prot · GN0952 · 2000-01-19 00:00:00 — Men det är en samhällskritik somvi kan använda för att formulera en dagord-ning som ligger framför oss för att vändautvecklingen och återigen göra mer jämliktoch rättvist och för att lyfta in solidariteten i politi-kens centrum.Många av oss - jag skulle tro de allra flesta - harförstått att den redovisning som kom i går i stort settskulle se ut som den gjorde. Vi känner bekymren förde unga. Vi vet att barnen har kommit i kläm när vifått skära ned i den gemensamma välfärden. Vi vet attensamstående föräldrar har små marginaler. Vi vet attmånga med utländsk bakgrund har en situation där deriskerar att permanent hamna utanför gemenskap ochsamhälle. Det vet vi. Men vi fick i går en bekräftelsepå att den analysen är riktig och att det går att göranågonting åt det.Man säger tydligt att det har vänt. Det känner viockså. Vi vet också att när det vänder får fler arbete.Det är framför allt detta att fler har arbete som är denstarkaste kraften när man ska utjämna i samhället.Nya värden skapas som faktiskt kan fördelas på etträttvist sätt. När det vänder gäller det också att ha enfast politisk vilja så att man fördelar det växandevälståndet på ett rättvist sätt. Där skickade man i gårvarningssignaler.I den uppgång som har kommit i gång i slutetpå 90-talet kan man se att klyftor också fortsätter attväxa. Ja, reallönerna växer. Ja, arbetslösheten pressastillbaka. Ja, vi höjer barnbidragen. Ja, vi har kunnatförbättra pensionerna. Vi ser att alltfler kommer in påhögskolan. Vi ser att vi tillför alltmer resurser tillbarnomsorgen, skolan och vården. Men det räckerinte. Vi måste gå vidare.Kan vi samarbeta i riksdag om att nu återse till att blir det land som präglas av småklyftor, små skillnader, därför att vi bärs av insiktenideologiskt att just detta att alla är med och alla fårsin rimliga chans och får sitt stöd, ger det de bästaförutsättningarna för en god ekonomisk utveckling.Utveckling och jämlikhet är vad vi brukar kalla fördet socialdemokratiska konceptet, den socialdemo-kratiska idén. Det är vad som så starkt präglarEuropa.Kan vi samlas om ett sådant synsätt - och låt ossdå lägga bort en del etiketter - att just små klyftor,små skillnader i sig är produktivt och driver på sam-hällsutvecklingen, att tryggheten skapar viljan hosmänniskor att ta en risk och pröva det nya, skaffa sigen annan utbildning, kanske flytta på sig, är vi igen iSverige på väg åt ett håll som många skulle glädjasåt.Palmes utredning som presenterades i går visarhur dagordningen ser ut: barnfamiljerna, ungdomar-na, de ensamstående föräldrarna och de med utländskbakgrund. Där ska vi lägga ned vår kraft den kom-mande tiden. Jag tror att vi gör det allra tydligast,enklast och klarast genom att vi fullföljer politikenför att pressa tillbaka arbetslösheten och höja syssel-sättningen.Väldigt många att de problem som redovisades igårdagens utvärdering av den svenska välfärden kanmötas med en högre sysselsättning. Därmed får viockså en rättvisare fördelning. Detta ligger framföross. Kan vi samarbeta kring detta har vi ett bra årframför oss i riksdag och en bra start på detnya seklet. Går det inte att samarbeta kring detta blirdet strid. Här ligger i så fall skiljelinjen i svensk poli-tik.En sak är jag övertygad om. Det är att våra möj-ligheter att bedriva en politik som minskar klyftorna iSverige är avhängigt av att vi har greppet om de ge-mensamma finanserna. Det i sin tur är avhängigt avatt vi möts med förtroende i omvärlden. Jag kanglädja mig åt - och det kan vi göra allihop - att vi densenaste tiden har sett väldigt många uppskattandeartiklar om i internationell press. Den svens-ka ekonomin trotsar tyngdlagen, säger man. Densvenska designen är intressant. Det svenska IT-undretär någonting som lyfts fram. Den svenska välfärdenoch rättvisan, återigen, är intressant att titta på.Det är stora artiklar i amerikansk, brittisk och an-nan internationell press. Det är stimulerande, och detär glädjande. Det uttrycker att vändningen har kom-mit