prot · GO099 · 2000-10-11 00:00:00 — Hon säger att de har dragit lärdom av Sydafrikare-san. Jag tycker att det hedrar henne. Jag hoppas attdetta lätt går att iaktta när det gäller orga-nisationen och när det gäller hanteringen av liknandeprojekt.Statsminister tycker tyvärr bara att kriti-ken var rätt måttlig. Jag vet inte om det betyder atthan väntade sig hårdare kritik. Den kritik som jagtycker är väldigt tung och massiv är rätt måttligt en-ligt . Det kan hända att han ser den del som vikritiserar som en liten del av den stora satsningen ochdärför gör den här bedömningen, men icke destomindre handlar det om hela planeringen, om organi-sationen och om okorrekta upphandlingar. Det hand-lar om ett sätt att hantera viktiga frågor som inte äracceptabelt och behöver rättas till.Jag hade hoppats att statsministern eller åtminsto-ne en representant från regeringen skulle ha varit härunder vår debatt. Tyvärr är varken statsministern ellernågon annan här. Det tycker jag är beklagligt. Det härär en viktig debatt trots den avslagenhet som jagbörjade med.Anf. 83 ():Fru talman! Jag får börja med att be om tillgift föratt jag utnyttjar ledamöternas värdefulla tid ytterligarenågra minuter.Utskottets ordförande tog upp en fråga i sin inled-ning, nämligen frågan om behovet av sanningsförsäk-ran, ett behov som skulle ha blivit större efter den härgranskningen. Per var inne på samma tema,dock i något mer eftertänksamma ordalag än PerUnckel. Därmed antyder åtminstone utskottets ordfö-rande en sak som han i andra sammanhang har sagtmer öppet: Någon måste ljuga inför utskottet. Dessatvå utsagor kan inte vara sanna samtidigt.Det där tycker jag kräver att vi något granskardetta svepande påstående. Det handlar såvitt jag för-står om två skilda, om än besläktade, punkter igranskningen.Den första punkten gäller ett påstående från en avRiktas advokater om att tjänstemän från UD har med-delat att man inte kan betala något belopp till Rikta,eftersom gjort Rikta ansvarigt förmisslyckandena vad avser artistevenemangen i Sydaf-rika. Man kunde alltså inte desavouera statsministernoch kunde därför inte uppfylla sina förpliktelser.Detta påstående har förnekats från UD-tjänstemannens sida.Alltså två motstridiga uppgifter, som inte kan varasanna samtidigt.Det är faktiskt inte så enkelt. Detta finns på s. 212respektive s. 235 i betänkandet. Det visar sig nämli-gen att UD-tjänstemannen inte har sagt att inga utbe-talningar kan göras. Han säger så här när det gällerdet förslag som advokaten hade: "- - - nämligen attvi skulle betala Riktas alla fordringsägare. Det tyckerjag inte skulle kunna gå ihop med de uttalanden somutrikesministern och statsministern har gjort, nämli-gen att vi skulle honorera de i god tro varande under-leverantörerna som deltog i artistsatsningen. Men detbetyder ju inte att andra fordringsägare på Rikta, sominte har haft med Sydafrikasatsningen att göra, skullefå betalt med statliga medel. "Det visar sig alltså när man tittar närmare efter attdet här handlar om helt olika utbetalningar. Dessa tvåuttalanden går ihop. Låt vara att de av skäl som jaginte ska gå närmare in på här kanske har betonats ochihågkommits på något olika sätt. Men det går inte attvisa att någondera parten har ljugit.Det andra fallet gäller det möte -Per nämnde det också - som genomfördes påUD. Representanter för Rikta träffade UD-tjänstemänför att se vad som kunde göras när det gällde de ute-stående affärerna mellan staten och Rikta.Från Riktas sida säger man att det försvann ettantal tjänstemän och att de kom tillbaka med medde-landet: Saken har dragits för statsministern och detblir ingen utbetalning.Från Statsrådsberedningens och UD:s sida förne-kar man mycket bestämt att något sådant har sagts.Alltså två diametralt motstridiga uttalanden. Bådakan inte vara sanna samtidigt.Nja, låt oss titta närmare på vad som egentligenhar sagts och hur man kommer ihåg det. Det visar signämligen att det stämmer att saken har dragits förstatsministern, och det stämmer att man meddelat attdet