prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Men min tes är att regeringen inte har tagittillräckligt allvarligt på de svårigheter som svensktnäringsliv har, och därför har vi för många utanförarbetsmarknaden.Anf. 373 () replik:Fru talman! Just när det gäller frakterna visar detsig här i debatten i att det råder väldigtolika meningar om vad som behöver göras - införadet gamla systemet, hitta något nytt eller låta mark-naden bestämma helt och hållet. Jag tror att det ärriktigt att utreda den här frågan, men det måste kom-ma ett beslut nu.Anf. 374 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Fru talman! Jag vill ägna min tid i debatten till attdiskutera trygghetsfaktorer för kvinnor.En mycket viktig faktor är arbetsmarknaden. Ar-betet är en viktig bas för människors identitet ochsociala status. Givetvis är möjligheten att kombinerafamiljeliv och arbete en självklar förutsättning, menjag vill här stanna vid arbetsmarknaden.Som lärare har jag haft en spjutspets: atthjälpa elever att bygga upp sitt självförtroende. Kvin-nors arbetsuppgifter i livet måste stödja kvinnorssjälvförtroende och inte skapa osäkerhet hos denenskilde. Värdegrunden, som äntligen blivit en hu-vudfråga för kommunikationen i grundskola ochgymnasieskola, måste också ställas fram som viktigför kvinnors arbetsmarknad. Det handlar om kvinnorsvärdighet.Denna värdighet blir kränkt när man inte kan styraöver sitt arbete, inte ens påverka det. Den blir ocksåkränkt av att man inte ges möjlighet till heltidsarbeteför att klara sin försörjning, vilket i sin tur sänkersjälvförtroendet. Den blir ytterligare kränkt av inte ges lika lön för likvärdigt arbete.Det behövs långsiktiga jobb. Det är ett missförs-tånd att unga kvinnor vill ha projektjobb, ett önske-tänkande från byråkrater och inte överensstämmandemed verkligheten.Det redovisade forskningsresultatet i dagens ,där av flickorna varken arbetar eller studerar sjuår efter , är ödesdigert. De är , och flera har gett upp.Att arbetsmarknaden är viktig visar inte minstFolkhälsokommittén i betänkandet Hälsa på likavillkor - andra steget mot nationella folkhälsomål.Fördelningspolitiken framställs som strategiskt viktigfrån ett folkhälsoperspektiv. Det finns starka beläggför att inkomst är knuten till dödlighet och självrap-porterad hälsa. Denna effekt, visar man, finns överhela inkomstskalan och inte bara för dem med lägstinkomst.Här påvisas också ett växande empiriskt stöd föratt stora inkomstklyftor i sig kan vara en riskfaktor avmycket stor betydelse. Särskilt utpekas ungdomar ochbarnfamiljer, som förlorat mest i ekonomisk standardunder 90-talet.En viktig slutsats är att människors möjligheter tillinflytande över sina arbetsvillkor, sina arbetstider, sinarbetsmiljö och sin kompetensutveckling måste sä-kerställas.Tryggheten på arbetsmarknaden från kvinnorsperspektiv är mycket ojämnt geografiskt förde-lad och mycket starkt segregerad med kvinnor i of-fentlig sektor, genom att kvinnor av tradition väljerbland 30 yrken och männen bland kanske 300. Det ärinte så konstigt att vi inte kommit längre med kvinn-liga chefer i näringslivet. Kvinnorna är helt enkelt förfå i konkurrensen mot männen.Den viktigaste frågan för kvinnors arbetsmarknadär att bryta denna segregering. Viss konkurrensutsätt-ning av verksamheter inom offentlig sektor, t.ex.äldreomsorg och sjukvård, skulle möjliggöra förkvinnor att bättre utveckla såväl omsorgen och vår-den som den traditionellt kvinnliga arbetsmarknaden.Starkare stimulansåtgärder måste till för att lockakvinnor till tekniska yrken. Segregationen på arbets-marknaden är stor, trots att undersökningar visar attresultatet blir bäst där kvinnor och män jämställtarbetar sida vid sida. Värdet av kvinnors arbete måsteutvärderas bättre.Förra året sjönk arbetslösheten till nivå,och 55 000 fler platser anmäldes lediga till arbetsför-medlingarna. Alla anmäls inte på långt när till arbets-förmedlingarna, så det fanns givetvis fler. Län somgår mycket bra är , , Uppsalaoch , där de öppet