för vårt land. Men det uttrycker också någontingannat. Det är en påminnelse om hur snabbt saker ochting förändras. När man skriver i någon amerikanskekonomisk tidskrift, tror jag, att den svenska ekono-min trotsar tyngdlagen är det klart att vi kan kännaoss lite glada över detta, och kanske också lite stolta.Men det finns en underton i detta konstaterande somvi måste ta till oss.Väldigt många av dem som sitter runtomkring ivärlden och bedömer vårt land - och vi är en del aven global ekonomi - förstår inte att det går att kombi-nera ett högt skatteuttag, en stor gemensam sektor,med kraftig tillväxt, spetsteknologi och frontlinjenvad gäller IT. Det trotsar, säger de, tyngdlagen. Det ärdessa som påstår att det trotsar tyngdlagen som såsmåningom ska låna oss pengar när konjunkturenvänder nedåt.Vi kan inte köra med överskott i offentliga finan-ser också i nedåtgående konjunktur. Då ska vi ha ettunderskott som får vara max av BNP, det s.k.konvergenskriteriet, oavsett om vi är med i EMUeller inte. Om dessa tyngdlagsdebattörer då inte för-står att vår ekonomi är robust och långsiktigt hållbar,utan tycker att den strider mot deras grundläggandevärderingar, möts vi då än en gång på den internatio-nella kapitalmarknaden med lite förakt, misstänksam-het, ett lätt överseende och med stegrade räntor? Jagtror att den risken är påtaglig.Jag har stått öga mot öga med dem som lånar osspengar. Jag vet hur de resonerar. Jag vet att de inte,som den här kammaren, är anhängare av en välfärds-politik av det snitt vi skulle vilja kalla för nordeuro-peisk eller svensk. De tror på mycket låga skatter ochmycket små offentliga utgifter. Klyftorna ska växa,och det ska vara drivkraften. Där finns de. Vi kan intetänka bort dessa aktörer. De kommer att finnas där,precis som de fanns i vår närhet 1995 när indianerna iChiapas gjorde uppror och när Subcommendanteanförde dem som protesterade mot, som han tyckte,ett orimligt förtryck av en befolkningsgrupp i enekonomi som många nyliberaler framhöll som ettföredöme. Det gick en chockvåg genom ,genom mexikansk ekonomi och genom världsekono-min. Och den chockvågen träffande ganska kvicktden svenska ekonomin.Indianupproret startade en brand som satte enekonomi i gungning, som fick världsekonomin attreagera och som direkt slog in i den svenska ekono-min. steg räntorna i från attha haft en differens till den finska räntan - vi behöverinte jämföra oss med något annat land - på 60-70punkter upp till en differens på nästan 300 punkter.Det blev en räntestegring på 2 ½ % på några veckordärför att förtroende för vår förmåga att hantera eko-nomin och för den samhällsmodell där vi i deras ögonbryter mot tyngdlagen var rubbat.Jag var med då. Jag var finansminister. Jag följdedetta timme för timme och såg hur det besparingspa-ket som den här kammaren hade lagt ut på svenskahushåll - och det var på - plöts-ligt skärptes genom att de som inte trodde på oss påden internationella kapitalmarknaden i praktikenhöjde våra räntor. Sedan satt vi där med den dubblaåtstramningen och med stigande räntor i ett läge närvi borde haft sjunkande räntor därför att vi genomför-de en finanspolitik som var åtstramande.Så fungerade det för det lilla öppna landet i denglobala ekonomin där det inte bara är fundament utanockså värderingar som styr aktörernas beteende. Jagvill inte vara med om det en gång till. har vi tagitoss ur detta bekymmer. Vi är starkare igen och kanbestämma vilken politik vi ska driva. vill vi för-bättra för pensionärerna. höjer vi barnbidraget,reallönerna stiger och arbetslösheten pressas tillbaka.Vi bestämmer själva, men vi vet att det kommer enlågkonjunktur igen, och ska vi låna.Detta är ett starkt argument för mig för ett med-lemskap i den monetära unionen. Det är ett argumentsom startar i min vilja och vår vilja att också i englobal ekonomi klara välfärdsstatens grunder. Det ärklart att EMU inte är något solskensprojekt i allaavseenden. Det finns klara brister och också riskermed detta. Jag har vägt dessa risker för och