prot · GN0996 · 2000-04-12 00:00:00 — Då är det möjligen formuleringensom lurar mig och säkerligen också andra något. Närman säger att av arbetsmarknadsåtgärder skastramas åt kraftigt, låter det ju som om det ska finnasmycket färre och sämre möjligheter till arbetsmark-nadsåtgärder. Det kan man ju mycket väl tycka, ochdet är alldeles välkommet att det är så för dem somfaktiskt har rätten till arbete garanterad. Men förandra är det, åtminstone enligt min uppfattning, vik-tigt att det finns en fungerande arbetsmarknadspolitik.Jag skulle nog vilja fråga om hon delarden uppfattningen.Jag skulle också vilja få svar på den andra delenav min fråga som gäller detta med de krångliga före-tagsstöden som ska tas bort. Där fick jag inget svar,men jag väntar på andra replik i denhär frågan för att höra vilka de krångliga företagsstödsom inte längre ska finnas enligt kristdemokraternaegentligen är.Anf. 108 () replik:Fru talman! Det krångliga, , när manska söka något stöd eller någon hjälp från en myndig-het är alla dessa blanketter som man ska fylla i. Det ärinte många som kan det och som känner till detta.Väldigt många vill starta eget. Det är väldigt krång-ligt för många småföretagare som kanske kommer hitoch inte behärskar det svenska systemet till fullo. Detär de som drabbas av det här, och det är de tankarnavi har; att man kan ta bort sådana här krångliga sys-tem och vägar.Anf. 109 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 3, men jag står naturligtvis också bakomövriga reservationer där förekommer.Fru talman! har förvandlatsfrån ett relativt homogent land till ett land med enmångfald av olika kulturer, religioner och etnicitet.Det mångkulturella samhället existerar, men det harinte vunnit legitimitet och genomslag. Det finnsmånga barriärer kvar att bryta innan alla människorhar samma möjligheter till arbete, företagande ochegen försörjning.Den traditionella invandrarpolitiken har i flera av-seenden försvårat för invandrare att försörja sig självaoch bli en del i samhället. Rådande system kan iblandha karaktären av s.k. strukturell diskriminering. Tra-ditioner och vissa arbetssätt kan innebära att somligapersoner missgynnas på ett systematiskt sätt. Politi-ken har mer inriktat sig på invandrare som grupp ochinte som enskilda individer med olika bakgrund ochförutsättningar.Likaså har reglerna på arbetsmarknaden och atti-tyder inom arbetslivet samt en stelbent arbetsmark-nadspolitik gjort att utrikes födda inte kommer in påarbetsmarknaden på samma sätt som inrikes födda. Såfår det självfallet inte vara. Alla måste ges möjlighe-ter att verka i samhället på lika villkor.En ökande påtvingad segregation är oacceptabeloch måste brytas. Diskriminering grundad på demo-kratiskt, ekonomiskt och socialt utanförskap måsteockså brytas med lagstiftningsåtgärder och attitydför-ändringar inom t.ex. arbetslivet. vill,vilket framgår av reservation 18, se en samlad ochheltäckande diskrimineringslagstiftning som också tarfasta på livet utanför arbetslivet.Alltför många upplever utanförskap och vanmakt.Det beror bl.a. på att det för många är långt till maktoch inflytande, på diskriminering, på maktlöshetgentemot myndigheter och byråkrater och på attpengarna inte räcker till. Många står utanför dengenerella tryggheten och är hänvisade till behovsprö-vade bidrag.Vanmakten visar sig genom lågt valdeltagande.Bland invandrare som blivit svenska medborgareefter 1980 minskade valdeltagandet med 12,7 %.Bara 35 % av utländska medborgare som har rätt attdelta i kommunalvalet utnyttjade sin rösträtt. Vi servanmakten genom oro på gator och torg. Det nazis-tiska och rasistiska våldet har trappats upp. Vi servanmakten i form av ökad sjukfrånvaro och sämrehälsa.Fru talman! Integrationspolitiken måste bygga påmöjligheter till ett större eget ansvarstagande överprivatlivet och över gemensamma angelägenheter.Förmynderi och översitteri från majoritetssamhälletmåste brytas. Målen för integrationspolitiken om bl.a.lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etniskoch