prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Dåinberäknar man inte ens produktionsbortfallet. Dethandlar om utgifter i sjukförsäkringen. Det handlarom vårdkostnader. Det handlar om förtidspension.Jag tror att det vore bra om Riksförsäkringsverketoch gjorde en utredning avkarensdagen, av ekonomiska konsekvenser och sys-selsättningskonsekvenser om man tog bort den. Manbör då även inberäkna a-kassa, arbetsmarknadsåtgär-der och utbildning till arbetslösa som skulle kunna fåjobb om man tog bort karensdagen.Sist men inte minst vill jag säga något om det jagvar inne på i början, nämligen stressen i arbetslivet.Man kan likna stressen i arbetslivet vid en tryckkoka-re. Möjligheten att korttidssjukskriva sig fungerar dåsom en säkerhetsventil. Ingen vill ju ta bort säker-hetsventilen på en tryckkokare, men i arbetslivet harvi gjort just det. Vi ser resultatet i form av långtids-sjukskrivningar, utslagning och förtidspensionering.Jag vill med de här orden föreslå att man priorite-rar karensdagen och gör en utredning av konsekven-serna om man tar bort den. 352 ()replik:Fru talman! Det låter väldigt bra det talar om. Men jag tycker att det skulle vara bättreatt ha en arbetsorganisation där människor inte blirsjuka, inte blir stressade, och att det finns tillräckligtmånga människor för att man ska hinna med utan attbehöva ha säkerhetsventilen att vara sjukskrivenkorttid.Jag tror att det faktiskt är bättre, och att vi tar an-svaret för korta sjukskrivningstider på annat sätt.Anf. 353 () replik:Fru talman! Självklart måste mycket göras på dethär området, även om jag tror att karensdagen är enav de viktigaste sakerna. Jag håller med om att vimåste titta även på arbetsorganisationen.Jag tror också att den här frågan skulle kunna dri-va fram en bättre arbetsmiljö på arbetsplatserna. Detkommer nämligen att innebära att de företag och ävenoffentliga arbetsplatser som satsar på en god arbets-miljö kommer att se att antalet sjukdagar går ned. Detblir alltså ett incitament för en bra arbetsmiljö.Det är tyvärr svårt att genom företagens och ar-betsplatsernas välvilja driva fram en bra arbetsmiljö.Det krävs lite mer. Jag håller med om att det behövergöras mer än karensdagen. 354 ()replik:Fru talman! Jag tror fortfarande inte riktigt påHillevi idéer. Företagen har ju redan i dagmöjligheter att skapa en bättre arbetsmiljö. Det tyckerjag att man ska komma överens om i olika former avavtal.Jag tror att det kommer att bli ytterligare kostna-der. Det här har införts också för att sätta en visspress på arbetstagarna för att man ska ta det extraansvaret.Samtidigt håller jag med om attdet kan vara problem för vissa grupper. Det gällerframför allt låginkomsttagarna. Men att höja deraslöner tror jag är ett bättre sätt än att ta bort karensda-gen.Anf. 355 () replik:Fru talman! När vi kommer in på löneökningarväxer frågan. Då får vi ta in andra aspekter. Då fårman titta på inflationen. Det berör väldigt mångaandra områden och givetvis andra arbetsgrupper. Engenerell löneökning är en väldigt stor fråga. Därmedinte sagt att den inte är intressant, men det är en an-nan fråga.Jag tror dessutom att det tyvärr är så att många fö-retag resonerar utifrån vinstsynpunkt, på gott och ont.Det är klart att kortsiktigt sparar företagen på att färresjukskriver sig, om de inte kompenseras av samhälletpå något sätt. Som det är tror jag att det förföretagarna är som en Döbelns medicin, dvs. det gårbra i början när människor går till jobbet, men såsmåningom blir de utbrända och långtidssjukskrivna.Detta drabbar också företagen. T.o.m. SAF har börjatdiskutera långtidssjukskrivningarna. Det är ju ettaccelererande problem som även rör företagen.Anf. 356 ():Fru talman! Det är stora klyftor i sjuklighet ochdödlighet mellan människor i olika sociala positioner,och möjligheterna att leva ett hälsosamt liv är fortfa-rande mycket olika i dagens Sverige.Olle skriver i sin studie av dödlighets-skillnader mellan olika socioekonomiska grupper:Om okvalificerade