emot iallmän debatt här i kammaren . Nuär det att gå till beslut. Vi har presenterat risker-na. Jag menar att de finns där, men de är betydligtmindre än risken att återigen hamna i ett läge dåsnabba räntestegringar beroende på internationellspekulation slår bort mycket av grunden för våraförutsättningar att bedriva ekonomisk politik. Dåhotas välfärden i grunden.Hellre en gemenskap med regeringar i Europakring ett monetärt projekt som kan innehålla en delbekymmer än ett beroende av en internationell finan-siell marknad som präglas av värderingar som befin-ner sig ljusår ifrån vad den här kammaren tycker ärvettig politik. Så tror jag valet ser ut.Det här handlade inte Palmes rapport i går om.Den handlade om de konsekvenser som drabbadeenskilda människor i vårt land när vår ekonomi kör-des sönder. handlar det om de möjligheter vi haratt återigen bedriva en god rättvisepolitik och skapaen balans till ett internationellt kapital.Jag ser fram emot en sådan debatt, och jag förut-sätter att vi där respekterar varandra utifrån utgångs-punkten att här finns goda skäl såväl för som emot.Sedan får vi pröva vems argument som väger tyngstnär vi underställer svenska folket dettaför prövning.Låt mig bara säga några ord om någonting somjag tycker är ohyggligt viktigt innan jag kommer inpå avslutningen. När det nu går uppåt i ekonomin, närjobben kommer, är det viktigt att vi inte tappar detperspektiv vi har försökt att anlägga de senaste årenom en ekologiskt uthållig tillväxt. Vi måste hålla fastvid det gröna perspektivet och också göra det folkligt.Visst är kemikaliesamhället något vi ska angripa.Visst är det så att koldioxiden är ett enormt bekym-mer. Visst är det så att vi kan styra med grön skatte-växling och allt sådant, men om det inte startar i enäkta känsla för natur och det som lever runtomkringoss tror jag att mycket av miljöpolitiken blir tungt ochväldigt tekniskt akademiskt.Därför har jag bjudit företrädare förfolkbildningen och de gröna organisationerna till ettsamtal på för att tillsammans med dem ochmiljöministern initiera ett grönt kunskapslyft där såmånga av oss svenskar faktiskt känner att vi hörhemma. Det ska bli ett grönt kunskapslyft, en storbred folkbildningssatsning på kunskaper om naturoch miljö. Det är en härlig start för en bra politik somrymmer mycket mer än grön skatteväxling och koldi-oxid, nämligen förundran över skapelsen och dettasom lever runtomkring oss i den fantastiska värld vihar. Det startar vi i morgon.Herr talman! inleds konferensenStockholms internationella forum om Förintelsen.Från en lång rad länder kommer forskare, historikeroch andra experter till för att utbyta erfaren-heter kring 1900-talets vidrigaste händelse, Förintel-sen. Regeringar från ett 40-tal länder kommer attföreträdas av presidenter, premiärministrar och andrahögt uppsatta representanter. Aldrig någonsin hartidigare så många politiska ledare samlats för attdiskutera hur minnet av Förintelsen kan hållas levan-de, vilka lärdomar vi kan dra av historiens värsta brottmot mänskligheten och hur vi kan föra kunskapenvidare till kommande generationer.För några år sedan tog jag här i initiativtill projektet . Alla partiledare ställdesig samfällt bakom det. Vi enades i en vilja att vågase historiens sanning i vitögat, att berätta om den förvåra barn och barnbarn och att föra den vidare in iframtiden. Aldrig, aldrig någonsin kommer vi atttolerera att människovärdet hotas. Jag är glad över detenorma gensvar som Levande historia har fått. Ihundratusentals svenska hem har boken ... om dettamå ni berätta ... bildat relief till diskussioner mellanvuxna och ungdomar om 1900-talets svartaste tid.Genom den internationella konferensen riktasstrålkastarljuset på en och samma gång mot historienoch framtiden. Med överlevandens vittnesmål ochmed hjälp av historiker och experter är det min fastaförvissning att vi kommer att enas i en ambition omatt historiens illdåd aldrig får upprepas och aldrig fårfalla i glömska.Det gäller självfallet även den svenska