prot · GN0951 · 2000-01-18 00:00:00 — Det är de som är ibehov av en sådan garanterad grundtrygghet.Sedan kan den byggas på med obligatoriska ochandra försäkringar för att man ska åstadkomma enekonomi för dem som har andra villkor än just dessaoutsiders i systemet. Det måste vara det riktiga.Anf. 74 Statsrådet ():Herr talman! använder ut-trycket "slå samman". Nej, det vill jag inte göra. Jagvill inte slå samman socialkontoren med arbetsför-medlingen, sjukförsäkringen eller socialförsäk-ringsadministrationen. Var och en av dessa tre harnämligen en alldeles egen väldigt viktig uppgift, ochde är till för att sköta sin del. Däremot är det viktigtatt individens situation måste stå i centrum för intres-set när enskilda individer kanske inte riktigt passarför dessa uppdrag. Då måste dessa och kanske ocksåandra, t.ex. sjukvården, samarbeta för att lösa indivi-dens situation. Det är någonting helt annat än att slåsamman. Om man slår samman är jag rädd för grötar till det riktigt ordentligt.Lennart har tyvärr inte någon replik kvar.Men jag slås av att det som beskriverär detsamma som medborgarlön, och det avvisar jagdefinitivt. Det är en helt annan sak att införa garanti-er, göra det möjligt för fler att komma in genom olikainsatser, så att människor inte står utanför och inteskäms för att de enstaka gånger vid särskilda tillfällenkan behöva ekonomiskt bistånd. Det är en rättighetdet också.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1999/2000:82 omrehabilitering av patienter som saknar sjukför-säkringAnf. 75 Statsrådet ():Herr talman! har frågat socialmi-nistern om följande:1. Är regeringen beredd att släppa fram FINSAM-modellen och utvidga den på rehabiliteringensområde?2. Avser regeringen att komplettera kommittédi-rektiven till utredaren om den arbetslivsinrikta-de rehabiliteringen med tydliga hänvisningar tillinvånare utan sjukförsäkring grundad på tidiga-re inkomst?3. Avser regeringen initiera en undersökning an-gående invånare utan sjukförsäkring och derasvardagssituation - en studie som visar hurmånga dessa personer är, på vilket sätt de harhamnat utanför sjukförsäkringens område, vilkamyndigheter som tar ansvar för denna grupp ifall av sjukdom och när den behöver rehabilite-ring?4. Vilka åtgärder avser regeringen att vidta i av-vaktan på den framtida reformen och på vilkennivå? Vilka åtgärder avser regeringen vidta föratt undvika en ofta återkommande diskrimine-ring av "nollade" patienter i behov av långvari-ga program för rehabilitering?Arbetsfördelningen inom ärsådan att det är jag som ska svara på frågorna.Regeringen lade i sin proposition om samverkan(prop. 1996/97:63) fram förslag om utformningen avett system med friare mål- och resultatstyrd använd-ning av medel avsedda för olika samverkansformeroch rehabilitering i syfte att uppnå samverkansvins-ter. I beredningen av regeringens förslag ingick ävenden slutrapport om lokal finansiell samordning mel-lan socialförsäkring och hälso- och sjukvård, , som lämnades av ochSocialstyrelsen.Med regeringens förslag har möjligheter skapatsför de aktörer som behöver samverka inom rehabilite-ringsområdet. Regeringens förslag inskränkte sigsåledes inte enbart till att samverkan ska kunna skemellan och . Målet förde samverkande myndigheterna är bl.a. att uppnåresultat i form av t.ex. kortare sjukskrivningstider.Regeringens förslag gick således betydligt längreän vad som skulle ha varit fallet om vi i stället endasthade föreslagit att FINSAM-modellen skulle ha in-förts i hela landet. Eftersom det är viktigt att de olikamyndigheternas ansvarsområden är tydliga är detockså viktigt att handläggare vid olika myndigheterarbetar tillsammans för att ge den enskilde ett brastöd i sin rehabilitering. Vi är därför av den uppfatt-ningen att förslagen i propositionen om samverkan,som också ställde sig bakom, är bättreägnade att åstadkomma de effekter inom t.ex. rehabi-literingsområdet som både och jag ärangelägna om att få till stånd.Vad gäller synpunkter på för-säkringskassans