arbetslösa och de somomfattats av arbetsmarknadspolitiska åtgärder liggerpå . Värre är det för , ,, , , ochNorrbotten. Där sticker siffran . Denöppna arbetslösheten har inte minskat påtagligt. Un-der 1998 handlade det faktiskt bara om 9 000 perso-ner om man inte justerar mätmetoder, vilket manibland roar sig med att göra.Fru talman! Vi har det generellt bra i . Detmärker man inte minst i flera internationella sam-manhang. harnyss avslutat en konferens i med kvinnor frånLitauen och . De har mycket lång väg kvar tillatt nå vår nivå, men en otrolig frihetskänsla efter attha lossats från kommunismens grepp, en frihetskänslasom kommer att hjälpa dem långt på vägen. När vidiskuterade framtidsmöjligheter att skapa nätverk förkvinnors företagande runt lyste det omdessa kvinnor. Vi har mycket att lära och ta till oss avderas framtidstro.I veckan har jag deltagit i en NGO-working groupi , arrangerad av Economic Commission forEurope, där frågor från , + 5, lyfts framoch där regeringarnas genomförande av beslutenkommer att utvärderas.Att glömmer familjen blir vigång på gång medvetna om. Kvinnor från Väst-,samt har underveckan formulerat gemensamma jämställdhetskravför att påverka sina länders regeringar. Märkbartockså i den ekonomiska debatten är att familjefrågor-na lyfts starkare i jämställdhetsdiskussioner än påhemmaplan. Att det obetalda arbetet måste värderasses som självklart i diskussionen.Med IT kommer vi att ha oanade möjligheter attkommunicera mellan kvinnor i världen och skapa nyaarbetsmarknader. Utvecklingsmöjligheterna är stora.96 % av Internet finns i utvecklade länder, där 16 %av människorna bor. bär ett speciellt ansvarför globaliseringen. Stimulansåtgärder måste sättas inför att göra IT-sektorn till en jämställd arbetsmark-nad. Det är viktigt att kvinnorna formar framtidensIT-utbud i lika hög grad som männen. Det är också enväg att lösa unga kvinnors arbetslöshet.Det finns en fantasilöshet i vårt land när det gälleratt inte ta till vara invandrarkvinnors resurser. Detgäller alla grupper, från akademiker till dem somsaknar utbildning. Vi har en otrolig möjlighet attutnyttja den kunskap som finns om olika kulturer ivårt land. Det kan gälla utveckling av kommunikatio-ner mellan länder eller företags möjligheter att skapasig en exportmarknad. I stället väljer vi att passivise-ra. Ohälsotalen stiger och kostar pengar i stället.I betänkandet Välfärd vid vägskäl pekas det på attsituationen för utomeuropeiska invandrare har särskiltlåg sysselsättningsfrekvens. Situationen har försäm-rats mer för utomeuropeiska invandrare än för Sveri-gefödda under 1990-talet.Fru talman! Varken på Arbetsmarknadsdeparte-mentet, , Arbetslivsinstituteteller har mantillräckligt seriöst tittat på aspekten kvinnor och ned-dragningar av den offentliga sektorn under 1990-talet.Först tillkallade socialministernen kommitté för att göra ett välfärdsbokslut och se på90-talet. Detta slutar med att ge medborgarna uppdra-get att själva prioritera. Välfärd vid vägskäl utsermedborgarna till experter. Detta är gott och väl omockså medborgarna ges instrumenten.Då svensk arbetsmarknad är starkt könssegregeraddrabbar neddragningar inom sjukvård, omvårdnad,skolverksamhet, postkontor, domstolar, myndigheterosv. En utvärdering måste göraskring konsekvenser av aspekten kvinnor och ned-dragningar inom den offentliga sektorn.Anf. 375 ():Fru talman! Det ämne som jag har valt att tala omhade kunnat platsa under regionalpolitiken men dethandlar också om arbetstrygghet. Därför valde jag atttala under trygghetsfrågorna.I partiledardebatten talade statsministern om hurbra det går för , om att reallönerna stigeroch arbetslösheten faller. Regeringen vill också ut-veckla friheten. "Frihet är att alla har rätt att välja",sade statsministern i ett replikskifte i går.Det låter bra men jag vet att många människorinte känner igen sig i den här beskrivningen. Tankenär fin och alla ska ju ha rätt att välja. Dessvärre harinte alla den friheten.Fru talman! Jag kan garantera att för medborgare