prot · GO0914 · 2000-10-18 00:00:00 — Jag är lite nyfikenpå vad ministern vill göra mer utöver lagstiftningen.Anf. 102 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Jag måste väl erkänna att också jaginom den fackliga rörelsen har stött på mycket somjag helst inte skulle vilja höra. Det är ju så att detbland många män finns en ovilja till jämställdhet. Detfinns också bland en del kvinnor, men företrädesvisbland många män.Det har möjligen sin grund i att det har varit vikvinnor som har drivit de här frågorna och att det harrört kvinnor. Vi har tagit för oss, vi har tagit stegframåt. Vi har tagit makt, vi har fått jobb, vi har fåttegna pengar. Det har alltså varit positivt i en vissbemärkelse för oss kvinnor. Många män har inte fåttsvar på frågan: Nå, vad betyder det för mig då? bara av mig, eller får jag någonting tillbaka?Av det skälet har jag startat ett projekt som heterMän och jämställdhet och som leds av en man, Tho-mas . Man ska bl.a. försöka besvara frå-gan: Vad vinner män på jämställdhet? Jag tror att detär en viktig fråga att belysa och besvara, för det ärklart att det ligger en vinst i det också för män.Många män, särskilt yngre män, inser det. Men jagtror att det är viktigt att vi även får en offentlig dis-kussion om det, så att män inte känner sig som förlo-rare. Det är ju ur detta perspektiv som förlorare sommän blir rädda, arga, aggressiva osv. Inte minst SusanFaludi har ju visat i sin senaste bok, som är mycketintressant, hur män reagerar när kvinnor tar för sig, idet här fallet i , så jag tycker att det är ett viktigtperspektiv att belysa.När det gäller regeringens egen lönepolitik finnsdet, som har framgått i medierna, ojämställda löneräven i . Det får vi arbeta med somarbetsgivare, precis som alla andra måste göra. Detfinns säkert också här i och i de politiskapartierna. Vi måste arbeta med det för att komma bortifrån det, och här kan lagen vara till hjälp.Anf. 103 () re-plik:Fru talman! På de två frågorna tackar jag för sva-ret. Men jag tar den tredje frågan igen eftersom vibåda landade i tidsnöd.Jordbruksministern nämnde frågan om att under-lätta föräldraskap, vilket jag tycker är oerhört viktigt.Vi kristdemokrater har åtminstone fyra arbetssätt föratt försöka underlätta föräldraskap.Det ena är jämställdhetslagen. Det är viktigt attdet finns en lag i botten. Man ska ha rätt att gå hemfrån jobbet, att komma till jobbet. Man ska ha trygg-het i de här grejerna.Men man ska också ha frihet att vara individ. För-äldrar ska ha frihet att själva vara med och bestämma.På den punkten har vi bollat med olika system. Längearbetade vi med vårdnadsbidrag som ett sådant ex-empel. pratar vi tillsammans med övrigaborgerliga partier om barnkonto. Idén är i grundenmycket densamma. Man ska ha möjlighet att gåhemma , att kanske minska sin arbetstid.En annan fråga är höjt garantibelopp som skullekunna göra det lättare att vara hemma de tider detgäller, osv.Min fråga är lite mer konkret än att ministern härhar fått ett brev, vilket jag tycker är bra att hon tarupp. Jag tycker att det är bra att vi tar med oss sådantsom politiker. Det kommer också en lagtext. Men harregeringen mer idéer? Jag är lite nyfiken på det.Anf. 104 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Först måste jag ställa en motfråga.Betyder det här med barnkonto att ni har släppt eratankar på vårdnadsbidrag? Det tycker jag i så fall ärmycket positivt, för det var en förlegad form och enform som verkligen var en kvinnofälla.Underlättar föräldraskapet gör man på många oli-ka sätt. Ett av de viktigaste instrumenten är, som jagser det som socialdemokrat, föräldraförsäkringen. Jaghar aldrig förstått varför man inte pratar mer om denflexibilitet som föräldraförsäkringen har. Man kanfaktiskt dra ut den om man villdet. Man kan dela den mellan kvinnor och män, vilketjag hoppas att man ska göra i större utsträckning. Vihar nu en månad som är avsedd antingen för mam-man eller för pappan, i praktiken för pappan. Denmånaden kommer att bli om ett tag.Detta ska inte ses som