prot · GN09120 · 2000-05-31 00:00:00 — är särvux nämligen inte en rättighet pådet sätt som grundläggande vuxenutbildning är förandra vuxna.De här förslagen är framlagda i politisk enighet iVuxenutbildningskommittén. Därför hoppas jag attregeringens kommande proposition om vuxenutbild-ning tar fasta på de här förslagen så att även funk-tionshindrade får möjlighet till livslångt lärande.Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att enviktig utgångspunkt för är ett utbildnings-system som står öppet för alla, från förskolan t.o.m.högskolan. Detta är en förutsättning för att funktions-hindrade ska kunna delta i samhällsliv och yrkesliv.Jag nöjer mig i det här sammanhanget med att yr-ka bifall till reservation 32 under mom. 30.Anf. 60 ():Fru talman! Jag tycker att det här betänkandetbetyder ett stort steg framåt för att människor medfunktionshinder ska, precis som alla andra, få blimedborgare i vårt gemensamma samhälle.Regeringens handikapplan kommer att bli ännubättre. Jag tycker att den är mycket bra men denkommer att bli ännu bättre efter det att riksdagenskärpt upp den i vissa sammanhang. Några av desammanhangen handlar om några motioner som jaghar väckt. Jag vill tacka utskottsmajoriteten för attflera av de motioner som jag väckt har blivit tillgodo-sedda. Jag tror nämligen att det med denna skärpningkommer att bli ett samhälle för alla. Jag tänker då påden vidare meningen av en diskrimineringslagstift-ning.Menar vi att alla människor har ett lika värdemåste vi i lag slå fast att vi aldrig kan acceptera attmänniskor blir diskriminerade. Det är vad regeringeni sin handikapplan gör men utskottsmajoriteten hartagit fasta på att man också behöver göra en form avgenerell lagstiftning där olika områden ses över. I daghar vi en bra diskrimineringslagstiftning då det gällerarbetsmarknadspolitiken. Man kan inte diskrimineramänniskor på grund av funktionshinder i arbetslivet.Vi vet att en liknande diskrimineringslagstiftningär på gång i näringslivet. Men det finns flera områdendär människor med funktionshinder riskerar att blidiskriminerade. Här säger nu utskottsmajoriteten attdet är rimligt att man ser över även dessa områden iden utredning som ligger. Det tackar jag särskiltmycket för.Vidare gäller det funktionshindrades totala eko-nomiska situation. Vi vet att människor med funk-tionshinder har ett stort behov av samhällets stöd påväldigt många olika områden. Det gäller läkarbesök,mediciner, hjälpmedel, hemtjänst och färdtjänst. Varoch en kostar kanske inte så väldigt mycket mentotalt sett blir kostnaden väldigt hög. kommerman att tillsätta en utredning som ska belysa hur detkostnadsmässigt kommer att se ut för den som har ettfunktionshinder. Man kommer också att titta på ettvittomfattande högkostnadsskydd. Jag tycker att detär alldeles utmärkt att vi äntligen tar ett helhetsgrepp ifråga om hur hela situationen ser ut för den som harett funktionshinder. Det gäller tillgängligheten menäven sanktioner om tillgängligheten inte blir tillfreds-ställd.Vi säger ju att hela ska vara tillgängligtför alla människor, också för människor som harfunktionshinder. Jag tycker att det är oerhört viktigtatt vi nu jobbar aktivt både när det gäller offentligamiljöer och när det gäller arbetsplatser och kommu-nikationer.Jag tror att det är oerhört väsentligt att dettakommer i gång så snabbt som möjligt, men jag trorsamtidigt att det behövs en extra påputtning. Dethandlar om att se över sanktionsmöjligheten. Om detvisar sig att man inte vidtar de åtgärder som regering-en och säger bör vidtas, då måste vi hamöjlighet att tala om att det inte är okej att inte följalagen. Då måste man ha möjlighet till sanktioner.Detta får regeringen i uppdrag att se över.Vad som gläder mig mycket, och som finns med ipropositionen, är en utredning om hjälpmedel i studi-esituationer. Vi kan se att detta ser väldigt olikaut för vem som får stöd när man utbildar sig. Det åroklart om det är hjälpmedel för den enskilde eller omdet är ett pedagogiskt