prot · GN0960 · 2000-02-03 00:00:00 — Justitieministern har ansvarför att polisresurserna är så slimmade och dåligt till-tagna att inget utrymme finns för extra insatser. Detförvånar mig och mitt parti att som brottenökar i omfattning drar man ned på resurserna tillpolisen. Det är emot. Därför krävsextra medel så snart extrainsatser vidtagits.Medelåldern inom polisen är hög. Tror ministernatt poliskåren kan föryngras om uppdragsgivarensviker i händelser som den vid ? Låt inteekonomin få vara den extra sten på bördan för denyrkeskår som alla anser behövs och som är grundenför ett tryggt samhälle.Anf. 117 Justitieminister ():Fru talman! säger att hon intetar ställning till något ekonomiskt system, men honkräver att kompensation för särskilda händelser skakomma uppifrån. Då tar väl ställ-ning till ett ekonomiskt system? Vi har ett system föratt hantera dessa situationer. Vad med högre upp vet jag inte, men jag hoppas atthon syftar på . Om det är regering-en syftar på undrar jag undervilken anslagspost i budgeten som harbeslutat att regeringen har makten att fatta den typenav beslut.Riksdagen har icke beslutat om neddragningar avpolisens resurser utan tvärtom har detvarit höjningar.Anf. 118 ():Fru talman! Det som bekymrar mig, och som äranledningen till att jag har väckt interpellationen, ärförstås de besparingar som hargenomförts i polisdistriktet i . Detfinns inte, fru talman, möjlighet att inom den årsbud-get som är fastställd betala de 15 miljoner kronorextra i uppkomna kostnader som Malexanderinsatsenhar kostat. Vi är väl alla överens om att det var rättanvända pengar? Det är alldeles självklart.När har plockat fram 6 miljo-ner kronor återstår kvar. Detta ärgrovt räknat 27 stycken polisårstjänster i ett län därdet redan är underbemannat, där det redan är frågaom långa sträckor, där det redan är mycket långautryckningstider och där det redan finns grund för attgärningsmännen bestämmer sig för att det är enklastatt slå till eftersom det inte finns några poliser i när-heten.Innan pausen diskuterade vi att budgetarna inompolisdistrikten ska kunna hantera överraskningar.Men det finns också en gräns för extra medel - äveninom normala ekonomistyrningssystem. Jag vädjardärför till justitieministern att i den tilläggsbudgetsom läggs fram skjuta till extra medel för deextraordinära insatser som har gjorts i Malexanderoch den stora konferensen i Stockholm.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1999/2000:187 ompolisens roll i trafiksäkerhetsarbetetAnf. 119 Justitieminister ():Fru talman! har inledningsvis frå-gat vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka poli-sens synliga närvaro i trafiken.Regeringen styr myndigheterna genom att ställaupp mål för verksamheten och sedan följa upp verk-samhetens resultat. Däremot ankommer det på myn-digheterna att bestämma vilka metoder som ska an-vändas för att målen ska nås och bäst resultat uppnås.I april 1999 presenterade ettprogram för ökad trafiksäkerhet. I programmet utta-lade regeringen att den förutsätter att ochRikspolisstyrelsen noga analyserar resultaten hittillsav trafikövervakningen och med den utgångspunktenverkar för att nå trafiksäkerhetsmålen.Regeringen har i budgetpropositionen re-dovisat en resultatbedömning av polisens trafiköver-vakning. I regleringsbrevet har se-dan regeringen med den bedömningen som utgångs-punkt uppställt mål för polisens trafikövervakning.Enligt målet ska polisen medverka till att uppnå denationella trafiksäkerhetsmålen om färre skadade ochdödade i trafiken samt utarbeta en nationell strategiför trafikövervakningen.Det ankommer således inte på mig som justitie-minister att uttala mig om på vilket sätt polisen skabedriva trafikövervakning.Johnny har för det andra frågat vad rege-ringen har åstadkommit i fråga om en översyn avpåföljdssystemet för åkare som bryter mot lagen ochhur långt regeringens arbete med vägtrafikinspektio-nen fortskridit.Jag har svarat på en interpellation av AlfEriksson om böter