prot · GO0926 · 2000-11-14 00:00:00 — Detta är också i linjemed praxis vid livstids fängelse.Vad gäller frågan om varför man inte bör tillåtatvångsmedel för barn så är en anledning -kanske den främsta - till tvångsmedel attdet ska utgöra ett bevis i domstol. Det är inte aktuelltför barn under 15 år.Polisen ska meddela om det finnsrisk att barn kan skadas antingen genom missbruk avberoendeframkallande medel, genom brottslig verk-samhet eller annat socialt nedbrytande beteende. Manska alltså rapportera detta. Om det bedöms finnas enrisk för barnet så ska barnet omhändertas om det intekan ske genom frivilliga insatser, såsom t.ex. frivilli-ga drogtester.Om det dessutom är sannolikt att personen behö-ver beredas vård kan ett s.k. omhänderta-gande ske, vilket faktiskt är tillräckligt bara genom etttelefonsamtal från ordförande i socialnämnden. Detkan alltså ageras mycket snabbt och effektivt redannu.Men det är just som har den särskil-da kompetensen för att bedöma barn. Det är inte poli-sen som genom tvångsmedel ska avgöra detta. Ävenom man i något enstaka fall skulle kunna vinna pådetta, och upptäcka någon som man inte annars skulleha upptäckt, så är det i oerhört få fall. Framför allt -och i den andra vågskålen - ska inte 12-13-åriga barntvingas klä av sig inför okända poliser i det förpu-bertala stadium som de befinner sig. Det skulle intedirekt förbättra den ofta negativa attityd som mångaungdomar redan har. Detta ska ligga hos socialtjäns-ten - inte hos polisen. Men det ska finnas ett samar-bete.Anf. 63 ():Fru talman! Justitieministern har rätt i att narkoti-katestet används som bevis. Men eftersom jag självvar initiativtagare till lagändringen och också vet hurformuleringarna blev tror jag mig våga påstå att jaghar rätt när jag säger att syftet med lagändringen somöppnade möjligheten för drogtest var att vi på etttidigt stadium skulle kunna fånga upp unga för atthjälpa dem från ett framtida missbruk.Vi talar här om sociala frågor och straffrättsligafrågor. Jag skulle vilja knyta an vidare till detta, ochkonstatera att även om de straffrättsliga påföljdernainte är ensamt avgörande för våra ungas kriminalitetså tror jag att vi kan vara överens om att snabbhet ochtydlighet i reaktionerna är viktiga. Då är det oroandeatt ta del av hur överlämnandet till vård inom social-tjänsten fungerar. Detta är ju ett betyg inte bara tillöverlämnandet utan till vården över huvud taget.Den vanligaste påföljden är att unga döms tillöverlämnande till vård och böter. Men när man ska tareda på vad det innebär är det ingen som kan svara.Det finns ingen nationell norm eller regelbok för vårdinom . Hur vården ser ut beror på i vil-ken kommun den dömde bor. Det kan t.o.m. bero påvilken socialsekreterare som har hand om den unge.Enligt på Brottsförebyggande rå-det är överlämnandet till ett svart hål.Han sade i en intervju i under sen-våren: Vi vet väldigt lite om vad som sker i social-tjänsten, men vi vet att påföljderna skiljer sig åtmycket. I samma artikel framkom att Socialstyrelsenibland får samtal från socialsekreterare som undrarhur vård inom fungerar. ,som är jurist på , säger i artikeln attSocialstyrelsens svar då får bli att intevet - att det inte finns någon nationell överblick.Innan en 15-17-åring åtalas och döms ska social-tjänsten yttra sig för att åklagare och domstol ska vetamer om förövarens sociala situation och behov. Kra-ven på dessa skrivelser har höjts, men det är oklartom planerna har blivit bättre. Den utvärdering somSocialdepartementet ska göra lär dröja.Enligt min uppfattning bör överlämnandet tillvård enligt utmönstras ur straffrättenför att kunna skapa den tydlighet som våra unga be-höver. Jag är naturligtvis intresserad av att höra hurjustitieministern ser på detta. Jag undrar om justitie-ministern är nöjd med den nuvarande ordningen. Omså inte är fallet, vad avser justitieministern vidta föråtgärder?Med tanke på att justitieministern i sitt inledandesvar pekade på att många ungdomar engagerar sigmot droger