prot · GO0947 · 2000-12-14 00:00:00 — Från sida har vi helatiden hävdat den princip som även görsig till tolk för - principen om demokrati och folkval.Jag tycker att den kompromiss som finns i KU:sbetänkande - det gäller även förslaget från - har den prägeln.Utskottets förelår en ändring av antalet riksreviso-rer från en till tre. Den frågan var föremål för övervä-ganden också i . Den har att göramed frågan om oberoende ställning för myndigheten idess helhet. Det viktigaste ur oberoendesynpunkt äratt det inte blir kollegiala beslut utan en ordning därvar och en av de tre fattar egna självständiga beslut.Det garanterar ett fortsatt oberoende.I de fortsatta övervägandena om styrelsens repre-sentativitet är det viktigt att hitta en lösning med eninte alltför stor styrelse som blir otymplig att hantera,men tillgodoser alla partiernas möjlighetertill deltagande och insyn. Vi funderade mycket på deti . Det är förmodligen inte enomöjlig uppgift, även om vi inte löste den. Jag hop-pas att det ska bli möjligt i det fortsatta arbetet atthitta en sådan lösning. Från sida ser videt som viktigt att vi kan behålla en bred insyn ochett inflytande från samtliga partier i denna kontroll-verksamhet.Från sida vill vi se en stark själv-ständig riksrevision under demokratisk styrning ochkontroll. Det förslag som föreligger fyller inte alladessa kriterier fullt ut men är till största delen denbästa lösningen. Vi har därför inga svårigheter attansluta oss till den samlade uppställningen bakom detnu föreliggande förslaget. Jag hoppas naturligtvis,som flera talare har gjort, att det ska bli en kraftfullrevision som kan börja verka från år 2003.Anf. 245 PER ():Fru talman! Det ser ut som om det är jag som fåravsluta denna debatt om KU8. Jag som övriga somhar varit uppe i talarstolen och pratat kan säga att jagär oerhört glad och nöjd med detta som jag tror histo-riska beslut. Denna fråga har, som flera andra harsagt, debatterats , och det har rått storoenighet. I den här omgången var det inom , referensgruppen, riksdagsstyrelsen, fi-nansutskottet och slutligen i konstitutionsutskottet.Jag kan intyga att det har varit flera ingångar, ochdet har varit svårt att hitta kompromisserna. Menviljan att hitta kompromisserna har varit större änviljan att hävda sina speciella ingångar eller åsikter ide viktiga principiella frågorna. Det fantastiska var,tycker jag, att vi kunde hitta den här gemensammaskrivningen. Risken är ju då att det bli uttunnat ochatt det kanske förlorar i kraft. Men det gör det inte.Här är vi alla eniga. Och de utestående frågorna, somska behandlas vidare, är mer av teknisk karaktär och,tror jag, inte alls svåra att lösa med tanke på att vi harlöst de här stora principiella frågorna.En fråga som jag själv ställer mig är vad dennanya revisionsmyndighet kommer att kosta. Vi har juinte tagit upp det. Jag tror att Riksrevisionsverketkostar 156 miljoner . revisorer kostar23 ½ miljoner. Men vad kommer den nya riksrevi-sionsmyndigheten att kosta? Det skulle behövas enekonomisk konsekvensbeskrivning när det gäller dethär, och det är kanske vad den nya utredningen bl.a.får syssla med. Det är ju trots allt en viktig fråga.Det var någon som nämnde att kompetensen intefår förflyktigas. Det är alldeles riktigt. Självklartmåste den nya myndigheten förses med den absolutbästa kompetensen. Det finns behov av ny kompe-tens, bl.a. miljökompetens när det gäller revision. Jaghoppas att man kommer att vara förutseende och setill att man också får den kompetensen till den nyarevisionsmyndigheten.Fru talman! Som jag började med att säga upp-fattar jag detta som ett historiskt beslut. Jag är oerhörtglad över att få vara med om ett sådant beslut och troralltså att detta blir en hållbar lösning. De övriga de-taljerna, som den nya utredningen kommer att sysslamed, kommer man att gå i hamn med. Jag tackar förordet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )19 § Regional utjämning och utvecklingFöredrogsnäringsutskottets