inte blev någon utbetalning.Men vad var det för sak som hade dragits förstatsministern ?Jo, ett krav eller förslag, hur man nu ska se det, frånRikta om att statsministern skulle hålla tyst omeventuellt kritiska synpunkter han hade på Rikta. förse statsministern med en slags munkavle somett led i en uppgörelse med Rikta. Detta drogs förstatsministern. Det var helt klart för alla inblandadeatt några sådana munkavlar inte kunde accepteras.Den andra delen, att utbetalningar inte kunde ske,hängde inte samman, visar det sig, med vad statsmi-nistern eventuellt sagt eller inte sagt. Det var denbedömning som de ansvariga tjänstemännen från UDgjorde, att det i det läget inte var möjligt att göranågra snabba utbetalningar.Det visar sig alltså än en gång att det som vid enslarvig läsning framstår som motstridiga uttalandenicke alls behöver vara det. Det handlar om skildakunskaper om hur saker och ting går till, skilda för-väntningar, skilda intressen och därmed också skildaminnesbilder och skilda tolkningar av vad som harhänt.Vi har alltså inte kunnat visa att någon har ljugit.Vi kan i och för sig inte garantera att inte någon harljugit. Det är principiellt omöjligt att bevisa att någoninte har ljugit. Men det går inte att av det här materi-alet säga att någon måste ha ljugit.Det går än mindre att påvisa att tjänstemän har ta-git några otillbörliga hänsyn till statsministern ellernågon annan och därmed förhindrat att staten skullefullgöra sina förpliktelser. Detta har inte kunnat visas.Det har heller inte kunnat visas att statsministernpersonligen har stoppat utbetalningar till Rikta ellerpå annat sätt agerat så att statens trovärdighet somavtalsslutande part har kunnat ifrågasättas.Fru talman! Jag ska avrunda det här inlägget ocheventuellt den här debatten med att konstatera attoppositionen i den här delen, som gäller reservatio-nen, helt riktigt har mycket lite på fötterna, som Ken-neth sade. Galoscherna står kvar i garderoben.Kängorna är borta. Några raggsockor har man inte påsig. Inte ens ett par tunna nylonstrumpor har mankunnat leta upp för att skyla sina fötter i snögloppet.Jag säger inte det här av omsorg om oppositionensledamöter, utan av omsorg om utskottet och betän-kandet. På detta sätt menar jag att man åtminstone harriskerat att försvaga uppmärksamheten på den del därutskottet är enigt, och det vore beklagligt om så sker.Anf. 84 ():Fru talman! Jag ska inte allsta upp . Som ni hörde av tredje vice talman-nen är anförandet begränsat . Det ärbara ett par kommentarer jag vill göra till den härdebatten.Det sägs att det skulle finnas en uppgörelse mel-lan Socialdemokraterna, om hur granskningen i skagå till. Den tanken är så bisarr att den inte ens harföresvävat mig. Jag är lite förvånad över att den kanföresväva någon över huvud taget.När det sedan gäller slutsatsen att man i sådanahär gemensamma interdepartementala verksamheterbör se över organisation och annat tycker jag att mantill den diskussionen bör foga, och det hade ocksåkunnat stå i betänkandet, att regeringen faktiskt inteär tillkommen för att bedriva någon egentlig verk-samhet. Verksamheterna ska ligga i verk och myn-digheter. Den uppdelningen är ju av hävd och den ärmycket klok på många sätt. Man ska också hålla det iminnet när man diskuterar eventuella fortsatta insat-ser av olika slag då flera departement eller rent avockså bara ett enda departement är inblandat.Fru talman! Jag tänkte också något beröra fråganom sanningsförsäkring. Det ska bli förfärligt lite. Ensanningsförsäkring har diskuterats i debatten av någratalare och den debatten får vi säkert anledning attåterkomma till. Vi kan ju var och en läsa på någotlämpligt KU-betänkande i det här ämnet. Frågan är påintet sätt ny. Huvudfrågan är väl om sanningsförsäk-ran skulle kunna tänkas garantera att sanningenkommer fram. Men vi kan väl alla bestämma oss föratt läsa det här betänkandet.Får jag , fru talman, citera ,som är exportråds man i . Hanskonklusion när jag talade med honom var att dethär var en jättefin satsning. Den visade verkligen vadSverige har att erbjuda. Jag tycker att det vore en braslutvinjett på den här debatten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §. )5 § av betänkande 2000/01:AU2Omorganisation av m.m. (prop.1999/2000:141).