vill jag återge något som oroar mig myck-et ur sammanfattning avungdomsundersökningen Vem bryr sig? Där konsta-terar att även om majoritetenav ungdomarna i undersökningen inte har provatsjälva betyder inte det att de helt tar avstånd fråndroger. Det finns en utbredd uppfattning om att "omandra vill hålla på så är det okej - det är ju deras val".Om de unga har den uppfattningen är det viktigt att visom är unga visar att det inte är andras val.Anf. 64 Justitieminister ():Fru talman! Min erfarenhet av överlämnande tillsocialtjänsten - det som jag har kunnat följa somadvokat - är inte lika svart som den bild . I många fall fungerar det mycket bra, men i vissafall skulle det kunna fungera bättre. Det är min erfa-renhet.Som väl känner till har 1995 årsungdomsmålsreform utretts. Man har i huvudsakkunnat se positiva resultat, och menar bl.a. att kvali-teten på handläggningen av ungdomsmål är tillräck-ligt hög. Kvaliteten har ökat efter reformen. Samar-betet mellan de berörda myndigheterna har förbätt-rats. Handläggningstiderna har förkortats, och speci-aliseringen har höjt kvaliteten.Men jag ska också säga att vissa brister har påpe-kats. handläggning och yttranden harinte tillräckligt hög kvalitet. Tidsfristerna innebärfortfarande problem. Domstolarna är också starktkritiska mot kravet att ungdomsmålen bara ska hand-läggas av särskilt lämpade domare.Det finns ett förslag från utredningen om att för-bättra arbetsmetoderna och att öka - och framför alltförbättra - samarbetet mellan socialtjänst, polis ochåklagare.Sammanfattningsvis anser jag när det gäller denhär frågan inte att det är så illa som , men att det kan göras ännu bättre.Slutligen är vi helt överens om att vi på alla sättytterligare får försöka satsa på information till ung-domar. Det kan aldrig göras tillräckligt mycket i denfrågan.Anf. 65 ():Fru talman! Justitieministern säger att jag har enuppfattning om vård enligt . Naturligtvishar jag en uppfattning, men det var inte min uppfatt-ning jag talade om. Jag citerade företrädare förBrottsförebyggande rådet och företrädare för Social-styrelsen. Jag påpekade också att man ska göra enuppföljning av detta inom . Detfinns ju rimligtvis ett skäl till detta, men det är be-klagligt att det dröjer.Sedan gläder det mig att justitieministern säger jatill en informationskampanj. Men då vill jag gärnagöra ett tillägg. Informationskampanj till de unga i allära, men en ung frisk människa har ofta lite svårt attta till sig den information som vi vuxna ger. Det gesju en hel del information till de unga. Dessutom vetde troligen betydligt mer än vad vi vet. Däremot vetderas föräldrar väldigt lite. Det är den typen av in-formationskampanj som jag söker. Föräldrar måstelära sig hur de kan se tecken hos sina unga. Det gällerinte bara fysiska och psykiska tecken hos det egnabarnet utan också barnets förändrade umgängesvanoroch liknande. Det är den typen av informationskam-panj jag vill ha. Det är föräldrarna som är de somförst har möjlighet att upptäcka detta, men då måstevi ge dem de redskap som de behöver.Jag skulle vara mycket tacksam om jag fick hörajustitieministern säga att justitieministern är bereddatt stödja tanken på en omfattande informationskam-panj till föräldrar och andra vuxna i barns omgivning.Information till föräldrarna är det centrala här.Anf. 66 Justitieminister ():Fru talman! Utan att gå in på några detaljer ellerge några konkreta besked vill jag säga att vi nog äröverens om att information behövs. Jag delar uppfatt-ningen att vuxna står handfallna införsituationen. Det har jag också kunnat konstatera.Slutligen vill jag säga att det allra bästa vi kan geungdomarna är en social trygghet, en bra skola och envettig fritid. Vi måste satsa på att hjälpa dem som hardet svårt. Det handlar inte i första hand om olikatvångsingripanden, utan om att hjälpa dem med detstöd som de behöver. Om man tittar på de barn somhamnar i svåra situationer och deras bakgrund, kanman , kanske inte alltid, med en kusligprecision konstatera vilket samband detta har. Det ärhär satsningen i första hand måste göras.