prot · GN0977 · 2000-03-09 00:00:00 — Jag var bara nyfiken att få höra omCarina är nöjd med förhållandet att justi-tieministern på inte har lyckats klara av attskriva dessa direktiv. Tycker att detär bra? kanske har någon uppfatt-ning om när tiden har runnit ut för justitieministern.Anf. 109 () re-plik:Fru talman! Det är klart att när ger ettuppdrag till regeringen, ska regeringen fullfölja upp-dragen. Så kommer också att ske. Direktiven håller påatt förberedas.Anf. 110 () re-plik:Fru talman! uttalar väldigt klartsitt och övriga socialdemokraters ogillande av ägarlä-genheter, och det känner vi ju till. Men det facto har,precis som påpekat, en majoritet avriksdagen begärt en utredning av den här typen avboende.Carina säger också att det är spekula-tion att ha ägarlägenheter. Men om det nu skulle blimöjligt att skaffa ägarlägenheter, torde också en delhyreslägenheter kunna bli lediga. Det bör väl ligga iert intresse.Sedan kan jag än en gång upprepa , för jag tycker att den är så viktig. Är det rimligtatt det tar att få direktiv av det här slagetskrivna?Anf. 111 () re-plik:Fru talman! Det märks ganska tydligt på repliker-na här att det är attraktivt med ägarlägenheter enligtvissa ideologier. Vi delar inte den uppfattningen. I enav reservationerna, om jordförvärvslagen, stod det attläsa att man inte vill ha kortsiktigt vinstintresse. Jaguppskattar att vi kan vara överens åtminstone i denfrågan. Jag kan också se vissa samband med ägarlä-genheter vad gäller detta.Anf. 112 () re-plik:Fru talman! Att det är attraktivt för vissa medägarlägenheter är helt klart, men det är inte klart attdetta är fel bara för att socialdemokraterna tycker det.Det är ju ett faktum att en majoritet i riksdaghar begärt en utredning, och det måste ni acceptera.Anf. 113 () re-plik:Fru talman! Vi accepterar att en majoritet har fat-tat detta beslut. Därför pågår det nu förberedelser förett direktiv angående ägarlägenheter.Anf. 114 ():Fru talman! Jag vill tala för min och , Förvärv av fritidsfastigheter.Signalerna från regeringen till skärgårdsbefolk-ningen är följande: Visst vill vi ha en levande skär-gård, men du som bor där ska veta följande. Någraserviceutbud som t.ex. affär, skola och post kan du iframtiden inte räkna med, förutom förståsdå ett allehanda utbud av tingeltangel och färdigmatfinns att köpa utmed bryggorna. Varje gång som dutittar ut genom fönstret för att se väderförändringaröver havet, påminn dig då själv om att det här är enhälsoförmån och en njutning som är hårt beskattad.Visst låter detta ironiskt, men så blir den framtidaverkligheten om ingenting drastiskt görs.Är detta, kan man fråga sig, ett återinförande avklassamhället? Som framgår i betänkandet erhöllSverige vid inträdet i EU ett undantag under fem årnär det gällde utländska förvärv av fritidsfastigheter.Undantaget gav möjligheter att överväga och vidtabehövliga åtgärder i områden som riskerade att ut-sättas för överexploatering och där i första hand denbofasta befolkningens intressen borde tillgodoses.Regeringen valde att ingenting göra. Därmed lyssna-de man inte in utan nonchalerade de problem somfanns i vissa utsatta områden.Jag var inbjuden till ett årsmöte på ,som är riksbekant just i fastighetsskattefrågan. Därhar man en mycket aktiv samhällsförening som ärvälorganiserad och framåtsyftande. Men frustrationenhos de boende var stor över de signaler som regering-en ger med olika utredningars resultat när det gällerfastighetsskatten men också över de upptrissade pri-serna på husen, som gör att ungdomar inte klarar attköpa dessa hus. Alltså kan de inte bo kvar på sinhemö. Enligt de uträkningar som man har gjort kom-mer det inte att finnas underlagför vare sig skola eller affär, om trenden håller i sigatt åretruntfastigheterna köps upp av penningstarkadeltidsboende.Det är en liten ö, ett begränsat område, och detfinns inte någon mark för vilken förköpslagen kanutnyttjas att köpa in mark. Alltså har samhällsföre-ningen nu tillsatt en framtidsgrupp, och man planerarstudiecirklar