prot · GN09108 · 2000-05-12 00:00:00 — Det är den förordning som vi har atträtta oss efter. Den förordningen säger att det är heltokej att redan nu sätta betyg.Diskussionen om skriftliga omdömen och betyg äregentligen överspelad. Lagtexten medger kort sagt attskolorna i sätter betyg.Anf. 63 ():Fru talman! Skolministern sade att skriftliga om-dömen inte ska räknas som betyg, och det håller jagmed om. Det är inte det som är tanken med skriftligaomdömen, utan skriftliga omdömen är avsedda atthjälpa föräldrar och elever att ha en diskussion omhur eleverna når upp till de mål som man strävar mot.Jag vill egentligen bara upprepa min fråga frånförra inlägget och , nämligen: Anserskolministern att anvisningar bör komma som tydlig-gör för skolorna hur skriftliga omdömen kan se ut såatt skolorna inte behöver ägna all tid åt att funderaöver om de gör fel eller inte utan kan koncentrera sigpå att lämna information till föräldrarna och elever-na?Den andra frågan är: Kan vi tolka skolministernspositiva svar så att vi i fortsättningen slipper diskus-sionen om att det är något principiellt fel med attlämna regelbunden skriftlig information till föräldrar-na?Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Givetvis är det oerhört angeläget atten förordning är så tydlig att den inte ska leda tillolika tolkningar. Därför har vi också aviserat att omdet inte finns en gemensam tolkning av vad som står iförordningen måste vi se över den så att den i så fallblir tydligare i sin utformning.I frågan när betyg ska ges är min uppfattning där-emot och har varit, och jag har faktiskt aldrig hört attdet ifrågasatts, att har beslutat att betyg skages i årskurs 8 och 9. Redan när detta beslut en gångfattades diskuterades frågan. Givetvis var det en de-batt i om det inte skulle vara, som en delvid det tillfället föreslog, från årskurs 7 som det varittidigare. har alltid varit tydlig på att talaom när man vill att skolorna ska börja sätta betygen.När det sedan gäller utformningen av skriftlig in-formation till föräldrarna har också efter påpe-kanden och de samtal som man har haft med sett över hur man går ut med informationen tillföräldrarna. Man har ett annat formulär, där dethär om föräldrar vill eller inte vill ha den skriftligainformationen tas upp. Man tar också upp olika for-mer.Jag kan se oerhört mycket positivt i att man kandokumentera någonting som man har kommit framtill. När jag säger att jag är positiv till den skriftligainformationen är det inom de lagar och förordningarsom vi har att hålla oss till. Det ska också finnas entydlighet.Jag kan se att vi tyvärr fortfarande har en bitfram till de mål som vi har satt upp såväl med bety-gen som när det gäller utvecklingssamtalen och denskriftliga informationen. Vi får många brev från all-mänheten. Jag kan nämna som ett exempel ett brevhäromdagen där föräldrarna har ifrågasatt lärarnasbeteende. Man har varit på ett utvecklingssamtal sominte har gett någonting. Det var suddigt, otydligt.Sedan får eleven med sig ett brev hem, inte i ett slutetkuvert utan öppet. I brevet står det bara: jobbarpå i sin egen takt. Behöver tid på sig för att lära innya moment. Det är därför bra om man jobbar medmatte hemma. Har lite svårt att koncentrera sig pålektionerna och sätter sig själv ofta i en jobbig situa-tion genom att störa de andra som då blir irriterade.Det skickar alltså läraren bara hem. Det finns intenågon att föra en dialog med. Dessutom sätter sammalärare betyget IG, Icke godkänd, och använder detgamla siffersystemet med procentsatser.Tyvärr händer det då och då att vi får den här ty-pen av brev. Uppenbart har vi fortfarande en bit framför att verkligen informera och se till det hela. Skol-ledarna har ansvaret för att gå igenom med sin perso-nal hur utvecklingssamtalen ska utformas, hur mankan använda den skriftliga informationen om man villgöra det och föräldrarna också är intresserade och villha den. Det är viktigt med tydligheten. Det ska intevara så att en elev får den här typen