prot · GN0956 · 2000-01-26 00:00:00 — Man saknar helt enkelt tillgång.Det kommunala bostadsbolaget är inte heller berettatt ta detta ansvar ensamt.Jorma har tur - han får stanna kvar i rummet i detsärskilda boendet. har han fortfa-rande inte lyckats få bostad utan utsätts fortfarandeför urinprovtagningar och oanmälda inspektioner.Entreprenören får fortfarande betalt av kommunen,och platsen - som säkert skulle behövas bättre avnågon annan - är upptagen. Kommunen försöker påolika sätt få tillgång till bostäder, men avsaknaden avbostadsanvisningslagen gör att kommunen står infören närmast omöjlig uppgift.Fru talman! Jag är övertygad om att detta exempelklart visar på behovet av ett återskapande av en bo-stadsanvisningslag.Utskottsmajoriteten avslår vår motion med hän-visning till den utredning som pågår och som är enfortsättning på den boendesociala beredningen. Situ-ationen runtom i landet är svår, vilket jag har fåttbevis för i mitt arbete i . Mångakommuner försöker nu skapa bostadsanvisningsavtalpå frivillig väg, oftast med mycket nedslående resul-tat. Jag menar att det inte finns någon anledning attvänta . Jag yrkar därför bifall till reservation 19under mom. 21.Det andra exemplet jag vill ta upp liknar i vissadelar det tidigare. Det här handlar om . Tom-my arbetade i ett kommunalt bolag under flera år.Periodvis missbrukade amfetamin, men trotsdetta lyckades han sköta sitt arbete och sin bostad. Endag beslutade sig kommunen för att konkurrensutsättabolaget, och bolaget gick över till en privat entrepre-nör. För att klara det låga anbudet var entreprenörentvungen att låta en del av de anställda gå, och Tommytillhörde dem som fick gå.I den här situationen gick det snett för ,som började använda lite mer amfetamin än han gjorttidigare. Även han missade två hyresinbetalningar.Eftersom har a-kassa får han ingen hjälp avsocialtjänsten, och han vräks. klarar inte avatt bo i härbärget utan väljer att bosätta sig i ett tält påen sopstation. Han lyck-as trots att han bor i tält få ett nytt arbete och söker nubostad. har dessutom tur - han har en chef påsin nya arbetsplats som ger honom en månad på sigatt hitta en bostad som en förutsättning för att kunnasköta sitt jobb. Kommunen kan inte heller i detta fallhjälpa till, eftersom man inte har tillgång till bostäder.Även det här löser sig genom att nu fårrum på ett särskilt boende av ungefär samma typ somJorma fick. Därmed får han också underkasta sigsamma krav i sitt liv. Om vid ett tillfälleskulle visa prov på missbruk, om han t.ex. skulle taett par snapsar till sillen, skulle det innebära att hanåterigen ställdes på gatan och skulle förlora sitt arbe-te.I en del andra kommuner skulle kunna fåett socialkontrakt utan något besittningsskydd ochleva i och för sig under samma förutsättningar mendock något bättre.Vänsterpartiet har motionerat om ett stärkt besitt-ningsskydd i den här sortens boende. Även här hänvi-sar utskottsmajoriteten till fortsättningen av den bo-endesociala beredningen. Eftersom vi i vår motionhänvisar till samma utredning väljer jag att nu inteyrka bifall till vår reservation. Om förslag om stärktbesittningsskydd däremot inte blir ett av resultaten avutredningen lovar vi att återkomma till kammarenmed en ny motion.Fru talman! För att vi ska förstå hur illa andra-handskontrakten fungerar skulle jag vilja referera tillett samtal jag hade vid ett av Hemlösekommitténsseminarier, där en man beskrev ett av sina boenden påett andrahandskontrakt: upphördekontraktet. Då kan vi börja prata om rättstrygghet förmänniskor! Det finns gott om exempel på andra-handskontrakt som bara har varat en eller två dagar.Två timmar är det kortaste.Det sista exemplet, fru talman, är däremot av etthelt annat slag. Det handlar om , som efter stu-denten bestämmer sig för att vara modern och flexibeloch börjar arbeta på vikariemarknaden. Efter femmånader bestämmer sig för att söka sig ut påbostadsmarknaden. , som inte bor i inte har en kommunledning som förbjuder all-männyttan att