prot · GO0947 · 2000-12-14 00:00:00 — Jag känner inte att vi är i det läget att vipå något sätt behöver upplysa den svenska polisen omatt det kan vara bekymmersamt vid dessa toppmöten.Jag har förtroende för dess förmåga att hantera situa-tionen.Anf. 131 ():Fru talman! Det är inte fråga om att ha bristandeförtroende för den svenska polisens förmåga, utan detär en fråga om att skapa förutsättningar för den kom-petenta svenska polisen att klara av mer än vad denklarar av . Det gäller faktiskt i högsta grad denfråga som statsministern tidigare snuddade vid. Det ärinte bara fråga om vårt förtroende för den svenskapolisen, utan om allmänhetens förtroende för densvenska polisens förmåga att skydda inte bara mötes-deltagare och andra direkt berörda av mötena utanden svenska allmänheten i dess vardag. Det är i hög-sta grad en fråga om att bygga upp och icke under-gräva det svenska folkets förtroende för den europe-iska unionen.Jag hoppas att statsministern har på lut mera kon-kreta åtgärder. Det räcker inte med förtroende för enkår som inte räcker till.Anf. 132 Statsminister ():Fru talman! Låt mig vara väldigt tydlig. Om dethade varit så att vi hade kommit tillbaka från Niceoch sagt "Oj, vad här var bråkigt och stökigt. Det harvi inte tänkt på. Det måste vi se till så att vi tar framresurser till. Vi måste faktiskt också se till så attsvenska polisen går i gång och börjar arbeta meddetta" hade det varit skäl till stark kritik, för att ut-trycka sig milt, av regeringen. Detta är naturligtvisnågonting, - det borde hon veta medden bakgrund hon har som tidigare ansvarig för poli-sen - som en kompetent poliskår har arbetat medunder mycket . Jag har förtroende för den.Anf. 133 ESCH (kd):Fru talman! Jag vill också tacka för informatio-nen. Jag ville ta upp en mera jordnära fråga.Jag tror nämligen att antalet kommissionärer ellerröstviktning inte hör till de frågor som håller EU-medborgarna vakna om natten. Däremot står ochfaller den europeiska unionens framtid med att med-borgarna får tillbaka förtroendet för sina politiker.Inför toppmötet i var återigen medierna,framför allt de franska, fulla av anklagelser mot EU:sordförande för hans påstådda delaktighet i mutor ochkorruption. Presidenten skyddas mot åtal av sin im-munitet. Såväl presidenten som övriga politiker påtoppmötet föreföll totalt oberörda av dessa skandaler.När förra årets tvingades avgå tillföljd av bl.a. korruptionsskandaler försäkrades all-mänheten att detta skulle leda till rättsligt efterspel.Av detta har ingenting synts till.Anklagelser om mutor och korruption träffar nu-mera alla nivåer i EU, ända högst upp i toppen. I taktmed att medborgarnas förtroende för politikerna avdenna anledning minskar ökar deras främlingskapgentemot dagens EU-politik - en utomordentligtfarlig utveckling inte bara för EU utan för hela vårtdemokratiska system. Ty även om anklagelserna ärbefogade endast mot ett fåtal drabbar medborgarnasfördömande samtliga som tiger och samtycker.Min fråga är därför denna. Kommer undersin ordförandetid att ta initiativ i syfte att vända den-na ödesdigra utveckling? Om svaret är ja undrar jagvilka initiativ.Anf. 134 Statsminister ():Fru talman! Det är en stor fråga som vonder Esch tar upp. Jag kan av naturliga skäl inte kom-mentera alla delar i den. Men låt mig ändock säga attdet sjunkande förtroendet för politik och politiker ärnågonting som vi har diskuterat i denna kammareflera gånger, men det är inte en svensk företeelse. Videlar bekymret med i övrigt. är inteett land som direkt utmärks av korruptionsskandalerinom politiken. Det måste man säga. Här är det i denmeningen en annan kultur.Jag tror att det delvis beror på att vi alltid har haften strikt hållning till öppenhet. Det har alltid varittillgänglighet. Allt har varit genomlyst. Allt har varitoffentligt. Det har i vår kultur bidragit till den fram-gången.Vi vill att också EU ska präglas alltmer av dettaförhållningssätt. Det är, som jag sade i anförandet,någonting som vi vill prioritera under vårt