ett tvång för pappan, utan somett stöd.Jag har fått många reaktioner från män som säger:Det är bra att jag har en sådan månad, för då har jagden rätten i lagen. Arbetsgivaren tycker inte om attjag är hemma. Mina kompisar är inte så himla för-tjusta i det heller. säger männen t.o.m: Min fruvill inte heller att jag ska vara hemma. Hon vill hahela tiden själv.Alla de här sakerna är begripliga. Därför ska manse den månad som papporna måste ta för att familjeninte ska tappa något som ett stöd. Att det blir tvåmånader tror jag kommer att betyda mycket. Minvision, som inte kommer att bli i form av en lag, är attmammor och pappor ska dela lika på föräldraförsäk-ringen. Jag tror att det skulle göra mycket för en för-ändrad mansroll. Men det skulle också betyda mycketför den eftersläpning för kvinnor som vi kan se i dagoch som börjar i moderskapet.Dessutom - och det är det viktigaste - skulle detbetyda fantastiskt mycket för barnet att få ha sin pap-pa så mycket.Anf. 105 ()replik:Fru talman! De förändringar som vi beslutar omsenare tar sikte på att komma till rätta med lö-nediskriminering, men i övrigt pågår det en utveck-ling på arbetsmarknaden som gör mig lite bekymrad iett jämställdhetsperspektiv. Förändringen går underbeteckningen flexibilitet - en flexibilitet på arbetsgi-varnas villkor. Det handlar om flexibilitet när detgäller löner och arbetstider, och sådan flexibilitet gördet svårare för den som har ett föräldraansvar. Dethandlar om en allmän rörlighet, med kortare anställ-ningstider. Man vet att unga kvinnor i LO-kollektiveti stor utsträckning drabbas av vikariat, projektanställ-ningar osv.Jag undrar om det finns analyser av detta gjorda iett brett perspektiv. Hur ser ministern på behovet avatt sammantaget analysera den utveckling som vi serpå arbetsmarknaden? Hur påverkar den kvinnor, ochhur påverkar den jämställdheten? Utan sådana analy-ser riskerar vi att få små bäckar som går i en riktningmen att sammantaget föra en politik som blir till enflod som driver utvecklingen åt ett annat håll.Det är min fråga till ministern.Anf. 106 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Jag måste säga att det här inte liggerriktigt inom mitt område, utan det är som bekantMona som har hand om arbetsmiljö- och ar-betstidsfrågor. Hon har aviserat en översyn av fram-för allt maktförhållandena på arbetsplatser. Jag troratt det är väldigt viktigt att en sådan görs.Vi har för fått en utredningsom delvis gav oss svar på vad som skapar utbrändhetoch stress på jobben. Några av svaren var följande:- Slimmade organisationer. Man har fått mer attgöra.- Ständiga omorganisationer. Man får aldrig lugnoch ro, utan allting ska göras om.- Det har också visat sig att man inom den offentli-ga sektorn, som det här gäller, inte är nöjd medsina chefer. Cheferna är inte så bra som vi möjli-gen trodde att de är.Detta är några svar på frågan om orsakerna till ut-brändheten. Jag säger detta inte minst med tanke påVänsterpartiet, som argumenterar för en förkortadarbetstid. Många av oss kan argumentera för en så-dan, och ett av skälen skulle vara att vi skulle fåmindre av utbrändhet.Jag tror att utbrändhet och stress i arbetslivet ock-så beror på många fler saker än arbetstidens längd,och den här utredningen visar bl.a. på detta.Anf. 107 ()replik:Fru talman! Arbetstidsförkortning skulle vi kunnadiskutera mycket om. Jag vill bara kort säga att detfinns konkreta exempel på gjorda försök som visarhur en arbetstidsförkortning kan genomföras medminskning av stress osv. Jag tycker att det är viktigtatt man lägger ihop jämställdhetsarbetet, som jord-bruksministern ansvarar för, och den mer arbetsrätts-liga aspekten. Den kopplingen är viktig också utifråndet EMU-perspektiv som var inne på.Det finns en statlig utredning om lönerna, om kravpå rörlighet i anställningsvillkor, om krav på att väl-färdsstaten ska minska i omfattning osv., där jäm-ställdhetsperspektiv helt saknas. Jämställdheten finnsöver huvud taget inte nämnd i denna utredning. Mankunde tänka sig att och förenade