betänkande 2000/01:NU2Utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling(prop. 2000/01:1 delvis).Anf. 246 ():Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 omallmän inriktning av regionalpolitiken.Skogslänen, de orter och kommuner där befolk-ningen minskar och de län där arbetslösheten är fort-satt hög skriker efter aktivitet från regeringen, enaktivitet som inte primärt är bidrag och andra konst-lade medel för att minska effekten av en svag nä-ringsstruktur. Nej, det är rejäla tag som behövs. Viväntar med spänning på en proposition om regional-politiken. ,säger regeringen. Men varför vänta när det finns enkatalog med förslag från den regionalpolitiska utred-ningen och när remissförfarandet väntas vara klartunder ? En måttfull önskan vore att rege-ringen kunde presentera ettförslag till ny regionalpolitik.Vägar, vägar och åter vägar. Regeringen måstekasta loss även på det här för regionerna ute i landetså viktiga området och prestera en proposition somtar sikte på att förbättra det svenska vägnätet. Attinvänta ett ja till väginvesteringar från partier som villminska biltrafiken och föra över allt gods på järnvägblir ju en långbänk som står i direkt motsats till män-niskors och företags önskan om att vägnätet runtom ilandet måste förbättras, men regeringen hukar ochpassar. Det är viktigare att hålla ihop vänsterfamiljenän att åstadkomma bättre vägar.Att jag väljer att diskutera frågor inom kommuni-kationsområdet beror ju på vägarnas enorma betydel-se för det svenska näringslivet. Den regionalpolitiskautredningen konstaterade ju också att den viktigasteförutsättningen för regional utveckling och tillväxt äratt vägarna är farbara året runt, inte bara när det ärtjäle i marken.Bara som ett exempel kan jag nämna att det dåligavägnätet kostar den svenska skogsindustrin 900 mil-joner . Industrier tvingas hålla större lager änannars, och behovet av kemikalier i processen ökar.En annan regionalpolitiskt viktig näring, turismen,lider också av det usla vägnätet. Bra vägar är bra förturismen.Det existerar således mycket goda skäl för att re-geringen borde återkomma till medförslag vad det gäller både regionalpolitik och in-frastruktur. Men med den snigelfart som regeringenskrider till verket med viktiga propositioner kan manmisstänka ett taktiskt tänkande från regeringsmakten,självklart till förfång för alla de regioner som vill hastrategibyte nu och åtgärder för farbara vägar.Det sägs att regeringens inaktivitet beror på attpartiet har kongress inför , ochdå planeras ett lika stort miljardregn som vid kon-gressen i , allt för att muta in så mångagrupper som möjligt i den socialdemokratiska valfål-lan. Låt vara att man med detta egoistiska taktikspelkan tjäna röster i en valrörelse, men vår svenskalandsbygd är förloraren. Låt inte taktikrä-varna få överhanden över dem som vill ha investe-ringar och tillväxt! Vidare är det här än mer viktigt dåvi just nu har passerat kulmen i högkonjunkturen, ochvi kan förvänta oss en avmattning, framför allt förexportföretagen.Fru talman! Grundbulten i en politik som varjeland vill driva för att skapa rikedom och välfärd försina människor måste grundas på en genuin förståelseför företagandets villkor. Vi politiker skapar vare sigrikedom eller välfärd. Det som är mitt jobb och mittansvar som politiker i första hand är att åstadkommaförutsättningar för jobb, tillväxt och därmed välfärd.