arbetare skulle kunna ges sammalåga dödlighet som högre tjänstemän skulle dödlig-heten minska för männen och förkvinnorna i denna grupp. Nästan hälften av dödlig-heten bland dessa arbetarmän och närmare en fjärde-del av dödligheten bland kvinnorna i samma grupp äralltså i någon mening socialt genererade.Den ökade arbetstakten är en av de mest påtagligaarbetsmiljöförändringar som inträffat under de se-naste fem åren, både för kvinnor och män. Mångakvinnor uppger också att det tunga och ensidiga ar-betet har ökat.Arbetet beskrivs som stressigt, man har för myck-et att göra, och det är psykiskt påfrestande. Konflik-terna och risken att utsättas för våld på arbetsplatser-na har också ökat. När det gäller våld och hot är sär-skilt personal inom vård, omsorg och socialt arbeteutsatt.SCB:s arbetsmiljöundersökning visade att under1997 hade nära var femte yrkesverksam sådana fysis-ka besvär till följd av sitt arbete att de hade svårt attarbeta eller utföra ett dagligt hemarbete. Detta mot-svarar 700 000 personer.Hur stor del av socialförsäkringens kostnader somkan hänföras till ohälsa är svårt att beräkna. I utred-ningen Hälsa på lika villkor sägs det att på grund avden arbetsrelaterade ohälsan minskar bruttonational-produkten med ca per sjuk person.Det innebär att för varje person som genom förebyg-gande eller rehabiliterande insatser kan vara kvar iproduktionen så ökar bruttonationalprodukten med ca180 och arbetsskadad.I den publicerade utredningen vidvägskäl som många har refererat till, konstateras detatt hälsoläget i befolkningen försämrades första hälft, men att hälsoläget därefter utveck-lats svagt positivt, eller i varje fall inte fortsatt attförvärras.Generellt sett har kvinnor sämre hälsa än män,äldre sämre hälsa än yngre, personer födda utomlandssämre hälsa än personer födda i och arbetaresämre hälsa än tjänstemän.Riksförsäkringsverket genomför ibland lite störreundersökningar vad gäller sjukskrivningsbehovet ilandet. refererade bl.a. till dennaundersökning. Jag ska därför inte nämna så mångasiffror.På ett år, , har det skett en ök-ning vad gäller sjukskrivningarna. Depersoner som var sjukskrivna eller kortaretid ingår inte i undersökningen.Det går ganska snabbt att konstatera i undersökning att kvinnor är klart överre-presenterade bland de sjukskrivna. Tyngdpunkten i åldersfördelningen bland desjukskrivna ligger i åldrarna 50-59 år.När det gäller sjukfallens längd har andelen korta-re sjukskrivningar minskat och de mycket långvariga,, har ökat. Detta mönster gäller båda könen.Statistiken säger oss att kvinnor är överrepresente-rade bland de sjukskrivna. Men jag anser inte attriskgrupperna bland kvinnorna har uppmärksammatstillräckligt. Det behövs betydligt mer forskningsinsat-ser inom detta område: Riskfaktorn i att vara kvinna.Vad är det som gör att kvinnor är mer sjukskrivna änmännen? Är det kanske en alltför slimmad offentligsektor? Har kraven och stressen ökat inom vården?Beror det på maktrelationer eller kanske på att flerkvinnor tar mer ansvar för familjen än männen?Ja, frågorna är många, och eftersom vi vet mycketlite om detta måste det fram mer forskning och sär-skilda insatser på detta område.Under de senaste åren har det genomförts rege-ländringar i trygghetssystemen som syftar till renod-ling av dem. Det innebär bl.a. att möjligheterna att tahänsyn till några andra skäl än de rent medicinska vidbedömning av t.ex. rätten till sjukskrivning har mins-kat radikalt. bedöms den försäkrade som ar-betsför även om det inte finns några lediga arbeten attsöka.LO föreslog vid sin kongress 1996 att vi borde er-sätta nuvarande sjukpenningförsäkring, arbetsskade-försäkring och förtidspension med en ohälsoförsäk-ring. Ohälsoförsäkringen ska vara en aktiv försäkringsom bidrar till arbetsförbättringar, så att sjukdomaroch skador kan minska. Den ska också genom ökadsatsning på rehabilitering se till att människor fårmöjlighet att åter börja arbeta.Bevisregeln för bedömning av arbetsskador