prot · GN09118 · 2000-05-29 00:00:00 — Jag tror att det vore farligt för det positiva - som varit så framgångsrikt ochskapat fred mellan historiska fiender och som stårinför stora, viktiga utmaningar - att nu driva på dettautan stärkt legitimitet och genuint folkligt stöd.Så när vi har möjlighet att diskutera denövergripande utvecklingen i EU tänker jag beskrivamin och syn på hur EU bör utvecklas.Jag anser att det är först när den enskilde vet vad EUgör som den enskilde kan förstå och möjligen intres-sera sig. En ökad tydlighet vad gäller vilket ansvaroch vilka befogenheter som åvilar EU är därför cen-tral.Ett grundproblem är att det aldrig klarlagts vilkabefogenheter som bör ligga hos EU. Fördrag haradderats till fördrag på basis av vad som har varitpolitiskt möjligt och inte utifrån en analys av vad somär rätt och rimligt. Decentralisering av makt och an-svar har aldrig varit en vägledande princip. Närhets-principen, subsidiaritetsprincipen, har bl.a. på grundav att den fått så många och olika tolkningar inte fåttgenomslag. Att i längden lappa och laga Romfördra-get såsom har skett i enhetsakten, Maas-trichtfördraget och senaste i Amsterdamfördragethåller inte. EU behöver en konstitutionell nystart. Därär jag överens med till skillnad från önskar jaginte att EU utvecklas i en federalistisk riktning. Föratt EU ska kunna hantera flera viktiga uppgifter ochför att inte tilltron till EU och dess förmåga ska gåförlorad måste EU förändras. EU måste bli effektiva-re inom de områden där EU ska vara verksamt ochEU måste anpassas till att omfatta alla stateroch bygga på ett folkligt engagemang.För att kunna möta stora framtidsfrågormåste vi utveckla EU. De områden som jag menar attEU måste rustas för att kunna hantera och utveckla ärfred och säkerhet, demokrati, frihandel, miljö ochhållbar utveckling, bekämpning av den gränsöver-skridande organiserade brottsligheten, ekonomiskutveckling, välståndsutveckling - särskilt i de fatti-gaste delarna av och tredje världen - ochöppenhet inom EU och mot omvärlden.Vår uppfattning är att beslut ska fattas på den po-litiska nivå som kan fatta det bästa och effektivastebeslutet så nära medborgarna som möjligt. Det äronekligen så att det finns en rad politikområden sombättre sköts av människor själva eller på lokal, regio-nal eller nationell nivå där inget mellan- eller över-statligt beslutsfattande främjar saken. Medlemslän-derna kan samarbeta med varandra eller med andrainom dessa områden om de så önskar; allt behöver juinte vara föremål för beslutsfattande.Därför är det viktigt att EU:s beslutsfattande,EU:s befogenheter och ambitioner på olika politikom-råden på ett tydligare sätt än renodlas, definie-ras, avgränsas och begränsas. Reformer av EU:s in-stitutioner som leder till ökad öppenhet, ökad klarhetom var ansvaret ligger och till förbättrade möjligheterför medborgarna att förstå och påverka processenbehövs också. Inte minst gör den förestående utvidg-ningen av EU en förändring av EU påkallad. Meddetta yrkar jag bifall till vår reservation, nr 12.Den pågående debatten om en särskild EU-stadgaför grundläggande rättigheter är ett exempel på ettområde där regeringarna bör begränsa EU:s ambitio-ner. Tanken med stadgan är att göra rättigheternasbetydelse mer synliga för EU:s medborgare. I självaverket finns det risk för att en sådan stadga skulleunderminera det befintliga systemet för mänskligarättigheter och det skydd som finns i ochbidra till en olycklig uppdelning av i sfärermed olika MR-standard - ett A- och ett B-lag - ochdet vill vi inte se.EU ska självfallet respektera de mänskliga rättig-heterna på så sätt som skett genom att man har för-dragsfäst principer och kanskeockså genom att tillträda , ävenom det inte är helt oproblematiskt. Men det är viktigtatt de som arbetar i konventet inför den särskilda EU-stadgan har detta åtanke. Vi har ju också haft en hea-ring i den frågan tillsammans med KU och . Det är en svår och krånglig materia. Därförär det viktigt att resultatet blir bra så att det