av informationeller får information alldeles för sent från skolan omvar man befinner sig i sin utveckling. Det är viktigtatt understryka.Anf. 65 ():Fru talman! Återigen börjar ministern diskuterabetygsfrågan trots att det egentligen handlar omskriftlig information. Det som hartagit reda på om betygssättningsregler är oerhörtintressant. Då är min fråga om ministern på något sättkommer att reglera och tydliggöra det så att lagstift-ningen verkligen stämmer överens med gällandeförordning. Jag tror att det är många runtom i Sverigesom väntar på detta, inte minst nu när vi närmar ossskolavslutning.Jag skulle vilja ta upp i det här inlägget att det nuär viktigt att ministern inte kommer med någon änd-rad lagstiftning som hindrar kommunerna att geskriftlig information, allra helst inte som ministernenligt både svaret och debatten här är tydlig på attskriftlig information till föräldrarna är bra, kansket.o.m. Tidningsuppgifter som jag fick delav antyder att det kunde vara någontingpå gång. Jag hoppas verkligen att det inte blir så.Frågan är i stället, som tog upp:Kommer det någon tydlig information om hur manska utforma den skriftliga informationen? Det kan jagdäremot tycka är bra så att det inte blir betygsliknan-de när det gäller hur man ger det. Det måste väl ändåvara en statlig myndighets, , plikt att ge utdetta när nu diskussionen kommit i gång om detta.Nu har ministern en replik kvar. Jag skulle varaintresserad av att veta om det kommer ett sådantklarläggande som jag efterlyste i min inledning. Blirdet någon ändrad lagstiftning av detta? Blir det någothinder att lämna skriftliga betyg, eller står ministernsinterpellationssvar fast? I sitt inlägg säger ministernatt utvecklingssamtalen inte är tillräckliga. Det be-hövs både-och. Det är därför som den skriftliga in-formationen är så viktig.Anf. 66 ():Fru talman! Något sent vill jag ändå, när jag hördessa svar, lägga mig i debatten.Vi är faktiskt många föräldrar - och jag är en avdem - som har våra barn i skolor där vi t.o.m. har haftbetyg ända sedan mycket . Men vi har inte barahaft betyg, utan vi har också haft skriftliga omdömen.Som jag ser det har vi haft en väldigt positiv pro-cess i den skola där min dotter har gått. Där har manutvecklat dialogen mellan skola och föräldrar - medbarnet, med föräldrarna och med läraren.Vad som oroar mig lite grann med den här debat-ten är att det blir lite misstänkt att få i gång processen.Man får för sig att detta är någonting som man skagöra lite i smyg, och kan föra en öppendialog om, på grund av att de regler som finns intekommer att tillåta det.Min vädjan till skolministern blir därför naturligt-vis: Hantera nu denna fråga på ett positivt och brasätt! Låt inte det exempel tala som ministern just lästeupp för oss om en missnöjd förälder som naturligtvis,verkar det som, har varit med om ett väldigt dåligtsätt att få i gång dialogen. Se till att vi stället får po-sitiva sätt att föra dialogen på, så att våra barn fårstödet att veta hur det går i skolan.Jag tror nämligen att om vi ska få en bra skola -lika bra som överallt annars där våra ungdomarkommer att komma ut i världen - så är detta avgöran-de och viktigt. Det finns inget skäl till att just Sverigeska hamna på efterkälken.Anf. 67 Statsrådet ():Fru talman! Som svar på fråga kanjag säga att vi kommer att se över förordningen - detär ett klart besked från min sida - så att vi får enstörre tydlighet.En möjlighet kan dessutom vara att ge Skolverketi uppdrag att utforma ett kommentarsmaterial angå-ende just utvecklingssamtal och skriftlig information.Jag vet att detta har funnits för utvecklingssamtalen,men det kan också ses över. Det är säkert lämpligtmed tanke på all diskussion och debatt som har varit.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1999/2000:396 omspeciallärare i skolanAnf. 