måsteförbättras. Det är kanske idé att se över detta förslagigen. Vi bör nog veta att den tillämpning som försäk-ringskassorna tvingas till kan innebära storapåfrestningar för den enskilde.Det är viktigt att vi får ett regelverk som innebäratt den försäkrade upplever sig rätt bedömd. Det kanju inte vara rättvist att kvinnor har dubbelt så svårt attfå en anmäld arbetssjukdom godkänd som männen.Och av samtliga godkända arbetsskadefall är endast30 % kvinnor.Det är säkert en berättigad kritik att försäkrings-kassorna inte beaktar kvinnors och mäns olika fysiskaförutsättningar och arbetsförhållanden vid arbets-skadeprövningen. Det behövs stora förändringar bådei arbetsskadeförsäkringen och i bedömningen ochhandläggningen av arbetsskador.Arbetsskadeförsäkringen är äldsta social-försäkring med på nacken. Den förstalagen kom 1901 och gällde ersättning för olycksfallinom industrin. Jag hoppas att vi kan fira 100-årsjubileum med en mänskligare och rättvisare ar-betsskadelagstiftning. Det är verkligen lön-tagare värda.Anf. 357 () replik:Fru talman! berörde i sitt an-förande arbetsmiljöaspekternas betydelse för hälsan.Med tanke på de trygghetsfaktorer som vi har disku-terat skulle jag gärna vilja ha ett klargörande frånSven-Erik vad gäller betydelsen av rehabi-litering. behandlades nämligen i kam-maren ett betänkande från socialförsäkringsutskottet.Då gällde det FINSAM- och SOCSAM-projekten.I den debatten agerade intensivt och försvarade att vi skulle förlängaförsöken med den finansiella samordningen, trots attdet har visat sig att vi har sparat väldigt mycket peng-ar på detta. Jag citerade vid det tillfället ett tidigarebetänkande där vänsterpartisten kraftfullt för att just permanenta försöken ochinte fortsätta med dem som försök. Därför skulle jagvilja ha ett klargörande av varfördetta vänsterpartistiska lappkast har kommit när detgäller att permanenta försöken FINSAM ochSOCSAM.Anf. 358 () re-plik:Fru talman! Rehabilitering är, precis som CristinaHusmark säger, mycket viktig. Jag tror attvi kan tjäna mycket pengar i samhället och de enskil-da individerna kan tjäna mycket pengar genom att viförbättrar rehabiliteringen.Det pågår ju en särskild utredning om rehabilite-ring. Jag förväntar mig en hel del av den utredningen.Jag tycker att vi ska vänta och avvakta den utredning-en innan vi säger exakt vad som bör göras när detgäller rehabilitering.Men när det gäller samarbete finns det, som Cris-tina Husmark också säger, olika försök:SOCSAM, FINSAM OCH FRISAM. Vi har gjort denbedömningen i vårt parti att det nog är väl värt attsatsa på FRISAM. Det har visat sig att de försökentill samarbete har utfallit ganska bra.Anf. 359 () replik:Fru talman! Om jag inte har fel är både Sven-ErikSjöstrand och jag engagerade inom och har mycketerfarenhet av företagshälsovården. Vi vet att väldigtmånga får kämpa för sin rehabilitering och att väldigtmånga hamnar mellan stolarna. just här att det är speciellt kvinnor, många iåldern , långtidssjukskrivna ochmera. Då är det väl viktigt att vi tar snabba tag. Jagvet att personalen inom , social-tjänsten och hälso- och sjukvården ser en större möj-lighet att hjälpa och stötta de personer som behöversnabb rehabilitering om man får maximera resursernaoch ha dem i samma påse.Jag förstår inte. Jag skulle vilja få ett ytterligareförtydligande. Vad är det som saknas i tidigare utred-ningar? Vad är det som förväntarsig av utredande? fårmånga lida och det kostar pengar.Anf. 360 () re-plik:Fru talman! Rehabilitering är ett jättestort områdeoch det är verkligen viktigt att hela samhället satsarpå detta. Det gäller att vi gör ordentliga utredningar,att gör adekvata bedömningar, attarbetsgivaren är engagerad, att vi arbetar mycketförebyggande och att vi inte glömmer den enskildeindividen utan lyfter fram de möjligheter som denenskilde har.Både och jag är juväldigt intresserade av att det ska bli ett bra samar-bete. Men det måste också baseras på en viss frivil-lighet och så många olika myndigheter