rehabiliteringsansvar för personersom inte är sjukpenningförsäkrade, dvs. saknar ensjukpenninggrundande inkomst, vill jag säga följan-de:Personer som av olika skäl inte längre erhåller ar-betslöshetsförsäkring har som regel ändå rätt att be-hålla sin sjukpenninggrundande inkomst. Enligt nuva-rande regler gäller att den fastställda sjukpenning-grundande inkomsten inte ska sänkas för en försäkradsom blir arbetslös före ingången av den månad hanfyller och som är anmäld som arbetssökande påarbetsförmedlingen och är beredd att anta erbjudetarbete i minst den omfattning som motsvarar densjukpenninggrundande inkomsten. Om den försäkra-de uppfyller dessa krav har han eller hon även rätt attfölja löneutvecklingen inom sitt yrkesområde. Hu-vudregeln för att man ska kunna behålla sin sjukpen-ninggrundande inkomst är således att man är anmäldpå arbetsförmedlingen och inte att man uppbär ar-betslöshetsersättning.Vidare gäller som en grundprincip att den som haren sjukpenninggrundande inkomst - dvs. är försäkradi samband med t.ex. sjukdom - ska ha rätt till ersätt-ning baserad på denna sjukpenninggrundande in-komst, om övriga villkor är uppfyllda för att erhållaersättning. Vid sjukdom under arbetslöshet erhållerden försäkrade kalenderdagsberäknad sjukpenning,dvs. sjukpenning utges för under sjukperi-oden med undantag för karensdagen.Det är i sådana fall också en självklar sak att denenskilde när det behövs ska kunna räkna med sam-hällets stöd för att denne genom rehabilitering i såstor utsträckning som möjligt ska återfå förmågan attförvärvsarbeta. Rehabiliteringen måste också sesutifrån samhällets intresse av att - när det är möjligt -minska kostnaderna för sjukpenning och förtidspen-sion.För de personer som av olika skäl inte har ensjukpenninggrundande inkomst är det viktigt att defår möjlighet att komma tillbaka respektive komma ini arbetslivet och därmed bli omfattade av det gene-rella försäkringsskyddet mot inkomstbortfall på grundav t.ex. sjukdom.Inom har en översynav reglerna för sjukpenninggrundande inkomst gjorts,både vad avser anställda och egenföretagare (för dagersättning -sjukpenning, föräldrapenning m.m.). Utgångspunktenför förslaget har varit att inkomstunderlaget så långtsom möjligt ska vara relaterat till faktiskt inkomst-bortfall. Efter remissbehandling bereds nu utrednings-förslagen inom Socialdepartementet.Regeringen har vidare på grund av den kraftigtökade sjukfrånvaron beslutat att en särskild utredareska göra en analys av sjukförsäkringen (dir. 1999:54och 82). Utredaren ska bl.a. fördjupa beskrivningenoch analysen av varför sjukfrånvaron och utgifternaför sjukpenning förändras över tiden samt så långtsom möjligt identifiera vilka direkta och indirektafaktorer som är avgörande för sjukpenningförsäkring-ens kostnadsutveckling. Utredaren ska vidare redovisahur incitament för såväl individer som arbetsgivarem.fl. kan förändras i syfte att minska kostnaderna.Utredaren ska slutredovisa sitt uppdrag senast den1 december 2000.Samtidigt pågår en översyn av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen (dir. 1999:44). Iuppdraget ingår bl.a. att kartlägga den arbetslivsin-riktade rehabiliteringsprocessen, att utforma en platt-form för prioriteringar samt att klargöra hur ansvaroch uppgifter effektivast kan fördelas mellan olikaaktörer i rehabiliteringsarbetet. Utredaren ska ocksåbeakta den rådande utvecklingen på arbetsmarknadenavseende t.ex. sysselsättnings- och företagsstruktur,arbets- och anställningsvillkor och krav på arbets-kraftens kompetens. Förslaget ska redovisas senastden . Jag förutsätter att den särskilde utre-daren i sitt utredningsarbete även beaktar de särskildaproblem som finns för personer som av olika skäl intehar någon sjukpenninggrundande inkomst.Med hänvisning till vad jag nu har sagt och motbakgrund av att det pågår två omfat-tande utredningar inom sjuk- och rehabiliteringsom-rådet har regeringen inte för avsikt att föregripa des-sa. Regeringen har inte heller