iskogslänen är statsministerns ord bara en dröm somman kan hoppas blir verklighet i framti-den. Siffror kan man tolka som man vill. Så är detnog också när man tittar på arbetslöshetssiffror. Omjag ser på siffror för långtidsarbetslösa i och jämför siffrorna från december 1998med siffrorna kan jag konstateraatt det har skett en ökning . Liknande siff-ror finns vad gäller andra län. Bland ungdomar i ål-dern i är arbetslöshetenväldigt hög, . Vilken framtidstro och trygghetkänner de? De känner säkerligen inte att de har frihetatt välja.Fru talman! Det går inte att begära att dessa män-niskor ska hålla med statsministern om att "Sverigegår bra". Med säkerhet undrar de: Var finns jobben?Vilka delar av är det som går bra?Ja, inte är det skogslänen, för där finns det en stororo för framtiden. Det är många saker som måstesamverka för att samhället ska må bra och "gå bra",som statsministern säger.I skogslänen är det av största vikt att virket kanforslas från skogen till förädlingsindustrin. Det kräverbra vägar. Så är dessvärre inte fallet i skogslänen.Vägarna har alldeles för låg bärighet, så låg bärighetatt det skapar problem för skogsindustrierna. Efter-släpande underhåll av både belagda vägar och grus-vägar ger höga merkostnader för trafikanterna. är merkostnaden för skogsindust-rin till följd av de dåligavägarna.Vägarnas trafiksäkerhet är mycket dålig bl.a. ge-nom att spårdjupen är för stora. Enligt Vägverketsbestämmelser får spårdjup inte vara mer än men i skogslänen är de . På endel ställen är de ännu större. Man kan t.o.m. ställa enläskburk i spåren.De här problemen, fru talman, föranleder SCA attsäga att de inte ämnar investera mer förrän vägarnaåtgärdats. Detta riskerar att få oöverskådliga effekterför arbetstillfällena i skogslänen. Jag kan nämna någ-ra: Skogsarbetarna blir utan jobb. Lastbilschaufförer-na får inga transporter. Förädlingsindustrierna måstesäga upp arbetare. Till detta kommer all kringverk-samhet som också kommer att drabbas.Det är knappast trygghet och tilltro till svensk ar-betsmarknadspolitik som berörda personer känner.Dessutom påverkas hela ekonomi genomminskad export. Värt att nämna är att av Sveri-ges BNP kommer från skogen.Fru talman! Det är dålig arbetsmarknadspolitik attinte avsätta mer pengar till upprustning av skogslä-nens vägar. Det bör vara en nationell rättvisefråga atttrafikanternas fordonskostnader är lika höga över helalandet. Ett ojämnt vägnät ger längre restider, minskadkomfort, ökad bränsleförbrukning och ökat slitage påfordonen och orsakar fler trafikolyckor. Slitaget påfordonen och trafikolyckorna skapar visserligen ar-betstillfällen - dels i bilverkstäder som får många flerbilar att reparera, dels på sjukhusen som får in mångafler trafikskadade. Men jag tror inte att man i rege-ringen innerst inne tycker att det är sådana arbetstill-fällen som ska prioriteras.Beträffande bilreparationer kan jag också nämnaatt säljer av sin lastbilstillverkning tillÅdalen och av sina reservdelar. Det exemplettalar sitt eget tydliga språk om vägarnas standard. Detskapar även förståelse för SCA:s investeringsstopp.Fru talman! ska vi här ikammaren fatta beslut om försvarets nedskärningar.Enligt förslaget kommer , som bekant,att tappa sina regementen. Löften har givits om attdrabbade orter ska få kompensation i form av statligajobb samt gynnsamma villkor för företagare som kankomma att etablera sig i länet. Men en förutsättningför att det ska fungera är att vägarna i Västernorrlandrustas. Dessutom är det viktigt att rustas;detta för att knyta ihop Ostkustbanan med den nya,påbörjade, . Det är viktiga arbets-marknadspolitiska åtgärder som dels skapar arbetstill-fällen, dels ger en framtidstro vad gäller norra talman! Med goda kommunikationer ökarmöjligheterna att en del av dem som under de senaste30 åren har flyttat från kommer tillbakasamt att sörlänningar kan bli intresserade av att flyttatill och till de andra skogslänen.Med goda kommunikationer menar jag också enutbyggnad av bredbandsnätet för att skapa