prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — De är ganska många,även om de är färre i vårt land än i jämförbara länderi Europa.De familjeägda företagen måste även fortsätt-ningsvis ha möjlighet att förbli familjeägda - ett ge-nerationsskifte måste vara rimligt ur skattesynpunkt.Barnen är den nya generationens företagare. De måstefå vara delaktiga från början, inte bestraffas, som . När de sommarjobbar i sina föräldrars företag beskattas deras inkomst på toppen av föräldrar-nas. Detta är helt orimligt.För det andra behöver vi odla tilliten. Varje de-mokrati måste rymma en fungerande lagstiftning, ettfungerande rättsväsende och regler som i alla avseen-den går att förstå och följa. Det gynnar ett gott bete-ende. Det skapar tillit till systemen.Skattemyndigheterna måste kunna ge besked -också bindande förhandsbesked, vilket tillämpas iDanmark. Det är odemokratiskt att inte i förväg kun-na få ett besked från skattemyndigheten om det manhar tänkt göra är rätt eller fel. Att dessutom få olikabeslut på samma handlande beroende på handläggareär helt otillfredsställande, och det indikerar bara ensak: regelverket är alltför komplicerat. Det sysselsät-ter dessutom företagare med helt onödigt hantverk,som exempelvis att föra körjournaler.Tillit är själva grunden för affärsverksamhet. Mangör inte affärer med någon som man tror ska lura en.Det är tilliten som gör att Gnosjöföretagare gör såmånga affärer med varandra. Det skapar arbete åtmänniskor och tillväxt i landet. Det är den tilliten sombehöver spridas.För det tredje måste vi undanröja hinder. Sverigebehöver inte mer företagsstöd. Den utredning som jagnyss talade om konstaterar att av statligt före-tagsstöd inte har gett några som helst påvisbara ef-fekter i positiv riktning.De små företagen har problem med för lågsoliditet, för hög skuldsättning, ett krångligt regelverkoch höga krav på redovisning. Så ska det inte vara.Det ska vara enkelt att starta företag. I Kanadakan man ringa, surfa eller skriva, och så är saken klar.Man ska kunna gå till ett ställe och få alla blanketteroch alla tillstånd. Det tycker vi kristdemokrater.Det ska vara enkelt att driva företag. Man ska intebehöva läsa 20 000 sidor lagar och förordningar plusde 5 000 nya som produceras varje år.Den politiska debatten har varitsamstämmig: Småföretagsdelegationens regelförenk-lingsförslag är bra. Det har vi alla tyckt. Men det harinte lett till politisk handling, trots Simplexgruppen.Det är dags att komma upp till bevis för MonaSahlin. Jag beklagar också att hon inte finns här i dag.Det hade varit intressant att få debattera med minis-tern.Sverige ligger påtagligt under det europeiska ge-nomsnittet på detta område, och det är menligt förnyföretagandet. Det skapar otrygghet och ovilja hospresumtiva entreprenörer.Vi ska gynna ett aktivt individuellt ägande i ställetför ett institutionellt. Vi ska gynna svenskt ägande istället för utländskt, vilket sker . Vi ska förändrafåmansbolagslagstiftningen och stopplagstiftningen.Släpp loss tjänstesektorn från det statliga monopolet.Gårdagens nyhet om att regeringen tänker lagstiftamot privata sjukhus och privata skolor är hårresandehäpnadsväckande och för tankarna till öststatssystemsom för länge sedan överlevt sig själva.Sverige behöver fler som startar företag, flerentreprenörer, enklare regelverk, mer tillit och merGnosjöanda.Anf. 367 ():Fru talman! Rubriken på den här debatten är Frå-gor om trygghet. I botten på det ligger, som jag serdet, frågan om hur vi ser på samhället och människo-värdet. Otrygga människor är dåliga föräldrar, gör ettdåligt jobb och orkar inte engagera sig i samhälletutanför den egna lilla kretsen.Trygghet betyder olika saker för olika människoroch i olika skeden i livet. För barn är samvaron medföräldrarna viktig. Att dagis och skola fungerar, inte blir mobbad eller utsätts för faror i trafikenär exempel på trygghetsgrundande faktorer.För gamla människor är närheten till barnen ochtrygghet utomhus - där man inte känner sig hotad