prot · GN0978 · 2000-03-10 00:00:00 — Vi är bereddaatt ta vår del i ansvaret för att få det som myndighe-ter, som organisationer, som företagare, som politikermen kanske främst i förebyggande samverkan. Mendet finns en stark önskan i av att lagarna skavara vårt stöd. Justitieministerns svar ger en klarsignal om att vi är på väg att få det.I söndags gick vi på långpromenad i det vackravårvintervädret. Vi var släktingar i varierande åldrarfrån en 8-årig dotter till en 80-årig fader. Vi promene-rade genom parker och cykeltunnlar, förbi bostadshusoch offentliga byggnader och affärer. Överallt såg viklottret, och kommenterade vi det.I finns en mycket bestämd regel om attklottret ska vara borta . När det gäller klotter med ra-sistiskt eller sexistiskt innehåll eller klotter som finnspå eller i direkt anslutning till en skola ska det gåännu fortare. Den här morgonen hade kylan försvåratden ambitionen - det går inte att sanera i minusgra-der.Det är ingen överdrift att säga att allt detta klotter,trots det underbara vädret, lade en viss sordin påstämningen. Naturligtvis funderade vi också överreaktioner hos de boende eller affärsägarna när devaknar och konstaterar att det igen är dags att lätta påplånboken för att få huset sanerat.Precis som justitieministern pekar på i sitt svar harantalet polisanmälningar om klotter minskat underföregående år. I var den nedgången ca 10 %.Men i reella tal anmäldes hela 900 fall. Det innebärtvå till tre , och det är naturligtvis alldelesför mycket.Klottret påverkar oss alla, vare sig vi är på pro-menad eller på väg till jobbet. Det påverkar hur vimår och våra ambitionen med dagen. En välvårdadmiljö ger oss kreativitet och en känsla av välmående.Det innebär att klottret lägger en dämpande hand påoss alla.Jag kommer att med stort intresse följa hantering-en av den kommande promemorian och är övertygadom att i likhet med många andrakommer att vara mycket intresserad av att få varamed i remissomgången.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1999/2000:195 omNationellt resurscentrums verksamhet i NUTEKAnf. 42 Statsrådet ():Herr talman! har ställt följande tre frågortill näringsministern:Hur kommer den kunskap och erfarenhet som harbyggts upp i projektet resurscentrum förkvinnor (NRC) att tas till vara och integreras i NU-TEK:s ordinarie verksamhet?Det finns en oro för att beslutet att lägga ned na-tionella resurscentrum kan komma att medföra attmånga regionala och lokala resurscentrum kommeratt försvinna. Hur kommer detta att motverkas?Vilken jämställdhetsexpertis kommer att finnasinom för att genomföra integrationen avNRC i den ordinarie verksamheten?Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som svarar på dessa frågor.Inledningsvis vill jag understryka attjag anser att det är mycket angeläget att jämställdhet-sarbetet bedrivs med kraft inom all statlig verksam-het. Jämställdhetsaspekterna ska beaktas på alla nivå-er och inom alla områden, och jämställdhetsarbetetska utföras av ordinarie personal.Processen med att förändra och förnya synsätt ochstrukturer handlar i detta fall om ett utvecklingsarbetepå lång sikt. har godkänt regeringens för-slag att ska tillföras . Medlen, som tidigareanvändes till att finansiera projektet resur-scentrum för kvinnor, ska användas till att integreradetta projekt i ordinarie verksamhet. Rege-ringen har i regleringsbrev givit i uppdrag attse till att den verksamhet som tidigare bedrevs inomprojektet blir en del av ordinarie verksam-het. Avsikten är att verksamheten ska ligga i linjemed regeringens jämställdhetspolitik. skasenast till regeringen redovisa insatserför och resultat av detta arbete.Enligt vad jag erfarit har tillsatt en refe-rensgrupp för att följa integrationen av projektet. Idenna referensgrupp ingår bl.a. generaldi-rektör och flera representanter för lokala och regio-nala resurscentrum för kvinnor, , LRF och Föreningen kommer att noga följa arbete meddenna fråga, och jag förutsätter att kommeratt se till att myndighetens arbete med jämställdhetkommer att förbättras. Jag förutsätter även att integ-rationen kommer att gagna jämställdhetsarbetet inomnärings- och regionalpolitiken och därmed bl.a. detarbete som bedrivs vid landets lokala och regionalaresurscentrum för kvinnor och arbetet med att införli-va jämställdhetsperspektivet i de regionala tillväx-tavtalen.