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades under 7 §. )6 § Undantag från turordningen m.m.Föredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande 2000/01:AU4Undantag från turordningen m.m. (prop.1999/2000:86 och 1999/2000:144).Anf. 85 ():Fru talman! Arbetsrätten är en djupt ideologiskfråga. Som så ofta när det handlar om maktfrågor stårsocialdemokrater på ena sidan och högern på denandra. Det är ett mönster som ständigt återkommer.Det gäller synen på den generella välfärden, det gällersynen på de arbetslösa, det gäller synen på skatter ochdet gäller synen på utbildning och mycket mer.Men låt mig börja i verkligheten och i den vardagsom finns ute på många arbetsplatser. Föreställ er atten löntagare i ett mindre företag kämpar aktivt för attförmå företaget att ta bättre miljöhänsyn. Tänk ersedan att just denna person, någon månad senare, sägsupp medan andra har undantagits från turordningenoch inte blir uppsagda. Han är kritisk, och han tror atthans miljöengagemang kan ligga bakom. Men enprövning i domstol är utesluten. Javisst,nu går det inte för arbetsgivaren att göra så.Men kan medstöd av , se till att mardrömmen blir verklighet.Det är precis detta som ändringen i turordningsreg-lerna handlar om. Man ökar arbetsgivarens makt ochskapar rättsotrygghet för löntagarna. Det är något sommånga runt om i landet har protesterat emot - men fördöva öron.Våren 1999 beslutade en riksdagsmajoritet, bestå-ende av de borgerliga partierna och , attge regeringen i uppgift att återkomma till riksdagenmed ett förslag om att två personer skulle få undantasfrån turordningsreglerna i LAS i de fall uppsägningblir aktuellt. Detta skulle gälla i företag med färre äntio anställda. Vi socialdemokrater vill inte ha dennaförändring i lagen om anställningsskydd. Men efter-som regeringen har att rätta sig efter majo-ritet är det regeringens demokratiska skyldighet attåterkomma med det förslag som har be-ställt.I det propositionsförslag som presenteras före-slås följande:· Två arbetstagare får undantas per arbetsgivare.· Ingen begränsning till antalet anställda för attundvika tröskeleffekter.· De arbetstagare som ska undantas ska vara av"särskild betydelse" för verksamheten.· Kriteriet "särskild betydelse" ska kunna prövas idomstol så att inga ovidkommande hänsyn tas.Regeringens förslag avviker på en punkt från detsom beställde, nämligen att undantagen iturordningen ska gälla i alla företag oavsett om de harfler än tio anställda. Skälet är att man vill undvika attdet uppstår "tröskeleffekter", dvs. att företag hindrasfrån att växa på grund av lagregler. Ändå har Miljö-partiet tillsammans med de borgerliga valt att gå ännulängre i att försämra för löntagarna. De vill ta bortmöjligheten för den enskilde löntagaren att få sin sakprövad i domstol. Det är ett mycket uppseendeväck-ande förslag. Men låt mig återkomma till det litesenare.Fru talman! Vilken är då grunden för majoritetensförslag om ändring i turordningsreglerna? Jo, mansäger sig måna om de små och medelstora företagen.Detta är inget annat än nonsens och en konservativsyn på hur arbetsmarknaden fungerar. I stället är enrättvis och verklighetsanpassad arbetsrätt bästa grun-den för en stabil och hållbar tillväxt. Löntagare somkänner trygghet på sin arbetsplats är produktiva, skaf-far sig hög kompetens och är intresserade av att tastörre ansvar.LAS är en skyddslagstiftning till förmån för densvagare parten i ett anställningsförhållande. För attupprätthålla respekten för kravet på saklig grund viduppsägning och för att objektivitet och rättssäkerhetiakttas när beslut ska fattas är det viktigt att minimerautrymmet för godtycke i beslutsprocessen.Metoden att i förhandlingar mellan arbetsgivareoch arbetstagarnas organisationer diskutera