bygga nytt, lyckas hitta en bostad, ochallt borde vara frid och fröjd.Men, fru talman, nu visar det sig plötsligt att hy-resvärden kräver borgenär trots att kan visa uppegen inkomst. Skälet är att hon saknar fast anställ-ning. mamma är ensamstående med ytterligaretvå barn som bor hemma, har tyvärr ett par betal-ningsanmärkningar och är dessutom lågavlönad. Hongodkänns därför inte som borgenär. får intelägenheten av de skälen. blir utan lägenhet. Honflyttar hem till en kompis, något som många ungdo-mar gör och som tyvärr ganska många tror är någonsorts frivilligt val.Anna upplever sig själv som hemlös, liksommånga av de andra ungdomar som tvingas bo kvarhemma eller som tvingas bo ihop med kompisar. MenAnna räknas inte när gör sina beräk-ningar.Vänsterpartiet har motionerat om rätten att över-klaga när man upplever sig nekad en lägenhet påosakliga grunder. Utskottsmajoriteten har valt attavslå vår motion utifrån att vårt förslag, trots att mansäger det vara vällovligt, inte kommer att hjälpa denbostadssökande eftersom lägenheten inte kommer attvara ledig om det skulle visa sig att den klagande harrätt. Jag måste konstatera att fantasi och kreativitet idet här fallet inte kan sägas prägla utskottsmajorite-ten. Naturligtvis skulle vitesföreläggande ha en pre-ventiv verkan och fungera avskräckande gentemot dehyresvärdar som väljer att diskriminera bostadssö-kande. Utifrån detta yrkar jag bifall till reservation 20under mom. 22.Slutligen, fru talman, vill jag dessutom yrka bifalltill reservation 3 under mom. 3, som tar upp behovetav förbättring för hyresgäster avseende förverkande-reglerna. I både Tommys och fall skulle enindividuell prövning av avhysningsbeslutet kunnatleda till att situationen för dem båda inte hade blivitlika allvarlig som den blev.De flesta vräkningar , närmare bestämt ,sker på grund av hyresskulder som oftast är betydligtlägre än kostnaderna för vräkningarna. Resultatet aven avhysning är också allvarligt och innebär intesällan en svår social situation för den som drabbas.Kostnaderna för samhället och den enskilde överskri-der vida skuldernas storlek i de allra flesta fall. Omman dessutom tar i beräkning att av de vräktaenligt en undersökning av ett årefter vräkningen inte lyckats få boende med egetkontrakt borde det vara självklart att reglerna förförverkandet sågs över och att man på allvar tittadeöver den totala sociala situationen, förutsättningaroch förbättringar, för den som hotas av vräkninginnan man bestämmer sig för att vräka.Tack för ordet!Anf. 73 () re-plik:Fru talman! Jag noterar beskriv-ning av situation. Jag noterar också att det hankommer med som medicin är tvång och straff, byrå-krati och krångligheter i form av en bostadsanvis-ningslag.Jag menar nog att det finns bättre kreativitet ikommunerna än så. Med hjälp av kommunala bostä-der av olika slag, som i exempelvis, medhjälp av överenskommelser med de privata fastig-hetsägarna om att ställa lägenheter till förfogande förmedicinska och sociala förturer måste det finnasmöjligheter att lösa detta på ett annat sätt, på sammagång som de kommunala bolagen naturligtvis bör takontakt med hyresgäster som tenderar att ligga eftermed sin hyra.Det finns många kreativa möjligheter inom kom-munerna som man borde utnyttja och lyckas medinnan man kommer med ytterligare straff, tvång,lagar och byråkrati.Anf. 74 () replik:Fru talman! Jag konstaterar att jag uppenbarligen inte lever i samma verklighet. flesta kommuner försöker man åstadkomma justde frivilliga avtal som det talas om med både privataoch kommunala bostadsbolag. Man gör det utan nå-gon som helst framgång. De möjligheter som önskar skapas inte.Dessutom kan jag konstatera att i sin replik till mig hänvisade tillatt de kommunala bostadsbolagen borde ta det storaansvaret. Det är analogt med det som händer i Nackaatt de kommunala bostadsbolagen ska hållas tillbaka.Kvar ska stå någonting som vi har bekämpat i Sverigeunder mycket , nämligen det som brukar kal-las social housing eller