sig om att inför en folkomröstning förafram krav på en konsekvensbeskrivning som är"mainstreamad" och som tar upp de här aspekterna.Det är när vi står inför så stora förändringar ett rätt-mätigt krav att det ska undersökas hur det här slår iett jämställdhetsperspektiv.Anf. 108 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Arbetet i regeringen är ju så upplagtså att även om fackministrar har ansvar för sina om-råden, ska alla fackministrar också vara jämställd-hetsministrar. Det ankommer t.ex. egentligen på Mo-na att bevaka jämställdhetsperspektivet i frå-gor om arbetsmiljö, arbetstider och andra frågor somhon har hand om. Jag har det övergripande ansvaret,och min enhet ska se till att ministrarna tar sitt enskil-da ansvar.Men det är klart att vi också pratar om de här frå-gorna. Det vore konstigt annars. Vi sitter ju faktiskt isamma regering.När det gäller EMU kan jag inte lova att MonaSahlin och jag skulle kunna enas inför en folkomröst-ning. Vi tycker nog inte riktigt lika i det samman-hanget. Däremot är det klart att en konsekvensanalysav EMU som särskilt tar sikte på jämställdheten påarbetsmarknaden måste göras inför en folkomröst-ning. Jämställdheten ska komma in också där.Anf. 109 ():Fru talman! Män och kvinnor ska ha lika lön vidlika arbete. Jag vill från början deklarera att jag tyck-er att den principen är självklar. Lika självklart tyckerjag det är att ingen diskriminering ska få förekomma.Jag håller också med om att det förekommer diskri-minering.När detta väl är sagt måste jag få kommentera ochvarna för det sätt som föreslås för uppnående avjämställdhet och lika lön för lika arbete. Det är entrubbig, svårhanterlig och mycket dyr metod somföreslås. Man kommer också alltid att kunna ifråga-sätta riktigheten och rättvisan.Enligt förslaget ska - och det gäller oavsett vadstatsrådet säger - en arbetsvärdering fram-tvingas för att jämförelser ska kunna ske mellan olikaarbeten. Detta måste ske skriftligt för att en arbetsgi-vare i efterhand ska kunna motivera en löneskillnad.Om en jämförelse ska kunna göras mellan olika ar-beten måste denna värdering ställas i förhållande tillnågot. Värderingen måste helt enkelt sättas in i enskala, och för att kunna sättas in i en skala måstearbetet beskrivas och orden i en sådan arbetsbeskriv-ning vägas mot varandra.Ord kan ha olika värde, och även en liten föränd-ring i arbetet bör leda till förändringar i beskrivning-en. För att beskrivningen inte ska vara subjektiv börman förhandla om formuleringarna och ordvalen.Fru talman! Vad jag talar om är helt enkelt enåtergång med noggranna arbetsbeskriv-ningar, som krävde en oändlig mängd för-handlingar. Man tog också fram mycket stora klassi-ficeringslistor på arbetsmarknaden för att kunna klas-sificera olika arbeten i en skala och över huvud tagetkunna få till stånd en fiktivt rättvis jämförelse.På den tiden krävde dessa beskrivningar och in-placeringar i svårighetslistor massor med arbete.Både arbetsgivar- och arbetstagarsidan insåg så små-ningom att systemet var föråldrat, byggde och aldrig kunde hänga med i verklighe-ten.Mot slutet av 80-talet och blevindividuella löner allt vanligare, och motsvarandegällde innehållet i arbetsuppgifterna. Systemet skro-tades, och i stället tog man fram kriterier för lönesätt-ning som alla parter kunde acceptera. Sådana kriterierfinns t.ex. angivna i det kommunala huvudavtalet.Det kanske ska påpekas att kriterierna är helt köns-neutrala.Det som var nytt var att ett av kriterierna var hurarbetet utförts. Redan det momentet gjorde att enstrikt jämförelse blev svår att göra. Det kritiseradesockså till en början från flera fackorganisationer, somansåg att detta kriterium var subjektivt och att allainom en viss kategori hade samma svårighetsgrad iarbetet och därför inte kunde särskiljas och skulle hasamma lönesättning.Numera tror jag att alla accepterar den individu-ella lönesättningen - om än motvilligt på sina håll.