om boendeplikt - detta ord som väckersådan uppmärksamhet.I vårt förslag i min och motion säger vi attkommunerna bör ges möjligheten att i särskilt utsattaområden begränsa områden för åretruntboende.Jag har ett yttrande över Fastighetskommitténsdelbetänkande, Begränsad fastighetsskatt, som har lämnat. I sitt förslag till ytterligareåtgärder när det gäller fastighetsskatten säger manföljande: anser att i den fortsattautredningsprocessen bör grundproblemen med dehöga fastighetspriserna belysas. T.ex. bör konsekven-ser av en boendeplikt utredas.Jag vet att också Bohusläns skärgårdsråd i sitt re-missvar till Levande skärgård nämner detta.Det finns ett särskilt yttrande som jag tycker ärpositivt - och det tackar jag de ledamöter för krist-demokraterna som sitter i utskottet för - att man intekan nöja sig med att problemet är svårlöst och att manavser att återkomma till de åtgärder som bör vidtas.Förköpslagen är uddlös för små kommuner när detgäller fastighetsköp. Det finns inga möjligheter attanvända förköpslagen. Därför är min vädjan till riks-dagen att ta detta problem på allvar och våga diskute-ra boendeplikt.Anf. 115 ():Fru talman! fanns det en utred-ning som handlade om att pröva förvärv bl.a. i detområde som kommer ifrån. Kom-munerna ville inte ha detta.Det skulle vara intressant att höra argumentatio-nen för en boplikt. Bl.a. en känd landshövding iStockholm har en bostad på en av öarna i hemkommun. Ska inte han få lov att ha dethuset om man ska införa boplikt? På vilket sätt skaman kontrollera? Man säger att man ska avgränsa ettområde som , i befintligt skick, bebos av enhel del sommarboende. På vilket sätt ska man, omman nu inför en boplikt, kontrollera det här? Ska mansmyga runt bland husen och se om folk bor där ellerinte?Lägger man förslag måste man också utveckla hurde ska kunna genomföras. Med tanke på diskussionenom pengar i boendet och annat är det ganska trevligtegentligen att talar om att det äralldeles för höga kostnader, inte bara i Bohuslänsskärgård utan också på många andra platser. Men närman diskuterar boplikt bör man fundera över hur detska gå att klara det här. Ska inte jag t.ex. få ta övermina föräldrars hus, om de nu hade haft någonting utepå någon skärgårdsö, för att jag vill ha det som fri-tidsboende? Ska jag inte få lov till det? Vem skakontrollera det? Vad är det för samhälle som RositaRunegrund pläderar för och som det pläderas för i detsärskilda yttrandet?Anf. 116 ():Fru talman! Den ö som tar upp äri dag ett så gott som dött samhälle. Vi lämnade för-slag om att kommunerna när man reviderar sina över-siktsplaner, eller om det är så att det är nytt, skulle hamöjligheten att kunna avgränsa. Det här är alltsåförslag från kommuninvånare själva. När det förslagsom talar om lades fram, 1988-1989tror jag att det var, var inte kommunerna beredda pådet här. Men vi ser vad som har hänt under de här tiotolv åren.Jag vill också poängtera det som jag sade i mittanförande, att det här är en svår fråga. Den väckerindignation på så sätt att man känner sig utsatt. Frå-gan är hur man ska kunna lösa det. Vårt förslag är attkommunerna själva ska lösa det här.Anf. 117 ():Fru talman! Jo, men i en del sammanhang talasdet om den enskilda människan. Vill förbjuda mig att bo i ett samhälle där jag redanäger mitt hus eftersom det ska införas något slagsboplikt? Det kanske är så att landshövdingen vill ha det här som sitt fritidshus. Ska hanförbjudas att äga det här huset då eftersom han skavara tvungen att bo där? Och om han skulle skriva sigi området, skulle man då kontrollera om han bor däreller inte? Vem ska göra det?Ska man lägga fram förslag i riksdag föratt klara av en lagstiftning måste de naturligtvis varaförankrade bland människorna. Det måste handla omrättssäkerhet. Det måste naturligtvis också handla omsådant som över huvud taget går att genomföra.Anf. 118 ():Fru talman! Vi måste våga diskutera den här frå-gan. Vårt förslag, mitt och förslag somgrundar sig på öborna, gäller det nya och när manreviderar