historien.De mörka fläckar som finns i 1900-talshistoria måste belysas. En del av kunskapen harnu lyfts fram i ljuset av , Kom-missionen om judiska tillgångar i vid tidenför . arbete har denpresenterat ett gediget resultat och dragit sina slutsat-ser. Regeringen ställer sig fullt ut bakom dessa slut-satser. De ger anledning till djup självrannsakan i vårtland.Vi vet nu att en del av det guld som Riksbankenkom att disponera genom handel med kan ha varit guld som rövatsfrån judar och andra förföljda. Vi vet dessvärre ocksåatt våra svenska beslutsfattare nåddes av signaler somborde ha lett till att de fattade misstanke om dettasenast . Ett svenskt förhållningssätttill plundrat personguld borde då ha övervägts seriöstav dåvarande riksbanksledningen och regeringen. Såskedde uppenbarligen inte.Vi vet också att frågan om de herrelösa bankkon-tona i svenska banker vid krigsslutet sköttes tafatt ochutan större engagemang. Svenska myndigheter harbrustit i agerande och ansvar. Det är sorgligt att be-höva göra dessa konstateranden. Regeringen gör demmed djupaste beklagande. Det moraliska och politiskaansvaret för vad som skedde och inte skedde frånsvensk sida måste vi alltid bära.Det fanns svenskar som inte bara tog ställning förnazismen utan som även aktivt deltog i strid för Hitleroch det tredje riket. Kunskapen om detta har funnitslänge, men alltför få har sökt den. Jag välkomnar attjournalister uppmärksammar frågor som vi tidigaregått förbi.Jag vill se en total genomlysning av såväl det of-fentliga hållning till somenskilda svenskars förhållande till Förintelsen. Hur var det egentligen med relationernamellan exempelvis näringslivet, kyrkan, försvaret ochandra samhällsbärande institutioner och Nazitysk-land?Frågorna är många. Jag, liksom väldigt mångaandra svenskar, vill ha svar på dem. En del utred-ningar och forskningsinsatser är gjorda, betydligt flermåste göras. Regeringen är beredd att göra vad denkan för att underlätta detta. Formerna för arbetet ärinte det viktiga. Det viktigaste är att arbetet blir gjort,grundligt och utan förbehåll, av kompetenta forskaresom inte styrs av direktiv från statsmakterna. Rege-ringen är beredd att tillskjuta det svenska forskarsam-hället erforderliga resurser för att göra en sådan ge-nomlysning möjlig.Hos den svenska säkerhetspolisen finns handling-ar som innehåller uppgifter om svenskar som samar-betade med Nazityskland och upp-gifter om misstänkta krigsförbrytare som flydde tillSverige. har forskare möjlighet att ta delav sådant historiskt material. Den senaste tidens dis-kussion har dock aktualiserat frågan om sekretessti-dens längd. Regeringen är beredd att ta upp dennafråga till förnyad prövning.Liksom många andra plågas också jag av insiktenatt svenskar som deltagit i Nazitysklands brott motmänskligheten har kunnat gå fria i vårt land utan attansvariga rättsvårdande myndigheter vidtagit åtgär-der. Den skammen över vårt förflutna får vi svenskarbära gemensamt.Regeringen är väl medveten om de utomordentligtsvåra juridiska och principiella problemen med attlagföra brott som har blivit preskriberade, men kom-mer att överväga frågan igen i samband med pröv-ningen av ett regeringsärende där frågan har aktuali-serats. Regeringen kommer dessutom att inom korttillsätta en utredning som ska se till att preskriptions-tiden för bl.a. krigsförbrytelser, folkmord och brottmot mänskligheten tas bort.Herr talman! Vi måste lära av historien. Men vimåste också lära av varandra här och , våga närmaoss varandra mellan olika kulturer. Ett öppet ochmultietniskt samhälle ger alla möjligheter till detta.Förintelsen inskränkte sig inte till morden på 6miljoner judar. Den innebar också försök att utrotaden judiska historien, kulturen och de judiska sam-hällena. Det är viktigt för framtida förståelse ochtolerans i samhället att vi tar ansvar för att stödjastudier och hävdande av den kultur och det kulturarvsom hotades av total förintelse.Jag kan efter samråd med övriga partiledaretillkännage att 40 miljoner av medelkommer