hjälpmedel. Denna oklarhet ochotydlighet har framför allt framkommit med de nyahjälpmedel som finns, inte minst datahjälpmedel.Jag tror att det är nödvändigt att vi fastslår degränser som gäller: Vad är ansvar, vad ärkommunens ansvar och vad är det pedagogiska an-svaret? Detta kommer det att tillsättas en utredningom. Det ser jag mycket fram mot därför att det ärväldigt otydligt i dag.Slutligen skulle jag vilja säga att jag tycker att detär väldigt bra att vi nu fastslår att får uppdragetatt ta fram ett utbildnings- och metodprogram förbemötande av människor med funktionshinder. I dagär det ett bemötande som utredningtalade om inte var acceptabelt. Många människor blirbemötta på ett sätt som inte är respektfullt. Jag tror attvi bör få fram möjligheter, ta fram metoder, visa pågoda exempel på hur vi på ett mycket bra sätt bemö-ter människor med funktionshinder på samma sättsom vi bemöter andra människor. Det saknas kunskapoch förståelse. Detta måste vi rätta till. har fåttuppdraget och kommer att få det nu med riksdagensfastställande. Jag är ordförande i och tycker attdet ska bli mycket spännande och roligt att få delta idet arbetet.Avslutningsvis vill jag passa på att tacka HansKarlsson för det fina samarbete som vi har haft ihandikappfrågor. Jag hoppas att Hans tar med sig detengagemang som han har i handikappfrågor till EU-arbetet. Jag tror att nästa steg, eller rättare sagt fort-sättningen på det arbete som vi har i landet, är attutvidga det till ett samarbete i hela , ett gottarbete i frågor som rör funktionshindrade i hela sam-hället och i hela Europa.Anf. 61 ():Fru talman! Den här talarstolen är höj- och sänk-bar. Genom en enkel knapptryckning kan man ställain den efter sin egen längd. Det är av omtanke om ossriksdagsledamöter som denna tekniska detalj harinstallerats. Tänk om även bankerna hade sammaomtanke om de funktionshindrade som inte kananvända bankomaterna. Det gäller t.ex. rullstolsbund-na men också synskadade personer.Jag fick ett brev om det här problemet från en lä-rare som är bunden till rullstol. Min första tanke var:"Tänkte inte på det." Tyvärr är det en alltför vanligtanke. Därför frågade jag socialministern om detta ifebruari 1999 och fick ett vänligt svar att detta varviktigt för bankerna att tänka på, osv. Tyvärr räckerdet inte med vänliga ord, utan det behövs ett förtydli-gande i så att bankomater klassi-ficeras som "stadigvarande produkter infogade ibyggnadsverk". Detta har jag då krävt i min motion1999/2000:Bo526. Tyvärr har motionen avstyrktsredan av bostadsutskottet och inte behandlats i sam-band med detta betänkande. Jag vill hänvisa tillKristdemokraternas särskilda yttrande 1 i bostadsut-skottets yttrande till dagens betänkande.Fru talman! Är inte detta bara en liten detalj i detstora sammanhanget? Är inte detta en banal frågasom inte behöver bry sig om? I så fallskulle jag vilja fråga var och en av oss riksdagsleda-möter: Är vi beredda att helt avstå från att användabankomater i fortsättningen? Om svaret är nej, varförska då de funktionshindrade utestängas?Men vi går mot ett kontantlöst samhälle; medkontokort kan man betala överallt, säger någon sominvändning. blev jag nekad attfå betala min lunch på en helt vanlig restaurang i enhelt vanlig mellanstor svensk stad därför att jag intehade kontanter. Jag fick snällt promenera i väg till enbankomat och hämta pengar. Om jag hade suttit irullstol hade jag behövt be om hjälp att ta ur pengar-na. Är det så det ska vara?Men det är för dyrt för bankerna att byta ut ban-komaterna är en annan invändning. Tänk då på att detinte är andra än bankens kunder som betalar banko-materna. Annars skulle det inte vara affärsmässigt fördem att ha sådan service. Dessutom kommer fler ochfler automater in i samhället: parkeringsautomater,biljettmaskiner, cash-laddare etc.Jag gläder mig i alla fall åt att regeringen har sagti sin proposition att den ska arbeta vidare med fråganom bankomater, men en lagändring är nödvändigenligt min mening. Jag kan tyvärr inte yrka