68 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vilka åtgärderregeringen avser vidta för att öka antalet speciallärarei skolan.Regeringen har uppmärksammat att den special-pedagogiska kompetensen i skolan måste stärkas.I propositionen (1998/99:105) Elever med funk-tionshinder - ansvar för utbildning och stöd upp-märksammade regeringen att specialpedagogiskkompetens ofta saknas i skolornas arbetslag. Jagciterar ur propositionen:"Den nya specialpedagogutbildningens ambitionerom ett förändrat arbetssätt, med bl.a. ett mera kon-sultativt förhållningssätt, har inte fått fullt genomslag.En orsak till detta är att det fortfarande finns alltför fåutbildade specialpedagoger. Lärare är dessutom ova-na att efterfråga och se handledning som kompe-tensutveckling. "Regeringen anser att det är betydelsefullt att spe-cialpedagogernas roll vidareutvecklas. Det är ocksåviktigt att behoven av specialpedagogisk kompetensuppmärksammas i alla skolformer och på olika nivå-er.Lärarutbildningskommittén har bl.a. haft i upp-drag att analysera behovet av specialpedagogiskkompetens hos lärarna samt komma med förslag förnyad lärarutbildning. Att se över även den spe-cialpedagogiska utbildningen ingick som en del ikommitténs arbete. En proposition om framtida lärar-utbildning är under beredning ochplaneras att föreläggas innan sommaren.Regeringen har redan vidtagit åtgärder för attstärka den specialpedagogiska kompetensen. I vår-propositionen 1999 föreslogs en treårig satsning om500 för fortsatt arbete med kvalitetoch likvärdighet. Bl.a. ska elever i behov av särskiltstöd ges bättre förutsättningar att nå målen. Behovetav lärares kompetensutveckling uppmärksammadessärskilt.Första året har medel fördelats så att Skolverketdisponerar för att förstärka stödettill kompetensutveckling för undervisning av elever ibehov av särskilt stöd.Ytterligare ska användas föratt stödja och stimulera arbetet med språkutvecklingmed inriktning på att förbättra läs- och skrivmiljöernai skolan, förstärka och utveckla skolbibliotekets pe-dagogiska roll samt stimulera samarbete och sampla-nering mellan lärare i yrkesämnen och kärnämnen igymnasieskolan.Även i vårpropositionen 2000 uppmärksammassituationen. Regeringen beräknar därför 100 miljonerkronor för särskilda utvecklingsinsatser under2001 och 2002.Inom ramen för specialskolans nuvarande anslaghar särskilda medel avsatts till , somhar fått i uppdrag att i samarbete med lämpliga speci-alpedagogiska institutioner genomföra en kompe-tensutvecklingssatsning om undervisning av barnmed grav språkstörning. Insatserna riktar sig till pe-dagoger i kommunerna.Därtill har regeringen tillsatt en organisations-kommitté för att se över statens stöd i specialpedago-giska frågor till kommunerna.Ulf säger att intagningen till särskolan harökat . I själva verket är den siffran ännuhögre. Tyvärr vet vi inte varför . hardärför fått i uppdrag att mot bakgrund av elevökning-en ytterligare analysera skälen till attandelen elever i särskolan fortsätter att öka. Vidareutredning krävs för att belysa frågan så brett sommöjligt.Anf. 69 ():Fru talman! Jag vill tacka skolministern för svaret.Anledningen till min fråga om speciallärarna äralla exempel som jag har stött på där inte minst ungaelever lämnas utan den hjälp de skulle behöva i sko-lan. Det finns ett antal barn som har mer behov avordning och struktur omkring sig, och som därför harsvårt att fungera i en stor grupp. I en klass på 25 ele-ver kan det ofta rör sig om fem sex elever som harsvårt att fungera i en större grupp.Många lärare känner en hjälplöshet när de vet attdessa barn skulle kunna utvecklas minst lika bra somandra om de bara fick lite mer enskilt stöd. Jag harpratat med en lärare som berättade att hon för ett antalår sedan lyckades ordna en speciell skrivträning fören elev hos en specialist. På ettår utvecklades den eleven från att endast ha skrivitosammanhängande meningar till att skriva bättre änsnittet i klassen.Det är otvetydigt så att många barn behöver stun-der av mer eller mindre enskild hjälp, och att mångabarn inte klarar av att vistas i stora grupper hur längesom helst. Får de den hjälpen så kan de ofta klara