för avsikt att besluta omnågra förändringar i de nuvarande direktiven till denpågående Rehabiliteringsutredningen.Anf. 76 ():Herr talman! Jag tycker att det är mycket glädjan-de att rehabiliteringsfrågorna utreds. Jag tycker ocksåatt det är mycket glädjande att socialministern delarFolkpartiets intresse för vissa grupper som kan stötapå mycket stora svårigheter när de söker rehabilite-ring. Just därför att sådana svårigheter har kommitfram , svårigheter som tidigare knapptexisterade, är det viktigt att de pågående undersök-ningarna koncentrerar sig på tydligt definierade ochklart formulerade frågor.Vi är överens med socialministern på en mycketviktig punkt, nämligen att försäkringarna måste grun-das på en inkomst. Det är en mycket sund princip.Ändå är den diskussionen viktig. Jag tror inte att endemokrati kan överleva som demokrati om vi accep-terar stora skillnader mellan grupper som har säkraförsäkringar därför att de har goda inkomster ochgrupper vilkas försäkringar är oklara och mycketsvåra att hantera. Detta händer därför att de inte pålänge har haft, eller aldrig har haft, en egen inkomst iSverige. Sedan är vi inte så mycket överens längre.Jag tror fortfarande att diskussionen om FINSAMförtjänar att föras vidare. Det var inte bara vi inomFolkpartiet som tyckte det. Jag vill citera två viktigasocialdemokrater. En sade när den nya propositionenkom: "Alla inblandade parter har tjänat på projektet.För försäkringskassa och landsting har det inneburitrena ekonomiska besparingar. Och för patienternaminskat lidande. Beslutet är helt obegripligt." Detgällde alltså beslutet att avbryta FINSAM. Det varlandstingsstyrelsens ordförande i , social-demokraten , som sade detta.Niklas , som är en annan mycket väl-känd socialdemokrat, sade om samma beslut: "Deförsäkringskassor och landsting som har förmånen attarbeta i FINSAM-försöken inser att de förslag somfinns i propositionen om utökad samverkan och för-bättrad rehabilitering ger mycket begränsade möjlig-heter att uppnå de mål som regeringen ställer i för-hållande till de möjligheter som finns i FINSAM - -- Vi konstaterar slutligen att propositionen inte gerförutsättningar för att fortsätta den samverkan somgivit så stora mänskliga och samhälleliga vinster samtutvidga och utveckla den. "vill jag gå vidare till själva kärnfrågan: Män-niskor som behöver rehabilitering men som saknar enklar position i försäkringarnas värld. Jag tycker attIngela lite för lätt glider över de frågor jagställer. Hon talar framför allt om människor som harförlorat sitt arbete men ändå kan behålla sina försäk-ringar. Men jag ställer frågor om människor som intealls har någon sjukförsäkring, de som på försäkrings-kassornas språk kallas för "nollade". Bara detta namnräcker för att skapa starkt obehagliga känslor. "Nollade" människor låter faktiskt skrämmande.Min fråga är mycket enkel: Vem tar ansvaret förde "nollades" hälsa, framför allt när de behövermycket långvarig rehabilitering?Anf. 77 Statsrådet ():Herr talman! Om vi koncentrerar oss på vissagrupper behöver vi inte diskutera det vi är överensom. Jag ska också säga någonting om FINSAM, och . Det är en hel del olika typer avsamarbetsprojekt som pågår och som har pågåtttidigare.Det är fortfarande min mycket bestämda uppfatt-ning att FINSAM var ett projekt som var bra i sig.Men det hade en nackdel. Det var en ensidig finansie-ring från en av aktörerna. Det är viktigt i dessa fortva-riga samarbeten, som gäller hela landet, att var och enav de samarbetsaktörer som ska delta kring en individbidrar med sin del av ansvaret, och också ansvaret förfinansieringen.Detta synsätt är kanske förstärkt hos mig inteminst med tanke på att sjukfrånvaron ökar, och där-med ökar också belastningen på sjukförsäkringenoerhört. Det finns inga lösa resurser liggande ochskvalpar att föra över till ett annat område, som juändå är skattefinansierat. Sjukförsäkringsavgiftenbetalar sin del, och skatten betalar sin del. Ska mansamarbeta kring individer är det viktigt