översiktsplaner. Det handlar inte om huru-vida landshövdingen får bo kvar i sitt hus eller om ärver ett hus och inte ska få bo kvar eller ha detsom deltidsboende. Det här handlar om det framtidaboendet. Vi ser t.ex. i fråga om en ö som Klädeshol-men att det inte kommer attfinnas möjlighet att köpa hus. Husen blir för dyra pågrund av de upptrissade priser som penningstarkakunder köper in husen för.Visst ska det vara klara förslag som man läggerfram. Men vår åsikt var att man skulle låta kommu-nerna se över det här och låta kommunerna ha den härmöjligheten.Anf. 119 ():Fru talman! Då vill jag bara konstatera att krist-demokraterna tydligen vill att man ska förbjuda folkatt ha fritidshus i ett visst område, exempelvis Hun-nebostrand eller var som helst där det kommer mångamänniskor . Det är egentligen en ganskamärklig inställning att man anser att människor måstevara skrivna på ett ställe, och så ska man kontrolleraatt de bor där, för att över huvud taget kunna äga etthus. Det strider väl egentligen lite grann mot svenskrättsuppfattning.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )6 § Plan- och byggfrågorFöredrogsbostadsutskottets betänkande 1999/2000:BoU7Plan- och byggfrågor.Anf. 120 ():Fru talman! I det här betänkandet behandlas plan-och byggfrågor. Vi moderater står bakom sex reser-vationer.I reservation 6 behandlas informations- och sam-rådsplikt inför markarbeten. I våra tätorter är det ju såatt många småföretagare har små butiker och närings-ställen. Det är vanligt att de här näringsidkarna intefår någon som helst information i förväg när mansätter i gång olika grävarbeten på gator och torg ellervid parkeringsplatser. Den informationen får man intei förväg.De här arbetena kan ju dra ut i månader.Det innebär stora problem, mycket stora problem, förden enskilde. Det kan t.o.m. vara så att den verksam-het, den rörelse, man bedriver inte klarar att bära denkundförlust som uppstår genom parkeringsarbetenaeller gatuarbetena. Därmed går verksamheten under.Därför menar vi att det är viktigt att den informa-tionsplikt som ska råda förstärks så att en näringsid-kare, en rörelseidkare, får besked om föränd-ringar som ska ske i vederbörandes närmiljö. Därför,fru talman, yrkar jag bifall till reservation 6.I reservation 7 behandlas frågan om handelsän-damålet i detaljplan. Detaljhandeln har sedan decen-nier fortlöpande flyttats från tätorternas centrum uttill ytterområdena. Skälen till detta har varit många.Utflyttningen startade med stora, utrymmeskrävandeföretag där hyror och kostnader för parkeringsanlägg-ningar tvingade fram en utflyttning. I de större tätor-terna kombinerades den här utvecklingen med bo-stadsutbyggnad i ytterområdena. Här bosatte sig i storutsträckning unga familjer med barn.På 70-talet kom nästa stora förändring. Stormark-nader med stort och brett sortiment av framför alltlivsmedel uppstod. De här anläggningarna blevsnabbt mycket attraktiva eftersom de inte bara hadeett stort urval. De hade dessutom lägre priser. När denfortsatta utvecklingen dessutom innebar trängsel-problem inne i tätorterna resulterade det i ett än störretryck på etableringar i anslutning till goda trafiklägenutanför centrumområdena.Under de första åren ändrades lagstift-ningen så att det inte längre blev möjligt för en kom-mun att reglera handel med livsmedel. Handel blevhandel, och avgörande för lokalisering och lönsamheti fråga om handel blev konsumenternas agerande.Socialdemokraterna, som aldrig tycks ha förstått attmänniskorna är de som bäst kan avgöra om en detalj-handelsanläggning är rätt placerad, drev efter 1994igenom en återgång till den tidigare regleringen avhandeln. Det var ett mycket olyckligt beslut.Dagens handel är ju inte densamma som eller . Vår uppgift som politiker är attskapa förutsättningar för handeln att finna lokalise-ringar som är så bra som möjligt för företaget. Enbutik som inte attraherar kunderna försvinner snabbt.Det är ju inget problem att den försvinner. Det är bra.Det är konsumenternas betyg