socialbostäder. Där står kom-munen kvar med på bostadsmarknaden,medan de privata bostadsbolagen i de centrala delarnaav städerna enligt Skårmans eget sätt att se det ska harätten att skruva upp hyrorna till vilka nivåer somhelst, så att man inte riskerar att få in s.k. felaktigahyresgäster i sitt boende.Carl-Erik Skårman saknar tyvärr, fru talman, allaförutsättningar att vara delaktig i en lösning av detta.Det tvång som hänvisar till attkommunerna eller bostadsbolagen skulle utsättas förmed en bostadsanvisningslag är mycket litet i förhål-lande till det tvång som de människor känner som bori härbärgen, på andrahandskontrakt och i ständigosäkerhet. Det tvånget är mångdubbelt större förindividen än den möjlighet som vi vill skapa förkommunerna att ge alla rätten till eget boende.Anf. 75 () re-plik:Fru talman! Det är väl skam till kommunledningom den äger ett bostadsföretag men inte kan förmådet bostadsföretaget att ta emot hyresgäster som harsådana stora problem som pratar om.Det måtte vara en oerhört handlingsoförmögen kom-mun vi då talar om.Då förstår jag att den inte heller lyckas åstad-komma några avtal med privata fastighetsägare. Dåförstår jag också att den inte förmår införa ett systemdär det kommunala bostadsbolaget på ett tidigt stadi-um tar kontakt med hyresgäster som ligger efter medhyran, vilket ofta kan vara en indikation på att detfinns ett socialt problem att lösa.Jag förstår också att om det är kommuner med så-dan brist på handlingskraft lyckas de inte heller upp-föra tillfälliga bostäder för människor som är i ome-delbar nöd. Det kan jag ha lite större förståelse för.Det är inte alltid så lätt att komma förbi bygglagstift-ning, bygglov, lagfrågor och sådana saker. Men nogborde man kräva handlingskraftigare kommuner ände som finns i modellvärld.Anf. 76 () replik:Fru talman! Jag delar naturligtvis uppfattning att vi behöver se mer handlings-kraftiga kommuner när det gäller de här frågorna. Detär vi överens om.Däremot är vi inte överens om att, som Carl-ErikSkårman föreslår, man ska avlöva de allmännyttigabolagen. Allmännyttans styrka har varit och är fortfa-rande i viss mån att man har förutsättningar att erbju-da boende åt alla grupper.Det efterlyser är sociala bostä-der. De kommunala bostadsbolagen ska ta ansvar.Visst, de kommunala bostadsbolagen har kanske ettstörre ansvar än de privata bostadsbolagen. Men enförutsättning för att segregation och negativ utveck-ling inte ska bli en självklarhet är att detta inbegripersamtliga aktörer på bostadsmarknaden. Bostadsrätts-föreningar, privata hyresvärdar och kommunala bo-stadsbolag måste vara beredda att ta sin del av ansva-ret.Kommunerna lyckas inte få fram överenskommel-ser med de privata bostadsbolagen, inte heller där dekommunala bostadsbolagen ställer upp. Det förutsät-ter såvitt jag förstår att bostadsanvisningslagen meddet snaraste återskapas.Anf. 77 ():Fru talman! Detta är den första debatten om hy-resrätt och bostadsrätt under det här millenniet. Minförhoppning är att ska bli familjens mil-lennium. Det är ingen tillfällighet att Kristdemokra-terna toppar bostadsligan med 230 miljonermer än regeringen. Syftet är att göra bostadspolitikenfamiljevänlig.Att tala om familjen utan att beröra boendet är förmig en omöjlig uppgift. En bostadspolitik byggd påfrihet, rättvisa, nytta och behov är grundläggande försubsidiariteten - stödet för familjen. Det handlar omfrihet att kunna välja mellan olika former som hyres-rätt, kooperativ hyresrätt, ägarlägenhet, bostadsrätt,radhus, kedjehus, villaboende, osv.En rättvis bostadspolitik handlar inte om milli-meterrättvisa, att alla ska ha lika stor yta, lika storhyra, lika hög standard. Det måste få variera beroendeav hur den enskilde vill prioritera och kan prioriteraatt använda sina resurser.Av våra fyra miljoner bostäder är hälften byggdaefter . Hälften finns i hyreshus och hälften finns ismåhus. Bostadspolitiken har ändrat inriktning. Frånatt ha byggt på ett bidragssystem har styrningen bör-jat gå över till de