Även i fortsättningen behövs, enligt min mening,åtgärder inom närings- och regionalpolitiken särskiltriktade till kvinnor, både för att stärka kvinnors posi-tion på arbetsmarknaden och för att tillvarata kvin-nors initiativ och kompetens. Regeringen har för år2000 anslagit medel till för att möjliggöramedfinansiering av projekt vid regionala och lokalaresurscentrum för kvinnor. Dessa medel skall använ-das till tillväxtorienterade projekt med inriktning pånäringslivsutveckling och sysselsättning.Då , som framställt interpellationen, an-mält att hon var förhindrad att närvara vid samman-trädet, medgav förste vice talmannen att fick delta i överläggningen i stället för interpel-lanten.Anf. 43 ():Herr talman! Jag beklagar att interpellanten LenaEk har blivit sjuk och inte själv kan ta emot svaret.Jag vill i hennes frånvaro tacka statsrådet för svaret.Det är ett bra svar.Jag vet att statsrådet är engagerad i de här frågor-na. Förutom vad som framgår av svaret har jag självockså erfarit att en förtroendefull dialog finns medNUTEK:s ledning och regeringen för att genomföradet beslut som har fattat och ett fortsattutvecklingsarbete så effektivt och bra som möjligt.Kvinnors företagande är viktigt, inte minst ur ettregionalpolitiskt perspektiv såväl som ur ett jäm-ställdhetsperspektiv. Det är tillfredsställande att denhär dialogen och utvecklingen fortskrider och attreferensgruppen redan har kommit till och t.o.m. detförsta sammanträdet är utsatt. Jag kan konstatera attde kunskaper som byggts upp av Nationellt resur-scentrum för kvinnor inom kommer att vältas till vara och att verksamheten få större slagkraftnär den integreras i ordinarie verksamhet.Jämställdhetsarbetet kommer att gå vidare.Jag har inga ytterligare frågor. Tack än en gångför ett bra svar.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1999/2000:219 omfamiljehemmens ställning på arbetsmarknadenAnf. 44 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att pröva om delagar som bestämmer villkoren för arbetsrättsligtrygghet för familjehemmen är ändamålsenliga ochlångsiktigt hållbara.Ulla-Britt har i stort sett ställt sammafråga till mig och fick svar på detden . Därefter har socialministernLars också besvarat samma fråga.Jag vill här anknyta till vad jag tidigare framhålliti december. Det är angeläget att barn och ungdomarsom av olika skäl inte kan bo hos sina föräldrar kan fåkomma till ett familjehem med engagerade vuxna.Avsikten är att förhållandena så långt möjligt ska varadesamma som om barnet varit kvar hos sina föräldrar.Arbetsdomstolen har i sin bedömning utgått frånsedvanliga principer för om någon ska ses som ar-betstagare eller inte. Jag vill här framhålla att det intefinns någon lagstiftning i frågan. Arbetsdomstolenhar att från fall till fall ta ställning om det i det en-skilda fallet är fråga om en arbetstagare eller inte.Domstolen gör en helhetsbedömning.Arbetsdomstolen har slagit fast att det inte är frå-ga om att prestera arbete för någon annans räkning,vilket är en generell utgångspunkt för ett anställnings-förhållande. I stället förhåller sig det som så att fa-miljehemsföräldern inom den egna familjens ram tarhand om ett barn och låter det leva i familjegemen-skapen som en familjemedlem bland andra, vilketenligt domstolen innebär att situationen i familje-hemmet blir densamma som i de familjer där de bio-logiska föräldrarna själva tar hand om sitt barn.Av stor betydelse för bedömningen har också varitatt familjehemsföräldrar och biologiska föräldrar harsamma ansvar och uppgifter beträffande den faktiskaomvårdnaden för barnet. De har i allt väsentligtsamma möjligheter till hjälp och stöd från det