möjlighe-ter att arbeta var som helst i landet. Jag tror att mångastressade storstadsbor skulle må väl av att flytta ut lugnare miljö i vacker natur, slippa stressen medkrånglande pendeltåg och långa köer av bilar somspyr ut avgaser, få lägre bostadskostnader trots attboytan ökar och få andas frisk luft utanför husknuten.Det här är ingen dröm, utan det är en verklighetsom kan bli sann för många fler än som är falletom bara regeringen är redo att satsa på att hela Sveri-ge ska "gå bra".Anf. 376 ():Fru talman! Trygghet är ett av den svenska politi-kens honnörsord. Vi uttalar ofta detta ord med djupövertygelse om att vi då talar om det goda livet. Vitänker sällan på den praktiska vardag som kan göm-mas i och bakom detta ord. Vad betyder trygghet ? Vilken sorts trygghet önskar sig människornarunt omkring oss? Våra stora och små politiska visio-ner om befolkningens trygghet - står de verkligen isamklang med medmänniskornas längtan och dröm-mar?Jag vågar påstå att bara ordet trygghet inte längreräcker till, om vi vill nå fram till dem vi är sända attrepresentera. Jag vågar påstå att vi tvingas läggaandra ord bredvid den etablerade politiska formelnför att fylla den med skapande liv; annars riskerar viatt tömma ordet på innehåll. "Trygghet med värdighet" är kanske den bästabenämningen på det som jag vill tala om. Och dettauttryck växer ur en äkta socialliberal tanke. Vad jagmenar är att man under de gångna årtiondena litadeför mycket på en trygghet som planerades och ge-nomfördes i stora offentliga system och att den lillamänniskan fick en ibland t.o.m. mycket generös ma-teriell trygghet - men inget utrymme för egna initia-tiv, egna handlingar, egna ställningstaganden. Då varockså friheten mycket begränsad för denna lilla män-niska. Och jag tvivlar på att ett liv är värdigt ochanständigt för den som inte har frihet att själv ta ställ-ning, att agera på egen hand.Jag ska nöja mig med att tala om dem som underlång tid eller under hela sin tillvaro i har varitarbetslösa. Materiell trygghet har de haft och har de -men är denna trygghet värdig, anständig?Tidigare hamnade dessa människor i en rundgångav åtgärder och kurser, gång på gång följda av tomoch isolerad passivitet. Detta kunde knappast kallasför anständig och värdig trygghet.Vi måste komma ihåg att nästan alla grupper i vårtsamhälle har rätt att ta aktiv del i diskussioner, planeroch beslut som gäller den egna vardagen. Fångarnapå våra fängelser har förtroenderåd där de kan läggafram sina ståndpunkter och försvara sina intressen.Elever och föräldrar uppmuntras att engagera sig iskolornas styrning. Studenterna får plats i högskolor-nas och universitetens styrelser. Men de långvarigteller permanent arbetslösa har aldrig haft del iplanering och genomförande av åtgärder som direktrör det egna livet.Nu äger stora förändringar rum i arbetsmarknads-politiken, och just därför vill jag ställa följande fråga:Vilken del i själva förändringsprocessen får de somomedelbart berörs av dessa förändringar? Jag tror attde får en mycket liten del i den processen.En del tankar som ligger bakom de här föränd-ringarna i arbetsmarknadspolitiken är mycket sunda.En neddragning av arbetsmarknadsåtgärderna såsomskett och som sker är sund. Senasti kom en rapport från Institutet förarbetsmarknadspolitisk utvärdering, och där drasmycket drastiska slutsatser. För varje 100-tal fall avsubventionerad sysselsättning - ALU, API, ungdom-sprogram, beredskapsarbete, akademikerpraktik ochinvandrarpraktik - försvann mellan 60 och 70 vanligajobb. En minskning av åtgärderna är alltså nödvändig.Men den nya situationen är inte alls så problema-tisk. I praktiken försvinner den berömda bortre pa-rentesen, men ingen har förvarnat de människor sompå en gång ska stå där utan arbetslöshetsersättning omatt denna bortre parentes ska försvinna.En rad mycket stora förändringar följer nu i ar-betsmarknadspolitiken. Detta är nödvändigt, menvilken roll har de arbetslösa själva i förändringen?Vad betyder det konkret när AMS och Näringsde-partementet