på butiken. En oftautbredd myt är att externlokaliseringar och stormark-nader leder till utarmning av livsmedelshandeln. Detblir dock inte mer korrekt bara för att det upprepasgång på gång. Det är i verkligheten så att vi kan se ettstort antal exempel på nyetableringar av livsmedels-och servicebutiker i våra bostadsområden, särskilt iområden där det har blivit nya, externa etableringar.Moderaternas och ledamöter ibostadsutskottet står fast vid uppfattningen att kom-munerna inte ska kunna reglera handelsändamålet idetaljplaner, och därför yrkar jag bifall till reservation9.I reservation 12 behandlas kommunala servicezo-ner. Vi gör alla olika prioriteringar av vad som ärviktigt i livet. Möjligheten att få bygga och bo efterindividuella önskemål inskränks alltför ofta av kom-munalpolitikens möjlighet att inte detaljplaneläggaområden. Detta medför att inga bygglov beviljas, ochdärmed styr kommunalpolitikerna var medborgarnaska bygga och bo.Människor har ofta önskemål om att kunna bo-sätta sig i t.ex. storstadskommunernas glesbygder.Motiveringen för de kommunalpolitiker som nekarbosättning är att det blir dyrt ur kommunalekonomisksynpunkt vad beträffar infrastruktur i dessa områden.Ett sätt att lösa detta vore att i den kommunala plane-ringen fastlägga områden inom vilka ett begränsatserviceansvar skulle gälla, men där bygglov kanmedges utan planläggning.Detta skulle innebära att den som önskar bosättasig i ett sådant perifert läge skulle kunna göra detunder förutsättning att man accepterar att total ochmed övriga kommunmedborgare likvärdig serviceinte kan erhållas i alla avseenden.Denna ändring förutsätter en förändring av kom-munallagen, så att likställighetsprincipen förändras.Detta är ett lågt pris för många hushåll, inte minst fördem som sätter god miljö som ren luft och närhet tillnaturen före sporthallar eller bibliotek. Enligt våruppfattning bör denna möjlighet öppnas för medbor-garna, att själva avgöra var och hur de vill bo. Därföryrkar jag bifall till reservation 12.Anf. 121 ():Fru talman! har mycket av det somutmärkt den sociala bostadspolitiken försvunnit ochersatts av en ökad marknadsanpassning av bostads-marknaden. Det har rört frågor om framför allt statensuppgifter i den sociala bostadspolitiken.Den svenska bostadspolitiken har framför allthandlat om att staten tillskjutit ekonomiska medel förbostadsbyggandet. Målet har varit att åstadkomma ettutbud av goda bostäder tillgängliga för alla, och därallmännyttan har utgjort en av de viktigaste hörnste-narna i genomförandet av den här politiken.Till denna huvudstrategi har tillförts instrumentsom oftast underordnats den övergripande finansiellastyrningen. Regleringarna på bostadsmarknaden har istor utsträckning tagit sig uttryck som villkor för deekonomiska insatser som staten stått för. Reglering-arna har ofta varit förutsättningar för statliga lån ochbidrag. När staten, i viss mån på grund av det statsfi-nansiella läget, dragit sig undan sitt ekonomiska en-gagemang i boendefrågor och när man av politiskaskäl genomfört andra avregleringar har stora delar avden traditionella regleringen fallit bort. Situationen är att vi i frånsett specialanpassade bo-städer för äldre och handikappade inte har någonrättslig reglering som reglerar rätten till bostäder förde mest utsatta individerna som aldrig någonsinkommer att kunna få en bostad på den vanliga mark-naden. När moderater och andra borgerliga politikerhävdar att har en överreglerad bostadsmark-nad, så manar man uppenbarligen fram hjärnspökenur sin egen ideologiska källare.Fru talman! Vi ser och hör alltfler exempel påsvårigheter för allt större grupper att komma in påbostadsmarknaden. Det kan gälla ungdomar utanfasta inkomster, människor med betalningsanmärk-ningar, deltidsarbetande ensamstående kvinnor, vissaetniska grupper osv. Med vetskap om hur det faktisktser ut borde vi fråga oss om det inte är så att bo-stadsmarknaden i är underreglerad.Det är bl.a. utifrån detta som man ska se vår re-servation 13 under mom. 