all-männa. Familjehemsföräldrar har vidare samma möj-ligheter som biologiska föräldrar att, i mån av tid ochkraft, förvärvsarbeta utanför hemmet.De avgöranden som finns från Arbetsdomstolenrör dels fosterförälder (numera familjehemsföräldrar)enligt socialtjänstlagen, dels familjehemsförälderenligt omsorgslagen. De sistnämnda har numera er-satts av lagen (1993:387) om stöd och service tillvissa funktionshindrade. Av förarbetena till lagenframgår att placering i familjehem är en frivillig vård-form och ska ses som ett komplement till föräldra-hemmet när det inte är möjligt för den unge att bokvar hemma trots olika stödinsatser. Synsättet ärsåledes detsamma.Orsaken till att familjehemsföräldrar inte bedömtsvara arbetstagare är ytterst den att biologiska föräld-rar i motsvarande situation inte ses som arbetstagare.Om en familjehemsförälder ska ses som arbetstagareeller inte är följaktligen beroende av hur synen påfamiljehemsföräldrarnas ansvar och uppgifter kom-mer till uttryck i de författningar som reglerar olikastödformer för de unga som placeras i familjehem.Med hänvisning till vad jag sagt har jag inte föravsikt att vidta några åtgärder vad gäller familjehem.Anf. 45 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet svaret på min interpellation om familjehemmensställning på arbetsmarknaden. Jag är klart medvetenom att jag fortsätter att tjata. Men jag tycker inte attfrågan är tillräckligt löst. Vid interpellationsdebattenmed uppmanade han mig att återförafrågan till statsrådet är lika medveten som statsrådet att familjehemmen ska fungera som ett hem medbiologiska föräldrar och att samma ansvar för denfaktiska omvårdnaden är mycket viktig. Det ska varasom ett hem och inte som en arbetsplats.Herr talman! Problemet är bara att det inte riktigtgår att jämföra familjehemsföräldrar och biologiskaföräldrar. Ett familjehem har dubbla uppgifter. Detligger ett stort ansvar för att familjehemsföräldrarnaska stimulera och upprätthålla kontakten mellan bar-net och de biologiska föräldrarna så långt möjligt. Detfinns alltså mycket mera av hänsyn att ta.När Arbetsdomstolen slår fast att det inte är frågaom att prestera arbete för någon annans räkning,stämmer det till den del som gäller samma förhållan-den som för biologiska föräldrar i omvårdnad ochfostran, men jag anser att familjehemsföräldrarna harvidare uppgifter. Just det kontaktskapande nätet ochden kompetens som familjehemsföräldrarna måsteklara är en mycket svår och viktig uppgift. Till vissdel är det arbete för annans räkning.En biologisk förälder vet nämligen att han ellerhon får behålla barnet om inte några speciella kriseruppstår. För familjehemsföräldern är det dock någonannans barn, och ett barn som kanske på oviss tidfinns i familjehemsförälderns hem.Herr talman! Statsrådet svarar attfamiljehemsföräldrarna har samma möjligheter sombiologiska föräldrar att i mån av tid och kraft för-värvsarbeta utanför hemmet. Javisst, det är riktigt. Jagvill också som statsrådet att familje-hemmen ska fungera så lika de biologiska hemmensom någonsin är möjligt. Men ingen kan förneka attfamiljehemmen får allt svårare uppgifter. Dels är detofta barn som har större behov än tidigare, eftersomplacering i familjehem är en första-handsåtgärd hos , dels ställer samhället mycket större krav på familjehemmen. Bådadessa åtgärder ser jag som positiva, eftersom barnetsbehov måste vara det avgörande.Men jag inser också att det blir allt svårare att fin-na goda familjehem, eftersom kvinnorna, som detoftast handlar om, inte vill riskera sitt arbete och sinaarbetsrättsliga villkor. Detta kommer ytterst att gå utöver de barn som behöver trygga hem.Jag vill därför fråga , som till viss delhar nyanserat svaret sedan min skriftliga fråga ställ-des:Arbetsdomstolen har att från fall till fall ta ställ-ning om det i det enskilda fallet är fråga om det i detenskilda fallet är fråga om en arbetstagare eller inte,säger . Då undrar jag: Vilken typ avfamiljehem anser statsrådet har arbetsrättslig