tillliv och egendom, där vägen är röjd och gatan sandadså att man kan ta sig ut även om man inte rör sig likaobehindrat som i yngre dagar - några exempel på hurtrygghet skapas. De viktigaste faktorerna för demsom kommit långt upp i ålder och känner hälsansvikta är dock att omsorgen när de inte orkar längreoch sjukvården när de blir sjuka fungerar, så att deinte blir satta på undantag eller inte får tillräckligtstöd.För oss som befinner oss mitt i det yrkesverk-samma livet är alla de här faktorerna också viktiga.Om inte barnen eller de gamla föräldrarna har det brakan vi inte helhjärtat ägna oss åt det vi ska sysslamed. En liten tagg av oro finns i medvetandet och tarkraft från de arbetsuppgifter vi har. Oron sätter sig imagen eller någon annanstans när vi inte kan göranågot åt det som trycker oss. På det sättet skapar viotrygga människor, och det medför att arbetspresta-tionerna går ned. Alla förlorar på det här.Arbetslivet är en av de viktigaste faktorerna förvårt välbefinnande i åldern . Fören del börjar det tidigare, och några håller på litelängre upp . Att ha ett arbete som känns me-ningsfullt, bra arbetskamrater och betalning så kan leva på sin lön är viktigt. En arbetsorganisa-tion där man kan påverka sina villkor och överordna-de som lyssnar på en bidrar också till att man mår braoch kan prestera ett gott arbete.Mycket av detta har gått förlorat i dagens sam-hälle. En alltför tunn organisation utan tid för pauseroch reflexion, för mycket övertid och oförmåga attpåverka sin situation är alltför vanligt i dagens läge.Att vi dessutom diskuterar lagstiftning om att förkortaarbetstiden kan också motverka sina syften.En organisation där det finns tillräckligt med per-sonal och lite tid för samtal om vardagligheter och enkopp kaffe, där man kan gå hem efter sina åtta tim-mar och där man inte tvingas till obetald övertid ellerhar en känsla av att man aldrig hinner med ger enbättre situation för många. Att genom avtal på olikaområden komma överens om förkortad arbetstid är ettannat och bättre sätt att lösa denna viktiga välfärds-fråga.Endast förkortad arbetstid löser inte stressproble-men på jobbet. Fler människor, mer luft i organisatio-nen och mer tid för varandra även på jobbet är andralösningar på problemen som jag önskar skulle fågenomslag. I sista ändan förlorar både företag, of-fentliga arbetsgivare och hela samhället på den ut-veckling som sker . Sjukskrivningarna ökar, ochutslagningen på annat sätt, t.ex. genom att ungdomaroch äldre har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden,orsakar stora kostnader som slutligen drabbar oss allai samhället.En fråga som berör arbetsmarknaden som dyktupp gäller de stora förändringar som Ar-betsmarknadsstyrelsen under stor brådska genomför isin organisation. Informationen är dålig till berördpersonal och de kommuner som kommer att omfattasav nedläggning av arbetsförmedlingar.På hemmaplan ska endast maskiner stå till de ar-betssökandes förfogande - datorer som man dessutominte kan använda. Enligt är sys-temen både krångliga och tidsödande att ta sig in iäven om man är kunnig på datorområdet. På det härsättet är det lätt att slå ut både bygder och människor iännu snabbare takt än tidigare.Var det detta statsministern och därmed regering-en skulle göra för att få hela att leva? Nufinns ingen minister närvarande att ställa frågan till,och inte heller någon ordinarie socialdemokratiskledamot från utskottet är närvarande i kammaren. Dettycker jag är synd. Står socialdemokraterna överdenna debatt på arbetsmarknadsområdet, eller harman ingenting att säga? Den frågan får jag inget svarpå här , men det kanske kommer senare.Från sida motsätter vi oss inte vissabesparingar i organisation,men det syns mig mycket underligt att man inte tar utnågot på centralt eller regionalt plan. Det är ute iverksamheten i kontakten med arbetsgivare och ar-betssökande som man kan göra nytta. Centralbyrå-kratin bidrar inte mycket till att det finns handlings-planer för enskilda