enskilda människorna, med undan-tag av alla hinder som finns i Stockholmsregionen.Hyrorna är fortfarande alltför höga. I genomsnittgår av den enskildes utrymme av lönen efterskatt till hyra.Fru talman! På de boendes villkor - allmännyttanpå , ett betänkande om allmännyttan ochbruksvärdet, har fem utgångspunkter:· dispositiva regler· ökat hyresgästinflytande· möjlighet att bo till självkostnad· allmännyttan till för alla· konkurrens på lika ekonomiska villkorKristdemokraternas första reservation hand-lar om bruksvärdet. Bruksvärdessystemet har spelaten viktig roll för att skapa ett hållbart besittnings-skydd för hyresgästerna och för att motverka hyres-höjningar på bostadsmarknader med brist på lägen-heter. Systemet var marknadsbaserat och hyresrela-tionerna skulle återspegla marknaden.Vi kristdemokrater anser att systemet tyvärr intehar fungerat. I flera fall avviker hyran mycket frånsystemets tanke. Eriksmålet i är ett teckenpå detta. Attraktiva lägenheter i centrala lägen ärunderprissatta, medan hyresgäster i mindre attraktivaområden betalar för hög hyra. Detta stimulerar ensvart hyresmarknad.Vi behöver en mer flexibel hyressättning.Utbud och efterfrågan måste avspeglas bättre. Det harvarit och är katastrofsituation vad gäller byggandet avlägenheter.Ett problem är också att bruksvärdessystem-et ofta kringgås genom att man bygger om och höjerhyran. Det måste finnas en balans mellan hyresvär-dens anspråk på att få genomföra sådana åtgärder somi ett fastighetsekonomiskt perspektiv är erforderligaoch hyresgästens befogade krav på inflytande.I allt boende måste personlig kreativitet tas till va-ra. Jag vill därför, fru talman, här yrka bifall till re-servation 10 under mom. 10 om självförvaltning.Också betänkandet SOU 1999:148 pekar på nöd-vändigheten av större valfrihet. Det handlar om med-verkan och samarbete. När man besöker t.ex. Ring-dansen och i ser manverkligen behovet av ett nytänkande under 2000-talet.Inflytande och ansvar är viktigt.Under mina som lärare har jag frågat mångaelever som klottrat om de klottrar hemma i sitt egetkök. De ser då helt förvånade på mig. Här har vibrustit i . Mitt och det allmänna har varit storamotpoler.I utredningen vädrar vi kristdemokrater en seger,att den mest utvecklade formen för hyresgästinflytan-de - den kooperativa hyresrätten - bör permanentas ilagstiftningen. Utformningen av lagstiftningen utredsnu av regeringen. ska kunna varierafrån , eller hur man vill uttrycka det, tyck-er vi kristdemokrater.Självförvaltning ger också möjlighet till hyres-sänkning. Detta kan vara av avgörande betydelse förflera familjer. Vi hör allt oftare att den sista hundra-lappen för många kan leda till att bubblan brister, tillatt hela familjen kapsejsar.Självförvaltning ger också möjligheter till grann-kontakter, gemenskap och ökad trivsel. Man kan intebortse från vilket dilemma ensamhet är . Detundergräver hela våra folkhälsa. När det gäller trygg-het befrämjar anonymiteten brottslighet. Därför ärden gemenskap som kan ges på boendesidan mycketviktig.Vi kristdemokrater har flera reservationer till dettabetänkande. Vi är ensamma om att kräva att ett cent-ralt bostadsrättsregister ska införas. Det är viktigt attregeringen skyndsamt kommer till medförslaget.Det behövs också en utredning om bostadsrättenspantvärde. De nya regler som trädde i kraft om skulle stärka bostadsrättens värde som pant den1 har inte uppfyllts. Det gäller också frågan om den legalapanträtten och köparens förpliktelser vid överlåtelse.Vi är också missnöjda med kronofogdemyndigheter-nas handläggningstider.Fru talman! För att förbättra valfriheten bör enförändring göras så att de enskilda bostadsrättsinne-havarna ska kunna ansvara för lånen i stället för bo-stadsrättsföreningen. Att kunna göra ränteavdrag ilikhet med en villaägare förbättrar för den enskilde.Den enskilde kan också påverka storleken av detkapital som han vill använda. Ett personligt sparandeär samhällsekonomiskt positivt. Värdet som pantkommer därmed att