ordföran-deskap.Det finns en annan sak som jag envist kommertillbaka till. Det gäller all politik, men det är på vägatt gälla unionen i särskilt stor utsträckning. Det skafattas beslut, men de ska också komma till verkstäl-lighet.När människor märker att vardagen förändras ochkan koppla det till politiska initiativ kommer ocksåförtroendet. Det ska inte bara vara ett allmänt diffusttal om goda tider, utan man ska också veta att det vardetta som drevs igenom.Det kanske viktigaste för unionen - det kan jagsäga, som är statsminister i ett land som inte deltar ieuroprojektet än - är att euron blir en framgång. Näreuropeiska medborgare har sedlar och mynt i handenska det fungera, och det ska vara en bra utveckling.Tänk om det andra inträffade! Vilken knäck för för-troendet för politiker det skulle innebära.Säkerhetspolitiken och försvarspolitiken har vipratat om. Vi kan prata om Lissabonprocessen,Tammerforsprocessen. Vi kan prata om utvidgningen.Allt detta ska också levereras. Då tror jag att ocksåförtroendet påverkas.Anf. 135 ():Fru talman! Jag vill också tacka för informatio-nen. Statsministern underströk med allt berättigandenödvändigheten av och glädjen över att östutvidg-ningen tar fart eller i varje fall inte bromsas. Sverigeär det land av EU-länderna som är mest positivt tillEU-utvidgningen. är det land därEU-medlemskapet är sämst förankrat. Detta är pånågot sätt motsägelsefullt.Jag är inte helt säker på att folk i allmänhet är såväldigt intresserade av om får nio, tio ellerelva röster, som någon nämnde här, även om det i sigkan vara angeläget i den politiska debatten. Jag trorinte heller att man har intresserat sig så väldigt myck-et för röstviktningarna, som kan vara nog så svåra attförklara. Jag tror inte heller att intresset blir större fördenna matematik när man hör vad kommissionentycker, vad tycker och hur an-sätts i parlamentet.Däremot tror jag att svenska folket går omkringoch undrar var kompetensgränserna för EU egentli-gen går. Vad är det EU ska besluta om, och vad är detEU inte ska lägga sig i? Väldigt många svenskar - dettror jag alla här är klara över - är irriterade över attEU går in i detaljstyrande här och där.Jag vill därför fråga statsministern om han somordförande kommer att försöka visa på vilka kompe-tensgränser som ska finnas, om jag får använda ut-trycket, för att därmed förankra intresset för EU dju-pare hos det svenska folket. Jag tror nämligen att detär mycket viktigare att svenska folket får mer kun-skap om var dessa gränser går än om konferenserläggs här eller där.Anf. 136 Statsminister ():Fru talman! Låt mig först säga att jag är helt avsamma uppfattning som när det gällerall matematik och den lite förkrympta politiken om-kring röstviktningar, röstfördelning och allt sådant.Det blir torftigt. Vi gör heller inget stort nummer avdet från svensk sida. Vi noterar bara vad som harskett, och vi har delvis rättat till vår sits, men därmedfår det vara.I slutsatserna från finns ett uppdrag till detsvenska ordförandeskapet att förbereda den rege-ringskonferens som ska hållas 2004. Det uppdragetkommer vi att dela med . Vi kommer i Göte-borg att redovisa hur arbetet ska läggasupp. Det är inte ett färdigt program, men vi ska startaprocessen. Där finns just den fråga som upp. Inte minst har ju drivit den debat-ten, av det enkla skälet att naturligtvis redansitter i en federativ struktur med en ganska noggrantspecificerad fördelning av makt och inflytande mellanunionssubjekten.Jag har inget emot en sådan här arbetsuppgift,tvärtom. Den kan vara mycket intressant och givande.Den kanske också kan kombineras med att vi gårigenom alla de mängder av fördrag och protokoll somfinns, rensar upp i skrivningar och gör det enklare ochtydligare och på så sätt mer överskådligt. Det arbetetligger framför oss. Och vi kommer i attredovisa ett handlingsprogram. Jag bjuder gärna inAlf att vara med och ge synpunkter på dettaoch påverka utformningen. Det är i allra högsta gradöppet.Anf. 137 ():Fru talman! Jag tackar självklart på