arbetssökande eller att det blir brakontakter med företag som behöver utbilda sin ar-betskraft eller nyrekrytera.Låt i stället kommunerna med sina kunskaper tahand om en del av verksamheten. Man satsar redannu mycket på detta. Att överföra resurser och en delpersonal med kunskaper om arbetsförmedling till enny organisation kan leda till mycket större effektivi-tet.Enklare regler, decentralisering och tryggaremänniskor är några hörnstolpar i poli-tik. Dem kan vi bygga vidare på även i det här ären-det.Det finns andra sätt att främja utvecklingen inomföretagen än att slå ut och avskeda medarbetare. En-ligt en israelisk-amerikansk författare som jag läst -. Goldratt - ska man börja med företaget ochmedarbetarna. Det gäller deras styrka och svagheter,vad de producerar och vad kunder och medarbetarehar för behov. Bygger man upp ett behovsträd ochstyr ihop de olika aktörerna i det arbetet kan mankomma mycket långt. Ett dåligt företag med illa mo-tiverade medarbetare kan hitta lösningar som ger enhelt ny utveckling av verksamheten. Målet är ju helatiden att företaget ska ge vinst, annars kan det inteöverleva. Böckerna jag har läst heter Målet och Turär det inte. Dem kan ni gärna läsa, för de är bra.Lika lön för lika och likvärdigt arbete är en börjantill en verklig jämställdhet mellan kvinnor och män.Att inte ens detta är genomfört i är egentligenbåde underligt och förskräckande. Politiska beslut harinte ens på regeringsnivå den genomslagskraft deborde. De fackliga organisationerna har också miss-lyckats i sin verksamhet att öka jämställdheten, efter-som löneskillnaderna mellan kvinnor och män på1990-talet har ökat. Den skärpning som regeringenaviserar är därför både nödvändig ochvälkommen. Det är sent - mycket sent. Blir lagen brautformad och får genomslag i samhället innebär detändå ett steg framåt. Det är upp tillregeringen att bevisa att det blir så. Vågar vi hoppas?Anf. 368 ():Fru talman! En av de främsta faktorerna förtrygghet är ett eget arbete. Man upplever att både denegna förtjänsten och de skatteinkomster som förmed-las till det gemensamma är livsnödvändiga i ett mo-dernt samhälle. Det är främst en breddad skattebassom skulle bli följden om fler människor kom i arbeteoch kunde lämna det s.k. bidragskollektiveti motsvarande grad. Men det finns en rad svårigheteratt forcera. Skatte- och regelvillkor har medverkat tillatt vi har fått en växande svart marknad som likt envarböld behöver opereras bort för att få sin läkning dådet svarta blir vitt.Regeringen har i olika tonarter sjungit småföre-tagsamhetens lov. De skulle ge många nya arbetstill-fällen och tillföra samhället resurser för de mångalivsnödvändiga områden som har stora brister.Finansministern har av och till uttalat sig för enambition att göra förändringar i tjänstebeskattningensom minskar svartarbetena, men fortfarande saknar vibesked från regeringen. Det enda vi har är s.k. försäk-ringar från regeringstalesmän som uttalar sin välviljamen inte orkat åstadkomma något resultat.Jag tror att man kan pröva flera olika modeller,som t.ex. momssänkning eller befrielse från arbetsgi-varavgifter inom tjänstesektorn. Vi är i ett läge dåtjänste- och servicesektorn måste ges en chans attväxa. Efterfrågan på sådana verksamheter är stor, ochdå gäller det för vanligt folk att kunna efterfrågatjänsterna. Inte minst aktuellt är ett politiskt laddatområde - de s.k. hushållsnära tjänsterna.Riksskatteverkets generaldirektör har uttalat sittbekymmer över den utbredda svarta ekonomin som såallvarligt skadar skattemoralen. Han föreslog att manskulle ge ett skatteavdrag för vissa tjänster, och hangick så långt att han sade att han kunde tänka sig entotal skattebefrielse.Viljan att upprätta en vit arbetsmarknad är inte ba-ra ett uttryck för problem med bortfallen skatt. Demänniskor som jobbar svart är i verklig mening enutsatt grupp utan sjukförsäkringsskydd och utan möj-ligheter att samla ATP-poäng.Det finns alltså flera skäl för en förändrad ochvidgad arbetsmarknad. Vi har en