sigbra i en vanlig klass . Men tiden räcker tillsämre än . Enligt Skolver-ket har tiden som varje lärare lägger ned på en elevminskat med 17 %.Skolministern redogör i sitt svar för en del åtgär-der som vidtagits för att utveckla lärarnas kompetensi specialpedagogik. Skolministern säger också att detär viktigt att specialpedagogisk kompetens uppmärk-sammas i alla skolformer. Framför allt handlar rege-ringens åtgärder om att bidra till handledning ochkompetensutveckling av lärarpersonal. Det är i ochför sig bra att regeringen uppmärksammar frågan,men jag tror att det behövs andra typer av åtgärder.Fru talman! Ett huvudproblem är att utbildningenav speciallärare har upphört. I samband med lärarut-bildningsreformen som genomfördes försvannspeciallärarutbildningen till förmån för en ny special-pedagogutbildning. Specialpedagogernas uppgiftskulle inte i första hand vara att hjälpa de svaga ele-verna, utan de skulle vara ett stöd till lärarna på sko-lan. Jag menar att detta var ett felaktigt och mycketolyckligt beslut, och att utbildningen måste byggasupp på nytt.För att de här barnen ska kunna få det stöd som debehöver måste de ha speciallärare med särskild kom-petens för den typ av svårigheter som barnet har.Min fråga till skolministern blir därför om hon villöverväga att återinföra speciallärarutbildningen, ochgärna göra en ännu bättre genomtänkt speciallärarut-bildning än den som fanns tidigare. Det finns enmassa aktuell forskning om t.ex. skriv- och läsinlär-ning, medfödda störningar osv. som skulle kunnabidra till en ny och kvalificerad speciallärarutbild-ning.Anf. 70 Statsrådet ():Fru talman! fick inte lärare någon spe-cialpedagogisk utbildning i sin grundutbildning. Spe-ciallärare blev man efter 20 eller 40 poängs påbygg-nadsutbildning.Kravet var att man hade lärarexamen som grund.Detta verkade inte till förmån för integration, utanspeciallärare och specialundervisning var något försig. Verksamheten skedde ofta, till en början i allafall, i s.k. kliniker. Sedan utökades samarbetet till attske tillsammans, ibland inne i klassen, i olika former.I grundskollärarreformen 1988 fanns i den cent-rala utbildningsplan som antogs av UHÄ angivet attalla som studerade på något lärarprogram skulle fåspecialpedagogisk kompetens och ett specialpedago-giskt synsätt i sin grundutbildning. Till detta lades en60-80-poängs påbyggnadsutbildning för att de somville utbilda sig till specialpedagoger skulle kunnaverka som handledare för dem som hade en viss spe-cialpedagogisk kunskap i sin grundexamen.Den nuvarande specialpedagogiska utbildningenär alltså betydligt mer omfattande än den var när manhade speciallärarutbildningen. Dels har man special-lärarutbildningen, dels har man byggt på med ytterli-gare kompetenser. Den gamla låg alltså på 20-40 poäng och nuvarande ligger på mellan 60-80 poäng. Att i det läget gå tillbaka till det gamlaskulle innebära en försämring.Propositionen angående hur lärarutbildningen skabli är ju inte skriven och klar ännu, men iförslaget till den nya lärarutbildningen säger man attalla studenter ska få specialpedagogik inom det somman i förslaget kallar det allmänna utbildningsområ-det. Det omfattar i sig 60 poäng i förslaget, och härska alltså specialpedagogiken ingå för alla.Sedan kan man i det här förslaget välja en inrikt-ning eller specialisering. Väljer man en inriktning kanden omfatta minst 40 poäng. En specialisering kanomfatta 20 poäng. Då kan man välja att som vanliglärare göra en fördjupning mot specialpedagogiken.Detta blir då i basutbildningen. Dessutom kommerdet även i fortsättningen att finnas en påbyggnadsut-bildning som kommer att omfatta 60-80 poäng.I det nya förslaget kan alltså även basutbildningenför en lärare vara betydligt mer omfattande än i dag.Specialpedagogutbildningen kommer att finnas sompåbyggnadsutbildning. Dessutom kommer vi att hadem som är ytterligare specialister när det gäller ele-ver med speciella funktionshinder, som får ytterligareen fördjupning. Vi kommer