stående fot fördenna inbjudan. Jag tror nämligen att det här ärmycket viktigt. Jag tror t.o.m. att det finns en risk föratt ett ordförandeskap kan komma att uppfattas somnågot som äger rum vid sidan om ifall man inte tar ijust de frågor som statsministern här svarade på. Jagkänner det tilltalande att få höra att det här är, som detnumera heter på modernt språk, på G. Jag tror att detär viktigt att det kommer ut till allmänheten att så ärfallet.Anf. 138 (fp):Fru talman! Min fråga är på samma tema som detvå föregående frågeställarnas. Det gäller visionen,öppenheten och insynen i EU.Statsministern har ju här tydligt talat för att detgäller att sätta medborgarna främst. är det kanskeinte riktigt det som medborgarna har känt när de harföljt förhandlingarna i . Där har överläggningarskett av män i slutna rum. Sedan har de kommit utoch talat om att de är överens och vadde är överens om.Jag har sett att den finske statsministern, , skulle vilja tillsätta ett konvent för att påsikt upprätta en EU-författning för att också tydlig-göra det som var inne på här tidigare,nämligen en kompetenskatalog. Han säger så här: Detkommer att ta , men en konstitution är viktig,inte minst för de små ländernas rättigheter. Vidaresäger han: Det är den bästa garantin för att skyddaden individuella medborgarens rättigheter.Delar statsministern uppfattning?Anf. 139 Statsminister ():Fru talman! Ja, delvis gör jag det. Jag tror att ettkonvent är en ganska bra form för den här diskussio-nen därför att den kommer då också att kunna inbe-gripa de kommande medlemsstaterna. Det är farligtom man gör det här i en snäv krets av nuvarandemedlemsländer. diskuterar vi nämligen unionensframtid, och om man ska utveckla någonting så hög-tidligt som en konstitution får man se till att alla somberörs av en sådan är med. Sedan får man kanskeockså försöka definiera vad som ligger i det begrep-pet och hur det går att förena med någonting som viinte vill ska utvecklas till en federation.Sedan ska vi komma ihåg att en av unionensmedlemsstater har som bärande princip för reglering-en av sitt eget arbete att man inte har en skriven kon-stitution, därför att skrivna regler har bara organisa-tioner som inte fungerar. Hur de där ska övertygas omjust vikten av att utveckla detta i EU återstår väl attse.Anf. 140 (fp):Fru talman! såg vi ju att det i var ganskabesvärligt för de här 15 länderna att komma överens.Nu ska det kanske bli 27 länder somska sitta i slutna rum och diskutera och komma över-ens. Frågan är då om det inte är bättre att nu börjadiskutera hur en sådan konstitution skulle kunna seut, så att man har ett regelverk för hur det ska gå till,än att ha det här lösa upplägget, som statsministernförordar.Jag skulle inför ordförandeskapet här i Sverigevilja fråga statsministern om det finns någon möjlig-het för att ta ett initiativ i den här riktningen,nämligen att man öppnar upp de här slutna rummen.Är det möjligt att t.ex. ha ett öppet ministerrådsmöte,där lagstiftningsärenden och annat diskuteras, i ställetför att man sitter i slutna rum? Då skulle man kunnagöra en pedagogisk viktig förklaring av hur saker ochting går till inom slutna rum. Jag tror att det skullevara viktigt för det svenska ordförandeskapet att ta ettsådant initiativ. Det skulle säkert välkomnas avmånga.Anf. 141 Statsminister ():Fru talman! Om det bara var det svenska ordför-andeskapet som bestämde den saken skulle vi nogkunna göra det. Men jag tvivlar på att vi kommerfram i det här avseendet . Såsmåningom hamnar vi naturligtvis där. Men jag trorinte att vi får det genombrottet under vår ordförande-tid. Vi ska göra ett försök. Men med den känsla somvi nu har tror jag inte att det blir enhällighet om ettsådant förhållningssätt.Sedan varnar jag K-G Biörsmark för en diskus-sion som siktar på att man ska klara ut saker innanansökarländerna är inne. Det är en ohyggligt farligsignal, därför att också i de länderna finns det enopinion som ska övertygas för ett medlemskap i har ibland något slags attityd som