situation då flera100 000 jobb har försvunnit från industrisektorn un-der . De kommer inte tillbaka ens ihögkonjunktur. Därför är det helt nödvändigt att detblir en vidgad arbetsmarknad som kan ge människorjobb så att de med sin skatteinsats kan medverka i dengemensamma välfärden.Det har snart gått nuvarande rege-ringsparti gav löfte om att snabbt pressa ned arbets-lösheten . När inte det lyckades under detförsta regeringsåret satte socialdemokraterna uppmålet framåt. Man sade bl.a. att man skulle fåned arbetslösheten i . har mankommit med en annan mätsticka. ska manvara uppe i en 80-procentig sysselsättningsgrad. Dettragiska för de arbetslösa är att regeringen och densocialistiska majoriteten här i inte kommeratt klara det.I en nyligen utgiven prognos som sträcker sigfram till 2015 talar om tvåscenarier. Enligt det mest optimistiska skulle antaletjobb öka och arbetslösheten minska med 70 000 per-soner . I det mer pessimistiska scenariotminskar sysselsättningen med 55 000, och arbetslös-heten ökar med 70 000. Båda prognosalternativen handen att vi fortfarande kommer att ha mångafler arbetslösa under det andra decenniet . SCB:s bedömning är att mycket talarför att vi har mellan 200 000 och 330 000arbetslösa personer i åldern , dvs. runt 5 %till . I inget av alternativen tror SCB attregeringen uppnår målet om en 80-procentig syssel-sättning eller öppen arbetslöshet . Ibästa fall, säger , kan regeringens mål uppnåsförst , men enligt det sämsta alternativet kommersysselsättningen rentav att ligga under 1998års nivå.Det här får effekter på den samlade försörjnings-bördan, en ökande och tyngre börda. Vi kommeralltså att behöva fler männi-skor i arbete. Dessutom kommer en hel del som job-bar deltid att behöva öka sin arbetstid för att klara sinförsörjning.I dessa yttersta dagar har det brutit ut en stor de-batt om att man ska lagstifta om en generellt sänktallmän arbetstid. Jag har ofta påstått att Sverigesproblem inte är att nationens medborgare jobbar förmycket. Vi skulle tvärtom behöva arbeta mer. Detgäller inte alla. Det finns de som pressar sig själva tillalltför långa arbetsdagar. Det finns många som behö-ver kortare arbetstid: människor med funktionshinder,de som har behov av studieledighet eller av att tavårdansvar för egna barn eller stödbehövande åldran-de föräldrar. Men för den stora gruppen av aktivamänniskor skulle det vara ödesdigert om det blev enkraftig sänkning av arbetstiden.Som väl är finns det omdömesgilla personer, inteminst inom fackföreningsrörelsen. Flera tunga för-bund varnar för det som Socialdemokraternas, Väns-terpartiets och arbetstidsgrupp föreslår,dvs. en lagstiftning om en kortare arbetstid. Mansäger rätt ut att det här är fel väg och att det i värstafall kan få motsatt effekt. Och man varnar för justillusionen att arbetstidsförkortningen skulle varagratis, och man summerar att det i själva verketkommer att bli de lågavlönade som får betala kalaset.I en internationell jämförelse har vi en relativt lågårsarbetstid. Den var som lägst 1 400-1 500 timmarom året och har ökat något. Det beror främst på attdeltidsarbetande har gått upp till heltid och att vi haren något lägre sjukfrånvaro. Men det är ändå bara ettfåtal länder - jag tror att det är ett par - som har lägreårsarbetstid än inom det stora OECD-området. Slutsatsen är given: Vi arbetar fortfarandemindre än man gör i våra konkurrentländer.Fru talman! Jag tror alltså att en ny och breddadarbetsmarknad kräver både ett socialt ansvarstagandeoch ett nytänkande där kreativitet och dynamik fårutrymme. De många tusentals förlorade arbetsplatser-na i industrin kommer inte tillbaka, och vi måsteunderlätta för att vidga arbetsmarknaden. Vi får integlömma att en förutsättning för en god välfärdspolitikär att många människor är i arbete. Arbetet har ettstort egenvärde.Anf. 369 ():Fru talman! Jag vill tala om arbetsmarknadspolitiksom för min del handlar om förutsättningarna förjobben, om att skapa arbetstillfällen men också omdet goda arbetet och