förstärkas.Regeringen har fått kalla fötteroch undergrävt boendedemokratin. Ett sådant exem-pel var just majoritetskravet vid ombildning till bo-stadsrätt. Kravet på kvalificerad majoritet bör snarastupphävas. Med ett sådant beslut kan fastigheter istället för att överlåtas på en bostadsrättsföreningöverlåtas till spekulanter. Det var inte meningen, ochdet gynnar inte de boende.Fru talman! har nästan 600 bo-stadsrättsföreningar drabbats av konkurs. Bristen påkänslighetsanalyser i ekonomiska prognoser är an-märkningsvärd. Stat och kommuner har kostnader påca som en följd av den ekono-miska krisen för bostadsrättsföreningar. Denna eko-nomiska risk skulle påtagligt minska om bostadsrätts-föreningar fick full avdragsrätt för sina räntekostna-der. Den första skatten handlar om av taxe-ringsvärdet för berörd fastighet. Den andra är eninkomstskatt om av en schablonintäkt på avtaxeringsvärdet.Fru talman! måste den nuvaran-de snigelfarten i bostadspolitiken öka.Anf. 78 () re-plik:Fru talman! Jag delar upp-fattning om valfrihet i boendet. Jag nödgas ocksåkonstatera att regeringen har svårt att efterkommariksdagens beslut från om att utreda ochkomma med förslag om ytterligare en upplåtelseform.Ju fler upplåtelseformer vi har, desto större möjlig-heter har man att tillgodose de boendes önskemål.Därvidlag är även tredimensionell fastighetsbildningav värde.Jag delar också uppfattningen att pantvärdena påbostadsrätter ska stärkas och att förfogandet överförfallna panter bättre ska klargöras för att det storaflertalet bostadsrättsinnehavare ska få tillgång till ensundare finansiering så att vi slipper fallissemang påden punkten.Anf. 79 () re-plik:Fru talman! Jag uppfattade inte någon kritik motdet som jag hade sagt, utan detta var mera som enbekräftelse. Då vill jag ytterligare framhålla att justägarlägenheter är en viktig upplåtelseform.Vid förra debatten hörde jag att vår kristdemokrat att en utred-ning snabbt skulle komma till stånd, och det har juriksdagen beslutat om. Så jag tackar för stödet.Anf. 80 () replik:Fru talman! När man lyssnar på kristdemokrater -i det här fallet - kan man kon-statera att de spretar åt många olika håll. Man sägeratt bostaden är viktig, att den är en social trygghet förfamiljen, att det är viktigt med gemenskap för en-samma människor osv. I tvekar maninte en sekund när man säger att det är helt okej atthyrorna höjs så mycket att människor inte kan bokvar. Den fria marknaden ska kunna lösa problemen.Sedan vill man då avskaffa stora delar av bruksvär-desprincipen.Jag måste fråga om hon lyss-nade på mitt anförande. föresprå-kar en rå marknadsekonomi på bostadssektorn somgör att segregationen kommer att öka och möjlighe-terna att välja kommer att begränsas mycket kraftigtför dem som har låga inkomster, vilket för övrigtUlla-Britt själv konstaterar i sitt anförande.Hon säger att det är inkomsterna som avgör hur mankommer att bo och att inte vill hanågon millimeterrättvisa.Men jag vill ändå fråga hurhon ställer sig till ett återskapande av en bostadsan-visningslag, till rätten att överklaga om man inte fåren bostad på osakliga grunder och till möjligheten attförändra reglerna när det gäller förverkande.Anf. 81 () re-plik:Fru talman! Vi har aldrig sagt att vi förespråkar entotal marknadspolitik, utan som väl hörde talade jag om valfrihet för alla ocholika möjligheter för alla. Det innebär att vi måste hatentaklerna ute åt många håll. Men det betyder inte attvi är splittrade eller har motstridiga uppfattningar. Vivill ha boende för alla efter val och efter vad denboende själv vill prioritera. Den boende kanske villlägga mer pengar på sin bil i stället för på boendet.Jag kan hålla med om vissa delar.Jag tycker att exemplet om stämmer helt. Ung-domar som inte kan påvisa någon fast inkomst harväldigt svårt att få lägenhet . Därmed diskrimi-neras yngre människor och deras självförtroendeminskar. Det handlar inte bara om bostad, utan dethandlar också om att man inte kan teckna ett mobil-telefonabonnemang om man