Ökad effektivisering, konkurrens om bra arbetskraftsamt brist på arbetskraft har gjort att marknadsvärdetalltmer påverkar lönesättningen. Tyngden på dennamarknadsfaktor varierar dessutom mycket. I realitetenanvänds denna faktor mycket av både facket för att fåupp löner på hela kategorier av arbetstagare och avarbetsgivare för att locka till sig arbetskraft. Iblandväger denna marknadsfaktor väl så tungt som t.ex.svårighetsgrad i arbetsuppgifterna.Låt mig ta ett första exempel från kommunsfären,nämligen en bibliotekarie, som ofta är kvinna, harlång utbildning, men har ingen alternativ konkurre-rande arbetsmarknad. Arbetsvärderingskriteriet ärhögt, men marknadsvärderingsskriteriet är lågt. Sedanhar vi en tekniker, som ofta är en man. Han har oftaen inte lika lång utbildning, men han har en stor öp-pen marknad för sina tjänster. Arbetsvärderingskrite-riet är lägre, men marknadsvärderingskriteriet ärhögre. Hur bevisas att en könsdiskriminering inte harskett vid lönesättningen? Det säger sig självt att enaldrig så noggrann arbetsvärdering är tillräcklig.Även marknadskriteriet måste in för bedömning. Skadå marknadskriteriet vägas lättare, lika tungt ellertyngre än arbetsvärderingskriteriet? Om det inte skavägas in i bedömningen med lika kraft, hur ska dåkoefficienten bestämmas? Ska man förhandla omden? Är den en sak för domstolen? Eller är det JämOsom avgör att om koefficienten är t.ex. över 1 före-ligger diskriminering?Låt mig som ett andra exempel hänvisa till en fot-bollsklubb som har både manliga och kvinnliga spela-re. De har samma arbetsgivare, de har samma arbets-uppgifter och de är kanske lika duktiga. Om man skagå på arbetsvärdering torde det föreligga ett solklartfall av könsdiskriminering, därför att de har väldigtolika löner. Men marknadsvärdet är faktiskt större påmanliga än kvinnliga fotbollsspelare - rätt eller fel.Men hur avgörs, och vem avgör, när marknadsinsla-get har fått rimlig nivå så att diskriminering inte skabedömas föreligga?Jag har med dessa två exempel velat visa att enarbetsvärdering, även om den har gjorts noggrant,ändå aldrig ensam kan ligga till grund för lönesätt-ning. Den kan därmed inte heller ensam ligga tillgrund för den bedömning om det förekommer dis-kriminering. Om det ska kunna ske, måste först ar-betsvärderingen jämföras med andra arbetsvärdering-ar. Därefter måste en skicklighetsbedömning vägas inmed någon tyngd och enligt någon skala, samt däref-ter måste marknadsvärdet bedömas enligt någontyngd och skala. Om det ska gå att efteråt bedöma hurman har gjort måste detta dokumenteras skriftligt.En arbetsgivare gör förmodligen detta så gott honeller han kan inom sin kommun eller sitt företag.Oftast bedöms lönen efter förhandling med det lokalafacket, som också gör sina bedömningar. Sådanabedömningar ska nu också kunna ifrågasättas avJämO. Hur ska det bedömas vem som bedömer attarbetsvärderingen är rätt, skicklighet har rätt koeffici-ent eller marknadskrafterna rätt tyngd? JämO ellerparterna?Ytterligare en svårighet är att det finns olika sys-tem, sätt och skolor för hur man gör arbetsvärdering-ar. De ger också olika resultat. Ska det fastställasvilket sätt som är det rätta? Om en arbetsgivare haranvänt ett sätt och en annan ett annat system, vem harrätt?Arbetsmarknadsverket har testat ett sätt. , mycket stora svårigheter och stora kostnader,har man konstaterat att arbetsvärderingssystemet äroanvändbart.I min hemkommun försökte vi också att arbets-värdera våra tjänster enligt ett av de mer användasystemen. Resultatet blev orimligt på flera sätt. Re-sultatet är givetvis beroende av vilken tyngd man gerde olika kriterierna i systemet. Hur väger man svårig-hetsgrad kontra vilken utbildningsnivå som arbetetkräver? I vårt system vägde arbetet som socialsekre-terare mycket högt medan t.ex. en lektor ansågs vägaväsentligt lägre.Om ett system som medger en någorlunda riktigjämförelse ska konstrueras, måste först bestämmasvilka kriterier som ska med i en bedömning samtderas tyngd i förhållande till varandra. I förhållandetill den eventuella nytta en sådan värdering skulle hamåste också tids- och kostnadsaspekten