till utländska förare där jag inrik-tade mig på de straffrättsliga aspekterna och det ar-bete som pågår för att förbättra möjligheterna attverkställa straff för fordonsförare som inte har sitthemvist i . bereds frågan omen sammanhållande handlingsplan för det fortsattaarbetet med transport- och näringspolitiska frågor.Jag vet också att man inom Näringsdepartementetöverväger att tillsätta en utredare för att utreda destraffrättsliga påföljderna för vissa trafikbrott.I december förra året överlämnade (N 1999:08) en lägesrapport tillNäringsdepartementet med de slutsatser och övervä-ganden som utredningen då kunde göra. Där framgåratt en vägtrafikinspektion bör inrättas med samhälletsuppdrag att se till att skyddet för liv och hälsa tillföljd av trafikolyckor upprätthålls och att förbättring-ar av systemet görs åtminstone i den takt riksdagenbeslutat om. Utredningen ska i sin helhet redovisassenast . Först därefter kommer rege-ringen att ta ställning i frågan.Slutligen har frågat vilka åtgärderjag är beredd att vidta för att se till att bilinspektörer-nas arbete med förar- och fordonskontroller kan fort-gå i dagens omfattning.Jag har inhämtat att det pågåröverläggningar mellan och om en ramöverenskommelse för trafiköver-vakningen . Jag vill inte föregripa de redanpågående överläggningarna. Det är givetvis min för-hoppning att kontrollerna ska bedrivas i tillräckligomfattning. Jag vet att uppfattarbilinspektörernas arbete som ett värdefullt komple-ment till polisens trafikövervakningsarbete.Anf. 120 ():Fru talman! Polisen har en viktig roll för att vi skafå en säkrare trafik. Jag tycker att det är angeläget attfå höra regeringens syn på detta, och jag vill tackajustitieministern för svaren jag har fått. Dock är jagbesviken över att ministern inte anser sig kunna de-battera trafikövervakningen. Alla som färdas på vä-garna har synpunkter på polisens arbete, och vi somriksdagsledamöter får ofta ta del av människors erfa-renheter i det avseendet.För min del anser jag att polisens närvaro i trafi-ken fyller en mycket viktig funktion. Ju mer polisensyns, desto lugnare flyter trafiken - det tror jag att deflesta håller med om. Många människor ger uttryckför besvikelse över trafikkameror och dolda poliser,och man talar ofta om ett "storebrorssamhälle" i dettasammanhang.Därför har jag frågat ministern om regeringen de-lar uppfattningen att en ökad polisnärvaro gör bästnytta i trafiken. I så fall borde ju konsekvensen bli inte får dra ned på dessa resurser. Det man de-batterar ute i samhället borde vi också kunna debatte-ra här i utan att ministern ska riskera attanklagas för ministerstyre. Min fråga kvarstår därför:Anser ministern att en synlig polis gör bäst nytta itrafiken jämfört med den dolda övervakningen?När det gäller påföljdssystemet för åkare sombryter mot lagen är jag också besviken på att inte merhar hänt. har ju två gånger uttalat att rege-ringen borde göra något för att se till att samma reglerska gälla i som i många andra europeiskaländer, dvs. att polisen kan kvarhålla fordonet tillsböterna är betalda. Detta skulle innebära att oseriösaåkare från andra länder skärpte sig bättre på desvenska vägarna, och det skulle gynna konkurrenslä-get för de svenska åkarna. Jag menar inte att allautländska åkare är oseriösa, men det finns sådana, ochde vet att det svenska rättssystemet inte har någonmakt att driva in utfärdade böter. Det skapar noncha-lans, och det är inte acceptabelt. Det duger inte attregeringen överväger att tillsätta en utredare efter att ett enigt trafikutskott begärt krafttag påområdet. Har verkligen inget mera hänt med riksda-gens tillkännagivande?Den vägtrafikinspektion som just nu utreds är ettsvar på beslut . Här har rege-ringen handlat betydligt snabbare, och jag är glad attinspektionen verkar byggas upp på ett bra sätt. Detjag frågade om här var i vilken mån det tagits hänsyntill polisens roll i utredningen. Det är olyckligt omman inte tar till vara polisens erfarenhet av