på någoteftersom min motion inte finns med , men jagvädjar till socialministern att inte släppa frågan utankomma tillbaka till med ett förslag tilllagändring om just tillgängligheten till bankomater.Nu ska det sägas att flera banker gör förbättringar,både genom att införa talsyntes och genom att placeramaskinerna i rätt höjd för alla. Problemet är att detgår för långsamt, och jag har också sett nya banko-mater installeras i samma höjd som de gamla utanräckhåll för rullstolsbundna. Alltså har en stor inves-tering gjorts utan att tillgängligheten har ökat.Fru talman! Uttrycket "tänkte inte på det" är fort-farande alltför vanligt i . Låt oss hjälpas åt attändra på det. 62 ():Fru talman! Först vill jag instämma i det somKenneth och harsagt här . Jag tänker tala om min motion somhandlar om tillgänglighet för elöverkänsliga. Det ären grupp som i mycket stor utsträckning står utanförhela diskussionen om funktionshindrade. Jag tyckeratt det är väldigt konstigt. Det är synd att socialmi-nistern inte är kvar i kammaren. Då skulle han hakunnat bekräfta det svar som han har lämnat på ettbrev som handlar om huruvida den nationella hand-lingsplanen för handikappolitiken gäller för elöver-känsliga. Svaret var mycket klart: Ja, den gäller.Socialministern var alltså tydlig på den punkten,även om det inte går att utläsa i propositionen. Ännumindre vilja kan man se hos utskottet med tanke påde mycket kryptiska formuleringar i betänkandet medvilka man anser min motion om tillgänglighet förelöverkänsliga vara tillgodosedd. Jag hoppas att soci-alministern lever upp till sitt brevsvar och inte till denerfarenhet som vi har fått tidigare.Utan att med ett ord beröra elöverkänslighet skri-ver utskottet att man ska var flexibel, man ska utgåfrån människors behov, tillgängligheten ska varaintegrerad och utformad så att den funktionshindradeinte blir beroende av andra. Särlösningar ska undvi-kas.Om jag är positiv kan jag tolka svaret så att manavser att elsanera alla byggnader och anpassa helasamhällsmiljön så att de blir tillgängliga för elöver-känsliga. Vad man tänker göra med mobiltelefoneroch masterna för mobiltelefoni kan jag bara funderaöver.Nu tror jag inte att man kan göra en så positivtolkning. I stället tolkar jag det så att man tycker attdet inte behöver göras någonting alls - precis sombostadsutskottet som hänvisade till fattade positivabeslut och 1995. Det var bra beslut som gjordemig glad. Men det jobb som sedan har gjorts harpräglats av motvilja och ointresse från myndigheter-nas sida, och det har inte lett någonstans.Rådet för arbetslivsforskning har hanterat sittuppdrag på det mest ovetenskapliga sätt som, enligtmin uppfattning, inte anstår en statlig institution.Ledarna för projektet sitter med i Telias etiska råd.De sitter alltså på dubbla stolar och företräder mot-stridiga intressen.Man har också knutit en referensgrupp till sig be-stående av representanter för olika organisationer,bl.a. för fackliga organisationer, som inte har special-kunskaper på det här området. De har - hör och häp-na - fått rösta om elöverkänslighet som sjukdomsor-sak. Har ni någonsin hört att man har röstat om ensjukdomsorsak?Man sätter sig alltså över förfunktionshandikapp där individen har tolkningsföre-träde. Det finns inget annat handikapp som möts aven orsaksdebatt. Den som är rullstolsbunden, t.ex., fårju rullstol oavsett hur handikappet har uppstått. Omden rullstolsbundne har kört rattfull och orsakat andramänniskor skada får han en rullstol om han behöveren sådan. Det är ju ingen diskussion om det. Men enelöverkänslig nekas tillgänglighet därför att man inteär överens om orsaken.Dessutom har i för-väg gjort ställningstaganden i negativ riktning för deelöverkänsliga som lämnats till regeringen. Dettatillsammans gör att jag inte kan se detta arbete somsärskilt seriöst och förenligt med intentionerna i pro-positionen. Men tyvärr är det verklighet för mångamänniskor i dag.Det är en stor grupp som inte kan gå till läkareoch tandläkare, inte besöka