vägas in.Arbetsmarknadsverkets försök har visat att tid ochkostnader inte är rimliga i förhållande till resultaten.Risken är, om lagen antas, att vi drar på oss enmycket stor byråkrati med stora kostnader som följd -allt detta för att få någonting som inte på något sättminskar diskrimineringen på arbetsmarknaden. Vi gårtillbaka i förhandlingsarbetet och skapar en storosäkerhet på arbetsmarknaden för såväl arbetsgivaresom fack.Fru talman! Jag yrkar bifall till re-servation nr 1.Anf. 110 Jordbruksminister () replik:Fru talman! säger att vi inte harråd att inte diskriminera. Det kostar för mycket. Up-penbarligen föreligger löneskillnader som baraberor på kön. Det har ett antal svenska och nordiskautredningar och EU-utredningar slagit fast. Inom t.ex.TCO:s område är löneskillnaden . Det betyderi snitt att en TCO-kvinna förlorar ungefär 30 000 krper år just bara därför att hon är kvinna.Nå! Om man tror att det bara är så - uppenbarli-gen tror så - ska man då accepteradetta eller försöka göra någonting åt det? Mitt svar äratt vi accepterar det inte. Vi ska försöka göra någon-ting åt det. Om man ska undvika diskriminering -vilket man ska enligt diskrimineringslagen - måsteman hitta kriterier som tar sikte på att följa lagen.Annars sätts lönerna ad hoc, och det antar jag att maninte gör. På något sätt sätts lönerna. Den lönestruktursom finns i - och i världen i övrigt - speglarju de värderingar som de som lönesätter har. Man ärchef ingick i . Det är precisså: Man är chef. Chef sätter lön. Det är inte konstiga-re än så att det blir så.Det var intressant att läsa om fotbollsklubben itidningen. Det är ett förfärligt utslag av diskrimine-ring om ett kvinnligt fotbollslag som är lika duktigtsom ett manligt inte belönas med lika mycket pengar.Anf. 111 () replik:Fru talman! Det var många punkter vi var överensom. Jag sade redan från början att jag inte tycker attdiskriminering är acceptabel. Vi ska inte accepteradet. Vi måste hitta olika sätt för att komma bort fråndet.Jag har haft förmånen att ha kvinnliga chefer vidett flertal tillfällen. Det är bra och riktigt. Men jag harockså suttit i förhandlingar , bl.a. i och där diskuterat med statsrådetskolleger. Man har uppmärksammat detta. Man äröverens om att den stora diskrimineringen skerstrukturellt. Det är ofta den offentliga sektorn som harlägre löner i förhållande till den privata sektorn. har sagt att det går att kommaifrån det genom att det uppstår en konkurrerandemarknad. Varför finns det ingen marknad? En arbets-givare betalar inte mer än vad marknadskrafternakräver. Så enkelt är det - oavsett om det är offentligteller privat. Om det inte finns någon marknad blir detlägre. I den offentliga sektorn har det inte funnitsnågon konkurrens, alltså har det blivit lägre löner. Detär där den stora diskrimineringen sker. Det bör mankomma till rätta med. Som sade ledsbåde landstingsförbund, kommunförbund och statenav socialdemokrater.Jag tror - som har sagts tidigare - att detta är ensak för parterna. Det är inte bra att återgå till 70-talssystemet. Vi har redan kört fullskaleförsök medden metoden . Den var inte bra.Anf. 112 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Jag tycker att man får skilja på tvåolika saker. Det har varit en sammanblandning underdebatten. Det gäller även det som upp, nämligen det strukturella. Kvinnor finnsinom vissa s.k. kvinnodominerade yrken, och mänfinns på andra håll. Det är en sida av löneskillnader-na.Men det är inte det vi diskuterar , för i dagdiskuterar vi t.ex. vårdområdet, trots att vi vet attlöneläget där är lägre. Men om vi bortser från det ochtittar på hur det ser ut inom området visar det sig attdet också där finns skillnader mellan kvinnor ochmän.Vad som kan vara intressant att konstatera, somjag gjorde tidigare, är att det inte blir bättre i det härperspektivet om man privatiserar och utsätter denoffentliga sektorn för konkurrens. Om vi då tittar påprivata sektorer ser vi att löneskillnaden mellan kvin-nor och män där är större än inom den offentligasektorn. Det