som möjligt,som har intresse av ett bra rehabiliteringsarbete, börkunna vara med i det här samarbetet.Anf. 361 ():Fru talman! Trygghet är som vi har hört tidigare idebatten ett mångfasetterat ord och innebär mycket.Den viktigaste trygghetsfaktorn är att ha ett arbeteoch därigenom få en inkomst att leva på.Arbetet är i sig självt en trygghet. Det ger bådeinnehåll och skapar för de flesta sociala relationer.Dessutom ger arbetet lön som skapar förutsättningarför att själv kunna försörja sig och sin eventuellafamilj.Det är glädjande att kunna konstatera att arbets-lösheten i minskar och att alltfler får jobb.Men fortfarande måste vi tyvärr konstatera att mångastår utanför arbetsmarknaden.Över 8 % är öppet arbetslösa eller i åtgärder. Tilldetta ska läggas de som är undersysselsatta och villöka sin arbetstid, de som går i , de somav arbetsmarknadspolitiska skäl är pensionerade,m.fl. I en högkonjunktur står alltså mellan och15 % av befolkning utanför arbetsmarkna-den. Detta är skrämmande siffror.72 000 har varit oavbrutet inskrivna som arbets-sökande och 80 000 är långtidsarbetslö-sa.Men än mer oroad blir man om man ser på dettaur ett historiskt perspektiv. , 1989,vilket inte är så länge sedan, var antalet sysselsatta iSverige ca 3,9 miljoner personer, medan samma siffraår 1999 var 3,6 miljoner. Det är en skillnad på nästan300 000. Det är 300 000 människor mindre som ar-betar nu än . befolkning harinte minskat på . Detta är mycket allvar-ligt.Sysselsättningen och därmed antalet arbetande iSverige har alltså minskat med allt vad detta innebärav minskad trygghet och oro för individer och famil-jer. Vad gör då regeringen åt detta? Vad gör regering-en för att skapa förutsättningar för fler arbetstillfäl-len? Ja, det skulle jag väldigt gärna vilja ha beskedom från regeringens företrädare. Men både närings-minister och biträdande näringsmi-nister har valt att vara frånvarande fråndenna debatt, liksom de var frånvarande från denarbetsmarknadspolitiska debatten i kam-maren. Det är både förvånansvärt och nonchalant attministrarna inte deltar när debatterar ar-betsmarknadsfrågor.Förklaringen är kanske att regeringen och nä-ringsministrarna inte vill komma till kammaren, ef-tersom de inte har något att redovisa för kammaren.Två propositioner har kommit, och enligt den nyapropositionsförteckningen kommer inte mycket nyttunder våren. Påfallande lite händer tydligen i Nä-ringsdepartementet. Man frågar sig vad Näringsde-partementet mer gör än pratar och tillsätter olikasamtalsgrupper och andra grupper eller delegationer.Och när t.ex. en av dessa grupper, Småföretagsdele-gationen, kom med några förslag brydde sig regering-en inte om vad dess egen delegation presterade. Av77 förslag är enbart 12 genomförda, och då får manräkna snällt. Varför tillsätter man utredningar ochdelegationer om man inte bryr sig om vad de säger?Vi moderater anser att alla delegationens förslagsnarast måste genomföras.Att sänkta skatter på arbete och för företagandeger fler jobb är alla företagare och ekonomer överensom. Men inte heller här är regeringen beredd att göranågonting. När kommer förslag om avskaffande avvärnskatten, dubbelbeskattningen på ägande i företagoch en minskning av marginalskatter? Dessa skatterär skadliga företag och innebär att antalet arbetstill-fällen minskar.I industriavtalet har arbetstagarna och arbetsgi-varna gemensamt kommit fram till detta och skriverbl.a. : Parterna är överens om att det behövs en nyskattereform som stimulerar arbete, utbildning ochföretagsamhet. Inkomstskatten måste sänkas ochmarginaleffekterna minskas successivt i alla in-komstlägen.När inser regeringen att parterna inom industrinhar rätt?Sänkt skatt på hushållstjänster har debatteratslänge. Här sker ingenting beroende på oenighet iregeringen. Tiotusentals jobb skulle här kunna skapassom skulle ge barnfamiljer en bättre situation. Äldreskulle kunna få hjälp med snöskottning och hjälp iexempelvis trädgården.Nio EU-länder har i ett försök från