att avsättas för detta ändamål.Också kunskapen om den nazistiska förföljelsenoch massmorden på romer, Jehovas vittnen, homo-sexuella, handikappade och andra grupper underandra världskriget behöver öka. Regeringen förbere-der just nu inrättandet av ett forum för levande histo-ria som i ett bredare perspektiv ska kunna arbeta medfrågor kring demokrati och mänskliga rättigheter medutgångspunkt från kunskapen om Förintelsen. Dennanya institution ska också kunna sprida ljus över debrott som begicks mot andra grupper än det judiskafolket.Jag hoppas att den förestående internationellakonferensen ska bli ett viktigt avstamp för det fort-satta arbetet med hågkomst och kunskapsspridningom Förintelsen i ett nytt sekel. Jag hoppas också attdet kan bli ett viktigt avstamp för oss i vårt land att påallvar studera och lära av vår egen historia underkrigsåren. Trots att vi har gjort mycket för att bringaljus över Förintelsen måste vi göra ännu mer.Herr talman! Vi får aldrig, aldrig någonsin glöm-ma.Tack!(Applåder)Anf. 37 BO () replik:Herr talman! Låt mig inleda repliken med att in-stämma i det tog upp om Levandehistoria, om vikten av att aldrig glömma de avsky-värdheter som begicks. I det sammanhanget vill jagnaturligtvis också säga att det är viktigt att vi fårdenna genomträngande belysning av vad som harvarit och att vi verkligen går till botten med dettaöppet, ärligt och redligt.Detta är också en replik som gäller den andra de-len av anförande.Den viktiga lärdomen av Välfärdsrapporten måsterimligen vara att inte göra om de misstag från 70- och80-talen som ledde fram till den svåra kris som vi nutagit oss ifrån så att vi åtminstone är över ytan.Men det innebär inte att man ska visa passivitet.Det krävs att man reformerar det som ligger kvar avdet gamla och som kan skapa risker för framtiden.Det innebär att vi ska skapa goda förutsättningar föratt ta till vara framtidens möjligheter. Den som troratt tyngdlagen kan trotsas lurar sig själv och fallerhårt. Det krävs förändringar för att vi ska kunna fort-sätta en bra utveckling.För att man ska kunna utnyttja de här möjlighe-terna gäller det också att av rättviseskäleller av andra skäl se till att alla kan vara med, att allahar rätt att ta del. Men det innebär att vi måste skiftapolitiskt perspektiv, från det kollektiva som präglade1900-talet till det medborgerliga, mänskliga, indivi-duella som måste prägla 2000-talet.Göran talade om att grupper hade det be-svärligt - barnfamiljer, pensionärer och andra - ochom vikten av att höja bidrag, dvs. politiska beslut.Samtidigt ska fastighetsskatten höjas med tusentalskronor för många hushåll. aviserar BirgerSchlaug rejäla bensinskattehöjningar. Vi vet attkommunalskatterna höjs.Samma väg som , skattehöj-ningar som kompenseras med bidragshöjningar sominte räcker till. Det skadar ekonomin, det minskar denpersonliga tryggheten. Det är fel väg att gå.Jag skulle vilja ställa en specifik fråga till GöranPersson: Är det regeringens avsikt att fullfölja dekraftiga fastighetsskattehöjningarna? Det är mindreän kvar tills 6 miljarder ska tas ut av de svenskahushållen, för många av dem. Värstdrabbas de med minst marginaler. Kan säga att denna höjning inte ska genomföras?Herr talman! Det är nu grunden måste läggas tillde förändringar som ger det nya perspektivet. Det ärnu vi måste bygga skolan på den ordning och denreda som kan ge kunskaper, på respekt för lärare ochlärares insatser. Det är nu vi måste vidta åtgärder föratt skapa en bättre rättstrygghet. Det är där min kritikligger.Mona beskrev i den intervju jag tidigarenämnde sitt arbete i regeringen. Hon sade att de stud-sar fram och tillbaka. Ena dagen är det vinterdäck,sedan är det IT och småföretagare, skatter, åkerieroch rederier. Hon har inte haft någon klar linje ellerstrategi. Det har saknats en fast punkt dit studsbollenhela tiden återvänder. Varken ett enskilt statsråd elleren regering kan känna så. Det krävs beslutsamhet.Jag har en andra fråga till . Denpassivitet som kännetecknat regeringen blir