13 om behovet av ett obli-gatoriskt boendeplaneringsprogram. Jag kan konstate-ra att vi inte är helt ensamma om att föreslå en för-stärkning av samhällsplaneringen avseende boendet.Det finns ett embryo till liknande tankegångar hosCentern i deras reservation 15 och hos Kristdemo-kraterna och i deras reservation 14. Pro-blemet med dessa reservationer är att de inte utmyn-nar i tydliga förslag om var och hur samhällsplane-ringen ska ske.Fru talman! När talar om ett boen-deplaneringsprogram gör vi det utifrån en rad olikaaspekter och utifrån tilltron till det kommunala själv-styret. Trots den tilltron kan vi tyvärr konstatera attbostadspolitiken har försvunnit från dagordningen imånga kommuner och att den marknadsstyrning somstaten initierat har inneburit att det talas och beslutasallt mindre om bostadspolitiken ute i våra kommuner.Under 90-talet har segregationen stärkts, och enallt tydligare tudelning av bostadsmarknaden växerfram. I områden med låga inkomster ökar antaletlåginkomsttagare, och i områden med högre inkoms-ter minskar antalet låginkomsttagare. Den ekonomis-ka segregationen har ökat och visaringen tendens till att avta. Naturligtvis hänger detihop med de ökade klassklyftorna eller de ekonomis-ka klyftorna i stort, men det är också en direkt följdav den bristande boendeplaneringen.Statens finansiella undandragande från bostads-politiken har lett fram till att mycket av det som i dagbyggs framför allt riktas till grupper med mycket godekonomi och att andra grupper utestängs.Följden blir naturligtvis en ökad segregation där vin-narna är de som med plånbokens hjälp har möjlighetatt själva välja segregationen. Den kommunala upp-låtelsen av mark till bl.a. privata entreprenörer, utankrav på allsidigt sammansatta bostadsområden, för-stärker ytterligare bilden. Allt oftare vänder sig bygg-herrarna till människor med en viss livsstil eller tilldem som efterfrågar en viss lyxstandard.Allt detta pågår trots att kommunen harplanmonopol när det gäller bostadsbyggandet. I vårastorstäder kan vi också konstatera att den etniskasegregationen ökar, till stor del beroende på den so-cio-ekonomiska situationen men ibland även av rentdiskrimierande orsaker. har flera gång-er tidigare visat på behovet av en stärkt samhällspla-nering som tar sin utgångspunkt i just obligatoriskaboendeplaneringsprogram, program som ska upprät-tas i samband med översiktsplaneringen och faststäl-las på samma sätt som översiktsplanerna i kommun-fullmäktige.Fru talman! Innehållet i boendeplaneringspro-grammen ska förutom att tillse behovet av bostäderför de svagaste grupperna och allsidigt sammansattabostadsområden också ta upp frågor kring den fysiskamiljön, trafikfrågor, utveckling mot det ekologiskthållbara boendet och de estetiska värdena. Utöverdetta borde, vilket vi har glömt att ta upp i vår mo-tion, också samhällsplaneringen belysas ur ett genus-perspektiv.Fru talman! har ett särskilt yttrandei det här betänkandet som rör barns intressen. Vi harvalt att inte reservera oss utifrån att regeringen tänkeråterkomma med en skrivelse angåendebarnfrågorna. Det innebär inte att frågan är mindreviktig än tidigare för oss. Vi utgår från att regeringeni skrivelsen kommer med förslag på hur barns intres-sen och inflytande ska beaktas i samhälls- och trafik-planeringen och på vilket sätt man tänker lösa pro-blemen avseende barnsäkerhet i fastigheter byggdaföre och ombyggda . Vid riksdagensbehandling av motsvarande frågor 1999 visadeVänsterpartiet på hur allvarliga olyckor med barnskedde framför allt i just dessa fastigheter. Vi visadeockså på nödvändigheten av en lagändring avseendebarnsäkerheten. Förhoppningsvis kommer regeringeni sin skrivelse att föreslå sådana lagändringar ochdessutom ge konkreta förslag på hur skakunna leva upp till , att barnensbästa ska komma i första rummet och att barnen alltidska ha rätt att uttrycka sin mening i de frågor somberör dem. Om inte så blir fallet lovar jag att vikommer att återkomma i dessa frågor.Fru talman! Jag