sina barns skola, kanskeinte kan arbeta. I värsta fall kan man bli tvungen attflytta från sin bostad på grund av närheten till mobil-telefonimaster på grund av att det inte finns någotregelsystem om hur dessa frågor ska hanteras.Dessa människor klarar inte att vistas i närhetenav el och elektronik. Det är ju el och elektronik till-sammans som gör att problemen förvärras.Jag hoppas att utskottet vid sitt kommande arbetetar dessa problem på samma allvar som Centerpartietgör genom reservation nr 2 tilldetta betänkande.Jag hoppas också att regeringen lever upp till so-cialministerns brevsvar. är världens ledandeIT-nation, och det är bra. Men låt oss också gå förenär det gäller att förebygga besvär från den nya tek-niken genom att iaktta försiktighetsprincipen, genomatt erkänna människors besvär och genom att ut-veckla tekniken så att besvär i största möjliga ut-sträckning undviks i förväg. Då kan vi bli vägledandeockså på det området.Fru talman! Jag står självfallet till hundra procentbakom reservation nr 2 i betänkandet, men för tidsvinnande avstår jag från att begära votering i ärendet.Anf. 63 HANS () replik:Fru talman! Det har sagts många gångerhär - och det tål att understrykas - att hand-lingsplanen gäller alla funktionshindrade, ingen un-dantagen, och även de grupper som tar upp.Utskottet har försökt att behandla den här motio-nen väldigt seriöst. Det är trist om tycker att vi inte har gjort det. Jag är övertygadom att det som tar upp är ettväldigt stort problem som ligger framför oss och somkommer att kräva stora insatser både för att elimineraomedelbara hinder och för att stimulera forskningsin-satser.Men problemet, , är ju att deti dag inte finns någon lösning. Det finns ingen enskildåtgärd som leder till att hindren elimineras. Vi haralltså ett långvarigt och viktigt arbete framför oss.Anf. 64 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte heller att det finns enmotvilja i utskottet, utan jag tror att det är okunskapsom ligger bakom. Och okunskap kan övervinnasgenom att man skaffar sig kunskaper.Vad som är så allvarligt i samhället är attdenna motvilja att skaffa sig kunskaper - och numenar jag inte bara utskottet utan jag avser myndig-heter över huvud taget - därför att detta är ett så stortoch ohanterligt problem som dessutom är förenat medväldigt stora kostnader. Det är detta som gör att maninte vill ta tag i problemet, och det är allvarligt.Jag hoppas att utskottet jobbar ännu mycket mermed den här frågan. säger i sitt ytt-rande att det har bedrivits ett stort arbete i den härfrågan - jag kommer inte ihåg den exakta formule-ringen.Sanningen är den att det har funnits en så stormotvilja mot att göra någonting utifrån de tillkänna-givanden som gav till regeringen och1995. Det var positivt. Efter det bollades frågan vida-re till bostadverk och annat, och sedan har det egent-ligen inte hänt någonting.Anf. 65 HANS () replik:Fru talman! Det är möjligt att det finns mer kun-skap att inhämta än den som vi i utskottet har lyckatsatt ta till oss. Det undandrar sig min bedömning. Menjag vill understryka att vi har haft en väldigt seriösberedning och behandling av motionerna.Men, , det finns inte någralösningar på dessa problem för ögonblicket. Jag troratt de ligger ett stycke framåt i tiden. Jag delar uppfattning att det krävs att man ärpådrivande och ser till att det bedrivs forskning.Men jag vill definitivt tillbakavisa att det har fun-nits någon ovilja i utskottet. Att tillstyrka motionenlöser inte några problem. Dem löser vi genom att tafram åtgärder som är effektiva och som tar bort hind-ren. Men jag håller med om att det finns många atti-tyder och fördomar som behöver förändras på det härområdet, och det gör man också genom ökad kunskapoch genom att ta fram forskningsresultat som visar pårisker och på möjligheter.Anf. 66 () re-plik:Fru talman! Det finns en rad åtgärder som mankan vidta och som också vidtas, t.ex. i IT-företag,banker och andra stora organisationer som arbetarmycket med elektronik och