är alltså inte någon lösning att konkur-rensutsätta det hela.Om vi nu håller oss till det som lagen har till syfteatt försöka rätta till, har de metoder som ni har haftuppenbarligen inte hjälpt, därför att det går ju åt felhåll. Löneskillnader på grund av kön tenderar att öka.Då kan vi inte bara säga att vi inte kan göra någon-ting, att det får vara och att vi låter parterna sköta det.Parterna klarar det inte utan den här skärpningen. Defackliga organisationerna hävdar att de vill ha dennaskärpning för att kunna göra ett bättre jobb. Varförska vi då inte låta dem få det, om syftet är att förändraoch förbättra?Jag förstår inte er oro. Jag förstår inte heller ar-gumentet att det kostar för mycket och att det ärkrångligt. Jag tror inte heller att de kvinnor som förlo-rar har någon förståelse för detargumentet.Anf. 113 () replik:Fru talman! "De fackliga organisationerna vill hadet här." Det leder naturligtvis till en fruktansvärdmassa arbete. Men på den andra sidan, arbetsgivarsi-dan, finns Socialdemokraterna representerade. Deleder faktiskt verksamhet för ungefär en miljon ar-betstagare, om man räknar in kommuner, landstingoch stat. Dessutom har regeringen själv sagt att maninte kommer någonvart.Jag tror trots allt att om man medvetet arbetar föratt få bort lönediskrimineringen inom de sektorernaföregår man med gott exempel. Det skulle bli mycketbättre för de kvinnor som finns här. Det har inte skett.Socialdemokraterna har lett landet ganska länge ochockså varit i ansvarig ställning på dessa ställen gans-ka länge.Jag konstaterar, som sagt var, att vi är överens omatt vi inte ska acceptera diskriminering. Men vi ärtydligen inte överens om hur bra det sättet är somman nu vill införa, och som troligen blir infört. Jagtycker att det är återgång . Jag har medhållav flera av arbetsgivarorganisationerna. Jag har ock-så, konstaterar jag, medhåll av de sju kvinnliga statli-ga cheferna, som tolkar det här på samma sätt somjag.Jag har varnat, och vi får se vad det blir.Anf. 114 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Fru talman! Vårt samhälle sägs vara en av värl-dens mest framstående IT-nationer men klarar inte attsärredovisa löneskillnader mellan kvinnor och män.En skärpt jämställdhetslagstiftning skulle bli ett slag iluften om inte viljan finns hos arbetsgivare att ge likalön för lika och likvärdigt arbete. Det är därför somMagnus har framfört att det inte är denrätta vägen med en tvingande lagstiftning generellt,om man inte först har kunnat utvärdera en försökspe-riod. Det är bättre att stimulera arbetsgivare att påfrivillig väg analysera de löneskillnader mellan kvin-nor och män som synliggörs genom lönekartläggning.Det är ytterst förvånande att , som säger sigvara världens mest jämställda land, inte har kommitlängre på detta område ens inom den offentliga sek-torn.Jämställdhetsombudsmannen kritiserar också iremissvaret till En översyn av jämställdhetslagen,SOU 1999:91, att den forskning som finns om dis-kriminering av kvinnor, om könsmärkning av arbetenoch om olika typer av samband mellan lön och köninte alls berörs i utredningen.För tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifalltill reservation nr 10.Jag vill trycka just på alternativet i reservationenom tilläggsdirektiv till den pågående utredningen omjämställdhetsmärkning gällande såväl personalpolicysom föräldraledighetspolicy. Vidare är det lämpligtatt ge i uppdrag att hittaarbetsvärderingsinstrument som fungerar och somaccepteras av arbetsmarknadens parter.I Ds 1998:49 Jämställdhetsmärkning - konsu-mentmakt för ett jämställt samhälle redovisas ettpilotprojekt, "JA-märkning", i län.Lönefrågor och förmåner har varit det mest komplice-rade området att arbeta med. Hänvisningar till kol-lektivavtal, flera olika avtalsområden på arbetsplatsensamt individuell lönesättning som överordnad principär några av de skäl som använts för att förklara svå-righeter med att utveckla effektiva kriterier på områ-det.Fru talman! har, som tidi-gare nämnts, en lönestatistikenhet.