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2000/01:52 om sä-kerheten inom rättspsykiatrinAnf. 67 Justitieminister ():Fru talman! har frågat om jag är be-redd att avskaffa påföljden rättspsykiatrisk vård. Honfrågar också vad jag avser att vidta för åtgärder för attomedelbart höja säkerheten inom den rättspsykiatris-ka vården och nämner i det sammanhanget att ettflertal rymningar skett från Karsudden.Säkerheten inom den rättspsykiatriska vården ären fråga som i första hand faller under socialminis-terns ansvarsområde. Jag vill dock understryka att detär självklart att den rättspsykiatriska vården måstebedrivas under former som medför att säkerheten intehotas och som inte underminerar förtroendet för den-na vårdform. Jag kan också nämna att Socialstyrel-sens regionala tillsynsmyndighet i för närva-rande arbetar med en undersökning av de rutiner förfrigång och permissioner som tillämpas vid Karsud-dens sjukhus och Säters sjukhus, som bytt namn tillSkönviks psykiatriska klinik.När det gäller frågan om att avskaffa påföljdenrättspsykiatrisk vård känner säkert tillatt regeringen tillsatte en kommitté meduppgift att se över lagstiftningen för psykiskt stördalagöverträdare. Samtliga i företrädda parti-er deltar i kommitténs arbete. Kommittén har tilluppgift att ingående analysera frågor om såväl ansvarsom påföljder för denna grupp av lagöverträdare.Det innebär att kommittén ska överväga bl.a. omdet finns anledning att införa en tillräknelighetsregle-ring, dvs. ett system där vissa mycket sjuka personerinte ska fällas till ansvar för en brottslig gärning medhänsyn till att de, t.ex. på grund av en kvalificeradform av psykisk störning, inte haft möjlighet att på-verka eller förstå sitt handlande. I så gott som allamed jämförbara länder tillämpas ett sådantsystem.Kommittén ska också ta ställning till hur påföljds-regleringen bör utformas . Dessa ställ-ningstaganden har naturligtvis samband med om entillräknelighetsreglering införs. Det innebär att kom-mittén ska ta ställning till om det nuvarande fängelse-förbudet i bör finnas kvar men också tillom det finns skäl att på något sätt förändra eller av-skaffa påföljden överlämnande till rättspsykiatriskvård.Reformen ska syfta till att åstadkomma en ordningsom innebär att psykiskt störda personer som begårbrott och som kan bära ett straffrättsligt ansvar ocksåska dömas till en påföljd som tillgodoser kravet på ettrimligt ingripande med hänsyn till det begångnabrottet. Behovet av vård liksom berättigade krav påsamhällsskydd måste också beaktas i detta samman-hang.Den nuvarande regleringen har kritiserats av läka-re inom psykiatrin. De har hävdat att bestämmelsernaom särskild utskrivningsprövning medför att detvingas tvångsvårda personer som inte har någotvårdbehov på den grunden att det finns en risk föråterfall i brott. Det strider mot principer som gällerför läkare inom rättspsykiatrin och har skapat etiskakonflikter för denna yrkesgrupp. Reformen ska därförockså syfta till att skapa en ordning som innebär attpsykiatrin inte får bära ett så stort ansvar för behovetav samhällsskydd.Samtidigt är det en självklar utgångspunkt attpsykiskt störda personer som begått brottsliga gär-ningar och som har ett vårdbehov har rätt att få vårdoch behandling under verkställigheten, oavsett om deska särbehandlas vid påföljdsvalet.Frågan om hur ett påföljdssystem för psykisktstörda lagöverträdare ska utformas är mycket kom-plex. Jag är inte beredd att föregripa kommitténsställningstaganden genom att nu uttala mig om ifalljag är beredd att avskaffa påföljden överlämnande tillrättspsykiatrisk vård.Jag tror att det är viktigt att se helheten i systemet.Samtidigt som sådana grundläggande straffrättsligaprinciper som proportionalitet och förutsebarhetsjälvklart ska värnas måste ett vårdbehov kunna till-godoses oberoende av om en person döms till vårdeller till ett fängelsestraff. Jag är övertygad om attmånga