vill här också beröra vår reserva-tion 9 i betänkandet. De s.k. externa köpcentrumen,eller stormarknaderna, har diskuterats vid flera till-fällen . Och den negativa mil-jöpåverkan som dessa stormarknader skapar torde välingen ifrågasätta, inte ens . Hela idénmed dessa är nämligen att locka bilburna kunder. Attutifrån en placering, oftast ganska långt från bostads-områden, med billig mark för stora anläggningar ochstora parkeringar skapa förutsättningar för en köp-stark kundkrets är i och för sig en ganska smart af-färsmässig idé. Tyvärr skapar den en rad stora pro-blem.Förutom det rent miljömässiga med ökade utsläppoch ökad energiförbrukning är också den försämradeservice som blir fallet i bostadsområdena ett stortproblem. Stadskärnorna utarmas ofta på sitt grundut-bud. I stället skapas små specialbutiker för folk medganska stora plånböcker.Och vad värre är: I städernas ytterområden utar-mas också servicen men där finns just de konsumen-ter som inte har tillgång till egen bil och som därförinte kan tillgodogöra sig fördelarna med de externastormarknaderna.Fördelen för de konsumenter som kan dra nytta avde externa stormarknaderna skapar nackdelar förandra grupper av konsumenter i form av försämradservice och högre priser. Detta borde väga myckettungt i bygglovsprocessen för etablering av stormark-nader. En kommun har nämligen ansvar för alla med-borgare och ska väga in behovet av service i sin pla-nering. Vi kan konstatera att det är framför allt tregrupper som drabbas extra hårt av etableringen av deexterna köpcentrumen.För det första handlar det om grupper med svagekonomi som inte har tillgång till bil.För det andra handlar det om kvinnor som gene-rellt sett mindre har tillgång till bil än män.För det tredje handlar det om många av våra äldresom inte har tillgång till bil eller som har slutat körabil.Det har också visat sig att glesbygden tapparmycket av sin närservice på grund av de här etable-ringarna. Kommunerna hamnar oftast i situationer avren utpressning från dem som vill starta verksamheter- om vi inte får starta här väljer vi grannkommunen.För kommunen är det svårt att stå emot. Ofta när manen förhoppning om ett ökat antal arbetstillfällen ochökade skatteintäkter som en följd av etableringen.Vad man då oftast glömmer är att idén med de storaköpcentrumen är att med låga priser hålla en högomsättning och att genom en låg personaltäthet hållakostnaderna nere. Den nya etableringen innebär alltsåoftast totalt sett en minskad sysselsättning.Fru talman! Jag tänker inte förlänga debatten merän nödvändigt men jag vill peka på att Boverketsrapport och den verklighet vi ser i visar påbehovet av en förstärkning av roll närdet gäller den regionala påverkan av den kommunalaöversikts- och detaljplaneringen. Det borde vara ensjälvklarhet för alla som ställer upp för utvecklingenav det ekologiskt hållbara samhället att dela vår upp-fattning.För tydlighetens skull vill jag, fru talman, säga attjag står bakom alla våra reservationer men jag nöjermig med att yrka bifall till reservation 13 undermom. kommer att redovisa en delav våra andra reservationer i betänkandet.Anf. 122 () replik:Fru talman! I mitt anförande tidigare här yrkadejag bifall till reservation 9. Men efter att ha lyssnat påSten kan man förstå att jag inte alls gjordedet. Vad jag avsåg att yrka bifall till var naturligtvisreservation 7 under mom. 9 - dvs. en uppfattning somär raka motsatsen till den som häv-dar.Anf. 123 () replik:Fru talman! Jag blev faktiskt lite orolig när KnutBilling yrkade bifall till vår reservation. Jag hade enmisstanke om att vi hade hamnat något fel i skriv-ningen men uppenbarligen är det så att Moderatasamlingspartiets totala brist på insikt om de mil-jöproblem som finns fortsätter att lysa igenom. Dethandlar om en fullständig brist på insikt om de pro-blem som skapas för de svaga grupperna i samhälletnär den normala servicen ersätts av små butiker medhögre priser och ett sämre utbud av varor och dettablir verkligheten för många människor.