Är miljön för detta den rätta startas företag, skapasjobb och ökar välståndet. Fel inriktning leder i mot-satt riktning. Kreativiteten avtar, entreprenörskapetminskar, dynamiken minskar, och fårvi mindre pengar till satsningar som vi tycker är an-gelägna.De förutsättningar som den förda politiken ger nä-ringslivet är helt avgörande för hur stort välstånd vikan förvänta oss. Jag kan uttrycka det på ett annatsätt: Förutsättningar som ger människor framtidstroleder till förkovran. Det leder till sparande och in-vesteringar och en vilja att gå framåt som ökar möj-ligheterna till ett bra liv för varje individ varhelst haneller hon befinner sig. Med det här som utgångspunkthar vi moderater kritiserat den gamla, unkna ochförlegade regionalpolitiken. Vi har haft anledning tilldetta.Det är bidrag hit, bidrag dit och ibland paket. Fören iakttagare har regionalpolitiska åtgärder nästanalltid haft karaktären av ad hoc-lösningar. Regional-politiken blir då mer av en symbolpolitik än en regio-nalpolitik med ett verkligt trovärdigt innehåll somSverige förtjänar.Företagsstöd och bidrag leder till ensnedvridning av konkurrensförhållanden mellan fö-retag, mellan orter och även mellan branscher. Före-tag som får stöd konkurrerar ut företag som inte fårstöd. Stöden går också i huvudsak till traditionellabranscher och hotar därmed en sund utveckling avnäringslivet. Vidare kräver stödhantering regler ochhandläggare som i slutändan också bestämmer vilkasom ska få bidrag. Allt det här föder också en byrå-krati som är svårgenomtränglig för framför allt demindre företagen. Vi vet att kostnaderna för att hante-ra olika regelsystem är betydligt högre per anställd iett litet företag än i ett stort. Det leder mig till att sägaatt de små företagen missgynnas i ett system somföder mer av regler och mer av byråkrati. Strategin,om den har funnits, har varit kompensationstänkande,ett rätta-till-felen-agerande som åstadkoms av denreguljära politiken. Nästan självklart, skulle jag viljasäga, kan inte ett politikområde mötas med respektnär grunden för agerandet utgår från felaktiga ut-gångspunkter, otydliga mål och en dålig utvärdering.Vill vi förändra regionalpolitiken och inte bara de-finitionen, måste den nya inriktningen utgå från regi-oners och orters egna möjligheter. Min utgångspunktär då att politiken inriktas mot att eliminera tillväxt-hinder. Därmed skapas en grund för företag och indi-vider att själva lösa sina problem och inte som närdebatten fokuserar på den hjälp som alltid ska kommafrån ett annat håll.Hjälp ska orterna och regionerna få, men hjälpeneller stimulansen ska ske i form av konkurrensbe-främjande åtgärder och inte som i form av olikatyper av bidrag. Härigenom främjas en utvecklingsom baseras på regionernas egen duglighet, traditionoch kreativitet.För att det här ska bli verklighet måste den gamlaförlegade regionalpolitiken skrotas och ersättas meden politik och en strategi som utgår från företagandetsoch därmed den enskilda individens roll som denviktigaste faktorn bakom tillväxt och välfärd.För att det här ska kunna ske krävs förändringaröver hela fältet, från företagandets villkor till in-frastrukturella frågor. Vi kan inte bara skjuta in oss påförändringar inom Utgiftsområde 19. Att förbättravägstandard, sänka skattetrycket, förbättra företagar-klimatet, bygga ut IT och minska regelbördan ärnågra exempel på åtgärder som förbättrar hela landetskonkurrensförmåga. Den bästa politiken för företa-gandet är också den bästa regionalpolitiken.Mot bakgrund av mitt resonemang finner jag attRegionalpolitiska utredningen gjort ett gott jobb.Utredningen talar om tillväxt och tillväxtmiljöer påett förtjänstfullt sätt, vilket ur mitt perspektiv lovargott inför framtiden.På en rad punkter städar utredningen bort detgamla kompensationstänkandet i regionalpolitikenoch försöker ersätta det med förslag som ska gagnaregional konkurrenskraft. Det är riktigt tänkt.Men jag undrar vad bidragshanterarna svarar iremisserna. Det är rätt tydligt att länsstyrelsers ochbidragsbyråkraters inflytande kommer att minska närde selektiva stödformerna avvecklas och ersätts meden generell sänkning av socialavgiften. Dessa deselektiva stödens banerförare kommer självklart atttycka illa om att deras inflytande minskar. Allt det härleder mig till att tro att ute i länen vill nog de härmänniskorna, som också författar remissvaren, att alltförblir vid det gamla.Herr talman! Något om reseavdragen. Höj dessatill nivåer som gynnar rörligheten på arbetsmarkna-den! Det kan inte vara så att ett ynkligt tilltaget rese-avdrag