kulturell bakgrund är bra och viktiga. Centerpar-tiet ställer sig också bakom förslaget i betänkandet attmålen kompletteras med att alla även har sammaskyldigheter.Centerpartiet vill medverka till att gå från van-makt och utanförskap till delaktighet och trygghet. Vimåste se samhället som en stor gemenskap där allabehövs. Det kräver frihet för individen men också enstark lokal självstyrelse och starka lokalsamhällenmed fungerande sociala nätverk. Vi vill förnya väl-färden och skapa trygghet för alla, god vård och om-sorg och säkerhet på gator och torg. Vi vill stå upp fördemokratin och inte ta den för givet. Alla människor ialla åldrar har behov av att bli sedda, hörda och be-kräftade. Det får inte vara så att enskilda människorupplever att enda vägen att bli bekräftad är att enga-gera sig i högerextrema rörelser. Vi måste lyssnabättre och erbjuda alternativ.Under juluppehållet i min hemstad, , vid ensprakande brasa mitt på , kom det fram ettgäng mycket trevliga ungdomar med invandrarbak-grund. De var bekymrade över att de inte hade någotatt göra. Fritidsgården hade kommunen stängt. Ingenskola fanns ju att gå till. De var nyfikna på att pratamed en riksdagsman. Vi pratade om det mesta, omhur det är att vara invandrare, om hur man blir be-mött, om hur skolgången är. Efter det samtalet be-kräftades den stora ödmjukhet som jag tycker att manska känna. Det är inte alltid så lätt.Föreningslivet måste öppna sig mer. Kultur ochidrott är viktiga brobyggare i det mångkulturellasamhället. Jag vet att många kommuner gör fina in-satser och tänker särskilt på invandrarungdomensspeciella situation. Men det går att göra mycket mer.Inflyttade svenskar har som jag har varitinne på mindre inflytande i samhället än personersom är födda i . Politiska partier har ett sär-skilt ansvar. Jag ska inte på något sätt slå mig förbröstet, men har antagit ettintegrationsprogram. Vi arbetar också med ett mång-faldsarbete för att självkritiskt öppna oss, hitta nyaarbetsformer och erbjuda engagemang och medver-kan i den politiska processen. Jag tror att det är rättväg.För riksdagsval krävs ju svenskt medborgarskap.Centerpartiet vill underlätta möjligheterna för svensktmedborgarskap. Vi från har för övrigten positiv attityd till dubbelt medborgarskap. Med-borgarskapet är betydelsefullt för integrationsproces-sen.Jag var, liksom några till här i kammaren, ledamoti medborgarskapskommitté, och jag är gladöver att vårt arbete resulterar i ett förslagfrån regeringen som har att ta ställning till.Även medborgarskapskrav vid olika anställningar ochvissa förtroendeuppdrag utreds . Det ärockså en viktig fråga och ett arbete som jag deltar i.Fru talman! har medverkat till attavveckla den gamla invandrarpolitiken och dela uppfrågorna i migrations- respektive integrationspolitik.Integrationsarbetet är en process som förutsätter öm-sesidig öppenhet och vilja till förändring. Vi kan nogvara överens om att utvecklingen inom integra-tionsområdet inte är tillfredsställande utan måsteförbättras.Allrahelst hade jag och sett kon-struktiva, radikala, kraftfulla åtgärdsförslag som vi hade kunnat ta ställning till. Så är det inte, tyvärr.Vi väntar på åtgärdsprogram i vanlig ordning.Vi har i vår motion redovisat ett antal förslag ochåtgärder. Jag hoppas nu att vi successivt ska få gehörför dem, som vi ska vara beredda för vårdel att lyssna på andras synpunkter. Jag anser nämli-gen att dessa frågor lämpar sig bäst för samtal ochsamverkan partier, organisationer och enskilda män-niskor emellan. Det ger, fru talman, de bästa förut-sättningarna för ett bra resultat i det långsiktiga integ-rationsarbetet.Anf. 110 ():Fru talman! En mycket aktiv och välinformeradung turk berättade en gång för mig på mycket brasvenska om sin förort. Han sade:Kl. 7.30 kan man se dem strömma invia tunnelbanestationen . kanman se dem igen när de lämnar området. Det ärsvenskarna som ska ta hand om invandrare, de somfår betalt för att organisera livet för områdets invåna-re.Jag