värregenom samarbetet med och Miljöparti-et. Hur länge ska de två partierna tillåtas blockera denödvändiga reformer som behövs för att framtidensmöjligheter ska tas till vara?Anf. 38 Statsminister ():Herr talman! Det är något som inte går ihop i BoLundgrens replik. Det stämde i och för sig med hansförsta anförande, men också det var ologiskt. Repli-ken kännetecknades av två påståenden.Ett: Vi har en usel regering. Det ska inte jag vär-dera, det får andra göra. Två: Det har tagit stopp ilandet. Det händer ingenting.Det skulle vara logiskt om båda påståendena varsanna, men det har inte tagit stopp i . Det kanvem som helst se. Om inte tror på vadsom skrivs i de svenska medierna, så gå då till om-världen och till offentlig statistik. Det är en enormdynamik.Det är möjligt att det går bra för landet med endålig regering och att det gick dåligt för landet medvärldens mest kompetenta regering se-dan. På något sätt haltar logiken. Jag tror inte att detär så. Tvärtom är det just nu en bra period, därför attden här regeringen och den tidigare regeringen, isamarbete med , har fattat många storaoch viktiga beslut. ska vi vårda de framgångar vihar och använda dem för att öka friheten för allamedborgare i vårt land.Vi har en unik chans att göra detta. Det vore trev-ligt om kunde vara med och diskuterautvecklingen av välfärden. Alla andra i kammarentycks vara inställda på det. Det vore trevligt och braför svensk debatt.Vi ska sluta med den typen av svepande omdö-men om regeringens förmåga. Annars kanske jaghittar på någon fråga, , om varför det gårså dåligt för oppositionen med en så dålig regering.Tänk vilka hemska frågor man kan börja formuleraom man snurrar i detta! Varför får vi inte något oppo-sitionsprogram när det saknas en regeringspolitik?Vem bär ansvaret för detta? Finns ingen oppositions-ledare? Så kan jag göra, men det vill jag inte. Jaghåller mig till att vi är i en position av återvunnenstyrka. Låt oss använda den för att utveckla friheten.Frihet är att alla har rätt att välja, alla har tid atttänka, alla har lust att leva. Rätt att välja, tid att tänka,lust att leva! Frihet!Om och vill vara medom en politik som siktar på detta för alla kan vi kan-ske nå varandra, men om penningen ska kvalificerablir det en strid. Sedan kan vi lägga dålig regeringoch dålig opposition åt sidan. har börjatdet nya seklet på ett utmärkt sätt.(Applåder)Anf. 39 BO () replik:Herr talman! En regering får vara beredd att tålalite synpunkter och kritik. Det är rimligt.Logiken finns där. Problemet är att som politikerta på sig ansvaret för och styrkan av vad som händer iSverige. har den regering jag tillhördehanterat en bankkris och påbörjat en budgetsanering.Den fullföljdes av Socialdemokraterna. Vi har fått engrund som fungerar bättre . 80-talets och70-talets akuta misslyckanden har gett en bra start-punkt. Men vad kommer efter startpunkten? Det ärdär kritiken ligger, och det är det som är det väsentli-ga. Hur är den politikens inriktning?Det som bekymrar mig är samarbetet med Väns-terpartiet och . Jag ska inte diskutera varrösterna går förlorade för Socialdemokraterna. Dethar gått lite illa där, men låt oss lämna det därhän.I förra partiledardebatten sade om hur människan ska hävda sin rätt. Honsade att den rätten kan hävdas genom politiken. Detär politiken som är redskapet för att göra sin stämmahörd.Det är det samarbetet har valt, dvs.med ett parti som säger att rätten att göra sig hörd skaske genom politiken, genom , genomSchlaug och genom Persson.Jag tycker att enskilda människor ska ha en rätt attvälja. Alla ska ha det, inte bara de med stora tillgång-ar och höga inkomster. Det är det som är problemet. Idagens svenska samhälle är det de vanliga männi-skorna som efter de höga skatterna är utlämnade tillatt de stora offentliga åtagandena . Vi har värl-dens högsta skatter, men ändå har vi problem i skolanoch äldreomsorgen. Det är detta som är storaproblem.Rätten att välja måste gälla alla. Rätten att väljaska inte distribueras av eller andrapolitiker.