beskriver den nya politiken och framhål-ler att "åtgärder för de som har svårast att få ett arbeteförstärks" eller att "nya sätt prövas när det gäller attförmedla arbete till invandrare"?Jag undrar om inte de nya planerna lider av en avarbetsmarknadspolitikens kroniska sjukdomar: attbehandla arbetslösa som objekt som utplaceras ochatt betrakta dem som ting som ska sättas hit ellerställas dit, utan att man över huvud taget bryr sig omderas bakgrund, önskningar och egna planer. Jag trordärför att vi behöver ändra själva rollerna för folksom är aktiva i arbetsmarknadssammanhang.Det är gott om honnörsord om delaktighet och in-dividuella handlingsplaner i kommunerna och påarbetsförmedlingarna, men de långvarigt eller perma-nent arbetslösa hamnar fortfarande i det passiva ob-jektets ställning. Därför vill jag ta upp några förslag.T.ex. borde mottagare av socialbidrag eller andraformer av stöd få sätta in extrainkomster från betaldauppdrag på särskilda kompetenskonton. Sparadebelopp skulle inte utnyttjas för privatkonsumtion utanbara för investering i ett nytt professionellt liv. Jaghar skrivit mycket längre om detta i en enskild mo-tion.Det behövs också andra former av åtgärder. Detbehövs aktivitetscentrer som de långtidsarbetslösasjälva driver, kanske på entreprenad. Utan att vi gerdenna aktiva roll till de arbetslösa själva kommer viinte att lösa detta problem. Trygghet med värdighet åtde långtidsarbetslösa är en viktig demokratifråga idag.Anf. 377 ():Fru talman! har vi i en idrottsligåterblick kunnat se tillbaka på som en ledan-de och framgångsrik idrottsnation. Under ett heltårhundrade har gjort sig känt för kompetensoch framtidstro inom idrottens område. Många var deidrottspersonligheter som premierades och ficksina framgångar belysta. Jag vill passa på tillfället attpersonligen från denna talarstol tacka aktiva ochledare för många fina upplevelser.Under många år har också varit en ledan-de nation inom arbetsmiljöområdet. Stora framgångarhar kunnat skördas, och vinster har kunnat tas ut iform av produktionsframgångar för företagen ochminskad ohälsa för de anställda. och densvenska arbetsmarknaden har setts som föredömen ivärlden. Skyddsombud har utbildats, partsgemen-samma grupper har inrättats och olika samhällsorganhar byggts upp, allt i syfte att skapa förutsättningarför det goda arbetet och arbete i en skadefri arbets-miljö.Sedan mitten av 90-talet har situationen föränd-rats. Fackliga organisationer men också Arbe-tarskyddsstyrelsen, försäkringskassor m.fl. har larmatom förändrade attityder. Många åberopar naturligtnog, som har skett här i kammaren, det för-sämrade arbetsmarknadsläget som ett skäl till föränd-ringen. Skyddsombuden har i takt med att arbets-marknadsläget blivit sämre marginaliserats, ochskyddsfrågorna har lyfts bort från debatten, trots enförändrad lagstiftning om internkontroll m.m. För attanvända idrottstermer kan sägas att teknik, taktik ochträningspass har försvunnit.Många påstod att de gamla arbetsmiljöerna för-bättrats på ett sådant sätt att skyddsombudsorganisa-tionen överlevt sig själv. Den nya arbetsmarknadenskulle vara självsanerande inom området.Fru talman! kan utläsas resultatet av 90-talets missar inom arbetsmiljöområdet. Larmsignalerkommer om såväl kvarstående gamla arbetsmil-jöproblem som problem kopplade till den nya ar-betsmarknaden. Landets försäkringskassor konstate-rar att graden av sjuklighet och komplexiteten harökat bland de sjukskrivna. Detta vidimeras också avfackliga organisationer och ses som ett resultat av dennegativa utvecklingen inom arbetsmiljöområdet.De signaler som kommer om utbrändhet ochpsykosociala problem på arbetsplatserna, främst inomoffentlig verksamhet men också från många andraverksamhetsområden, måste tas på största allvar.Sverige och svensk arbetsmarknad har inte råd attgenom arbetssjukdomar och skador avvara kompe-tens och arbetskraft.Ett vanligt förekommande resonemang bland så-väl drabbade som övriga sakkunniga är att arbetstem-pot inneburit