inte ska-pas ett A- och ett B-lag.EU spelar ju också genom sin blotta existens enroll på MR-området. Det politiska Köpenhamnskrite-riet innebär att det ansökande landet måste vara enstabilt fungerande demokrati och ett rättssamhällesom respekterar de mänskliga rättigheterna. Det harvarit ett kraftigt incitament för flera kandidatländersom - för att snabbt uppnå ett hägrande EU-medlemskap - förbättrat sitt MR-skydd. avskaffat dödsstraffet och stärkt den ryska mino-ritetens ställning.EU:s viktigaste uppgift framöver är att på jämlikavillkor bereda alla europeiska stater som uppfyllerKöpenhamnskriterierna ett tillträde till den inremarknaden. EU är förpliktat att stå öppen för allademokratiska stater som strävar efter ett närmaresamarbete för fred och säkerhet, handel, hållbar ut-veckling m.m. EU har en historisk chans att ge-nom en utvidgning skapa varaktig fred och säkerhetpå den europeiska kontinenten.EU ska vara en öppen, alleuropeisk samarbetsor-ganisation beredd att spränga religionsvallen ochäven ta in t.ex. muslimska länder, eftersom EU intepå något sätt ska vara en exklusivt klubb.Utmaningen är i stället att bejaka mixen av kultureroch identiteter på en gemensam värdegrund av huma-nism, demokrati och marknadsekonomi.Vår vision är att alla länder i unionens närområdesom uppfyller Köpenhamnskriterierna ska ges möj-lighet att bli medlemmar. Även de länder som ännuinte klarar dessa villkor ska genom t.ex. gynnsammahandelsvillkor ges stöd att uppnå dessa. Medlemskapi EU är ett mäktigt verktyg för dessa länder att på-skynda välståndsuppbyggnaden och säkra demokra-tin.Den nu planerade utvidgningen kommer att ställakrav på de nuvarande medlemsländerna. Enligt våruppfattning är det angeläget att nya medlemsstaterges fulla rättigheter och inte placeras i något slagsandra klassens medlemskap. Solidariteten med män-niskor i de länder som bankar på EU:s dörr måste gåföre nationalegoism.Den har i trojkan än störremöjligheter att driva på så att utvidgningsprocesseninte avstannar. Vi vet att det finns tveksamheter ochatt många länder tycker att man inte ska ha så bråt-tom. Vi tycker att det är väldigt viktigt att processeninte avstannar utan hoppas att det ska kunna bli ettgenombrott under vårt ordförandeskap första halvåretnästa år.Vi har motioner med yrkanden till det här betän-kandet. De är väl beskrivna. En del är väl behandladeoch vissa bara besvarade. Vi har nöjt oss med det. Jagtänker inte kommentera dem särskilt mycket.Men jag ska kommentera reservation nr 4, som vihar tillsammans med , för det är lite nyttinnehåll i den kan man säga. Den handlar om utloka-lisering av EU-organ. Av elva EU-organ i olika län-der finns inget i . Vi anser att det är viktigt attdet blir en sådan lokalisering till , därför attdet ökar ju det folkliga engagemanget och legitimite-ten när man känner att det finns något också här iSverige.På ett område där skulle kunna göra insats är biståndet. Vi har ju fått upprepade rap-porter om att EU-biståndet inte fungerar bra. Densenaste var att MEDA-biståndet - det som går tillländerna runt och är av avgörande bety-delse för den s.k. Barcelonaprocessen, att närma län-derna runt till EU - fungerar väldigtdåligt. Av drygt 4 ½ miljarder euro har bara 26 %betalats ut. Av dessa gick en stor del till så dåligaprojekt att de egentligen inte borde ha betalats ut. Detär ju förskräckande uppgifter. Det här ett område. Vihar också hört hur det är på andra områden. Någon-ting måste vi verkligen göra. Jag vet att den nyekommissionären är kritisk och vill göranågot bättre av detta.Som det nu ser ut känns det som att EU inte skasyssla så mycket med biståndspolitik, kanske barasamordna den. Men jag tror ändå att det vore bra, förvi är rika länder och EU bör ha en ordentlig verksam-het. Men då behöver biståndet skötas på ett profes-sionellt sätt. Där skulle kunna ge ett bidragoch medverka till det. Därför tycker vi att man ska seöver biståndet totalt och skapa en ny och mer obero-ende biståndsmyndighet och att denna med fördelskulle