får människor att avstå från arbete därför attresan blir fördyr.Vidare måste skatten på bensin och diesel sänkastill nivåer som gör att människor har råd att leva kvarute i sina bygder. Att vi moderater ska vara ensammaom att se till vanligt folks levnadssituation i denna delär betänkligt. Det finns människor som vill bo pålandsbygden och långt från storstaden. För dessafinns inga alternativ till bilen. Bilen blir en absolutnödvändighet för jobbet, för fritiden och för familjen.Låt dessa människor få en chans att stanna och kunnaleva där de själva vill!Slutligen måste lantbrukets och skogsbruketskonkurrenskraft förbättras. Därför föreslår vi ocksåen skattesänkning på dieselolja för arbetsredskap med2:39 kr per liter. Höga skatter generellt inom trans-portsektorn utgör ett allvarligt problem. Det leder tillatt svenskt skogsbruks konkurrenskraft försämras,eftersom transportkostnaderna rakar i höjden. Fram-för allt missgynnas det skogsbruk som ligger långtifrån industrin, det s.k. inlandsskogsbruket. Allt dethär innebär en konkurrensförskjutning till nackdel försvenskt skogsbruk och till fördel för import av virke.Jobb försvinner, miljön försämras och värdet på densvenska skogen minskar på grund av den höga be-skattningen av diesel.Anf. 247 ():Herr talman! Den svenska regionalpolitiken harunder blivit mycket väl genomlyst.Regionalpolitiska utredningen har läm-nat sitt slutbetänkande med nästan 20 delbetänkan-den. I en grov sammanfattning kan en slutsats vara attdet behövs en radikal omprövning av den framtidaregionalpolitiken. För att åstadkomma en bra utveck-ling i alla regioner och kommuner måste vigå från stödtänkande till stimulanstänkande. Vi måstegå från kvantitetstänkande till kvalitetstänkande.Kvaliteten måste vara hög vad gäller välfärd, strukturoch stimulerande insatser.Regeringen avser att lämna en proposition tillriksdagen . Då kommer vi här i kammarenatt på ett mer genomgripande sätt kunna återkommamed konkreta förslag på en ny inriktning av regional-politiken.Den regionalpolitiska utredningen har lämnat för-slag på mål som syftar till att skapa förutsättningarför tillväxt i alla regioner samt att det ska finnas etträttvist fördelat välstånd mellan regionerna.Regionalpolitiska utredningens ståndpunkt är attSveriges medborgares välfärd grundas i arbete ochföretagsamhet på landets samtliga lokala och regio-nala arbetsmarknader. Det är en viktig grund för attutveckla den framtida regionalpolitiken. Människormåste kunna leva, bo och arbeta med goda förutsätt-ningar till bl.a. utbildning, dagligvaruförsörjning,omsorg, vård, läkemedel och kommunikationer medomgivningen i vid bemärkelse.Den regionala skillnaden vad gäller sysselsätt-ningsgrad måste minska. Vi behöver ett vägnät somär öppet året runt och fungerar för såväl person- somvarutransporter. Andra förutsättningar för att minskaden regionala obalansen är också att minska pend-lingstider, utjämna kostnader för resor och tillgång tillutbildning för såväl enskilda som privata företag ochden offentliga sektorn.Regionalpolitiken diskuteras ofta här i kammarenjust inom Utgiftsområde 19. Självklart kan inte dennadel av arbete och beslut åstadkomma regi-onal balans i . Ansvaret ligger givetvis påsamtliga utskottsområden.Några av de viktigaste frågorna finns inom in-frastruktur- och utbildningsområdena. Dessutommåste arbetsmarknaden fungera i hela landet om vigemensamt ska kunna skapa förutsättningar för till-växt och en hållbar utveckling på såväl landsbygdsom i glesbygd.Väl fungerande kommunikationer, rimliga kost-nader för resor och transporter samt tillgång till kol-lektivtrafik är andra viktiga faktorer som påvekartillväxten.Inom utbildningsområdet måste förslag och åtgär-der för att höja utbildningsnivån och tillgänglighetentill utbildning snabbt öka. Det kan man göra exem-pelvis genom att bygga ut distansutbildning, KY-utbildning, dvs. kvalificerad yrkesutbildning, och gestimulans till företagare och enskilda att utbilda