innebär att vitycker att de ju ändå ska bli med, att de kräver att fåbli med och ber om att få bli med. Så är det ju inte.Det är en fifty-fifty-situation i många av de länderna.Om vi då skulle börja förhålla oss så att vi nu skapassa på att ordna till våra stora svåra frågor så snabbtsom möjligt innan medlemmarna blir för många trorjag att vi får ett väldigt bakslag.Ett konvent, som har föreslagit, kan va-ra ett bra sätt att inkludera ansökarländerna.Anf. 142 ():Fru talman! Vi har i några omgångar nu varit innepå demokratifrågorna och den brist på demokrati ochmedinflytande som väldigt många människor i dagkänner att det är. Man hittar inte vägarna för att kun-na vara med och påverka. Det här är ju då ett demo-kratiskt underskott som vi borde ta mycket allvarligtpå.När man som vanlig TV-tittare följer förhandling-arna nere i kan man se att det som lyfts framväldigt tydligt är om ska ha en kommissionäreller inte. I praktiken ska ju kommissionären inte varasvensk när den är på plats, utan den ska ju företrädaunionen.Den för medborgarna egentligen mer viktiga frå-gan om mer av överstatlighet, om vi ska ha kvar kva-lificerad majoritet eller enhällighet, som vi beslutarom, har egentligen försvunnit lite grann bakom kulis-serna. Jag tycker att det här är en väldigt stor föränd-ring. Om man tittar på den stadga eller det fördragsom svenska folket hade möjlighet att ta ställning tilli folkomröstningen ser man ju att det harskett en förändring mot mer överstatlighet. Därförskulle jag vilja veta vad statsministern har för planerpå att höra medborgarnas åsikter om det här, ommedborgarna ställer sig bakom det här.Anf. 143 Statsminister ():Fru talman! Det är en viktig diskussion som tar upp. Vi har ju tidigare haft dis-kussioner om regeringsfördrag, t.ex. Amsterdamför-draget.För varje sådant som vi antar förändrar sig unio-nen något. Det är samma principfråga vid varje så-dant tillfälle. Vi har tidigare haft uppfattningen - ochden har jag fortfarande och tycker är den rimliga - attbäst speglas svenska folkets åsikter genom att den härförsamlingen tillfrågas om man tycker att detta är iöverensstämmelse med svenska positioner och intres-sen. Därför tror jag att vi också vid ratifikationen avNicefördraget ska göra på samma sätt som tidigare,gå till svenska och underställa riksdagenfördraget för prövning.Anf. 144 ():Fru talman! Det jag funderar över är vilket upp-drag och regeringen egentligen fick avsvenska folket. När debatten fördes kring fördrags-texterna var det väldigt specifikt att det bara gälldedem och att det inte alls var fråga om en förändringav dem, trots att framför allt vi som företrädde nej-sidan redan då kunde se att det skulle komma att skeganska stora förändringar, inte minst inom den ge-mensamma utrikespolitiken som var en av de frågorsom man sköt undan. EMU är en annan fråga som dåsköts undan och som man sade inte var aktuellt. Meni dag är ju detta högaktuellt, och svenska folket haraldrig fått en chans att vara med i den debatten.Det känns väldigt torftigt om det bara ska ratifice-ras i ett riksdagsbeslut, där vi förmodligen inte harnågon större möjlighet att göra några som helst för-ändringar, och majoriteten av svenska folkets åsikterspeglas egentligen inte av i dag.Anf. 145 Statsminister ():Fru talman! Det sista tror jag är väldigt farligt attpåstå. Jag tror att alla som sitter i den här församling-en mycket noggrant lyssnar i sina valkretsar och gören avvägning av de synpunkter man där hör och detansvar man långsiktigt har att ta för landet. Jag haringen anledning att på något sätt ifrågasätta riksda-gens förmåga eller förutsättning att på ett korrekt sättta ställning till om ett sådant här avtal ligger i linjemed långsiktiga svenska intressen.Jag gick inte in i Europaunionen, det gjorde inteheller eller någon annan i denhär kammaren, för att se till att den blev stillastående.Vi hade alla ambitioner med unionen. Vi ville jupåverka . Vi ville ju ha ett ord med i laget,sitta vid bordet, sade vi, påverka utvecklingen.Det