att varje aktörgår in med sitt ansvar.Sedan delar jag helt uppfattningsom uttrycket "nollad". Det kan man möjligen använ-da för skojs skull i introduktionen till universitets-världen. Men jag tycker heller inte om det uttrycket.Jag fick frågan: Vem finansierar om man ännuinte har tagit sig in i sjukförsäkringen? Man har rätttill rehabilitering och rätt till hjälp. Men den ekono-miska försörjningen måste ske via t.ex.socialbidrag, eftersom man inte har sjukpenninggrun-dande inkomst. Om en person inte har sjukpenning-grundande inkomst och blir så sjuk att personenmåste få ett fortvarit stöd från sjukförsäkringen ändå rätt till förtidspension eller även om densaknar en sjukpenninggrundande inkomst från början.Det är kanske viktigt att också lyfta in det.Jag såg att var här under den fö-regående interpellationsdebatten. Det ligger lite grannsamma problematik här som var grunden i den tidiga-re diskussionen med . Det handlar omatt skapa möjligheter för individer att i grunden få eninkomst som gör att man faktiskt kan komma med iförsäkringen. Men fram till dess finns det ett antalolika möjligheter också för dem utan inkomst sombehöver rehabilitering.Anf. 78 ():Herr talman! Den här diskussionen ser enkel utom man inte har varit med på samhällets botten. Nuråkar det vara så att jag ochfortfarande har arbetat och arbetar bland mycketlångvarigt eller permanent arbetslösa invandrare,många av dem högutbildade. Där har jag träffat de"nollade". Det är faktiskt så att det i praktiken händermycket ofta att ingen vill ta ansvaret om någon behö-ver rehabilitering efter whiplash-skada eller när dehar mycket djupa psykiska problem. Då faller demellan myndigheterna.Jag har fått information från Röda korset om vissamycket alarmerande tal. Enligt Röda korset kan an-talet traumaskadade flyktingar i arbetsför ålder lågträknat vara minst 35 000. En stor del av dessa ärarbetslösa och har varit det sedan de kom till Sverige.Men de är inte registrerade vid arbetsförmedlingarna.Antagligen betraktas de som oanställbara, som mansäger på arbetsförmedlingarnas språk. Det är ettmycket skrämmande ordbruk i socialsvängen.En annan grupp hör till de mycket långvarigt ar-betslösa som fortfarande har mycket svårt att få ar-bete. AMS statistik uppskattarantalet flyktingar som befinner sig i denna situationtill 100 000. Jag vill lyfta fram de siffrorna för att visaatt det inte gäller små marginella problem. Vi har i en tendens att knuffa undan stora grup-per människor.Om man från alla håll säger till en "nollad" personsom har whiplash-skada och som vill komma tillbakaoch som inte vill förtidspensioneras: Det finns ingensom vill betala den långvariga rehabiliteringen, bety-der det att man dömer den människan till ett slagsevig isolering utanför samhället. Det är där som jagtycker att alla politiska partier måste göra någontingför att det inte ska ske.Anf. 79 Statsrådet ():Herr talman! Det låter kanske makabert att sägaatt jag är glad att tar upp den härfrågan och beskriver de här talen. Jag menar natur-ligtvis inte att jag är glad över talen, men jag är gladöver att debatten förs. Jag vill också peka på att frå-gan är uppmärksammad, vilket inte är det samma somatt man har hittat några exakta lösningar. Om det är35 000 individer är det troligtvis också 35 000 olikasituationer och livsöden. Det kan t.o.m. vara 35 000olika sjukdomar.Men i regleringsbrevet till Riksförsäkringsverketför har vi lyft upp två viktiga punkter bl.a.med tanke på det som tar upp, näm-ligen att socialförsäkringens administration ska be-akta samhällets etniska och kulturella mångfald i sittarbete. Det innebär att när man bedömer förmåner skadet ingå ett betydande mått av skälighetsbedömning-ar, aktivt vidtagna åtgärder som framkommer när detgäller omotiverade skillnader i hur svenskfödda ochutrikesfödda bedöms. Det är den ena viktiga uppgif-ten.Den andra uppgiften är att med anledning av dennationella storstadspolitiken, som tidigarehar ställt sig bakom, ger vi i regleringsbrevet