inte haft en viss inkomst.Detta gäller oavsett om man är 20, 25 eller . Dettar alltså att bli vuxen och självständig i dag.De åtgärder som väljer är alltsådisciplinära åtgärder och att gå in för auktoritärametoder. Jag litar mer på våra kommunpolitiker ochpå att vi tillsammans ska kunna lösa detta. Kommu-nerna har det yttersta ansvaret för den enskildes bo-ende på orten.Anf. 82 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja fråga Ulla-BrittHagström om det finns något mer auktoritärt än attförvägra människor rätten att bo, om det finns någon-ting som är mer auktoritärt i samhället än att en fas-tighetsägare säger till en bostadssökande: Även omdu har jobbat får du inte bo här efter-som du inte har fast anställning. Finns det något meraauktoritärt?Vi föreslår att man ska ha rätt att överklaga ett så-dant beslut. Det måste finnas någon rättvisa i detsociala boendet. Eller är marknadskrafterna så heligai det kristdemokratiska tänkandet att man över huvudtaget inte är beredd att begränsa marknadskrafternasrättigheter när det gäller bl.a. rätten att förvägra män-niskor ett boende.De andra två fallen är alldeles riktiga. Det rör sigom människor som jag har träffat och pratat med, sådet är inga påhittade fall. Tror inte Ulla-BrittHagström att det hade varit en klar fördel för bådeJorma och om det hade funnits en bostadsan-visningslag som gav kommunerna möjligheter attunder en viss press teckna frivilliga avtal med bo-stadsbolagen - med både kommunala och privatabostadsbolag samt med bostadsrättsföreningar - föratt skapa ett boende åt alla kommunmedborgare?Dessutom kan jag konstatera att det naturligtvis ärinkomsterna och inte det personliga intresset somavgör var man kan bosätta sig när marknadshyrornafår råda.Situationen i min egen hemkommun ärsådan att lägesfaktorn numera slår igenom i . Det innebär att alltfler människor inte har rådatt bosätta sig där de vill, hur mycket de änprioriterar, för när hyran överstiger det som de får ut ilön kan de inte prioritera längre.Anf. 83 () re-plik:Fru talman! Vi har ju alla i bostadsutskottet fåttskriften om S:t Eriksmålet i , som visar påatt människor kan bo kvar till lägre hyresutgifter iinnerstaden medan de i ytterområdena pressas allt-mer. Jag tycker inte att det är bra att ha det så.Sedan håller jag med beträffandehans exempel, och jag tog själv ett exempel. Jag trorinte alls att det är påhittade fall. Vi kristdemokraterengagerar oss också för hemlösa. Det är en oerhörtviktig fråga, för det är fundamentalt att alla männi-skor ska ha rätt till en bostad. Men jag tror inte att dethjälper att vi står här i kammaren och bestämmer attKalle eller ska överklaga på det ena eller detandra sättet. Vi måste se till att det är varje kommunssjälvaktning att visa på goda och på dåliga exempeloch säga till på skarpen till de kommuner som intesköter detta på ett bättre sätt.Visst upplevs det som auktoritärt för en person attinte få en bostad. Då blir hela samhället auktoritärt.Men jag tror inte att det går att styra på det sätt somSten menar, utan jag tror att vi tillsam-mans måste bli mycket bättre på att visa på dessafrågor hemma i kommunerna.Vi har bostadslösa i , där jag bor, och detskäms jag över. Därför måste vi alltid ta upp och visapå problemen och hjälpas åt att lösa dem, för social-lagstiftningen innebär trots allt en garanti för denenskilda människan.Anf. 84 ():Fru talman! När man lyssnar på debatten här kanman gott konstatera att vi är väldigt olika.Jag tycker faktiskt att det var intressant att höra dekonkreta exempel som gav på män-niskor som har det jobbigt. Jag tar faktiskt till migdem.Det är helt tydligt och klart så att det är en växan-de klyfta mellan de människor som har det bra i Sve-rige och de som inte har det. Det är då lätt att slå sigför bröstet och tycka att det är okej, att vi inte skavara lagstiftande osv. Men när det gäller den svagasidan, som känner sig helt hjälplös, undrar jag om viinte också bör ta till lagstiftning för att rätta till pro-blemen.