olycksut-redningar när man nu ska bygga upp en helt ny in-spektion från grunden. Jag får hoppas att man gör detunder den tid som återstår innan slutrapporten skalämnas in.Slutligen har jag blivit mycket förbryllad över attVägverket har begärt hos regeringen att få halveraantalet bilinspektörer hos polisen. Här har ministernhänvisat till att det pågår överläggningar mellanRikspolisstyrelsen och 2000. Men jag tycker inte att man kan låtasig nöja därmed. Det är enligt min mening en frågaför regeringen att tala om ifall det är acceptabelt ellerinte. Här kan man inte sväva på målet.Man uppskattar att 8 000 människor kör rattfullavarje dag i . De dödar omkring 100 personervarje år och skadar ca 2 500 människor. Vi kristde-mokrater har lagt fram en rapport om trafiksäkerhetennyligen där vi föreslår olika åtgärder för att kommatill rätta med rattonykterheten. Trafiken måste vara en"vit zon", och polisens kontroller spela en viktig roll.För att vara trogen mot nollvisionen måste det finnaskontroller ute längs vägarna.Jag undrar: Hur kan regeringen bara titta på närVägverket halverar antalet bilinspektörer? De är per-soner med speciell kompetens.Jag vädjar till ministern att inte låta denna frågahamna mellan stolarna på ,, och , utan slå vakt om denna funktion så att vi kanfortsätta att arbeta för nollvisionen.Anf. 121 Justitieminister ():Fru talman! I budgetpropositionen bedöm-de regeringen att polisens trafikövervakning har blivitmer effektiv. ökade antalet rapporte-rade trafikbrott och alkoholutandningsprov rejält ijämförelse med året innan. Antalet trafikolyckor harvisserligen minskat något, men antalet dödade ochskadade har varit oförändrat . Denutvecklingen är inte tillräcklig för att man ska nå delångsiktiga trafiksäkerhetsmålen för om attsänka dödstalen till högst 400 och antalet svårt ska-dade till högst 3 700.Det här är bakgrunden till att Rikspolisstyrelsenanalyserar denna utveckling tillsammans med för att överväga vilka förändringar man behö-ver göra i inriktningen av sitt arbete och metoderna.Om polisen får ett halverat anslag från Vägverketför att bedriva övervakningsverksamheten påverkardet självfallet polisens möjligheter att utföra arbetet.Här måste naturligtvis polisen göra sina egna priorite-ringar och bedömningar.Det har skett en förändring i hur polisen organise-rar och utför de olika uppdrag som den har. utbyggnaden av närpolisverksamheten betydelse.Regeringen beslutade i regleringsbrevet för år2000 att polisen bör utarbeta en nationell strategi förtrafikövervakningen och alltså överväga i vilka for-mer man bör utveckla sin roll i trafiksäkerhetsarbetet.Det kommer givetvis polisen att göra.När det gäller frågan om utländska förare hade jagett utförligt svar och en debatt om det medanledning av en interpellation som hadeställt. Jag vill verkligen påpeka att när det gäller frå-gan om att driva in böter - det handlar om böter idetta sammanhang - från utländska medborgare ärdet naturligtvis en fråga som vi inte kan klara av attreglera i , eftersom det handlar om att kunnasamarbeta med andra länder och deras myndigheterför att kunna verkställa beslut fattade i . Härpågår ett intensivt EU-arbete. Jag hänvisar till dentidigare debatten i om hur långt det harkommit.Anf. 122 ():Fru talman! Jag beklagar om jag har missat densenaste interpellationsdebatten i ärendet. Jag brukarannars försöka följa detta noga.Jag vill ändå fortsätta diskussionen om bilinspek-törerna, med särskild betoning på de alkoholprov somgörs. I Motorföraren nr 1 , som är ,finns en intervju med , som ärhuvudansvarig för rattfyllerifrågor på Rikspolisstyrel-sen. Han säger att man nu verkligen vill satsa på attleva upp till målet om 1,8 miljoner utandningsprov.Men i utfördes , enligt den-na tidning, bara en fjärdedel av det uppsatta målet om440 000 utandningsprov. Det är alltså stor skillnad påhur de här kontrollerna sköts runtom i landet.När det gäller bilinspektörerna är det en särskildverksamhet hos polisen som betalar för.Jag har