turord-ningen, och när så bedöms som lämpligt göra deavvikelser som för båda sidor framstår som den bästalösningen, är väl etablerad på arbetsmarknaden. Pådet sättet kan frågan om att undanta någon från tu-rordningen avgöras av de lokala parterna som är desom känner förhållandena på arbetsplatsen bäst. Detgodtycke som ensidiga arbetsgivarbeslut kan innebäraundergräver rättssäkerheten för den enskilde ochmissgynnar påtagligt den svagare parten.Fru talman! Det mest uppseendeväckande i det nuliggande förslaget är att gått sammanmed de borgerliga partierna och föreslår att den en-skilde löntagaren inte ska kunna få sin sak prövad idomstol. Man överlåter alltså på arbetsgivaren att heltsjälv få avgöra vilka som ska få undantas från turord-ningen utan att detta kan sakligt prövas.Låt mig återgå till det exempel som jag inleddemed, nämligen att en anställd varit väldigt kritisk tillsin arbetsgivares miljöpolicy. Han tar sitt medborger-liga ansvar, vill skydda miljön och tar debatt på ar-betsplatsen. Det är något vi alla vill uppmuntra. Närarbetsgivaren senare behöver säga upp personer un-dantar han två anställda och låter den kritiska perso-nen bli uppsagd. Om man misstänker att det är miljö-engagemanget som är orsaken till att personen inteblev undantagen från turordningen kan detta alltsåinte prövas i domstol.Jag undrar om verkligen förstår inne-börden av förslaget. Är man verkligen medveten omvad detta kan komma att innebära på arbetsmarkna-den? med mindre än tio anställda attbli de tysta arbetsplatserna på grund av de anställdasrädsla för att förlora anställningen?Miljöpartiet har också i en motion framhållit attdet blir vanligare att arbetstagare inte vågar framförakritik och synpunkter om förhållanden på arbetsplat-serna och att de inte vågar utnyttja sin meddelarfrihet.Därför är frågan berättigad: Hur går detta ihop medde förslag på försämring av arbetsrätten som Miljö-partiet ställer sig bakom i ? Det ärdenna fråga som jag och löntagare vill ha ettsvar på!Fru talman! Jag kan instämma i att arbetsmarkna-den gradvis har genomgått en förändring, men jag seren annan verklighet än vad de borgerliga gör. An-ställningsformerna har delvis förändrats, och andelenvisstidsanställningar har ökat på bekostnad av tills-vidareanställningar.Denna utveckling är inte önskvärd och kan på siktinnebära minskad trygghet för den enskilde. Jag ärinte på något sätt avvisande till förändringar av denarbetsrättsliga lagstiftningen. Givetvis måste sådanaförändringar övervägas från tid till annan. En ut-gångspunkt måste då vara att stärka lagstiftningenskaraktär av skyddslagstiftning. Som har på-pekats har utvecklingen gått mot kortare och lösareanställningsformer på bekostnad av heltidstjänster.Detta drabbar framför allt kvinnor och ungdomar.Utvecklingen innebär också ökat inslag av konsulteroch inhyrd arbetskraft.Regeringen har därför, på arbetsmarknadsutskot-tets initiativ, tillsatt en utredning för att se över denarbetsrättsliga lagstiftningen så att den uppfyller kra-ven på trygghet och inflytande för de anställda.Fru talman! Detta är i grunden en ideologisk frå-ga. Vi vet att de borgerliga partierna, med moderater-na i spetsen, vill försämra för löntagarna och minskafackföreningsrörelsens inflytande. Man vill helt slopaturordningsreglerna och göra arbetsrätten mer"individualiserad", dvs. minska fackets makt till för-mån för arbetsgivaren som är den starkare parten påarbetsmarknaden. Vi socialdemokrater ser politikensmöjligheter där politiska beslut ska stötta och stärkadem som riskerar att hamna i underläge. Arbetsrättenär ett mycket tydligt exempel.Vår socialdemokratiska linje är att arbetsrätten äravgörande just för maktförhållandena på arbetsmark-naden, för att ge arbetstagare stöd och rusta dem föratt de tillsammans med arbetsgivarna ska kunna ut-veckla arbetsplatserna.Därför ser vi de fyra hörnstenarna i arbetsrätten,så som de beskrivs i LO:s rättviseutredning, som såväsentliga:· Tillsvidareanställning som den vanliga anställ-ningsformen.