i uppdrag att följa upp och stödja delokala försäkringskassorna med utvecklingsprogramför arbetslöshet i de mest utsatta stadsdelarna. Där harockså och kommunerna ett ansvarför att bl.a. gå in och arbeta med personer, människor,som har hamnat i en ond cirkel av det här slaget.Jag nämner detta som två exempel på att detta äruppmärksammat, men det är också viktiga konkretasaker.Sedan har i sin analys närdet gäller bedömningen gjort en pilotstudie där manhar tittat på vad det är för värderingar som styr, medtanke på det vi sade alldeles . Jag vill också pekapå att man, dvs. de anställda inom administrationen,måste vara medvetna om värderingarna. Rubriken är:Vi måste vara medvetna om våra värderingar. Detkan kanske gälla oss alla, att vi är medvetna om våravärderingar.Herr talman! Slutligen vill jag säga att när detgäller personer som behöver rehabilitering och sominte har någon sjukpenninggrundande inkomst är detarbetsförmedling, sjukvård och kommuner som äransvariga för finansieringen för försörjningen. Men ipraktiken är det på många håll så som säger, nämligen att det behövs ett starkt tryckför att samverkan ska kunna ske så att man verkligenfår den rehabilitering man har rätt att kräva. Ochrehabilitering har man rätt kräva även om man intehar en sjukpenninggrundande inkomst.Anf. 80 ():Herr talman! Jag skulle vilja återkomma till syn-punkter som jag också har försökt föra frambåde skriftligt och i tal. Det gäller en mentalitet sområder på olika ställen som gör att jag ibland i tvekardjupt inför de vackraste nya insatserna. Man kan gepengar till storstadssatsningen och ha mycket braavsikter. Frågan är hur man arbetar med dessa pengaroch med dessa avsikter. Var finns arenan för den somhar varit arbetslös att själv ta initiativ om alla initiativligger på tjänstemännen inom den offentliga sektorn?Var finns möjligheten för honom eller henne att självkomma fram med förslag?Den praktiska erfarenhet som jag har är att manskriver en personlig handlingsplan på ett papper, meni verkligheten har man redan bestämt allt på någotkontor. Människorna omvandlas på ett märkligt sätttill objekt för kurser, åtgärder och insatser som andraredan har planerat i minsta detalj.Jag hoppas att vi tillsammans kan göra någontingför att öppna nya arenor där människorna själva kanförsöka ta sig ut ur isolering, passivitet och ocksåsjukdom.Anf. 81 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan inte annat än understryka detsom säger att det är en angelägenhetför alla, oavsett partiuppfattning, att engagera sig föratt människor blir hörda och synliga. Individuellahandlingsplaner får inte bli något som kommer ovan-för människor huvuden och läggs i deras knä utan själv har haft inflytande över vad det är som skaske.Det kan säkert finnas många olika vägar att nåfram till detta, t.ex. forum, kanaler och mötesplatserför att föra sådana diskussioner. Ett sätt är naturligtvisatt skapa referensgrupper till arbetet i de lokala ut-vecklingsavtalen. Det finns säkert många vägar. Jagär kanske inte mästare på att ange sådana. Men omdebatten förs tydligt, om man påpekar att individuellahandlingsplaner är till för att individen ska påverkasin egen utvecklingen, om man gör det i tillräckligtstor utsträckning och om man följer upp de regle-ringsbrev som finns på det korrekta sättet, tror jag attframgångarna blir ännu större.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1999/2000:131 omförtidspensionering av ungaAnf. 82 Statsrådet ():Herr talman! har ställt följan-de tre frågor till mig.Är regeringen beredd att ställa sig bakom princi-pen om att ingen under ska förtidspensioneras?Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för attden slentrianmässiga förtidspensioneringen av ungaupphör?Avser regeringen att föreslå habiliteringspenningeller långtidssjukpenning som ett alternativ för unga?Kenneth har ställt frågorna med åbero-pande av att reglerna om förtidspension som tillkomunder bygger på helt andra förutsättningarän de som råder i fråga om utbildning och arbets-marknad. Det innebär att nästan alla ungdomar nume-ra går vidare till gymnasieskolan och att det är ovan-ligt att unga får ett stadigvarande arbete innan de fyllt20 år. Vidare framhåller att det är oroandeatt förtidspensioneringarna bland personer under 30år ökar och att många upplever det som kränkande atti unga år erbjudas förtidspension. är detsvårt för dem att tacka nej till denna, eftersom detändå är fråga om ett extra ekonomiskt stöd trots attdet leder till passivisering och signalerar att man intehar möjlighet att arbeta.Johansson åberopar förslagen i betänkandet Ungai ohälsoförsäkringen - tid för aktivitet och utveckling(SOU 1998:106) som Förtidspensionsutredningenlämnade . I betänkandet föreslås bl.a.att ingen ska förtidspensioneras ochatt man i stället ska få habiliteringspenning ellerlångtidssjukpenning. Dessutom föreslås en förhöjdåldersgräns för ersättning vid långvarigt nedsatt ar-betsförmåga.Kenneth framhåller vidare att förslagetär remissbehandlat, men att ett regeringsförslag är attvänta tidigast , en fördröjning somungdomshandikapprörelsen uttryckt sin oro över.Jag delar helt uppfattning att det ärorimligt att 16-åringar förtidspensioneras. Dennegativa antalsutveckling som beskriverstämmer inte helt med den bild jag har. Det finnsingen klar och entydig trend, varken på kort eller långsikt, som visar att antalet förtidspensionärer under 30år ökar kraftigt. Vad som kan utläsas är en mindreuppgång av antalet nybeviljade förtidspensioner un-der för dem som är och äldreoch att ökningen i huvudsak gäller kvinnor, någotsom är särskilt oroande.Oavsett antalsutvecklingen finns det starka skälsom talar för att ingen under ska förtidspensio-neras, även om jag inte är beredd att nu lämna ettdefinitivt besked angående detta med tanke på detutredningsarbete som återstår innan ett slutligt förslagkan föreläggas . Över huvud taget anser jagatt en grundläggande förutsättning för att förtidspen-sion ska beviljas en försäkrad - oavsett ålder - är attalla möjligheter till försörjning genom eget arbete haruttömts.Som framgår av vad jag sagt pågår inom So-cialdepartementet ett omfattande arbete med att re-formera hela systemet med förtidspension. En del idetta arbete är utformningen av det framtida systemetför ekonomisk ersättning till ungdomar vid långvarigtnedsatt arbetsförmåga. En viktig utgångspunkt fördetta arbete utgörs av Förtidspensionsutredningensbetänkande Unga i ohälsoförsäkringen (SOU1998:106).Utredningens förslag behöver dock kompletteraspå några punkter och vissa frågeställningar ytterligareutredas innan det kan läggas till grund för en propo-sition till . Det gäller bl.a. frågan om deolika ersättningsformerna habiliteringspenning ochlångtidssjukpenning, som föreslås ersätta förtidspen-sionen för unga.Vidare är det enligt min uppfattning nödvändigtatt det framtida ersättningssystemet för unga medlångvarigt nedsatt arbetsförmåga kan fogas sammanmed motsvarande system för dem som senare i livetråkar ut för långvarig nedsättning av arbetsförmågan.Parallellt med arbetet inom medatt utforma förslag om beräkningsregler för det re-formerade förtidspensionssystemet pågår därför ettutredningsarbete om vilka regler som ska gälla ungapersoner med långvarigt nedsatt arbetsförmåga. Av-sikten är att allt utredningsarbete ska avslutas föresommaren 2000 och förslagen omgående sändas ut påremiss. Därefter ska en proposition föreläggas riksda-gen, vilket jag bedömer kan ske i slutet av innevaran-de år. Hela det nya regelsystemet ska träda i kraftfr.o.m. Med detta anser jag mig ha besvaratfrågorna 1 och 3.Som svar på den återstående frågan om vilka åt-gärder som regeringen avser vidta för att den slentri-anmässiga förtidspensioneringen av unga ska upphöravill jag ange att ett förändrat förmånssystem bör infö-ras som i högre grad än nuvarande system är inriktatpå att stimulera till aktiviteter av olika slag, t.ex.utbildning och olika typer av kontakter med arbetsli-vet.