själv besökt dem och sett hur de jobbar. Jagtycker att de gör väldigt stor nytta. De upptäcker defarliga fordonen. De kan upptäcka de onyktra förarna.De kan även hitta de miljökatastrofer till bilar somdyker upp här och där på vägarna.Det är alltså viktigt att den speciella kompetenssom dessa människor har får vara kvar inom polisen.Det är här jag tycker att regeringen borde ge en signaltill att man inte får halvera den verksam-heten.Jag tolkar i alla fall justitieministerns svar på denpunkten så att hon delar synen att denna verksamhetär viktig för polisen och för trafiksäkerheten. Jaghoppas därmed att de ska få behålla sina resurser.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellationerna 1999/2000:191och 192 om behandling av adoptionsärenden iläns- och tingsrätterAnf. 123 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att ta något initiativ för att höja länsrätternasoch tingsrätternas kunskaper om barnets bästa. Hanhar också frågat om jag avser att medverka till attbarn får juridiskt bistånd när frågor som rör demkommer upp i rättsinstanserna.Lennart Kollmats har vidare frågat socialministernom han avser att ta några initiativ för att stärka bar-nens situation vid domstolsförhandlingar. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skasvara även på den interpellationen.Utgångspunkten vid bedömningen av frågor omadoption är barnets bästa. Det gäller både för dom-stolar och för socialnämnder. Det gäller vid pröv-ningen av om ett medgivande ska lämnas att ta emotett barn för adoption, och det gäller vid prövningen avsjälva adoptionen.Frågan om ifall medgivande att ta emot ett barnska lämnas måste avgöras i varje enskilt fall. Detmåste ske utifrån en bedömning av de individuellaförhållandena. Det ligger i sakens natur att social-nämnder och domstolar ibland kommer till olikaresultat vid sin prövning, utan att man för den skullkan säga att något av avgörandena är felaktigt.Socialnämndens beslut får överklagas hos allmänförvaltningsdomstol. Överprövningen är allsidig. Deninnefattar inte bara laglighets- utan också lämplig-hetsbedömningar och skälighetsbedömningar. Dom-stolen har principiellt sett samma befogenheter somsocialnämnden.Lennart Kollmats hänvisar till en undersökninggjord av , , som har undersökthur fem tingsrätter har dömt i umgäng-esmål som rört barn . BO skriver i sinrapport att domstolarna har bristande kunskaper ombarns behov och utveckling. Enligt BO har enskildabarns behov i många fall fått stå tillbaka för en över-enskommelse mellan föräldrarna om umgänget.Mål om vårdnad och umgänge är indispositiva.Det innebär att domstolen har en skyldighet att se tillatt frågorna blir tillbörligt utredda och att domstolen ivarje enskilt fall ska göra en prövning av vad som ärbäst för barnet. Domstolen måste ha tillgång till ettfullgott beslutsunderlag och till den särskilda sakkun-skap som kan behövas i familjemål. Innan måletavgörs ska socialnämnden ges tillfälle att lämnaupplysningar. Behövs det ytterligare utredning kandomstolen låta göra en sådan utredning.Är föräldrarna ense om hur en vårdnads- ellerumgängesfråga ska lösas, beslutar domstolen somregel i enlighet med deras överenskommelse. Dennaturliga utgångspunkten är ju att föräldrarna vill sittbarns bästa och att de också som regel vet vad som ärbäst för barnet. är det bättre för barnet omföräldrarna själva kan komma fram till en lösning änom frågan måste avgöras av domstol.Men jag är medveten om att föräldrarna iblandkanske inte väljer den lösning som skulle ha varit bästför deras barn. Det kan ha flera orsaker men berornog ofta på okunskap om barnets behov eller på obe-tänksamhet. Det är därför viktigt att föräldrar infor-meras och får det stöd de behöver för att kunna sättabarnets intressen i centrum. Socialsekreterare - menäven advokater och domare - har en viktig uppgiftnär det gäller att få föräldrar att se till barnets behov,och det är viktigt att de har den kunskap och erfaren-het som behövs.Regeringen