januarisänkt EU-momsen för att skapa fler jobb. Man skulleha väntat att skulle vara med i det. Men inte,är givetvis med där heller. Varför är man intemed och försöker? Kanske det beror på yttrande för inte så länge sedan. Han sade såhär: Det ligger inte i den svenska linjen att minskaarbetslösheten genom skattesänkningar utan genommer traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Bosse kanske skulle lyssna på sinakolleger som sysslar med industriavtalen.Flaskhalsproblematiken är en annan stor fråga. Vivet om att ett antal företag inte kan nyanställa. Trotsatt vi har god konjunktur kan tre av tio företag inteväxa i takt med ökad efterfrågan på produkter ochtjänster. Sju av tio företag har redovisat klara rekryte-ringsproblem enligt enundersökning.Det här är också oroande. Men ingenting sker härheller, utan företagen får vänta på att anställa.Vad sker när det gäller arbetstidsförkortningen?Den kostar, som ju alla vet, pengar. Varifrån ska depengarna tas? Vi har hört i denna kammareolika bud. Senaste var att man skulle minska antaletkarensdagar. Men problemet kanske löser sig ändå,för i vanlig ordning är socialdemokraterna oense.Bertil säger ja, säger ja,trycker på. trycker på,men säger nej. säger nej och enligt : Detta är en farlig väg.Det kanske skulle vara intressant om någon före-trädare för regeringspartiet kunde säga så här: Visjälva får bestämma om vi vill ha en arbetstidsför-kortning eller ta ut de här pengarna i mer lön. Eller ärdet så att det ska bestämmas av det socialdemokratis-ka partiet och av regeringen? Eller är det så att oenig-heten också bidrar till att det ändå går rätt väg, dvs.att ingenting sker?Det var en del av de frågor som jag ville ta upp.Vi moderater har som sagt ett antal förslag om hur vivill förändra arbetsmarknaden: sänka skatter, ta bortvärnskatten, ta bort dubbelbeskattningen på aktier,minska marginalskatten, satsa på kompetensutveck-ling, lärlingsutbildning, förändra arbetsrätten och fåsänkta skatter på hushållstjänster. Vad vill socialde-mokraterna, och vad vill regeringen?Jag beklagar att man inte får tillfälle att någongång diskutera med ministrarna. Men någon gångkanske de kommer till kammaren. Det blir en gladöverraskning att få se en näringsminister här. För sinapropositioner gör han tydligen inte så mycket.Anf. 362 () replik:Fru talman! Det var skojigt att höra att vi har fått väldigt många nya jobb inäringslivet . Jag hörde säga att det förs en så bedrövligarbetsmarknads- och näringspolitik att vi inte kom-mer att klara en sysselsättningsökning. konstate-rar att det går bra.Jag satte i skatteutskottet vi hadeborgerlig regering. En av de första åtgärderna mangjorde var att lägga fram en ofinansierad proposition,som man kallade för skattepolitik för tillväxt. Det varminsann handlingskraft. Det var nästan inte en endaskatt som man inte skulle sänka, men på detta följdeår av nedgång i ekonomin.Det krävs, , en stabil ekonomi och lå-ga räntor. Det är socialdemokratin garant för, för ska kunna få en ordentlig sysselsättningsutveck-ling.Det krävs också kraftfulla satsningar på utbild-ning. Och det är socialdemokratin garant för.Anf. 363 () replik:Fru talman! Att missa och inte kunna öka antaletarbetstillfällen i en högkonjunktur vore en prestation.Vi befinner oss faktiskt i en högkonjunktur. Man kanknappast säga att antalet arbetstillfällen, , har ökat genom att den socialdemokratiskaregeringen har försökt att förbättra villkoren. Man harinte brytt sig om Småföretagsdelegationens förslag.Man har inte sänkt några skatter. Man har inte gjortnågonting vad gäller hemtjänster. I en högkonjunkturgår det inte att missa att antalet arbetstillfällen ökar.Vad ni än gör blir det fler arbetstillfällen. Att ta åt sigäran för att det går bra när man inte gör någonting ärändå, tycker jag, lite väl magstarkt.Anf. 364 () replik:Fru talman! Det är en stabil ekonomisk politiksom har lagt grunden för att nu kan befinnasig i spetsen när det gäller konjunkturutvecklingen.Det