brukar kalla denna bild för Rinkebysyndro-met, en skarpt tudelad modell för socialt liv. Vissamänniskor, oftast tillhörande majoriteten, fattar be-slut, planerar och genomför aktiviteter avsedda att fåordning på andra människors vardag, minoriteternasvardag. De här andra människorna har oftast ingendel i bearbetningen av beslut och i genomförandet avolika planer. De förväntas bara att plötsligt bli delak-tiga när alla avtal redan är påskrivna, och när allaprojektplaner och anställningar är fastspikade.Jag menar på fullt allvar att så länge som dennamodell fortsätter att existera, så länge som "ta-hand-om-arméerna" strömmar in i de s.k.utsatta områdena för att lämna dem, kanvi inte tala om verklig integration. Vi kan användavilka vackra ord som helst, fatta beslut och skrivaavtal, men ingenting kommer att ändras, inte så längesom människorna som vi talar om, alltså de somibland kallas de nya svenskarna och ibland utom-landsfödda, inte själva arbetar för sig själva och förmånga andra.Först en kort precisering. Jag skäms inte för attvara invandrare. Tvärtom brukar jag presentera migsjälv som invadrarveteran. Att ordet används av vissaillvilliga grupper som en svordom betyder ingenting.Dessa grupper ska inte bestämma över språkbruket,lika lite som de ska bestämma över svenska flaggan.Att byta land är en mycket stor erfarenhet, jag skullevilja säga en mytologisk erfarenhet. Den är lika viktigsom att hitta ett arbete som man älskar passionerat,lika viktig och lika stor som att föda barn eller somatt begrava sin mor. Varför ska man skämmas fördet?Det finns visserligen många skillnader mellanmänniskor som byter land. Men dessa människor harockså någonting gemensamt, någonting mycket vik-tigt, nämligen just denna stora erfarenhet av att förenatvå liv i ett. Jag är stolt över att vara invandrare. Manbehöver inte alls bannlysa ordet invandrare som är ettvackert, äkta svenskt ord som finns i många vackrasvenska böcker. Vad vi behöver är handling. Mani-pulation med språket löser inga problem.Tillbaka till vårt ämne. Socialförsäkringsutskottetsbetänkande är en besvikelse. Med många ord och välklingande fraser säger det faktiskt ytterst lite. Vi fårveta att har ansvaret för integra-tionsarbetet, att detta arbete ska genomsyra alla sekto-rer i samhället, att avtal skrivs med kommunerna förgenomförande av den s.k. storstadspolitiken, att ny-anlända ska få information om bosättning, osv. Alltdetta vet alla människor som är någorlunda informe-rade. Men vi får inte veta varför det har tagit så oer-hört innan t.ex. avtalen om storstadspolitikenöver huvud taget har kommit till stånd. Vi får inteveta någonting om de stora massor av för länge sedananlända invånare som också ärarbetslösa och glider alltför långt bort från kontaktermed svenskar och förståelse för det svenska livet.Framför allt får vi inte veta vad som kommer att hän-da med socialbidragens långvariga mottagare när deantagligen blir föremål för det somnu kallas aktivitetsgaranti. Detta är ett stort problemför både socialtjänstlagen och de konkreta normernaför socialförsäkringar.I betänkandet deklareras bestämt att integratio-nens projekt och storstadspolitikens avtal inte skavara produkter av myndighetspersoner och kommu-nala tjänstemän. Men vad innebär denna deklaration?Samma text hänvisar bara till myndighetspersoneroch kommunala tjänstemän plus stora svenska orga-nisationer - - när den beskriverhur integrationen ska drivas fram. Var finns det rumför initiativ och riktig delaktighet, alltså delaktighetnedifrån och upp och inte tvärtom?I har tunisierna, som jag känner mycketväl - de är många där, tre miljoner - ett helt nätverkav egna aktivitetscentrum över hela landet. I iTyskland verkar ett turkiskt institut som har 30 an-ställda och studerar den egna minoritetens vardag. INederländerna övervakas respekten för de mänskligarättigheterna av centrum organiserade av f.d. koloni-invånare. Detta är fungerande integration. Detta ärriktigt levande delaktighet. Var finns de