om hur människorna mår ochorkar med sina arbeten.Jag har varit ute på en hel del före-tagsbesök. Det har varit stimulerande kontakter medmånga småföretagare. Det som är utmärkande är envilja och en framåtanda som bygger på ett stort enga-gemang men också på en känsla av att man är en delav samhället med goda kontakter med myndigheteroch andra företag.Det som jag fick med mig från samtliga företags-besök var frågan om kostnaderna för frakterna påGotlandsfärjorna. Det är det största problemet ochbekymret för företagen på . Frakterna till ochfrån har ett tillägg på . Detinnebär att våra företag inte har konkurrens på sammavillkor som andra företag. Våra jordbruksproduktersom vi fraktar till fastlandet får t.ex. ett frakttillägg på17 %. Det innebär ett högre pris eller en sämre lön-samhet för gotländska företag. Det betyder också attgotlänningarna får betala ett högre pris på varor somfraktas på färjorna.Det blev dyrare frakter när Gotlandstillägget bör-jade trappas ned. Det är nu , och kon-sekvenserna blev sådana att beslöt att frysanedtrappningen och ge kompensation för fördyringeni avvaktan på att man skulle hitta ett bättre system.Trots det är fraktkostnaden högre på denna sträcka änpå motsvarande sträcka på landsväg.I torsdags fick och Rikstrafiken re-geringens uppdrag att analysera en separation avgods- och persontrafiken med fartyg till och frånGotland. Det är bra att det görs, men det viktigaste ärnu att vi får en neutralitet i kostnaderna för transpor-terna.Våra företag kan inte konkurrera långsiktigt meden ryggsäck på högre fraktkostnader. Det finnsett förslag från om en nolltaxa som en lös-ning på problemet. Det orimliga i den nuvarandesituationen är att det för frakter av t.ex. moröttermellan och kan vara billigare att anlitaen fraktare på färjan och en annan på fastlandet. Detblir billigare att lasta om än att anlita en och sammafraktare för hela sträckan, eftersom prispåslaget, 17 %för färjetransporten, räknas på hela sträckan. Det ärinte rimligt, och det är det som vi upplever som detstörsta hindret för företagens tillväxt och för att skapanya jobb på Gotland.Den olösta frågan om frakterna är det största hind-ret för en utveckling av det gotländska näringslivet.Det här hindret måste undanröjas om vi ska lyckasmed uppgiften att skaffa ersättningsjobb om försvaretläggs ned.Förslaget om en bantning av försvaret får storakonsekvenser. Såväl Lv 2 som KA 3 och A 7 påGotland föreslås läggas ned. Det är inte bara försvaretutan också samhället och människorna som påverkas.För sysselsättningens del och för människorna vill visjälvfallet behålla arbetsuppgifterna i försvaret, menvi är ändå inriktade på att det när beslutet är fattatgäller att ha beredskap för de ersättningsjobb som vihar blivit lovade men som vi själva ska vara med ochskapa.Jag har sett att det finns goda exempel från ortersom har varit med om nedläggningar av för-svarsverksamhet, men jag känner ändå en viss oro.Det behövs många goda idéer och initiativ för att manska kunna ordna arbeten åt dem som friställs. Decivilanställda har sämre villkor än den övriga för-svarspersonalen, och det är flera typer av arbeten sombehöver komma till.Jag har dåliga erfarenheter från nedläggningen avsockerbruket i . Satsningar har gjorts för ska få nya jobb. Vi har inte de jobben . Ochden verksamhet, en etanolfabrik, som vi skulle kunnaha i sockerbrukets lokaler är beroende av skattebefri-else, på samma sätt som etanolfabrik,för att komma i gång. Det innebär att det är viktigt attförsöka hitta lösningar och ge möjligheter för olikaformer av verksamhet. Gamla beslut kan behövaprövas om för att ge möjligheter och tillväxt.Fru talman! som vi behöver många nyajobb har vi nu börjat se att framför allt kvinnor sägerupp sig från sina fasta jobb därför att de inte orkarmed dem längre.Jag hoppas att det vi nu ser inte ska vara inled-ningen på någon trend, men det handlar om tillräck-ligt många för att vi ska ta signalerna på allvar och sepå de förutsättningar som råder på