delar min uppfattning att det bör vara en rim-lig utgångspunkt för en framtida reform.Anf. 68 ():Fru talman! Jag ber att få tacka justitieministernäven för detta svar. Jag förstår att justitieministerninte tänker ha några synpunkter på frågan om avskaf-fandet av påföljden rättspsykiatrisk vård förrän det ärdags för en eventuell proposition. Då är det intemycket jag kan göra för att få till stånd en diskussion.Jag och alla andra som är bekymrade över den nuva-rande ordningen får föra fram våra synpunkter menhelt uppenbart vänta på besked.I justitieministerns svar saknar jag emellertid re-flexioner kring min fråga om vilka åtgärder somkommer att vidtas för att höja säkerheten utöver densedvanliga utredning som vi alltid hänvisas till. Hurmånga ska hinna rymma och kanske skada ytterligarepersoner innan något görs? Det här gör mig besvikenoch oroad.Under årets tre första kvartal ägde rymningar rumvid 49 tillfällen från . Det kan också kon-stateras att åtskilliga av rymlingarna inte återförtseller återförts först . Ett mord ägderum . Förövaren var en för-rymd dömd person som varit på rymmen i en månadnär mordet ägde rum.Det är frågan om allvarligt psykiskt störda grovabrottslingar som överlämnats till sluten vård. Av deknappt 500 som vårdades var det 61, dvs.mer än 10 %, som var pårymmen. Flera av dessa 61 rymde mer än en gång.Att justitieministern inte gav något svar på minfråga om överlämnandet tar jag inte som bristandeintresse för frågan, och inte heller att det uteblevkommentarer kring frågan om höjd säkerhet. Men jagförväntar mig några reflexioner av justitieministern inästa replik.Anf. 69 ():Fru talman! Jag hade egentligen inte tänkt attdelta i den här debatten. Men när jag såg interpella-tionen och svaret tyckte jag ändå att det var viktigt attdelta. Jag tycker att det är viktigt att säkerhetsfråganlyfts fram. Det är viktigt att ochvi som sitter i justitieutskottet debatterar och diskute-rar de här frågorna även om de egentligen ligger hosSocialstyrelsen.Från min utgångspunkt är detta otroligt viktigteftersom det underminerar förtroendet för dennavårdform. Det som har skrivits och de rymningar somhar varit har skadat förtroendet för den rättspsykiat-riska vården. Det ser jag som ett allvarligt problem.Nu sitter det en kommitté som ska se över de härfrågorna och den här problematiken.Det är viktigt, tycker jag, att lyfta fram i den härdebatten att förslag, t.ex. att påföljdenska avskaffas helt och hållet, gör att man ska dömastill fängelse. Är det så att man behöver vård ska manfå vård, men blir man frisk tidigare ska man förasöver till fängelse. Men om man döms till fängelse, fårsitta i fängelse och får vård på anstalten ska manöverföras med tvång till en psykiatrisk vårdinrättningefter strafftiden om man bedöms behöva vård.Det här är ju också en fråga där man behöver vägain rättssäkerhetsaspekter. Om man nu bedömer attmänniskor är psykiskt friska nog att kunna dömas tillfängelse och om man också bygger in ett system därmänniskor med tvång ska kunna överföras till enpsykiatrisk vårdinrättning har man frångått många avde rättssäkerhetsprinciper som vi har i alla andra fall.När man debatterar frågan om medborgarnasskyddsintresse tycker jag att det är viktigt att man integlömmer att det stora flertalet sitter inne för brott somhar ett ganska lågt straffvärde och att de sitter innemycket än de skulle ha gjort om de hadedömts till fängelse.Det är viktigt att man lyfter upp den här debatten.Jag tycker att den har blivit så snedvriden. Det är folksom begår grova brott, som får korta vårdtider ochsom sedan släpps ut i samhället. Vi vet ju att i huvud-delen av de här fallen är det inte alls på det sättet.Det här systemet har faktiskt kommit till för ska tillvarata medborgarnas skyddsintresse uti-från ett sjukdomsperspektiv. Det är viktigt att manlyfter fram det när man debatterar de här frågorna.Jag hoppas att justitieministern i debatten omrättspsykiatrisk vård lyfter upp den här stora gruppensom ju faktiskt, med