har gett BO i uppdrag att utarbeta ochgenomföra fortbildningsprogram om FN:s barnkon-vention för bl.a. statligt anställda vars arbete har kon-sekvenser för barn och ungdomar. Även domare om-fattas av uppdraget.Domstolsväsendet har också tillbakaegna utbildningsinsatser på området. Redan förebarnkonventionen informerade årli-gen om hur arbetet med denna fortlöpte. ärinformation om innehållet i konventionen en viktigdel i de seminarier om exempelvis vårdnadsmål somfortlöpande hålls av Domstolsverket.Regeringen följer alltid noga hur regler som näraberör barn tillämpas, och regeringen överväger fort-löpande om ytterligare åtgärder behöver vidtas för attbarnets rätt och barnets bästa ska tillgodoses.Inom rättsväsendet har flera åtgärder vidtagits föratt stärka barnets ställning.Uttryckliga bestämmelser om barnets rätt attkomma till tals i mål om vårdnad och umgänge och iadoptionsärenden infördes . Ge-nom vårdnadsreform har strävandena attstärka barnets ställning gått vidare.Sedan den 1 juni 1998 finns en bestämmelse ombarnets rätt att komma till tals även i socialtjänstla-gen.Den 1 januari trädde en ny lag i kraft om sär-skild företrädare för barn. Syftet med lagen är attstärka möjligheterna att ta till vara barnets rätt när envårdnadshavare eller någon som vårdnadshavaren ståri ett nära förhållande till misstänks för brott mot bar-net. Lagen innebär att en särskild företrädare undervissa förutsättningar ska förordnas för barnet. Utifrånvad som är bäst för barnet ska den särskilda företrä-daren ta till vara barnets rätt under förundersökningenoch i rättegången.Den pågående har i uppdrag attstärka barnperspektivet och barnets rättigheter i lagenmed särskilda bestämmelser om vård av unga. Utred-ningen ska också analysera hur vårdnadshavarens rättoch skyldighet att bestämma i frågor som rör barnetsperson förhåller sig till bestämmelserna om barnetsrätt att komma till tals.När det gäller frågan om juridiskt bistånd åt barnvill jag även påminna om att det inom Europarådethar utarbetats en konvention om barns rättigheter.Konventionen är avsedd att vara ett komplement tillFN:s barnkonvention och stärka barnets ställning ifamiljerättsprocesser.Sverige har undertecknat konventionen men ännuinte ratificerat den. Inom över-vägs vad som bör göras för att Sverigeska kunna ratificera konventionen. Frågan om att gebarn rätt till juridiskt biträde i familjemål kommer attuppmärksammas i det arbetet.Anf. 124 ():Fru talman! Tack så mycket för svaret.Som synes av interpellationen hade jag tänkt att fådiskutera frågorna också med socialministern, menärendefördelningen tycks vara sådan att vi kan klaraav dem i ett sammanhang.Frågorna kring barn och barnens rätt har en starkaktualitet. Det kunde vi se av debatten i går här ikammaren, i interpellationsdebatt ochav debattartiklar i tidningarna, senast i i dag.Vi har ju en ungdomsminister i regeringen, ochjag funderar ibland på om det kanske vore idé attockså utse någon till barnminister.Det är på många områden som barnens rätt måstestärkas. Det handlar ofta om attityder och kunskaperhär som på så många andra områden. Parentetiskt kanjag nämna att vi i kulturutskottet haft diskussio-ner med bl.a. om hur barn på-verkas av alla olika former av våld som de kommer ikontakt med via TV, video och datorer.Men tillbaka till huvudämnet för interpellationer-na. Det är väldigt viktigt att lyssna på dem som harkunskaper om barnens situation. I det ideala samhäl-let är det givetvis familjen och föräldrarna som fattarbesluten, och det är vi uppenbart helt eniga om. Menvi vet ju att det inträffar händelser som gör att sam-hället på ett eller annat sätt träder in. I den situationenmåste alla parter ha sina företrädare, och det är där endel av min fråga och kritik kommer in.I en vårdnadstvist har vardera föräldern sitt juri-diska ombud, medan barnen inte har det. I bästa fallfinns den socialsekreterare som gjort utredningen påplats för att företräda barnet, men socialsekreterarensuppgift blir