svårapåfrestningar för många. Sjukfrånvaron har utbyttsmot sjuknärvaro, innebärande att mottagligheten förarbetsmiljöproblem markant ökat. I , utgiven av SAF, säger man attsjukskrivningarna kostar lika mycket som sjukvården.Man drar utifrån detta förhållande vissa slutsatser.Slutsatsen att sjukskrivningarna kan ha samband medarbetsmiljön viftas dock bort av arbetsgivarförening-en. Det är beklagligt, men ändå ganska symtomatisktför de senaste årens hantering av frågan.En viktig del i begreppet "det goda arbetet" utgörsockså i stor utsträckning av möjligheten att ha infly-tande över och kunna påverka sin arbetssituation.Detta framgick med all tydlighet vid morgonens mötei Riksdagsrestaurangen, där in-formerade om forskningsresultat inom området.Under gårdagens partiledardebatt kunde skönjasen annan och bredare syn vad gäller insikten av engod arbetsmiljö, bättre än vad SAF gör gällande.Detta förhållande stärker mig i tron att en bred för-ankring kan skapas för en radikal förändring. För attSverige återigen ska bli en ledande nation inom ar-betsmiljöområdet krävs stora och breda åtgärder,åtgärder med en bred förankring i samhället.För att skapa ett bättre förebyggande arbete krävsett återupprättande av den lokala skyddsombudsorga-nisationen. Utbildningsinsatser måste till samtidigtsom incitament måste skapas bland arbetsmarknadensparter för att få i gång processen. Arbetsskadeförsäk-ringen måste reformeras på ett sådant sätt att ansvars-förhållandet klargörs, som bevisreglerna sesöver rörande framför allt arbetsrelaterade sjukdomarm.m. Rehabiliteringsarbetet måste ses över för attåterskapa möjligheter för många att återgå till arbeteoch den sociala gemenskap som finns inom arbetsli-vet. Arbetsorganisationer måste skapas så att dessaminimerar risken för ohälsa genom bl.a. stress ochutbrändhet.Fru talman! På flera av dessa områden har rege-ringen tagit initiativ, vilket är bra. Det är dock viktigtatt dessa initiativ övergår i beslut och hand-lingsplaner. En viktig del i detta arbete är att ge snab-ba och klargörande signaler till de berörda. Det gällerarbetsmarknadens parter liksom alla de människorsom finns ute i arbetslivet och som känner oroinför framtiden. Min förhoppning är därför att rege-ring och riksdag klarare signalerar om framtidensarbetsmarknad som det goda arbetet, där alla skakänna trygghet och styrka.Anf. 378 ()replik:Fru talman! Jag vill tacka för dettal som han har hållit här. Det var väldigt mycket imitt anförande som var samstämmigt med GöteWahlströms anförande, och jag undrar: Kan GöteWahlström då som socialdemokrat vara med ochpåverka starkare så att vi kan bryta upp den starktsegregerade arbetsmarknaden? Det är ju i hög gradkvinnor som blir utbrända, inte minst kvinnor somarbetar inom offentlig sektor. Betänkandet Hälsa pålika villkor, som också relaterar till,påtalar den här problematiken.Anf. 379 () replik:Fru talman! Min erfarenhet av arbetsmarknadenoch de kontakter jag har med framför allt fackligaorganisationer gör naturligtvis att jag som partipoli-tiskt aktiv är beredd att också i de fackliga samman-hangen bryta upp och hitta formerna för en arbets-marknad som innebär en större delaktighet och enstörre kontakt också mellan könen, samt att se överhur arbetsmarknaden och de olika arbetsrollerna skase ut i framtiden.Anf. 380 ():Fru talman! Vad jag förstår har jag hamnat somsiste talare innan utbildningsblocket startar, ett blocksom självklart finns under rubriken . Detär också svårt att drygt före debatten tala omför Kammarkansliet vad man tänker tala om. Jag hadei alla fall det problemet.På en vecka hinner mycket hända, och eftersomjag sitter med i ett utskott som inte förekommer såofta i kammaren blir besöken i talarstolen inte såmånga, så man känner att hjärtat är fullt av saker manvill tala om på de man har tilldelats.Jag sitter alltså med i försvarsutskottet, och för-svarsdebatten förs ju just nu i landet, även om i allafall två partier av förståeliga skäl helst inte tycks viljaha någon försvarsdebatt alls.