· Saklig grund för uppsägning.· Rätt till återanställning.· Turordningsregler: sist in först ut.Med utgångspunkt i dessa hörnstenar kan arbets-rätten bidra till en utveckling på arbetsplatserna somgynnar både anställda och arbetsgivare.Högern och arbetsgivarnas organisationer har va-rit och är fortfarande alltför upptagna av att drivamaktfrågor för sin egen skull, så att de inte ser effek-terna av sina egna förslag.Det är många företagare som har pri-sat den svenska modellens styrka,där arbetstagare ochföretagsledare tillsammans arbetat för utvecklingenav den egna arbetsplatsen. Därför är kampanjhögernsperspektiv inte bara ett hot mot rättstryggheten för deanställda utan också ett hot mot företagens och orga-nisationernas kraft i utvecklingen mot ett mer effek-tivt och starkt näringsliv.Fru talman! Avslutningsvis vill jag peka på att vårpolitik varit framgångsrik:- Arbetsmarknaden ökar.- Arbetslösheten sjunker drastiskt.- Tillväxten i ekonomin närmar sig rekordhöganivåer.- Inflationen ligger kvar på fortsatt låg nivå.Det finns således ingenting som styrker att dennuvarande lagstiftningen skulle förhindra ökad pro-duktion och sysselsättning. Något samband mellanarbetslöshetens storlek och arbetsrättens utformningexisterar inte. Däremot har vi socialdemokrater bevi-sat motsatsen med den förda politiken. Det är genomatt lita på människor och deras vilja att vara med ochta ansvar som man bygger en framgångsrik politik.Det är genom trygghet och klara regler som männi-skor frigörs och kan vara med och skapa det Sverigedär alla har en plats.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till re-servation nr 1. (Applåder)I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , , , , ,, , , , , , , , ,, , , , ,, , ,, , , , ,, Per , , , ,, , ,, och (alla s).Anf. 86 CARLINGE WISBERG (v):Fru talman! I arbetet för att ge löntagarna männi-skovärdiga arbetsbetingelser och någon form av rätt-strygghet på sina arbetsplatser har arbetarrörelsenständigt fått föra en kamp mot en mer eller mindresamlad borgerlighet.De ideologiska och politiska skiljelinjerna har va-rit och är fortfarande glasklara. Medan arbetarrörel-sen arbetar för att skapa starka individer genom denkollektiva styrkan har alltid borgerligheten haft somrättesnöre ägandet och penningmakten.Det är utifrån dessa ideologiska utgångspunktersom också striden om den arbetsrättsliga lagstiftning-en förts.Många av oss minns säkerligen den långa stridenom 32 §, en paragraf som noga omhuldades av ar-betsgivarna och den samlade borgerligheten. Denminnesgode kommer säkerligen ihåg att 32 § gavarbetsgivaren den oinskränkta makten över jobbet,och han fick ensidigt leda och fördela arbetet samtanställa och avskeda personal.Arbetarrörelsen insåg att det behövdes en ny lag-stiftning som gav den anställde ett lagstöd för attskapa någon form av trygghet och motverka det god-tycke som gällde på arbetsplatserna i förhållande tillde anställda.Det var utifrån dessa erfarenheter som den arbets-rättsliga lagstiftningen formades. Lagstiftningen är enskyddslagstiftning utifrån det enkla faktum att detinte är två jämbördiga parter som möts. Arbetsgivarenhar i kraft av sitt ägande också alltid den starkareställningen.Fru talman! För lite lierade sigMiljöpartiet med den samlade borgerligheten till ettgeneralangrepp på arbetsrättslagstiftningen, och det ärdetta som vi nu ser frukterna av och som vi skadebattera och votera om.Miljöpartiet vill tillsammans med de borgerligapartierna återföra den arbetsrättsliga lagstiftningen tillett läge som i stort är jämförbart med den tid då detvar 32 § som gällde i arbetslivet. Det var alltså den tiddå det var arbetsgivarens godtycke som var vägle-dande i det som då kallades personalpolitik.Jag tycker att det är tragiskt, och jag skulle viljabeteckna den här dagen som en svart dag för landetslöntagare.Att de borgerliga partierna utstrålar glädje överdet utskottsförslag som vi nu har att behandla är förmig förståeligt - allt annat vore naturligtvis ur bor-gerlig ideologisk synvinkel ett