oftast att svara på frågor från rätten, inteatt ur barnets synpunkt lägga fram vad som är bäst förbarnet. Det är en kärnpunkt i sammanhanget.Socialsekreterare besitter ju en kunskap om bar-nens situation. Men det behövs också en juridiskkompetens på barnets sida, så att barnet blir lika tyd-ligt i sammanhanget som föräldrarna, annars blir detvad man kalla en sned maktfördelning. Det var alltsåur denna sociala aspekt som jag interpellerade soci-alministern.Den andra delen är frågan om vilken kunskap ochutbildning i som nämndleda-möterna har. Det uppstår ju ofta tvist och diskussionom föräldrarnas rätt, inte om barnens rätt. Rätten tarställning för eller emot en förälder eller, i adoptions-mål, eventuellt blivande förälder eller föräldrar.I länsrätterna är majoriteten av ledamöterna mänoch deras medelålder . I tingsrätterna är medel-åldern . Det är inget fel på 40-talister, hoppasjag, men det är oftast ganska länge sedan som de hadeansvar för barn. Tiderna har dessutom förändratsmycket . Barnens omvärld är ju enhelt annan än vad den var t.ex. 1970.Min fråga är alltså åter om justitieministern tänkerta några initiativ till att förstärka utbildningsinsatser-na. Det som justitieministern tar upp i sitt svar gällerde statligt anställda, dvs. Men vet mi-nistern hur det ser ut när det gäller ledamöterna itings- och länsrätter? Eller ska man som ett alternativfundera på särskilda familjedomstolar?Folkpartiet är ingen vän av specialdomstolar, mendet kanske ändå finns något område där det skullevara det bästa för inblandade parter.Justitieministern hänvisar till lagändringar den1 och . Det intressanta ärdå om man har följt upp hur bestämmelserna ombarnens rätt att komma till tals fungerar.Jag ser också fram emot resultatet av arbetet medratificeringen av konvention om barnsrättigheter och hoppas att regeringen kommer framtill ett klokt resultat sett ur barnperspektivet.Anf. 125 Justitieminister ():Fru talman! Som framgår av mitt svar på inter-pellationen, och som också bekräftas av det somLennart Kollmats säger, pågår det en rad olika arbe-ten med att se över barns ställning i samband medrättsliga prövningar av olika slag. Det är viktiga frå-gor, och det är inte en gång för alla givet vilka resul-tat man kommer fram till.Jag reagerar dock lite grann när barnets förhållande till föräldrarna som omde vore i ett slags motsatsförhållande. Jag tror att manska ha som utgångspunkt att inte se det som tre stri-dande parter i t.ex. en vårdnadstvist, utan här måste vinog ändå utgå från att de vuxna, inte minst föräldrar-na, har en egen ambition att se till barnets bästa.Men det viktiga är att just de som har ett uppdragfrån samhället, det må vara som socialsekreterareeller som domare i domstol, har en tillräcklig kom-petens för att säkerställa att barnets bästa ändå är detsom avgör vilket beslut som i slutändan ska fattas.Jag tror knappast att de utbildningsinsatser somhittills har vidtagits, och som i och för sig utvecklas,är tillräckliga för att säkerställa den kompetens somjag tror är önskvärd i alla lägen. Jag utgår från att detfinns många bland dem som arbetar med de här frå-gorna både inom och inom rättsväsen-det som har en mycket hög kompetens, som har enlång erfarenhet och som har haft ett stort intresse avsjälva bygga på sin kompetens. Jag vet att det är pådet viset.En aspekt som jag gärna vill passa på att peka på iden här diskussionen är att det arbete som vi bedriverför att modernisera domstolsväsendet utgår från tan-kegången att vi måste säkerställa att det i våra dom-stolar alltid finns en tillräcklig kompetens för demycket varierande mål och ärenden som domstolarnatar ställning till.Vi ställer ju krav, t.ex. härifrån , på attde som tjänstgör, ledamöter och domare i rättsväsen-det, har specialkompetens i varje specifikt ämnesom-råde. Det är inte möjligt utan att skapa de organisato-riska och resursmässiga förutsättningarna för det. Jaghar ofta anledning att påpeka detta när man debatterardomstolarna.