data. Där finns det män-niskor som är besjälade av att arbeta med dessa frå-gor, där finns det resurser och där bedriver man ettförebyggande arbete.I stora organisationer finns det möjligheter attåstadkomma saker och ting, men de som inte finns idessa organisationer hamnar utanför. Det blir en sortsA- och B-lag när det gäller ett handikapp.Det finns alltså oerhört mycket som kan göras re-dan med de kunskaper som finns. Vad jag vän-der mig emot är att man inte riktigt vill ta det här påallvar, och det gäller myndigheter, institutioner ochalla i samhället som inte vill inse problemet, för attinte tala om näringslivet som är hårt uppbundet tillIT. Det är ju inte så märkligt - vi är ju världens le-dande IT-nation - att man inte vill inse att det finnsproblem då det är förknippat med stora ekonomiskarisker. Men det innebär lika stor ekonomisk risk atticke vilja ta tag i dessa problem. I stället borde vi varaföregångare även här. Det finns ju forskningsresultatpå området i hela världen, men är som vanligtett av de länder som vill motarbeta ny forskning ochnya resultat när det gäller nya besvär och sjukdomar.Man vill inte riktigt ta i detta. Jag tycker att det ärbeklagligt.Anf. 67 ():Fru talman! Allt tack till socialministern för enbra proposition och en ärlig vilja att föra handikapp-frågorna framåt i svensk politik. Men låt oss ändå integlömma handikapporganisationerna, som spelar en såviktig roll för en öppen och frejdig debatt i handi-kappfrågorna.Det är bra att regeringen satsar 28 nya miljoner påatt stärka handikapporganisationernas möjligheter attarbeta. De är viktiga. De spelar en viktig roll i denallmänna debatten och bidrar till att öka kunskapen isamhället. De samspelar med forskarvärlden. Och despelar, och det är inte minst viktigt, en viktig socialroll. Det handlar om allt från demokratiskt vardagsar-bete, stöd i vardagen, till samkväm och olika typer avläger.Det är bra att man har sett över regelverket förstatens bidrag till organisationerna för att stärka derasdemokratiska förankring. Men det finns brister. Ettexempel har för döva, hörselskadadeoch talskadade barn drabbats av. DHB har en bredrekryteringsbas. Det är en i verklig mening väl för-ankrad, demokratisk och representativ organisationmed verksamhet i hela landet. Ändå uppfyller maninte de formella byråkratiska kraven. Organisationenknyter inte direkt an till länen utan till specialskolor-na, som ju är naturliga samtalsparter och knutpunkterför döva och hörselskadade barn och deras föräldrar.Nu oroas man av att kräver att manorganiserar om sin verksamhet.Det är viktigt att man ser till innehållet och intetill formen när man utvecklar och tolkar det statligaregelverket. Därför är jag glad över att socialutskottetmed anledning av bl.a. ett par motioner från Örebrolän gör ett tillkännagivande om en uppföljning av denya reglerna. Jag tolkar utskottets uttalande som enmycket klar signal till myndigheterna att det måstevara behovet och den demokratiska förankringen aven förening som ska ligga till grund för prövningarna,inte formalia.De problem som DHB har mött gäller också någraandra organisationer som är viktiga för barn och för-äldrar, bl.a. , som har väckt en angelägen motion om.Fru talman! Erkännandet av teckenspråket i Sve-rige är en viktig framgång för de döva. Det är allraviktigast för alla dem som därigenom fått ett egetspråk. Det är t.ex. både självklart och fint att den härdebatten har teckentolkats . Det är inte så själv-klart över hela Europa.Sverige hör till de få europeiska länder som erkäntteckenspråket. Därför var det principiellt väldigtviktigt när upp-manade kommissionen att lägga fram förslag om ettoffentligt erkännande av det teckenspråk som de dövaanvänder i respektive medlemsland. Parlamentet tarockså upp behovet av teckentolkar i EU och ställerkrav på kompatibla texttelekommunikationer ochbildtelefoni i hela Europa.Medlemsstaterna måste engagera sig för gemen-samma åtgärder för att stärka de dövas möjligheter tillarbete, studier och