kunna placeras i . Detta tycker vi attSverige ska arbeta för. Det är den andra reservationensom jag vill kommentera, och som jag också vill yrkabifall till.Sedan, , är det inte alls någon lapsus attvi inte är med på reservationen om en utträdespara-graf. Vi har varit det tidigare, men vi har släppt detkravet. Vi har funderat på det, och vi ser att detegentligen är ett ganska överflödigt krav. Inte är detså att unionen skulle tvinga något land kvar i unionen.Vi har ju, som jag har sagt i debatterna när vifanns med på den här reservationen, ingen som helstavsikt att på något sätt använda oss av en sådan para-graf om den skulle finnas. Vi tycker att det är över-flödigt att kräva en sådan paragraf, och därför är viinte med på den reservationen.I övrigt står vi naturligtvis bakom alla de reserva-tioner där finns med. Men som jag tidi-gare sagt yrkar jag bifall bara till reservationerna 4och 12.Anf. 5 () replik:Fru talman! Eftersom inte har föravsikt att använda utträdesparagrafen, ska den intefinnas. Det var tydligen kontentan av det MarianneAndersson sade.Men tänk om svenska folket skulle vilja användaden. Är det då inte bättre att vi reglerar hur manskulle kunna gå ur den europeiska unionen än att viinte gör det? Är det bättre att det sker en oordnadreträtt, om det är en folkmajoritet i något medlem-sland som inte längre vill vara ansluten till en euro-peisk union, som leder till en utveckling som Marian-ne mycket kritiskt menar att det finns enrisk att t.ex. tal leder till. Är det dåinte rimligt att vi har en utträdesparagraf som reglerarhur ett utträde ur den europeiska unionen ska ske?Eller anser att vi är inne i dettusenåriga lyckoriket?Anf. 6 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte på tusenåriga lyckoriken.Det har aldrig funnits något sådant och kommer nogaldrig att finnas något heller. Och vi vet inte hurlänge EU kommer att finnas. Jag hoppas att EU ärnågonting som kommer att stärkas, utökas, bli effek-tivare, bättre och mer förankrat hos medborgarna. Detär verkligen min förhoppning, och det måste vi arbetaför.Om något land skulle tycka att i det här vill vi intelängre vara med, är jag alldeles övertygad om att deandra länderna i EU inte kommer att tvinga kvarlandet på något sätt eller att det kommer att bli någravåldsamheter när landet går till reträtt, så jag tror attproblemet egentligen inte är särskilt stort.Anf. 7 () replik:Fru talman! Det var ett bättre formulerat försvarför ståndpunkten än i huvudanförandet - där Marian-ne sade att eftersom inte harför avsikt att kräva utträde, finns det ingen anledningatt ha någon utträdesparagraf - och det välkomnarjag.Men kvarstår gör ju att det alltid måste vara bättreatt i förväg reglera hur man ska förhålla sig till ensituation som mycket väl kan uppstå och som kaninnebära, på några eller många års sikt, att ett ellerflera länder inte längre känner att de vill bejaka enutveckling t.ex. till en federation i . Då är detrimligt att man reglerar detta.Jag beklagar att inte längre står fastvid sitt krav på en utträdesparagraf.Anf. 8 () re-plik:Fru talman! och jag har olika syn påEU. Det låter ju som om han önskar att detta skulleske . Jag önskar verkligen inte att det skabli så.Den dagen en rad länder känner att detta är ettsamarbete som de inte vill vara med i, hoppas jag äravlägsen eller inte kommer. Men om det skulle bli så,tror jag att de övriga länderna kommer att se till attdet ska vara möjligt att utträda utan att man nu har ensådan paragraf.Anf. 9 ():Fru talman! Det är Europatanken föd-des. Det var då den franske utrikesministern lade fram sitt förslag om den gemensammakol- och stålunionen.Sverige har varit med i detta arbete i endast femår, endast en tiondel av processen. Det har under de50 åren varit ett envist, beslutsamt och uthålligt ar-bete. Det har ofta präglats av två steg fram och ettsteg tillbaka. Men inriktningen har varit helt klar. Dethar gått framåt. , , kändeSverige sig moget att gå in i det här arbetet. Det dröj-de länge, men det är