har vi faktiskt gjort. Jag är stolt över de re-sultat vi har nått, inte minst det vi nådde i . Detligger helt i linje med vad vi har talat om, inte minstvad gäller utvidgningen. Amsterdamfördraget, somvar ett stort fördrag, var ett nordiskt fördrag i allrahögsta grad.Visst har unionen förändrats. Men varje gång denförändras måste man inte gå till en folkomröstning.Man får nog passa sig så att man inte hamnar i ettläge där man säger att ska fatta beslutenbara de gånger man gillar förändringen. Men degånger man inte gillar förändringen ska man ta tillfolkomröstning.Jag påminner om att vi i den här församlingen all-deles har godkänt ett fördrag som heter Amster-damfördraget. Jag tyckte det var helt naturligt att antadet i . Likadant är det , enligt min upp-fattning.Anf. 146 ():Fru talman! Låt mig liksom många andra uttryckaden glädje som jag tror att vi känner över att topp-mötet blev en sådan framgång när det gäller möjlig-heterna till utvidgning.Jag skulle också vilja säga att det är glädjande attdet blev en framgång när det gäller det som få här diskuterat, nämligen den sociala agendan och densocialpolitiska målsättningen. Det är ett viktigt steg iarbetet med att göra unionen till en mer välfärds- ochsysselsättningsinriktad union. Det märks också att detförskjuter positionerna. ja-sägande partierhär i är nu också motståndare till många avde delar som skulle flytta fram positionerna när detgäller sysselsättningen och sociala frågor.Det är lite så när man har ett toppmöte som hand-lar mycket om institutionella reformer att det härkommer i bakgrunden. Därför är det glädjande under det svenska ordförandeskapet lyfter frammånga av de här frågorna, som faktiskt kan bidra tillatt få en annan bild av unionen även bland allmänhe-ten. Jag tror att det behövs. Det behövs en union somtar itu med de frågor som är viktiga för allmänheten:välfärd, sysselsättning och socialpolitiska frågor.Det behövs också en union som kan ta krafttagmot dumpning när det gäller skattefrågor, när detgäller sociala frågor, när det gäller miljömässigafrågor. Jag tror att de flesta här inne håller med stats-ministern när han säger att det önskvärda är att dettagår att åstadkomma med mellanstatliga beslut. Påvissa områden har vi indikationer på att det håller påatt ske. Sysselsättningsområdet är ett sådant områdedär vi har höjt ambitionerna. Kapitalskatterna harstatsministern nämnt tidigare.Jag tror att många, inklusive statsministern, hop-pas jag, är missnöjda med det tempo som detta sker i.Alltför lite händer faktiskt när det gäller att förhindradumpning ur skatte-, miljö- och socialaspekten. Minafrågor är: Vad tänker statsministern göra för att stres-sa fram detta? Vad tror statsministern är möjligt attgöra för att de här frågorna ska kunna lyftas upp så attvi kan få fler beslut? Om det inte visar sig möjligt,finns det anledning att omvärdera principen om majo-ritetsbeslut kontra enhällighet?Anf. 147 Statsminister ():Fru talman! Det senare tror jag att vi i så fall skaha en principiell debatt om, inte utifrån en särskiltattraktiv sakfråga som vi måste lösa, utan med tankepå vilken förändring vi bör göra i relationen mellandetta parlament och den europeiska unionen. Det ärdetta det handlar om.Sedan delar jag helt uppfattningatt den franska ordförandegruppen gjorde en storinsats som satte de sociala frågorna på agendan or-dentligt. Både premiärminister och presi-denten har bidragit starkt i den här processen. Detfinns det all anledning att understryka.Vi kommer att driva på. Återigen, jag tror inte attsaker och ting går så rasande fort i den här unionen.Jag tror inte att det finns några genvägar heller. Rea-listiska förväntningar, realistiska projekt är vad somkrävs.Låt mig göra en liten reflexion. Det är väldigtmånga som tror att skattetrycket i kommer attsjunka. Jag tror att vi har en situation framför oss somsnarare trycker upp skatterna lite i . Alla Eu-ropas regeringar kommer attsitta i ett utomordentligt svårt läge. Växande grupperav pensionärer, växande