är en myt när säger att socialdemo-kratin inte har gjort några skattesänkningar för före-tagarna. Tvärtom - trots att det var tufft förra man-datperioden genomförde vi riktade skattesänkningar,sänkte egenavgifterna för småföretagarna, förändradeägarbeskattningen radikalt för de små och medelstoraföretagen. Vi har vidtagit ytterligare åtgärder i åretsbudget.Mycket av den svenska utvecklingen leds avIT-utvecklingen. Där ligger socialdemokratin i fron-ten, bl.a. genom en väldigt bred satsning på IT, intebara för några, som har föreslagit, utanför att alla löntagare ska ha möjlighet att få del av ensådan förmån. Arbetsmarknadspolitiken spelar enviktig roll för att motverka flaskhalsar, den som mo-deraterna motarbetar.Anf. 365 () replik:Fru talman! Jag vill börja med flaskhalsproble-matiken. De borgerliga partierna har under en lägretid försökt att få socialdemokraterna att ta itu medfrågan. Det är först man har gjort det.Man får ändå ge lite grann av den rätta beskrivningenav hur man kommer till rätta med flaskhalsproblema-tiken. Det har man inte lyckats med ändå.I mitt anförande noterade jag att det var 300 000mindre jobb nu än . Det visar ju att dethär har varit ett problem. Och fortfarande har vi pro-blemet att alltför många människor står utanför ar-betsmarknaden.Att är nöjd och belåten må stå förhenne, men jag är inte nöjd när mellan 700 000 och1 miljon människor står utanför arbetsmarknaden, omman räknar in förtidspensioner och kunskapslyft. Jagskulle vara förtvivlad, som sagt var, även om det gårlite bättre. Därom kan och jag varaöverens, men skillnaden är att jag tycker att det bordekunna gå ännu bättre. Det hade det gjort om regering-en hade gjort någonting.Anf. 366 ():Fru talman! Trygghet - det är ett vitt begrepp,som mycket kan rymmas inom. Det har vi hört underdagens debatt, och ännu mer lär följa.En central del för att vuxna människor ska kännatrygghet är att man känner sig behövd, att man har enuppgift, att man har en plats, att man har ett arbete.Att man har en stadig inkomst för hyraoch för mat - det ger trygghet i tillvaron.Jag vill verkligen instämma i glädjeyttringarnaöver att fler har arbete än . Fort-farande är det oroväckande många - drygt 600 000 -som inte har arbete trots att de så önskar.Hur skapas arbete? Jo, basen, även för offentligsektor, är att det finns människor som finner det varavärt att ge all sin tid, all sin fritid, allt sitt engage-mang och att sätta sin familjs ekonomiska trygghet idet vågspel som kallas företagande, småföretagande.Kommer man att vara beredd att ta dessarisker?Enligt den intressanta utredning som kom i de-cember, Statens åtgärder för fler och växande före-tag, konstateras att har färre entreprenörer änjämförbara länder, att för få företag startas och attnäringslivet är en för liten del av den svenska ekono-min. var rubriken i radions P 1i måndagsmorse. Det gavs ett scenario där man visa-de att utländska köpare tar över de gamla familjefö-retagen med rafflande hastighet. När ägandet försvin-ner från orten ökar osäkerheten både för företaget ochför de anställda. Produktionen läggs där det är billi-gast. Något nytt händer i en bygd som har haft denhögsta tillväxten i under åren 1990-1998.Något nytt händer i . Våra inhemska skatte-regler gör att det är betydligt billigare för utländskaföretag att köpa svenska företag.Hur räddar vi jobben? Hur stimulerar vi entrepre-nörskap och nyföretagande?För det första behöver vi uppmuntra entreprenör-skap på ett medvetet sätt. Vi behöver uppmuntranyfikenheten som drivkraft i lärandet. Nyfikenhetenär grunden också för entreprenörskap. Jag skulleönska att man kunde införa ett entreprenöriellt synsättredan i , inte som ett eget ämne men somen grundläggande pedagogisk princip. Knyt ihoputbildningsväsendet med näringslivet. Inför en funge-rande lärlingsutbildning, så att ungdomar tidigt kan fåfotfäste på arbetsmarknaden, så att de blir kända aven arbetsgivare. Stimulera alla de ungdomar som vill bli egna företagare.