de lagar och regleringar vi har,är inlåsta under en än om de hadedömts enligt det vanliga rättssystemet. Därför börman också - och jag hoppas att kommittén kommerfram till det - bevara den rättspsykiatriska vården.Det behövs förändringar. Man behöver se över lag-stiftningen. Men i grund och botten ska vi ändå hasom princip att man inte dömer sjuka människor tillfängelse. Det är vårdbehovet som ska vara avgörande,inte att vi vill straffa människor.Anf. 70 Justitieminister ():Fru talman! Jag vill först säga att det faktiskt ärSocialdepartementet som har hand om den här frågan.Därför ska inte jag svara på det.Sedan vill jag bara göra en liten kort korrigering.Det är 37 fall, inte 49, av rymningar från Karsudden.Men det är väl i och för sig illa.Jag har kunnat konstatera att det som är svårighe-ten är att många rymningar sker under permissionersom är ett avgörande steg för att kunna återanpassa enmänniska. Det är där en av svårigheterna ligger.Sedan handlar det faktiskt inte bara om att av-vakta kommittén och om min nya roll som justitiemi-nister. Jag har ju kommit i kontakt med de här saker-na och också kunnat konstatera de enorma svårighetersom finns.En svårighet uppstår just om man är psykiskt sjukvid brottstillfället. Frågan är om man då ska kunnastraffas retroaktivt för det. Men det är också så attunder nuvarande former kan en person vara kvar påpsykiatrisk klinik enbart på grund av risken för åter-fall, trots att han egentligen inte har ett vårdbehov.Det är ett stort problem.Det är alltså med ett genuint spänt intresse somjag kommer att ta del av det här därför att jag kännertill det , med de saker som kan göras.Jag är inte beredd . Men det är alltså av flera skäl,inte bara på grund av min nya roll som justitieminis-ter.Sedan tror jag inte att det blir så oerhört mycketlängre tid. Men det är riktigt att man många gångerdöms till längre påföljd. Jag har själv företrätt enperson som var dömd för misshandel och som fortfarande inte hade kommit ut. Det var ettbrott som kanske skulle ha gett ett halvårs fängelse.Efter fem år, trots att vi hade provat det var tredjemånad, hade han inte kommit ut. Jag ärmedveten om att det är längre straff.Men exakt hur mycket längre vet jag inte.Det finns många problem med det här. Jag tror attdet är klokt att avvakta kommittén. Vi ska inte tastridsfrågor , tycker jag, som vi kanske kan kommaöverens om sedan. Det här är en mycket svår fråga.Det gäller verkligen att avväga de saker som nunämns, rättssäkerheten och de skyddsintressen somfinns för presumtiva brottsoffer.Anf. 71 ():Fru talman! Det är som justitieministern säger attden som överlämnas till sluten psykiatrisk vårdkommer under . Men vi har juinom kriminalvården en rätt stor andel personer, i allafall på vissa anstalter, som lider av även svårare psy-kisk ohälsa.Jag har fått lite information från . Mangjorde en inventering som visade attminst av de intagna på led av måttligtill svår psykisk ohälsa. är den enda anstalt iSverige som har en läkare som på heltid ägnar sig åtvård av psykiskt störda lagöverträdare som sitter ifängelse.Nu är det så att med den budget som blir aktuellför kriminalvården får man som resultat attdenna heltidstjänst på får skäras ned till enhalvtidstjänst. Därutöver kommer ett antal sjukskö-tersketjänster att få dras in.Oberoende av hur det blir när det gäl-ler hela gruppen psykiskt störda eller sjuka lagöver-trädare är det faktiskt viktigt att vi ser till att det storaantal med psykisk ohälsa som finns på våra fängelserfår möjlighet till adekvat vård under fängelsetiden.Det är viktigt för deras del. Det är viktigt för männi-skorna utanför murarna som de ska möta den dag deblir frigivna.Jag vill gärna höra vad justitieministern tänker gö-ra för att höja kvaliteten på den psykiatriska vårdeninom kriminalvården. Jag nöjer mig inte med svaretom det tillskott som kriminalvården får , fördet är förbrukat om i olika uttalanden omvad det kan användas till.Anf. 72 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Jag