också att satsa på merforskning runt elever med funktionshinder. Ser jag pådet som vi nu är på väg att ta fram kommer alltså densamlade bilden, tillsammans med den här kompe-tensutvecklingen för lärare, att ge betydligt störregedigenhet än vad vi har haft tidigare.Anf. 71 ():Fru talman! Skolministern sade att det vore enförsämring att få tillbaka den gamla speciallärarut-bildningen. Jag sade ju att ville ha tillbaka speciallä-rarna i skolan men också ha en bättre utbildning äntidigare.Problemet som jag ser det är att själva funktionen,speciallärare som i mindre grupp eller enskilt hjälpereleverna, är på väg att försvinna och att specialpeda-gogernas främsta uppgift är att handleda de övrigalärarna. Det är naturligtvis bra att den allmänna kun-skapen finns. Men speciallärarfunktionen i den me-ning den hade tidigare behöver vi ha tillbaka.Annars när det gäller skoldebatten brukar ju vifolkpartister säga att huvudproblemet i skolan intehandlar om pengar, utan det handlar om vilka struktu-rer man jobbar i osv. Vi tror att om en hel del lås-ningar i skolan bröts upp skulle det kunna bli bättre -utan att nya resurser skulle behöva tillföras.Men det finns en särskild reform som faktisktskulle kosta en del pengar. Det vore just att få tillbakaspeciallärarfunktionen i den svenska skolan. Antaletspeciallärare, som alltså fungerar på det sätt som jaghar sagt, har minskar med en tredjedel under 90-talet.Händer det ingenting kommer de snart att vara heltborta.Jag nämnde i min interpellation att antalet elever isärskolan ökat med enligt uppgift . Jag tackar föratt skolministern i sitt svar upplyser om att ökningen iverkligheten är ännu större. Ansökningarna från för-äldrar som vill att barnen ska gå i särskolan har ocksåökat kraftigt. Det är bra om särskolan uppfattas somett bra alternativ av föräldrar till barn som borde gådär. Men om den här ökningen av särskolan beror påatt skolan inte kan hjälpa barn som egentligen bordegå i är det en olycklig utveckling.Särskolan ger ju inte möjlighet att gå vidare till natio-nellt gymnasieprogram.Idén att speciallärarna ska ersättas med fortbild-ning av övriga lärare menar jag är fel-tänkt. Naturligtvis är det bra att alla lärare får bättrekunskaper om hur man hjälper olika elever, men detbehövs också specialkompetens.Jag tror, fru talman, att den svenska skolan behö-ver olika kompetenser. Tendensen att plåna ut grän-serna mellan helt skilda pedagogiska uppgifter ärfarlig om den tillåts gå för långt. På samma sätt somdet är en stor skillnad mellan att undervisa i svenskaeller främmande språk på gymnasiet och att arbetamed grundläggande läsinlärning med en sex- ellersjuåring, är det stor pedagogisk skillnad mellan attarbeta som klasslärare och att arbeta enskilt med enelev som t.ex. har grav dyslexi. Det behövs special-kompetenser i skolan, inte minst för de barn sombehöver extra stöd.Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Jag är ledsen om harmissuppfattat mig. Tvärtom understryker jag justbehovet av de olika kompetenserna. Men som detkommer att se ut framöver blir det ju så att baslärarenkommer att kunna få ännu mer av kompetens inomspecialpedagogiken. Detta kommer att vara till nyttaför precis alla elever. I och med detta utvecklar manden pedagogiska kompetensen.Men jag sade också att vi sedan ska ha specialpe-dagoger som har en påbyggnadsutbildning på 60-80poäng. Vi ska ha ytterligare specialister som är inrik-tade på elever med kanske udda eller kompliceradefunktionshinder. Vid sidan av detta ger vi till nuva-rande personal en kompetensutveckling när det gällerdyslexi, elever med funktionshinder osv. Vi satsardessutom medel på forskning runt funktionshinder.Jag avser dessutom att i budgeten åter-komma med en mer detaljerad redovisning av hur jagtänker använda de medel som är avsatta. Det vistår i nu är ju att vi har en brist påspecialpedagoger. Det är viktigt att vi, även om vi serpå den framtida utvecklingen, också kan möta nuet.Men det kommer jag att komma