaginte för avsikt att verka för någon inskränkning avden nuvarande kriminaliseringen av befattning mednarkotika. är det enligt min mening naivtatt tro att det går att åstadkomma någon reell föränd-ring av narkotikasituationen genom ytterligare straff-skärpningar.Också när det gäller tvångsmedel finns långtgåen-de lagstiftning i syfte att uppdaga och utreda narkoti-kabrott. Förutom de traditionella tvångsmedlen somhäktning, husrannsakan och kroppsvisitation finnsmöjlighet att ta drogtester för att uppdaga bruk avnarkotika. Hemlig teleavlyssning, som är ett av våramest ingripande tvångsmedel, används huvudsakligenför att utreda grova har i uppdrag att övervä-ga vissa tvångsmedelsfrågor. Utan att föregripa vadkommissionen kommer fram till kan jag dock säga attdet bör krävas mycket starka sakskäl för att utvidgapolisens tvångsmedelsanvändning mot barn. De börmötas av andra åtgärder från samhällets sida än poli-sens tvångsmedelsanvändning.Förebyggande åtgärder är av central betydelse iden svenska narkotikapolitiken, och jag anser att detär en mycket viktig uppgift för samhället att upptäckabarn och ungdomar på väg in i narkotikamissbruk påett så tidigt stadium som möjligt. Detta är emellertidinte främst en fråga om att ge polisen utökade möj-ligheter till tvångsmedelsanvändning mot barn. Avgö-rande är i stället att vuxenvärlden har goda kunskaperom narkotika och dess effekter, att föräldrar tar sittansvar samt en väl fungerande och uppmärksam sko-la. Mycket viktigt är också att bedriverett aktivt uppsökande arbete.Jag ser fram emot att få ta del av de slutsatser ochförslag som kommer attpresentera liksom resultatet av de utvärderingar sompågår, bl.a. vad avser kriminaliseringen av eget brukav narkotika. Jag ser framför mig att det även inomramen för den övergripande målsättningen för narko-tikapolitiken kan finnas anledning att grundligt över-väga frågor om inriktningen på det fortsatta arbetetsåväl på myndighetsnivå som när det gäller lagstift-ningen. Jag välkomnar en debatt om dessa frågor.Anf. 61 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka justitie-ministern för svaret, men jag beklagar att jag inte avsvaret kan utläsa några riktlinjer för hur vi ska blibättre på att bekämpa narkotikabruk och ung-domskriminalitet.Justitieministern säger i sitt svar att den ökadevåldsbrottsligheten bland ungdomar troligen inteavspeglar en faktisk ökning. Då finns det skäl förjustitieministern att ta del av erfarenheter från verkli-ga livet.På har man fört fortlöpande sta-tistik över inkomna misshandlade personer, och ök-ningen är kraftig. 1995 inkom 1 246 personer, och i årtyder allt på att över 2 100 personer kommer till Sö-dersjukhuset för vård till följd av misshandel.Södersjukhusets undersökningar visar dessutomatt av offren inte anmält misshandeln. En annanundersökning om rån bland unga, som justitieminis-tern debatterade med bl.a. mig för sedan ochsom han hänvisade till i sitt svar, visade att mångaunga av olika skäl inte anmäler brott som de drabbasav.Justitieministern säger också i sitt svar att de mestbetydelsefulla insatserna för att minska ungdoms-brottsligheten är de som vidtas för att förebygga attunga människor dras in i kriminalitet. Där är vi heltöverens. Men några synpunkter om vad detta kräverför justitieministern inte fram.Familjen är den viktigaste brottsförebyggaren. Jagskulle därför vilja veta vilka åtgärder justitieministernskulle vilja vidta för att stärka föräldrarnas ställning.Vad gäller frågan om hur vi ska kunna bekämpanarkotikabruket på ett bättre sätt säger justitieminis-tern att det är naivt att tro att någon reell förändringav narkotikasituationen skulle äga rum om straff-skärpningar genomfördes. Om det skulle vara denenda åtgärd som vidtogs är vi helt överens. Men somen del av en helhet borde det finnas skäl att diskuteraskärpning av maxstraffet för grovt narkotikabrott. Desom organiserat är beredda att skaffa sig en förmö-genhet genom andras lidande och kanske död börjämställas med mördare och borde därför kunna fålivstidsstraff. Det har ju också framförts inom deneuropeiska unionen som ett önskemål att alla länderskulle kunna tillämpa sina maxstraff på grova narko-tikabrott. motsatte sig detta. Är då inte justi-tieministern oroad över att kan bli en attraktivoch mindre farlig marknad för narkotikahandlare omvi släpar efter vad gäller möjliga straff?Av justitieministerns svar förstår jag att justitie-ministern är i grunden negativ till drogtest av barnunder . För mig är det oförståeligt, när möjlig-heten till drogtest är till för att snabbt kunna ingripamed hjälpåtgärder vid misstanke om narkotikabruk.Om nu justitieministern tycker att vi bör behållamöjligheten för dem så vill jag gärna vetavarför vi bör göra skillnad mellan den som fyllt 15 åroch den som är under, när vi vet att experimenteran-det med droger går allt längre ned i åldrarna.Slutligen vill jag uttala min uppskattning över attjustitieministern pekar på vikten av att vuxenvärldenhar goda kunskaper om narkotika och dess effekter.Det innebär förhoppningsvis att justitieministern ärberedd att ta initiativ till en bred informationskam-panj riktad mot föräldrar och andra som kommer ikontakt med våra unga. Jag har efterfrågat detta iflera år, men tyvärr inte fått gehör för det tidigare.Har jag i denna fråga justitieministerns stöd?Anf. 62 Justitieminister ():Fru talman! Jag ska först säga att man ska varalite försiktig med den statistik som presenteras -inte minst när det gäller statistiken från Södersjukhu-set eftersom den till viss del är beroende av vilkaandra sjukhus som har lagts ned.Jag anser inte att längre eller livstids fängelse-straff är rätt åtgärd för att komma till rätta med denarkotikaproblem som finns, utan det är på helt andrasätt som de ska bekämpas. Det går redan nu att dömatill fängelse om det gäller upprepad brottslighetoch flera brott. Vid flera brott gäller fängelse,och därtill .