trygg-het?Anf. 46 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill understryka den samsyn somUlla-Britt och jag har om familjehemmensbetydelse och om vikten av det arbete som de utföroch de åtaganden som de tagit på sig har för de barnsom är berörda, men också för hela samhällets möj-ligheter att ställa upp för barn och unga som har detsvårt.Jag vill också betona att familjehemsföräldrarsjälvfallet erhåller en ersättning för sitt åtagande. Defår allt det stöd som biologiska föräldrar har. En delersättningen beskattas som inkomst av tjänst och endel utgör kostnadsersättning och beskattas inte.Men det som frågeställaren tar upp är om jag somminister ska gå in och göra en sådan bedömning somdet enbart är Arbetsdomstolen som kan göra. Det ärjag inte beredd att göra. Jag ser inte några skäl till attändra regelverket. Därmed tycker jag att jag så gottjag kan har besvarat de frågor som Ulla-BrittHagström har ställt. ser jag således ingenanledning att förändra den inställning som regeringenhar.Anf. 47 ():Herr talman! Jag är lite bekymrad över detta,statsrådet . Nog måste ni kunna ändra ettregelverk. Familjehemmen efterfrågas alltmer förfamiljevårdande uppgifter. Många utsatta barn ochungdomar behöver den trygghet som ett familjehemkan ge. Där har och jag stor samsyn.Men uppdraget som familjehem måste i framtidenkunna ses som ett arbete med rätt till social, ekono-misk och arbetsrättslig trygghet. Det handlar om attfamiljehemmen ska ersätta biologiska föräldrar. Deska vara vårdare, fostrare och relationsskapare. Fa-miljehemmens uppdrag är att bygga en bro mellanbarn och ungdomar och de biologiska föräldrarna föratt skapa goda relationer och möjlighet till återför-ening. Det kräver kunskap, tid och tålamod. Detta ärett arbete som bli alltmer utvecklat, och det är positivtför barnen att man kräver alltmer av familjehemmen.Trots detta fastslog Kammarrätten i såsent som 1999 att den praxis som kommit till vidtillämpningen av arbetslöshetsförsäkringen fortfaran-de gäller. Målet gällde en man som arbetat heltid somfosterförälder, men som fått sluta på grund av arbets-brist. Han fick avslag med motiveringen att arbetesom fosterförälder inte betraktas som förvärvsarbete.Trots att statsrådet och jag uppvisar en samsynvill jag ändå ställa en fråga. Har oviljan med att gefamiljehemmen en arbetsrättslig ställning med rege-ringens ovilja att stödja familjer att göra? Jag tyckeratt regeringsförklaringens strategi, att utelämna fa-miljen, visar detta tydligt liksom tystnaden att upp-värdera yrken där kvinnorna är i majoritet.Om inte regeringen värdesätter familjehemmenkommer den privata marknaden att kunna husera fritt,eftersom kommunerna hamnar i akuta situationer ochdet inte finns familjehem att uppbringa.I pågår en annonskampanjom familjevård. Familjehemmen har en viktig roll attförverkliga om barnens rättig-heter i Sverige.Herr talman! Jag fick ett brev där man säger såhär: Följande insändare eller liknande kommer vi attsätta in, till de som funderar på att bli familjehem, ialla tidningar som tänker ta in annonser om att fa-miljehem söks. Jag vill att statsrådet skafundera på detta brev för att kunna kommentera detefteråt. Vidare stod det: Om du funderar på att blifamiljehem tänk då på att du förlorar din rätt till soci-al, ekonomisk och arbetsrättslig trygghet. Du lämnaren arbetstrygghet som berättigar dig till a-kassa ochgår ut i tomma intet. Du har inga rättigheter, endastskyldigheter gentemot barnen och de sociala myndig-heterna. Du hoppar på en verksamhet som har funnitsi många, , och den ska enligt regeringen inteändras på. Enligt regeringen ska inte familjehemanses som arbetstagare. Du som familjehem utföralltså inget arbete. Du ska veta också att det finnsinga som helst planer på att det ska vidtas några somhelst åtgärder vad gäller familjehemmens ställning påarbetsmarknaden. Du ska tänka på att detta är enkvinnofälla. Du hamnar utanför skyddsnätet. Du fårbetala lika hög skatt som alla andra. Men vad får duför