ochfortbilda sig. Ett annat exempel kan vara avskrivningav studielån för utbildad arbetskraft så att de skakunna bosätta sig och arbeta utanför de största till-växtregionerna.Kulturen har en underskattad betydelse för regio-nal utveckling. Kulturen ska ses som en del av in-frastrukturen. Det behövs ett större kulturutbud ochaktiv stimulans för att flera ska få tillgång till ochsjälva bidra till en levande kultur.Regionalisering av kulturverksamhet och stimu-lans av besöks- och turistnäringen kan skapa ett nyttnäringsliv och nya arbeten i många utsatta områden.Herr talman! Många små företag på landsbygdoch i glesbygd uppger att de har svårt att klara av attfinansiera sitt behov av riskkapital. Den svenskakreditmarknaden uppfattas inte fungera tillfredsstäl-lande för mindre tillväxtföretag i stödområdena.Kvinnor uppger generellt sett lånesituationen somsärskilt problematisk.Det borde vara möjligt att från en liten del avvinsterna från vattenkraften avsätta medel till utveck-lingsfonder, vars främsta uppgift är att stimuleraomvandlingsprocessen av företag och samhällsstruk-turer för en uthållig utveckling och välfärd i de regio-ner som har stora svårigheter att klara detta. Detär angeläget att detta utreds.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till reservation3.Vänsterpartiet arbetar ständigt med jämställdhet-sperspektiv. Vi måste prioritera kvinnors möjligheteräven inom det regionala området. Det kan göras ex-empelvis via regionala och lokala resurscentrum. Detär bra att dessa finns i länen och kommunerna. Samt-liga partier i utskottet vill verkligen att dessa skautvecklas och att kvinnornas företagsamhet ska öka.Men viktigast är egentligen inte millimeterrättvisai medelstilldelning. Viktigare är medvetenheten ochatt kunskapen om kvinnors förutsättningar och möj-ligheter ökar. ska fortsättningsvis inte varaden medelålders mannen som företagare. Både mänoch kvinnor, ung som gammal, ska ingå i det norma-la. Om den insikten finns kommer skillnaden mellankvinnors och mäns möjligheter att minska.Tyvärr har det inte kommit något skriftligt beslutfrån EU om vi får använda avsatta medel som äravsedda för nedsättning av sociala avgifter med 0,8 %för vissa företag inom de speciellt utsatta regionerna.Detta beroende av EU-stöd visar att vi måste finnamer generella uthålliga lösningar som gynnar företagoch deras möjligheter att nyanställa och behålla sinpersonal. Vi måste finna egna regionala lösningar fören hållbar utveckling som stimulerar arbetsmarkna-den i glesbygden. Ett förslag kan vara att göra en rejälsatsning på ökade kunskaper i t.ex. IT, språk ochentreprenörskap genom distansutbildning. Man kanrikta dessa insatser till framtidsbranscher som exem-pelvis besöks- och turistnäringen. Detta är en högtprioriterad fråga som måste lösas . Jag vet attdet finns förslag på bra lösningar hos företagare ochde som bor i de utsatta områdena. Vi måste vara öpp-na för otraditionella lösningar.Herr talman! Avslutningsvis ser jag fram emot endjupare och mer spännande och genomgripande de-batt med anledning av den kommande regionalpoli-tiska propositionen.Anf. 248 () replik:Herr talman! Jag har en kort fråga till GunillaWahlén. Varför driver frågan om kor-tare lastbilslängder? Det skulle vara en avgörandenegativ faktor för de svaga regionerna. Kostnadernaför transporterna skulle i ett slag öka . Allaavverkningar i inlandet skulle vara olön-samma, importen skulle kompensera avverkningen.Varför driver ni frågan om 18 meters längd på lastbi-larna?Anf. 249 () replik:Herr talman! Jag fick samma fråga om läng-den på långtradarna vid timmertransporter i Norrland.Vi kan inte inom utgiftsområde 19 lösa samtliga regi-onalpolitiska problem. Man måste ta hänsyn till olikafaktorer. Jag är inte så övertygad om att det är Väns-terpartiet självt som driver frågan. Det är regler somkommer från EU. Man måste förhandla och diskutera.Personligen skulle jag föredra att vi fick behållavåra 24-metersbilar i Norrland.Anf. 250 () replik:Herr talman! Den sista kommentaren var klargö-rande. Jag eftersökte ett förnuft och en balans ochmåttfullhet i resonemang. Det fannjag i hennes svarsreplik. Tack för 24 meter.Anf. 251 () replik:Herr talman! Jag förstår precis behovet av 24-metersbilar. Jag kan också förstå hur man i andradelar av landet och i tätorter inte kan tänka sig såda-na. I små byar i kan man inte tänka sig 24meter långa långtradare som kör i gränderna. Men vihar andra förutsättningar här.Jag vet att man diskuterar frågorna och att Väns-terpartiet har tyckt att bilarna ska vara även iSverige.Anf. 252 ():Herr talman! Jag vill inleda med att yrka - det äregentligen onödigt eftersom det redan har varit ettyrkande - bifall till reservation 1 och reservation 3 ibetänkandet.Den traditionella regionalpolitiken som vi kännerden har växt fram ur 1960-talets glesbygdsproblema-tik. Men samhället har förändrats, och har denifrågasatts alltmer. Den regionalpolitiska utredningenhar därför på ett förtjänstfullt sätt belyst en rad fråge-ställningar och lagt fram förslag som är ute påremiss.En framtida regionalpolitik kan inte handla om attflytta människor, företag och myndigheter med hjälpav regionalpolitiska åtgärder för att därigenom försö-ka åstadkomma ekonomisk balans i landet. Däremotfinns det vissa grundstenar som är viktiga, som t.ex.att underlätta arbetspendling och skapa möjligheter pådet lokala planet för inflöde av kunskaper, kapital ochinte minst människor. Vidare gäller det att ta vara påkraften hos de kreativa människor som finns runtom ilandet för att med hjälp av dessa, ofta innovatörer,utveckla de lokala förutsättningarna.Vi kristdemokrater anser att för att lyckas med deregionalpolitiska strävandena är det nödvändigt attflera politikområden samverkar med regionalpoliti-ken. Det gäller arbetsmarknads-, närings- och skatte-politiken. Det är dessa politikområden som tillsam-mans bildar den stora regionalpolitiken till skillnadfrån betänkandet vi debatterar som handlar om denlilla regionalpolitiken.En absolut förutsättning för en levande lands- ochglesbygd är att människor väljer att bosätta sig där. Vihar sett av den regionalpolitiska utredningen att män-niskors flyttmönster inte stämmer riktigt med tidigareantaganden. Det är inte i första hand glesbygden somär de senaste årens stora förlorare utan landsbygdensmindre tätorter. Jag ser svårigheten med att vändaflyttströmmen. Det jag ändå hoppas är att vi kanbromsa upp den, men då behövs det satsningar inteminst på vägar och på möjligheter att resa t.ex. medbil, dvs. reseavdragen måste bli mycket bättre.I kommittémotionen N332 har vi kristdemokraterförsökt att peka ut riktningen och i någon mån be-skriva hur vi menar att den lilla regionalpolitikenborde kunna utformas framöver. I huvudsak krävs detgenerella åtgärder där människor, näringsliv ochoffentlig sektor samverkar och stimuleras att verka pålandsbygd och i glesbygd trots långa avstånd ochavfolkning, trots små lokala marknader och inte säl-lan brist på människor med god utbildning. Dessutomfinns det en hel del andra svårigheter. Jag nämnde attvi behöver satsningar på vägarna. De tycks ju varasatta på undantag av regeringen.I en rad punkter i vår motion diskuterar vi ytterli-gare förutsättningar som vi anser behövs för en nyregionalpolitiks möjligheter att få hela attleva.En av de absolut viktigaste är småföretagandetsoch, inte minst, småföretagarens villkor. Den ekono-miska politiken måste ge stabila, goda och förenkladevillkor för fler och för växande företag. Det privatanäringslivet har varit, är och kommer att vara ryggra-den för vårt lands välfärd. De nya jobben skapas närenskilda människor finner det mödan värt att startaeller utveckla ett företag. anser attdet behövs ett bättre klimat för både företag och fö-retagare om vi ska lyckas bättre än hittills.För något år sedan antog EU i ett ministerråd iFeira i en europeisk stadga för småföretag.Det var på initiativ av dåvarande småföretagarminis-ter .