svenskamotsvarigheterna till sådana aktiviteter?Fru talman! blir det jag komsom flykting till . Under många av dessa århar jag hört oändligt många vackra ord om invandrar-politik och integrationspolitik, som jag harsett hur segregationen har växt. Vi måstealltså vända på arbetssättet och söka direktkontaktmed de nya invånarna, som kan vara mycket gamlainvånare, precis som jag, vid den här tidpunkten,fråga efter deras förslag och deras planer, bygga var-dagen tillsammans med dem med hjälp av deras för-slag och deras affärsidéer.I våra motioner understryker vi att integrations-politiken måste bygga på de berördas egna initiativoch ansvarstagande. Delaktighet kan inte kommende-ras fram. Den kan bara växa fram nedifrån och upp.Alla människor behöver makt över sina liv.Fru talman! Jag stöder motioner, menav tidsbrist yrkar jag bifall bara till reservation 4under mom. 2 och reservation 8 under mom. 4.Anf. 111 () replik:Fru talman! Låt mig inleda med att säga att det ärlätt att hålla med om en del av det anför inför kammaren. Integration måste innebäraatt människor själva är delaktiga, de som man påstårska integreras. Men det handlar också om - en upp-fattning som jag vet att delar - attdet svenska samhället måste vara berett att ta till sigav de erfarenheter som vi kan dra nytta av från in-vandrade kamrater.Utan att vilja göra det här till en Stockholmspoli-tisk debatt måste jag ändå säga följande, eftersomAna nu använder som exempel,där jag själv är bosatt. Jag känner vältill det talar om när hon talar omRinkebysyndromet, dvs. att det är projektledare frånandra orter som kommer in och försöker att drivaprojekt på lokal nivå.Det är inte hela sanningen. I stora delar av detstorstadssatsningen har handlat om har man exempel-vis i lyckats att få med sig de invandrarföre-ningar som finns lokalt. Men jag är enig med AnaMaria Narti om att varje människa måste kräva maktsjälv och få inflytande över sin egen vardag. Det varungefärligen så det var formulerat.Jag har själv varit delaktig i en sådan process. Närmajoriteten i ville dra ned påanslaget till folkets hus i - en lokal som AnaMaria Narti väl känner, eftersom hon och jag hardebatterat där i valrörelsen - tog människor saken iegna händer. Svartskallebrigaden, som en grupp kal-lade sig, tillsammans med Ung Vänster och andrapolitiska organisationer hotade med att ockuperafolkets hus och ordnade en stor fest för att se till att vikunde ha kvar denna viktiga mötesplats.Är det ett exempel på den typen av självmakt somAna menar?Anf. 112 () replik:Fru talman! Självklart inte, och det vet KalleLarsson. Men vi måste göra partipolitik av diskussio-nen om integration, och det är faktiskt destruktivt.Vad jag menar är att som hargått med av medlemskap i har en del in-vandrargrupper jobbat med att bekämpa arbetslöshe-ten nedifrån-och-upp. Det finns oerhört många intres-santa idéer, men det har varit väldigt svårt.Varför har det varit så svårt? Därför att kommuneroch arbetsförmedlingar också har gått ut och konkur-rerat ut invandrarnas projekt. Om jag i en liten in-vandrargrupp ska behöva konkurrera med en arbets-förmedling, som har hur mycket pengar som helst,förlorar jag från början.Någonstans måste det finnas resurser som äröronmärkta för det som vi så vackert kallar nedifrån-och-upp och som inte slukas upp av den offentligasektorns enorma armé av ta-hand-om-specialister!Det är vad jag menar.Anf. 113 () replik:Fru talman! Låt mig börja med att konstatera attjag och har olika uppfattning omhuruvida integrationspolitiken handlar om partipolitikeller inte. Jag vet inte vilken typ av politik tycker att det handlar om ifall det inte är parti-erna som ska driva den, tala om sina åsikter och införkammaren berätta om vilka åsikter man har som partioch som rörelse.Sedan måste vi förstås ibland vara förmögna att seöver partigränserna. Den tidigare delen av min förstareplik handlade om det. Det är mycket möjligt att segemensamma punkter mellan mig och . Men detta blundade hon uppenbarligen för,eller snarare