pengarna? Du ska veta att arbetet kräver att duställer upp per år.Jag vill höra om statsrådet kan tänkasig en utredning för att följa upp de förändrade villkorsom familjehemmen har fått ,för de är inte samma som de har varit.Anf. 48 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag uttrycka min besvikelseöver att ens ställer frågan ommitt svar handlar om regeringens ovilja att stödjafamiljen. Vad är det för trams? Vad vi talar om nu ärju ett system som just handlar om att stötta de famil-jer och framför allt barnen i dessa familjer som hardet svårt, och som vi nu har byggt upp ett system föratt på olika sätt vara med och stödja och hjälpa.Jag vill understryka att familjehemmen får stöd.De får ekonomiskt stöd och alla de möjligheter ochrättigheter som också biologiska föräldrar har. Detsom vi kan resonera om är i så fall om detta stöd ärtillräckligt eller inte. Men låt oss inte göra detta till endiskussion om att den som ger mer stöd i form avpengar till familjehemmen är mer för familjen än denandra. Det tycker jag är under den här debattens vär-dighetsnivå.Avslutningsvis och utan att ge några löften ska jagfundera över och överväga om de informationer jagfått ger anledning att se över frågan mer generellt.Men det är inte en fråga som bara berör mig somarbetsrättsminister utan självfallet också Socialde-partementet.Anf. 49 ():Herr talman! Jag ber om ursäkt om jag tar uppfrågor som inte ensam kan råda över.Vill kalla det för trams, så okej.Ni är ju flera i regeringen, och socialminister som sitter här nu - därför vågar jag nämnahans namn - sade i vår förra interpellationsdebatt attdet handlar om upp till 7 400 barn somvistas i familjehem. Dessa hem spelar alltså en centraloch viktig roll.Jag anser inte att familjehemmen uteslutande skabetrakta verksamheten som ett arbete. Jag vill att deska vara som trygga biologiska hem. Men jag menarockså att tryggheten för dessa barn kan försvinna ominte den arbetsrättsliga tryggheten leder till att detfinns trygga familjehemsföräldrar som gärna vill varafamiljehemsföräldrar. Socialministern sade i debattenatt han trodde att denna verksamhet kommer att spelaen ännu större roll i framtiden.Jag läste på om en un-dersökning gjord av under rubrikenBara vart tionde fick hjälp. Det handlade om barnsom blir vittne till våld i sin egen familj. Det varRädda Barnens ordförande, , som varen av undertecknarna.Jag undrade då om det inte helt enkelt kan vara såatt kommunernas socialtjänst nästan ger upp eftersomde inte har några fallskärmar. De har svårt att rekryte-ra familjehem som kan ställa upp under kortare ellerlängre perioder.Därför tackar jag för öppning attfundera vidare över frågan. Jag hoppas att jag inte hartillvitat något som hon inte själv ärskyldig till.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1999/2000:229 omSimplexAnf. 50 Statsrådet ():Herr talman! har ställt fyra frågortill mig om . Jag besvarar demi ett sammanhang.Låt mig först säga att regelförenkling är ett svårtoch långsiktigt arbete och att också jag har förståelseför den otålighet som med sina erfa-renheter från företagarvärlden har gett uttryck för.Samtidigt är det för ett framgångsrikt arbete viktigtatt också ha en insikt om regelskapandets villkor föratt rätt kunna påverka regler och regelskapande.Jag hoppas och tror att det finns stor politisk enig-het om vikten av att regler som berör småföretagen imöjligaste mån anpassas till deras situation. Rege-ringen har i många sammanhang betonat vikten av ettgott företagarklimat som gynnar nyföretagande ochtillväxt. En god regelkvalitet bidrar till ett sådant.Tillkomsten av är ett uttryckför regeringens ambitioner att ta särskild hänsyn tillsmåföretagens villkor, och jag vill som svar på KarinFalkmers första fråga försäkra att regelförenklingsar-betet är och har varit en politiskt högt prio-riterad fråga både för mig och för regeringen i sinhelhet.Min strävan är nu att så fort som möjligt få en ny-start på arbete. Förhopp-ningsvis ska en ny chef vara på plats