håller med om att det här är en mycket svår ochkomplex fråga. Men jag tycker också att det är viktigtatt lyfta fram båda aspekterna. Det är viktigt att maninte bara tittar på dem som avviker utan också på detpositiva som uppnås inom rättspsykiatrin. Det ärviktigt att man ser att det inte är så enkelt som attstraffets längd kan vara avgörande, utan att man heltgrundläggande utgår från människors vårdbehov.Man kan emellanåt få uppfattningen i debatten att denrättspsykiatriska vården bara är till för att vi ska slip-pa fängelser och att det egentligen inte finns någotinnehåll i den. Därför är det viktigt att man lyfter uppden andra aspekten.Fru talman! När det sedan gäller det ökande anta-let psykiskt sjuka eller psykiskt störda på våra an-stalter måste jag säga att det är ett resultat av denförändrade lagstiftning som drev ige-nom.Jag vill vädja till justitieministern att titta över dethär, så att vi inte bygger upp en alternativ rättspsyki-atrisk vård inom kriminalanstalterna som viinte använder oss av den kompetens och kunskap somredan finns uppbyggd utanför. Vi vet att det finns enbrist på medel . Det är viktigt att vi också ut-nyttjar medlen så effektivt som möjligt. Det kan ald-rig vara att bygga upp en rättspsykiatrisk vård inomanstalterna motsvarande den vi har utanför. Det voreett slöseri med resurser.Anf. 73 Justitieminister ():Fru talman! Jag anser - och jag tror att det ärmånga som anser det - att reformen 1992 medfördeatt fler psykiskt sjuka kom innanför fängelsets murar.Ett problem med det är ju att de som inte hardömts till livstids fängelse kommer att komma utunder den tid som det har bestämts att de ska vara ifängelse. Det kanske inte alls är den tid som är lämp-lig och som är tänkt för att de ska komma ut. Dåskulle det naturligtvis vara bättre om de var dömdatill psykiatrisk vård med den prövning som sker.Jag vill också passa på att säga att det inte är så så lätt släpps ut när man har dömts till psykiat-risk vård. Det är en ordentlig prövning av domstol ilänsrätten.De personer som finns inom våra fängelsean-stalter och som har psykiska problem har ju rätt att fåvård och behandling , oav-sett om det sker en särbehandling vid val av påföljd.Det innebär självfallet att även personer som fårfängelsestraff ska kunna få kvalificerad psykiatriskvård under verkställigheten. De undersökningar somgjorts tyder på att ett stort antal intagna behöver så-dan vård.Kriminalvården har resurser för psykiatrisk öp-penvård. Det har också inrättats särskilda stödavdel-ningar för intagna som har problem på grund av psy-kisk störning, som psykiatrin inte anses kunna be-handla. Men kriminalvården kan inte ge tvångsvård.Sjukvårdshuvudmännen ansvarar för den slutnarättspsykiatriska vården. Personer som är intagna påanstalt kan också föras över till psykiatrin för att fårättspsykiatrisk vård, om det finns ett sådant behov.Slutligen förstår jag inte det som sägs om att de270 miljonerna skulle ha ätits upp. De är ett extratillskott till kriminalvården under nästa år.Anf. 74 ():Fru talman! Justitieministern uttrycker sig inte iklartext. Av formuleringen fick jag intrycket att justi-tieministern är kritisk till reform. Det kanvara intressant att få reda på om justitieministerntänker riva upp den reform som var ett förslag somjustitieminister lade på riksdagensbord. Vi på den borgerliga sidan är också delaktiga, ioch med att vi inte återkallade propositionen. Men detvar som lade fram förslaget.Justitieministern talade om möjligheten till öp-penvård för psykiskt störda. Den finns formellt. Mennär man tittar på situationen inom allmänpsykiatrininser man att kriminalvårdens patienter inte har så lättatt få den vård de behöver. Inom allmänpsykiatrin harman mycket stora bemanningsproblem. Det råder storbrist på sköterskor och psykiatrer. Eftersom kriminal-vårdens patienter lätt hamnar sist i kön är det viktigtatt kriminalvården får egna resurser för att kunna geadekvat vård.Anf. 75 Justitieminister ():Fru talman!