glädjande att det skedde så små-ningom.Dagens betänkande blickar naturligtvis inte tillba-ka utan endast . Det handlar om verksam-heten i EU under 1999.Kriget i Kosovo, den europeiska kommissionensavgång och Amsterdamfördragets ikraftträdande varnågra händelser som kom att prägla arbetet under1999.Den 10-13 juni valde EU-medborgarnaett nytt Europaparlament. Valet blev för Folkpartietett framgångsval. Från att tidigare haft endast en EU-parlamentariker har vi nu tre, och det är naturligtvisglädjande för oss.Oroande är dock att valdeltagandet i en-dast var , något som tidiga-re har påpekat. Inom hela EU deltog däremot ungefär50 % i valet. Det är något som vi måste funderamycket över och se om vi kan förbättra, för det ärillavarslande. Det ger naturligtvis en indikation om attfolket inte riktigt är med i den här debatten.Men det viktigaste verksamhet i EU äratt verksamhetsåret till stor del präglats av arbetetmed att utvidga unionen. varEuropa splittrat, och - symbolen för detkalla kriget - fanns kvar. ser kartan helt annor-lunda ut. är borta, och de gamla kom-munistländerna har kommit en bra bit på väg motdemokrati och marknadsekonomi.De tolv stater som står och knackar på EU:sdörr har gjort stora ansträngningar, och gör storaansträngningar, för att uppfylla de ekonomiska ochpolitiska kriterier som EU har fastställt för medlem-skap. Att skjuta upp kandidatländernas anslutning pågrund av att EU inte gjort sin del av läxan skulle ledatill att vi åter bygger upp en mur mellan öst och väst.Utvidgningen får inte skjutas . Den är ettmoraliskt åtagande och en historisk chans att göraEuropa helt igen.Utvidgningen kräver reformer. Det är det den nupågående regeringskonferensen handlar om. Folkpar-tiets vision är att regeringskonferensen ska leda till attEuropa blir öppnare, mer demokratiskt och effektiva-re. EU ska syssla med färre frågor, och det måsteklart framgå när medlemsstaterna respektive EU skaagera. EU ska endast agera där de gränsöverskridandefrågorna är aktuella och när medlemsländerna intesjälva kan lösa problemen.En utvidgad union kräver naturligtvis en översynoch reform av institutionerna. Vetorätten i minister-rådet bör begränsas till frågor av konstitutionell natursamt vissa frågor av särskilt nationellt intresse. Såvälrösterna i ministerrådet som antalet ledamöter i Euro-paparlamentet bör bättre avspegla folkmängden i deolika medlemsländerna. Det är ett naturligt demokra-tiskt krav, men en sådan förändring bör även beaktade små ländernas situation. Vidare bör parlamentetges medbeslutanderätt på alla områden där rådetfattar beslut med majoritet.Inte bara de kortsiktiga institutionella reformernaär viktiga för att klara utvidgningen. Vi behöver ävendiskutera de principiella frågorna; hur en union medminst 30 medlemsländer ska utformas för att den skafungera. Det behövs en författning för att reda ut denotydliga ansvarsfördelningen mellan EU och med-lemsländerna. Detta är ett gammalt liberalt krav somnu måste sättas i centrum.Den tyske utrikesministern anfö-rande vid Humboldtuniversitetet i häromveck-an, som nämnts här , var ett friskt inslagoch innebar ett välbehövligt nytänkande i diskussio-nen om framtid. Oavsett vad man anser omtalets innehåll och förslag om ett federalt EUbehöver Europadebatten visioner av det här slaget.Utvidgningen kräver genomgående reformer av EU:sinstitutioner och fördrag, och dessa förändringarmåste vi våga diskutera. Det gäller i alla EU:s med-lemsländer men framför allt i , där debattenhittills lämnat mycket i övrigt att önska, precis somMarianne lyfte fram tidigare i dag.Folkpartiet har försökt att lyftaden här debatten, men det fordrades tydligen enJoschka för att den skulle komma upp påbordet. Här vilar ett stort ansvar på regeringen, somän så länge undviker den här debatten. Talar man förutvidgningen bör man även tala för genomgripandereformer.Sverige har som jag sade varit medlem i EU idrygt . Men fortfarande präglas debatten härhemma i mångt och mycket av folkomröstningskam-panjen. Det är mer