arbetsplatserna ochi arbetslivet. De här kvinnorna tar ofta på sig skuldensjälva när de inte orkar med jobben och tror mångagånger att det är deras eget fel när de inte orkar med.Vi har flera exempel på att samhällets trender blirmycket märkbara i ett tidigt skede för oss gotlänning-ar. Jag tror att det beror på att vi har vår begränsadeyta och folkmängd. Därför är det lätt att iaktta vadsom är på gång.Det som sker är allvarligt. Det rör sig om kvinnorsom har kvar på arbetsmarknaden, och detrör sådana jobb som vi vet att det behövs många re-kryteringar till i framtiden.Det vi behöver göra - i det här avseendet tror jagatt kommuner och landsting har en stor uppgift - äratt se till att vårda den personal som finns och geförutsättningar för att arbetsuppgifterna ska bli lock-ande även för nya grupper av arbetstagare. som vi har gjort besparingar i den offentligasektorn har vi haft fokus riktat mot dearbetstagare som har tvingats lämna sina jobb. Det ärrätt; de som har lämnat sina arbeten ska ha hjälp medatt studera och finna nya arbeten, men vi får inteheller glömma bort de människor som blir kvar i debantade verksamheterna och som ska klara av attsköta samma arbetsuppgifter med en reducerad styr-ka.Jag vill att vi mera än ska inrikta oss på detgoda arbetet, som stimulerar och ger människornadelaktighet och möjlighet att påverka arbetet ocharbetsorganisationen.Jag tror att vi mera ska se till helheten, där vi bådeger förutsättningar för att utvecklas, ger möjligheteratt påverka och upptäcker signaler. Det får integå så långt att drabbade människor känner att det intefinns någon ork kvar och att enda möjligheten är attsäga upp sig. Vi vet att vi behöver vara många somorkar arbeta för att försörja de delar av befolkningensom är för unga eller för gamla att själva bidra till dengemensamma välfärden. 370 () replik:Fru talman! talade om hur angelägetdet är att få det goda arbetet, och i den delen kan maninstämma. Sedan fick vi egentligen mest höra att detfinns bekymmer också i Gotlandslänet. Försvaretläggs ned genom de hastiga och, som jag menar,oöverlagda beslut som har fattats. Sockerbruket iRoma kloster har försvunnit, och inte särskilt myckethar hänt sedan. Det är t.o.m. svårigheter med att lastaom morötter, det blir stora kostnader.Därför blir ju slutsatsen att det som skulle ha be-hövt göras här, nämligen att skapa en ny och annor-lunda arbetsmarknad vilket jag talade om alldelesnyss här, har regeringen försummat. Den bryr siginte. Det har lagts fram massor med förslag. Tidigarehär i debatten har det talats om hur mycket Småföre-tagsdelegationen har kommit med, men det har ju inteomsatts i politiska beslut.Därför hoppas jag att och jag ochmånga andra här skulle kunna driva på regeringen.Den socialdemokratiska regeringen har då inte kunnatfå fram en ny och god arbetsmarknad, som vi allabehöver.Anf. 371 () replik:Fru talman! Det jag började mitt anförande medvar just att tala om småföretagen och hur de ser på sinsituation i samhället. Det finns en väldig framåtanda.De klagar inte alls över de regler som man skullekunna tro är till hinder för företagen. Däremot tar deupp detta med frakterna, och det är därför jag ocksågör det . Men det hindrar inte att jag också tyckeratt vi ska driva på i de här frågorna. Jag nämnde fleraexempel på frågor som behöver lösas. Det är bara braom vi är flera som driver på där.Anf. 372 () replik:Fru talman! Det sista är det lätt att instämma i.Det vore ju fint om skulle kunna bli enkraftigare pådrivare på regeringen, eftersom det bris-ter väldigt mycket där. Förutom att ministrarna inteorkar ta sig hit till debatterna har ju de här förslagenstannat på utredningsbordet, och därför behöver mankomma till skott här.Detta skulle också, vilket klokt varinne på, undanröja hinder - för det är ingen tvekanom att det finns sådana. När klagar överde höga fraktkostnaderna ska man inte glömma att deligger på toppen av den högskatteekonomi som vi hari och för övrigt också i de andra nordiskaländerna.