direkt felaktigt ställ-ningstagande. Men det som förvånar är att ett partisom vi kunde läsa en debattartikel av iAftonbladet på temat hamnar på sammareaktionära linje är milt sagt oförståeligt.Hur alla får en bättre trygghet genom att trygghe-ten försämras för dem som har jobb är en ekvationsom inte går ihop. Och hur tryggheten blir bättre ommänniskor på små arbetsplatser har ett sämrelagskydd än människor på en större arbetsplats gårinte heller ihop. kanske senare fråntalarstolen kan utveckla hur man tänker och funderarkring detta.Miljöpartiet brukar i olika sammanhang fästa åt-minstone viss vikt vid vad exempelvis JämO tyckeroch tänker om olika saker. I denna fråga kan mandock konstatera att uppenbarligen hartagit på sig minst dubbla skygglappar.I detta sammanhang kan det också finnas anled-ning att notera att ett av de andra borgerliga partierna- - uppenbarligen har glömt bort sinahögtidstal och utrustat sig med både skygglappar ochöronproppar.Folkpartiet brukar som bekant vilja utmärka sigsom ett kvinnovänligt parti. Hur detta ska gå ihopmed ett lagförslag som så uppenbart är till nackdel förkvinnorna kan vi kanske under denna dag få en upp-fattning om eller förklaring till av man tittar på den argumentering som förs föratt dölja det som jag betecknar som en reaktionärpolitik kan man nog egentligen inte annat än ta sig förpannan. Egentligen är det nog också så, att förslags-ställarna heller inte tror på sin egen argumentering, dådet är svårt att finna stöd för den i den verklighet somAnders tidigare på ett föredömligt sätt redo-gjorde för.Faktum är att arbetsgivarna lyckats förpassa överen halv miljon människor ut i arbetslöshet under desenaste tio åren. Detta gäller både stora och små ar-betsplatser och privata och offentliga arbetsgivare.Det har heller aldrig hörts något resonemang om attnyckelpersoner inte har kunnat tas undan.Dessa personalminskningar har skett genom för-handlingar med de fackliga organisationerna. Iblandhar också avsteg gjorts från turordningsreglerna föratt det bedömts vara nödvändigt. Detta är också möj-ligt genom den dispositivitet som finns i arbets-rättslagstiftningen. Vissa delar av den dispositivitetenhar vi från sida synpunkter på, somjag återkommer till senare.Grunden för dessa förhandlingar är att arbetsgiva-ren, vilket han faktiskt ensidigt fastställer, hävdar attdet föreligger en övertalighet på personalsidan.Övertaligheten betraktas också som saklig grund föruppsägningen.Om avsteg från turordningsreglerna ska göras ochdet kommer in personliga skäl ska det också finnassaklig grund för detta. Detta är faktiskt en del avrättstryggheten på arbetsmarknaden.Fru talman! Den reservation som Vänsterpartietoch Socialdemokraterna har i denna fråga fångar påett konkret sätt in våra åsikter, varför jag i detta in-lägg inte ska använda mer tid till frågan om undanta-gen. Jag yrkar bifall till reservation nr 1.Vänsterpartiet har ytterligare en reservation. Detgäller frågan om dispositiviteten i LAS och att vi, nusom tidigare, hävdar att avtalsturlistor som upprättasutifrån möjligheten till avsteg från lagstiftningen tillförmån för lokal överenskommelse ska godkännas avcentral arbetstagarorganisation.Vänsterpartiet anser att den centrala organisatio-nen ska godkänna avtalsturlistor när föräldraledigaeller gravida är inblandade, och även att ett sådantgodkännande ska krävas vid vissa avsteg från turord-ningen beträffande personer som är äldre än 57,5 år.Detta gör vi utifrån den forskning som visar att kvin-nor faktiskt behandlas sämre än män när det görsavsteg från turordningen.De äldres möjligheter att återkomma till ett even-tuellt arbete vid en arbetslöshet vid den åldern ärkända för de flesta, så det kanske inte behöver åter-upprepas här. Svårigheterna är av den karaktären attde är skäl nog för den åtgärd vi föreslår i reservatio-nen.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall också tillreservation nr 2.I detta anförande instämde , , , , Hans Anders-son och (alla v).Anf. 87 ():Fru talman!