av "de i EU" och "vi i " än"vi i EU". För att majoriteten av svenskarna ska kän-na sig tillfreds med medlemskapet måste EU ändras iden riktning vi skissat på. Europapolitiken måsteockså på ett naturligt sätt integreras i den svenskadebatten.Men det är klart, så länge och Mil-jöpartiet fortsätter att driva kravet att skalämna EU, alltså gå ur det europeiska samarbetet trotsatt svenska folket i en folkomröstning sagt sitt i dennafråga, kommer frågan att ältas vidare. Det är ganskatypiskt egentligen för att det första han tarupp i sitt inlägg här är utträdet. Det är det vikti-gaste. Det är det som ska sätta dagordningen.Jag blir på något vis så trött på detta. Här har vihaft en folkomröstning, och här har vi nu en utvärde-ring. ska vi blicka framåt. Vi ska bli ordförande-land, och vi ska kunna driva de här frågorna. Så är detförsta man tar upp utträdet ur EU. Å andra sidan harju historiskt sett inte varit pådrivande iinternationellt samarbete. Det är ganska typiskt ur densynpunkten.Det är uppenbart att när de två partier, Vänster-partiet och , som är regeringens stödparti-er har denna inställning påverkar det bilden av Sveri-ge i själva EU-arbetet. Jag tror också att det förklararen del av det låga valdeltagandet. är inte denkraftfulla och aktiva medlem som vi och andra skullevilja se att var och som borde vara.Så jag undrar: När kommer och Miljö-partiet att släppa kravet på att ska lämna EU?När kommer ni att acceptera folkomröstningen ochsluta med talet om vikten av att lämna EU?Sveriges ordförandeskap är ett unikt till-fälle för att bli en mer aktiv och engageradaktör i Europaarbetet. har våra insatser i detavseendet lämnat mycket i övrigt att önska. Kombi-nationen av att vi står utanför EMU och den alltjämtstora nej-opinionen gör att många inom den europeis-ka unionen fortfarande betraktar som någotav en halvmedlem.Mycket talar för att IGC inte hinner avslutas somplanerat under det franska ordförandeskapet nu tillhösten. Ännu icke avklarade frågor kommer då attspilla över på det svenska ordförandeskapet. Niceför-draget kan i stället bli ett Göteborgsfördrag. Rege-ringen måste ha beredskap för att klara detta. Fråganär om den har det.Regeringen har presenterat ett förslag om vilkafrågor som ska prioriteras under ordförandeskapet.Folkpartiet delar regeringens uppfattning att utvidg-ningen bör sättas främst på dagordningen. Ett utvid-gat EU kan dock bara fungera och vinna medborgar-nas förtroende om vi djupgående reformerar EU:sfördrag. Vi beklagar därför att regeringen sägernej till att bredda regeringskonferensens dagordning.Jag ska avsluta med att säga några ord om världenutanför EU.EU:s internationella ansvar får inte stanna vidEU:s yttre gränser. EU har som världens största bi-ståndsgivare, som har framhållits avbl.a. , ett fortsatt globalt ansvarför världens fattiga länder och för att minska klyftor-na i världen. EU måste stödja en demokratisk, socialoch ekonomisk utveckling för människor i hela värl-den.Som tillhörande den i särklass rikaste delen avvärlden har naturligtvis Europaunionen ett stort an-svar vad gäller biståndssamarbetet. Jag ser risker medatt detta ansvar förfelas. Jag känner att detta är denegentligen enda riktigt osäkra delen i EU-samarbetet.Jag tycker att allt utom den här delen går i rätt rikt-ning.En av de viktigaste vägarna till utveckling är fri-handel. EU måste gå i spetsen för kampen för globalfrihandel. En ny internationell frihandelsrunda måstesnarast komma till stånd. EU kan inte in på 2000-taletfortsätta att subventionera sina jordbruksprodukteroch att med konstlade medel konkurrera ut de fattigaländernas produkter. Här måste en avreglering ochsanering till, och i det sammanhanget måste man visahandlingskraft.Jag står naturligtvis bakom samtliga de reserva-tioner som finns med på, men jag nöjermig med att instämma i yrkan-de om bifall till reservation 4, där man tar upp fråganom biståndet. Jag behöver inte utveckla detta mera,eftersom gjorde det på ett ut-märkt sätt. Jag yrkar också bifall till