tillbaka till i budge-ten.Anf. 73 ():Fru talman! Det är bra, det som skolministern sä-ger om att baslärarna kommer att få en ökad kompe-tens när det gäller olika typer av pedagogiska svårig-heter, olika elevers problem osv. Det är bra. Men minhuvudfråga är, med tanke på att en tredjedel av speci-allärarna i den traditionella meningen har försvunnit iskolan: Kommer vi att få tillbaka lärare, oavsett om vikallar dem pedagoger eller speciallärare, som har denfunktionen i skolan att de jobbar med elever i mindregrupper eller enskilt? Det är det jag menar att vi hardet stora behovet av.Kommer vi att få människor från Lärarhögskolansom är utbildade för sådana tjänster som innebär ska jobba i mindre grupp eller enskilt? Det me-nar jag nämligen att skolan har ett mycket stort behovav.Anf. 74 Statsrådet ():Fru talman! Specialpedagogen ska kunna göra bå-de-och. Flexibiliteten är oerhört viktig. Man måsteanpassa sig efter barnens behov. behöver barnvara i mindre grupper. De behöver vara i mindregrupper och ibland under kortare tid.Givetvis ska då den som är specialist, specialpedago-gen, också kunna ta hand om de här eleverna. I andralägen ska specialpedagogen kunna vara en handledaretill hela arbetslaget. Specialpedagogen ska ocksåkunna vara en som hjälper rektor , t.ex.när det gäller att se över frågan om resurserna och hurman kan använda dessa på bästa sätt.De som genomgår specialpedagogut-bildningen ska alltså, liksom de som är aktiva,kunna fungera på olika sätt både i grupper och somhandledare.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1999/2000:350 omutvecklingen i VästsaharaAnf. 75 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat om rege-ringens agerande när det gäller med an-ledning av att det ännu inte varit möjligt att genomfö-ra någon folkomröstning om självbestämmande.Den inställning har hela tidenvarit att frågan om framtida status ska fåen rättvis, demokratisk och fredlig lösning där deinblandade parternas situation och legitima intressenbeaktas. Den princip som styrt och styr vårtagerande är folkens rätt till självbestämmande.Den senaste rapporten från FN:s generalsekretera-re är påfallande dyster och kritiskmot de båda parterna i konflikten. Båda parter be-döms ha brustit i samarbetet med FN. Generalsekrete-raren är även pessimistisk när det gäller parternasvilja att samarbeta i fortsättningen bl.a. om det storaantal överklaganden av röstlängden som förekommit.För att en folkomröstning ska kunna äga rum måsteman ta ställning till alla överklaganden vilket bedömsta i anspråk och kräva parternassamarbete. Den delar den bedöm-ning som FN:s generalsekreterare gör.I det nu uppkomna läget har FN:s generalsekrete-rare ånyo kallat in sitt speciella sändebud för att medla i konflikten och försöka nå en nyöverenskommelse mellan parterna. Från svensk sidahar vi alltid ställt oss bakom FN:s ansträngningar attlösa konflikten. Vi vidhåller denna inställning. Därtillkan vi ställa oss bakom lösningar som parterna ge-mensamt kommer överens om. Det innebär att enöverenskommelse mellan parterna i konflikten som ärsanktionerad av FN även skulle få den svenska rege-ringens stöd.Trots att folkomröstningen ännu inte kunnat ägarum är FN:s roll i central. Sve-rige har på olika sätt stött FN-missionen iVästsahara - även genom direkta insatser. Vi harockså på olika sätt backat upp ansträngningarna att fåparterna att enas om den röstlängd som ska ligga tillgrund för en folkomröstning.Sverige ger redan ett omfattande humanitärt bi-stånd för att möta flyktingarnas behov. Vårt biståndtill flyktinglägren i har pågått ochrönt stor uppskattning. bidrar Sidamed via enskilda organisa-tioner som , Praktisk solidaritet, Kommitténför kvinnor och Forum Syd. FN:s flyk-tingkommissarie, , förbereder ett återvän-dande av flyktingarna när förutsättningar för ett så-dant föreligger. UNHCR kommer då att lansera ensärskild appell för ett sådant program. Under tidenansvarar UNHCR för stöd och skydd till flyktingarnai i västra .