mycket snartoch då kan också de övriga vakanser som finns till-sättas. Jag räknar också med att den referensgruppsom finns med som ordförande skatillföra arbetet kraft och kompetens. Därmed har jagsvarat på fjärde fråga.Karin Falkmers frågor är genomgående, tyckerjag, polemiskt formulerade och bygger på en bild avverkligheten som jag inte känner igen. Vad gäller deövriga frågorna vill jag endast säga att Simplexkom-missionen kommer att få stöd för sitt fortsatta arbetebåde av och det övriga Rege-ringskansliet. Någon oenighet om vikten av dessarbete känner jag inte till. Det hindrar naturligtvis inteatt olika uppfattningar kan finnas om behovet av enviss regel eller hur den ska utformas. Som jag sadeinledningsvis är arbetet med regelförenkling bådesvårt och långsiktigt. Mycket handlar om att förändraattityder. För att det ska lyckas krävs en öppen dialogmellan regelskapare och regeltillämpare. Detta ärutgångspunkten för det fortsatta arbetet.Anf. 51 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Frågan om regelförenklingsarbetet är så viktig attden inte får besvaras med ett interpellationssvar somär så kort, intetsägande och okonkret. Regelförenk-lingsarbetet är alltför viktigt, inte bara för företagenutan också för Sverige.Det kom ett pressmeddelande från Näringsdepar-tementet , då Simplexkommissionenaviserades. I detta meddelande sade attbyråkrati och krångel är ett tydligt hinder för tillväxtoch att regeringen därför skulle koncentrera sig på attförenkla för företagen.Tillskapandet av var väl-kommet, och förordningen är utmärkt. Men Simplex-konstruktionen blev för svag och motsvarade inteförslaget från Småföretagsdelegationen. Denna beto-nade särskilt att uppbackning från högsta politiskanivå är en förutsättning för att frågorna ska få genom-slag, inte minst på departementsnivå.Efter ett års verksamhet har regeringens för-enklingsarbete totalt havererat. Simplexchefen har avgått. Såväl som CharlPriem har beskrivit hur Simplex motarbetats inomNäringsdepartementet, inte bara av departement-stjänstemän utan även på statssekreterarnivå. Resul-tatet har blivit ett förlorat år.Jag håller helt med om att regel-förenkling är ett svårt och långsiktigt arbete. Det är jujust därför som det är så avgörande viktigt att ansva-ret läggs och stöds på högsta politiska nivå.Mona har stött de sakkunniga i Simplex-gruppen, men trots alla goda intentioner från MonaSahlin har det inte fungerat. I stället har dethavererat. Då är det befogat att ställa sig frågan: Vemär det som styr? Är det statsrådet eller är det tjänste-männen? stöd har uppenbarligen interäckt till för att rå på motståndet inom departementet.Mona lovar nu stöd för Simplex fortsatta ar-bete både från politiskt håll och från tjänstemanna-håll. Då frågar jag: Avser att öka detpolitiska stödet? Kommer stödet för Simplex att ökaoch i så fall hur?Om regeringen menar någonting med det man sä-ger när man talar om vikten av ett gott företagsklimatsom gynnar nyföretagande och tillväxt måste Simplexarbete ges ett mycket kraftfullt politiskt stöd, och detmåste finnas en kraftig och stark politisk styrning.Hur tänker statsrådet styra upp arbetet? Vem skapolitiskt leda regelförenklingsarbetet? Ett långsiktigtregelförenklingsarbete måste ha mål och delmål somhelst är mätbara. Vilka mätbara mål och delmål finnsi dag uppställda för Simplex arbete och regeringensregelförenklingsarbete?Viktigt är självklart också att den chef som kom-mer att rekryteras till Simplex inte bara har godakunskaper om regelskapandets villkor. Framför alltbehövs det gedigna erfarenheter av företagandetsvillkor och kunskaper om regeltillämpningen. Simp-lex nya chef måste rekryteras från näringslivet. Blirdet så?Anf. 52 ():Herr talman! Först vill jag säga att regler är till föratt skapa ordning och reda. Det finns alltid en anled-ning till att regler skapas. Onödiga regler ska enligtoss socialdemokrater tas bort. Krångliga regler skaförenklas, men det får inte innebära att ordning ochreda försämras.