slöt hon öronen för.Svaret är att när ungdomar i framför allt Rinkebysjälva tar initiativ till att bevara sitt folkets hus, beva-ra det som handlar om en mötesplats för människorfrån olika kulturer och med olika etnisk bakgrund, ärbeskedet från : Självklart är detta inteett bra sätt att göra det på.Det är bara att enkelt konstatera detta. Jag har inteytterligare frågor utan vill bara nöja mig med attkonstatera, att de gånger välkomnarinitiativ nedifrån är uppenbarligen de gånger de interiktar sig mot de nedskärningar och försämringar somhennes eget parti är med om att genomföra. Detta omnågot måste väl vara ett partipolitiserande av integra-tionsfrågan.Anf. 114 () replik:Fru talman! Jag är otroligt tacksam om KalleLarsson inte tolkar mina ord såsom det passar honom.Jag har sagt vad jag har sagt. Det är självklart att detär bra när de unga människorna försvarar sin lokal.Kalle frågar vad det är för partipolitik ochhur vi ska jobba med partipolitiken. Jag måste sägaatt integrationsfrågan är en så stor och viktig fråga attdet bästa som skulle kunna hända skulle vara att vihittar en mycket stor politisk överenskommelse omdet.Sedan måste jag påminna om någonting somKalle verkar vara ovetande om. Kampen förde mänskliga rättigheterna började i innan arbetarklassens partier var formade. Detvar våra, socialliberalernas, förfäder som gick först idenna kamp.Det är den linjen som jag hoppas att alla svenskariksdagspartier står för, linjen som försvarar demänskliga rättigheterna. Står vi på den linjen kan vikomma överens om nedifrån-och-upp-integration.Anf. 115 ():Fru talman! Jag väntade med spänning på KalleLarssons anförande om integration. Jag har för migatt han en gång i världen sade att det egentligen intefinns någonting som heter integration, men jag kan-ske missuppfattade det. När sedantalade kändes det väldigt lika. Det handlar om rättentill arbete, rätten till bostad och att inte bli diskrimine-rad fr.o.m. dag ett. Där är vi väldigt överens.I propositionen tar man starkt avståndfrån att integration skulle betyda assimilation. Det varbra att läsa. Det var också skönt att läsa att det hand-lar om att mål om jämlikhet i huvudsak ska förverkli-gas genom generell välfärdspolitik och att varje myn-dighet och berörd organisation ska ta ansvar för in-vandrare på samma sätt som för befolkningen i öv-rigt.Det är det som är meningen. Mottagande och be-handling, rättigheter, möjligheter och skyldigheterska gälla för alla: sjuka, friska, handikappade, icke-handikappade, invandrare från som flyttar tillBorlänge eller från till , barn,vuxna - alla, alla.Det borde inte vara så svårt. Det kanske kostar li-te. Men det kostar oändligt mycket mer att låta bli attsatsa . Den självklarheten har kom-mit bort lite i det nu liggande betänkandet. Betänkan-det har kommit till av ett hopplock av tidigare motio-ner. Jag skulle helst ha velat skriva en alldeles nymotion som handlar om småskalighet och relationer idet här ämnet.Invandrarverket kom till . Hade det va-rit samma majoritetsförhållande i inför denomröstningen som hade verket kanske inte fun-nits . I många reservationer ville man då ha etttillkännagivande att pengarna till den nya myndighe-ten skulle gå till kommunerna i stället.För att nå ett samhälle som är bra att leva i behövssom sagt generell välfärdspolitik samt starka åtgärdervad gäller arbete, försörjning, bostäder, skolor, för-säkringskassor, osv. Lika viktigt äratt inse att all utveckling hos människor, strävan motattityder som gör det drägligt att leva, bekämpning avfördomar, allt det sker i samspel mellan människor, irelationer mellan människor.Som det nu är skrivs det sida upp och sida ned fi-na ord som samhällsgemenskap, medansvar och in-tegrering av gamla och nya livsmönster. Ett väldigtofta använt ord är delaktighet. Jag minns när jagkämpade emot införandet av Dalamodellens nya köp-och-sälj-system och man hade man kört över remiss-instanserna. En man replikerade mig så här: Mensnälla - man sade så - här itexten står ordet