reservation 7, därman tar upp de institutionella frågorna.Anf. 10 () replik:Fru talman! Låt mig först gratulera Folkpartietoch K-G Biörsmark till framgång i Euro-paparlamentsvalet. Om den framgången hade kommitefter en reformering av EU:s parlament och av EU:sinstitutioner efter en eventuell utvidgning, hade detlett till ett mandat. Om däremot gör ettmer normalt valresultat i ett kommande Europapar-lamentsval, kommer att försvinna frånEuropaparlamentet.Jag beklagar det, inte därför att jag tycker att detär viktigt att till varje pris ska finnas därutan därför att demokratin minskar i och med att mermakt flyttas över till institutioner som ligger långtbort från det som väljarna kan kontrollera. Grundentill antifederalism är att vi ser attalltfler beslut fattas där väljarna inte kan ställa be-slutsfattarna till svars. Den demokratiska idén bakomantifederalismen förbigår K-G Biörsmark med tyst-nad.K-G Biörsmark säger slutligen att vi har haft enfolkomröstning och att därmed skafoga in sig och tycka att EU-medlemskapet är bra. Vi har också haft ett val. Jag kräverinte att K-G Biörsmark ska tycka att den nuvarandemajoriteten i riksdag är bra och ska lägganed all opposition mot denna därför att vi har haft ettval. Historiens slutpunkt kommer aldrig att uppnås.Det är därför rimligt att man tillåter meningsmotstån-dare att behålla sina ståndpunkter, även om de har fåttstryk i en folkomröstning. Vi respekterar majoriteten,men vi ändrar inte uppfattning för att gå K-G Bi-örsmark till viljes.Anf. 11 ()replik:Fru talman! talar om "ett normalt valre-sultat". Jag undrar vad ett normalt valresultat egentli-gen är. Valresultaten har historiskt sett verkligen gåttupp och ned. Jag tror inte att det finns något normaltvalresultat vare sig för eller för Folk-partiet. Det är debatten som avgör.Jag kan bara konstatera att i EU-valet förra årettrefaldigades vår representation, och det gläds vi åt.Jag tackar också så hjärtligt för välgångs-hälsning.När det sedan gäller att acceptera folkomröstning-en vill jag säga: Ja visst. Jag håller med omatt debatten måste gå vidare, men att ställa kravetomedelbart efter en folkomröstning tycker jag är litemärkligt. Debatten får väl gå vidare, och ni får fort-sätta att driva på om att vi ska lämna EU. Jag tror inteatt det kommer att gynna och leda tillsärskilt positiva valresultat för Vänstern om ett antalår, om ni ska fortsätta att driva detta, men vi har heltklart en fri debatt.Anf. 12 () replik:Fru talman! Med ett normalt valresultat menadejag det som fick i det allmänna valet ,men det är naturligtvis riktigt att det kan ändras. Ettparti som får ett sådant valresultat, vilket inte äromöjligt, i ett Europaparlamentsval , för-hindras från att få representation i EU:s parlament omde reformeringar av EU:s institutioner som K-G Bi-örsmark står bakom sker.Vi kräver inte att ska lämna den europeis-ka unionen. Däremot anser vi att inte bordeha gått med i den europeiska unionen. Om EU ut-vecklas på ett sätt som svenska folket motsätter sig,måste det vara svenska folkets rätt att i en folkom-röstning ompröva EU-medlemskapet. Det gäller t.ex.om vi är med i en union som utvecklas i den federalariktning som K-G Biörsmark står för. Det är en heltannan union än den som en majoritet sade ja till ifolkomröstningen 1994.Anf. 13 ()replik:Fru talman! Det här var en sensationell nyhet.Vänsterpartiet kräver alltså inte att ska lämnaEU. Är det en ny ståndpunkt som ska antas på kon-gressen ? Det var intressant.Vänsterpartiet har historiskt sett varit mot massorav internationellt samarbete. Jag har en lång lista överdetta. Ni var emot att skullebildas. Ni var emot att skulle bildas. emot den internationella handelsorganisationenWTO. Ni var emot att skulle bildas.Ni var emot Efta, EES, EU, PFF osv. Ni har på punktefter punkt varit emot internationellt samarbete, ochni har - tydligen fram till - varit emot medlem-skapet i EU, men har ni accepterat det. Ni har såsmåningom accepterat de andra organisationerna,, osv., och tydligenockså EU.