kostnader för pensioner,växande kostnader för hälso- och sjukvården, fallandeskatteintäkter. Jag tvivlar på att incitamentet i detsammanhanget kommer att vara att hitta så mångakryphål som möjligt och så många dumpningsmöjlig-heter som möjligt. Jag tror att det vi kommer att se iEuropa är ett sökande av många regeringar efter möj-liga intäkter till statsfinanserna.Det är klart att hade jag varit finansminister ellerstatsminister i ett annat EU-land skulle jag ha sökt ikretsen av skatter där jag sett att mitt eget land intehade hamnat i ett negativt konkurrensläge i relationtill unionen i övrigt.Just den här utvecklingen vi ser framför oss trorjag på så sätt kommer att harmonisera eller åtminsto-ne lyfta miniminivåerna. Det är jag ganska säker på.Kanske är demografin ett starkare instrument förharmonisering eller miniminivåer på miljöskatteom-rådet än en politisk batalj om kvalificerad majoritets-omröstning på området. Så tror jag att politik funge-rar.Anf. 148 ():Fru talman! Jag har två frågor som båda rör detsom statsministern uppfattade som torftigt och ovik-tigt, nämligen röstviktningen i rådet, som jag intetycker är en vare sig oviktig eller torftig fråga, efter-som den faktiskt berör förhållandena mellan stora ochsmå stater och möjligheterna till inflytande inte minstför vårt land.Min bedömning är också en bedömning som riks-dagen delar. I riksdagsbeslutet inför Amsterdamför-handlingarna antogs i ett betänkande frånutrikesutskottet, i vilket säger: Av mycketstor betydelse är frågan om röstviktningen i rådet. Enförutsättning för att ordningen med majoritetsbeslut iså stor utsträckning kan accepteras är att de små sta-terna får förhållandevis stort genomslag i röstvikt-ningen.Man instämde också från sida i rege-ringens bedömning: att det är av stor vikt för Sverigeatt vårt inflytande inte minskar och att balansen mel-lan stora och små medlemsländer inte rubbas.Min fråga är: Anser statsministern att resultatet iNice stämmer överens med det riksdagsmandat somantogs i det här betänkandet?Den andra frågan gäller det statsministern har ut-talat i inför medierna: Vi har rättat till sned-sitsen från medlemskapsförhandlingarna. I talarstolensade statsministern lite hovsammare: Vi har reduceratsnedsitsen.Hur stämmer det överens om vi jämför Sverigesröstandel i ministerrådet med t.ex. , och ?Anf. 149 Statsminister ():Fru talman! Den sista typen av jämförelser är full-ständigt omöjlig att göra, fullständigt omöjlig.Vi vet att är ett land som har haften hög röstandel i relation till sin befolkning. Nutillsätter man också en kommissionär och får på såsätt en ännu högre röstandel. Den jämförelsen mellanSverige och är inte matematisk, den är poli-tisk. Den har inte förändrats på något avgörande sättjämfört med tidigare.Jag tycker i och för sig att debatten är intressant.Jag kan hålla med om att den ger lätt etttorftigt intryck. Visst är det maktfrågor. Balansenmellan stora och små länder har inte, tycker jag,märkbart förändrats med detta fördrag. Det är ungefärsamma situation som förut. Vårt inflytande har inteblivit sämre. Vi kan inte räkna med samma andel avrösterna i en union som blir större när det kommer intolv stycken nya medlemsstater. De ska också ha sittord med i laget. I den relationen tycker jag att vi harkommit ut jämförelsevis bra.Återigen: Vår möjlighet till påverkan i EU stårinte och faller med om vi har nio eller tio röster iministerråden. Vår möjlighet till påverkan står ochfaller med vår förmåga att bygga allianser, att läggafram kloka förslag, att vara innovativa, att så att sägaligga i takt . Det har vi visat att vihar kunnat vara i rimlig utsträckning. Ingenting av detvi har gjort omkring sysselsättningsunion har någon-sin byggt på att vi har haft fyra röster i ministerrådet.Den tanken har inte ens existerat.Jag varnar lite för baklängesmatematiken. Den ärimproduktiv, och den leder politiskt fel. Den ledertankarna till något slags unionstänkande som harhavererat i den östra delen av . 150 ():Fru talman!