delaktighet nio gånger!Ett stort problem för verkar vara att starktkunna hålla på den reglerade invandringen. Vad gäl-ler den s.k. massflykten från Kosovo - vi kallar detmassflykt med vårt mått mätt, det finns länder somskulle kalla det s.k. massflykt och tycka att det varganska fjuttigt - handlar det bl.a. om att det kanskekan bli som människor kan få väntapå att få stanna eller återvända. De skulle ha sämrerättigheter än andra människor i . De skulle gå"integrationslösa", om man nu kan använda det ordet.Det tror jag visserligen inte att man kan. Jag tror inteatt de kan vara "integrationslösa". Får de inte hjälp attkomma in i samhället försöker de att integrera sigsjälva så gott det går.Om vi nu i har ambitionen att människorsom flyr hit ska vända tillbaka till sitt ursprungslandså är ett gott tips att på allra, allra bästa sätt ta handom den hitflyende personen påsvensk mark.Jag har varit psykolog på barna-vårdscentraler i . När jag träffade föräldrarsom klagade över klängiga barn gav jag rådet: Låtdem sitta i knä så länge de vill, för de går ned så små-ningom. Då har de tankat färdigt!Vi ska behandla människor som flytt hit på ett yt-terst välkomnande sätt. Vi ska ge dem samma rätt tillhälso- och sjukvård och samma rätt till skola somandra människor i samt ge dem möjligheteratt få hjälp att bearbeta sina traumatiska upplevelser.Då är det troligare att man som en mer hel person villåka hem igen, kanske även bedriva social verksamheti det egna landet - och kanske t.o.m. hjälpa till attförhindra krig.Det kan kosta mer initialt, men också, som sagt,ekonomiskt löna sig i längden.Vi behöver inte skriva så mycket mer om hand-lingsplaner. Det finns många bra sådana. Det finnsmassor av goda exempel på vad man skulle kunnagöra. Men när det kommer till kritan är det svårt attbryta ned det hela och arbeta i det lilla, och att satsaresurser. Man kan inte integrera med ord. Det måstevara småskalighet och ett mer förebyggande arbete.Jag har tio reservationer till detta betänkande, somjag naturligtvis står bakom allesammans. Men jag harvalt ut fyra stycken som jag anser vara mest konkreta;det är reservationerna 9, 13, 14 och 19, som jag yrkarbifall till.Reservation 9 handlar om arbete och försörjning.Ett exempel är utländska läkare. Vi har en väldig bristpå läkare i . Varför blir inte det som man hartänkt i det s.k. av? Då skulleman kunna anställa 200 läkare. blev det inte såmånga.Varför gick inte så bra som manhade trott?Och varför ska man i importera 50 polskaläkare och belasta landstingsbudgeten med minst 17miljoner, när de finns här?Reservation 13 handlar om att partierna bör ta ettstörre ansvar för att få in invandrare i politiken, ibeslutande församlingar och i statliga utredningar, därde är underrepresenterade.Reservation 14 handlar om att det absolut inte fårförekomma påtryckningar för att få flyktingar ellerinvandrare att återvända. En god integration skaparförutsättningar för den som vill återvända till sittland.Till sist har vi reservation 19. I den ber vi rege-ringen att komma med förslag om lokala diskrimine-ringsombudsmän och antidiskrimineringsklausuler.Anf. 116 () replik:Fru talman! Låt mig säga till jag uttalade i debatten att jag inte uppfattar att detfinns någon integrationspolitik.Men jag fortsatte sedan resonemanget, och kundedå konstatera att det inte finns någon särskild politik,som var avskild från allting annat. Det handlar om defrågor som jag vet att och jag äröverens om behöver genomföras, nämligen rätten tillarbete, bostad och utbildning. Det är i dessa frågorsom det behövs åtgärder för att man ska kunna talaom en verklig integration.Jag hoppas att detta är klargörande för . 117 ()replik:Fru talman! Det var ungefär så jag hade uppfattatdet. Men jag ville i alla fall för säkerhets skulle kollaupp det.Anf. 118 ():Fru talman! Det är som vi här iriksdagen beslutade om en ny integrationspolitik. är det första gången som vi med anledning avdetta beslut behandlar ett motionsbetänkande inomdetta politikområde.