samhällsgemenskap liksom till denfria rörligheten i . Döva och hörselskadadeungdomar, fru talman, måste få samma möjlighetersom andra att möta ungdomar i andra länder, jobba påföretag och praktisera i andra länder eller studera vidEuropas olika högskoleutbildningar.Nu sammanfaller det svenska ordförandeskapet2001 med det europeiska språkåret. Då finns det enunik chans att föra samman inriktningen på språkåret- allas rätt till ett levande språk - med att stärka teck-enspråkets ställning i . Här är socialutskottetmycket tydligt. Man slår fast att i dessa sam-manhang och i samband med det svenska ordförande-skapet ska verka för en förstärkning av teckensprå-kets ställning. Det är ett bra svar på vår motion. Detska bli spännande att se hur regeringen tar sig anuppdraget.Fru talman! Ett rikt språk för döva och hörselska-dade kräver böcker. Vi måste ge chans till läsande.Här finns många underlåtelsesynder. Alltför mångadöva och hörselskadade känner sig främmande förbiblioteken. Det beror både på det begränsade utbudetav videogram och på att biblioteken har för lite kom-petens för att stödja dövas läsande på svenska ochfrämmande språk.Tal- och har runt 60 000titlar, men det finns bara 750 videogram i folkbiblio-tekens databas. Det finns fortfarande inte ett ansvars-bibliotek för döva, trots att länsbiblioteket i Örebrosedan flera år tillbaka visat att man både vill och kanutvecklas till en kunskapsbas för läsande för döva ochhörselskadade. Men det behövs både ett nationelltuppdrag och pengar. får nu ökade resur-ser till insatser för funktionshindrade. Jag vädjar tillrådet att ta chansen att inrätta ett ansvarsbibliotek ochtill kulturministern att prioritera insatser för de dövasläsande. Det är viktigt av flera skäl.Det första är att bibliotekslagen ställer tydligakrav på att biblioteken ska uppmärksamma de funk-tionshindrade.Det andra är att ungdomar med funktionshindermåste och ska ha rätt till en bra utbildning. Derasmöjligheter att lyckas i skolan bygger i väldigt storutsträckning på att de får ett rikt språk. Det handlarom såväl förstaspråket - teckenspråket - som svens-kan och engelskan.Vi vet att läsandet ofta är avgörande för ett riktspråk. Det är allvarligt att många döva slutar läsasvenska när de slutat skolan. Men det är egentligeninte så konstigt. Om jag tittar ut över er, mina kärakolleger, så inte är det så att vi läser så mycket eng-elska romaner och liknande sedan vi slutade skolan.På samma sätt är det för många döva; de läser svens-ka när de går i skolan, men de hittar många gångerinte vägen att fortsätta att läsa svenska också efterskolan. Därför har biblioteken en avgörande roll bådeför att de döva ska få tillgång till viktiga värdefullalitterära verk på teckenspråk - deras förstaspråk - ochför att de ska få stöd att läsa mer på svenska.Slutligen, fru talman, några ord om Ekeskolan.Ulf har lite långt till och Ekesko-lan, så jag förstår om han inte har förstått att Ekesko-lan finns kvar och att den utvecklas.Men jag blev lite förvånad över att ,som bara har dit, inte har sett att skolan finnskvar, att den kommer att finnas kvar, att den befinnersig i en mycket spännande utveckling, att det finns ettstort intresse från personalen på skolan att utvecklaskolan.Det som däremot inte finns kvar är den formellaskolformen specialskolan. Men är nu innei en mycket spännande utveckling för att anpassas tillvarje enskilt barns behov. Det är en utveckling somdet vore tragiskt och dåligt om gick inoch bromsade, för det är en utveckling som är värde-full för framtiden och som barnen har allt att vinnapå.Anf. 68 () replik:Fru talman! Det sista var intressant att höra frånInger . Hon menar att specialskolan ochspeciellt utvecklas och att det är vi påandra sidan, som ville att den fasta skoldelen påEkeskolan skulle finnas kvar och t.o.m. gå vidare gymnasiedel, som bromsar. Det är ju tvärtom,talade om principer i sitt anföran-de, att principer är det viktigaste. Är principen omvalfrihet viktig för och Socialdemo-kraterna?