prot · GN0992 · 2000-04-05 00:00:00 — De som argumenterar mot detta förslaganser inte att det får någon effekt. Och vi hörde häralldeles som inte tycker attdet är praktiskt möjligt att genomföra detta. Men detär ju självfallet så att vi inte kan bedöma vilka effek-ter en fotboja vid permission skulle ha förrän vi harprövat det. Vi vill också att man ska skärpa kontrollenav dem som är på permission. Man måste bli bättre påatt använda de riskbedömningsinstrument som finnsför att göra mer restriktiva bedömningar. I betänkan-det sägs det: "Om noggrann tillsyn behövs kan detföreskrivas att den intagne under permissionen skallstå under bevakning. "Vi känner alla till att det inte räcker. Jag tänker påpolismördaren som rymde under permission trots atthan stod under bevakning.En arbetsgrupp tillsattes för att se över permis-sionsreglerna, och man kom fram till att det fannsbrister i regelverk samt ifråga om den praktiska tillämpningen.Tidigare har utskottet avfärdat alla förslag omelektronisk övervakning men håller Justitiedepar-tementet på att utreda frågan. Vi kristdemokrater serfram emot ett bra förslag och en bra lösning menvidhåller trots detta vår reservation i betänkandet.När det gäller frigivningsförberedelser finns detmycket att säga. Jag ska inte ta upp tid med att nämnaallt jag skulle önska beträffande just den situationen.Men vi kan konstatera att vi inte har varit bra på attförbereda eller se till att de som friges får en bra startnär de lämnar fängelset. Det är oerhört starkt bevisatatt människor oftast bara ställs utanför murarna utanatt ens ha ett kontaktnät, ett arbete, en lön eller enlägenhet.Vi kristdemokrater tror att med andra behand-lingsinsatser, motivationsprogram och ett utsluss-ningsboende skulle situationen se annorlunda ut.Jag har besökt motsvarighet i somheter FLIK. Det var ett intressant möte med männi-skor som hade suttit i fängelse i uppemot . Deberättade om det stöd som de till slut hade fått ochsom ledde till en förändring i deras liv.När vi kristdemokrater motionerade om specielltutslussningsboende med fotboja var det utifrån vet-skapen om den svårighet som infinner sig för densom har suttit i fängelse när det gäller attklara av de krav som ställs när vederbörande ska ut isamhället. Därför välkomnar vi regeringens pågåendearbete om frigivningsförberedelser och om ett even-tuellt utslussningsboende där fotboja kan användas.Detta är helt i linje med förslag.Vi har också yrkat på att det ska finnas barnpsy-kologisk expertis på anstalterna men i betänkande-texten får vi egentligen inget svar på vårt yrkande.Man hänvisar till särskild personal som finns på häk-tena med ansvar för barn vid besök på anstalten.Enligt en av de chefer på som jag i går talademed är avsaknaden av psykologhjälp ett jätteproblem.Som det är får man köpa in de här tjänsterna sålångt det finns resurser kvar. Han sade att behovet ärstort.Utskottet hänvisar till föräldrautbildningen, somhandlar om män som får lära sig att ta ansvar sompappor. Det är bra men det är inte samma sak. Jag villsäga att där har man satt ribban väldigt lågt.Om man exempelvis tar in mammor och barn ochhar fördjupade handlingsplaner för att bygga relatio-ner med den intagne pappan krävs det annan expertis,sade kontakten på . Hur ska vi med vår utbildningpå rätt sätt kunna förmedla vetskapen om att pappaninte kommer ut från fängelset förrän ? av-slutade Hallrepresentanten.I texten hänvisar regeringen till samarbetet medsocialtjänsten och visst är det bra. Men det vore meralogiskt att detta rehabiliteringsbatteri sattes in påanstalten med såväl den intagne som den andra föräl-dern och barnen. Att behandla familjen tillsammansär angeläget och viktigt för resultatet.Jag ska ta ett exempel ur verkligheten. Det gälleren mamma som dömdes till fängelse. Hennesbarn placerades i ett svenskt familjehem. När mam-man frigavs skulle hon utvisas till sitt hemland ochhade självklar rätt att ta med sig sitt barn. Jag skullevilja höra majoriteten förklara för mig hur man hante-rar denna problematik utan barnpsykologisk expertis.Utskottet avslutar med att säga att det pågår ettarbete för att förbättra situationen för barn till fängel-sedömda. Utgångspunkten ska vara barnens bästa,står det. Detta ställer vi kristdemokrater oss bakommen vi menar också att det är en väldigt lång vägfram till att det målet uppnås. Vi vidhåller alltså ävenkravet i den reservationen.Sedan gäller det ytterligare en reservation som vihar ställt oss bakom. Det handlar om dömda som efterstrafftiden utvisas. De är sällan villiga att vara medoch betala sin hemresa. I kap. 9 § 1 utlänningslagenstår det att en utlänning som utvisas är "skyldig attbetala kostnaden för sin egen resa till den ort dit hansänds eller åläggs att resa genom en myndighets för-sorg". Tyvärr fungerar inte detta i praktiken.I betänkandet konstateras det att bestämmelsenmycket sällan tillämpas. Ofta är det så, enligt uppgift,att en del som sitter inne i sparar pengar ochskickar hem till hemlandet. Man ser nogsamt till attdet inte finns några pengar kvar till en hemresa. Kri-minalvården har heller inte möjligheter att mot denintagnes vilja kräva att hon eller han ska vara medoch betala.Vi kristdemokrater menar att den här frågan måsteses över. Det kan inte vara rimligt att det inte avkrävsatt man åtminstone är med och avsätter en mindresumma månatligen för att kunna bidra till att täcka dekostnader som uppkommer med anledning av hemre-san. Utskottet konstaterar i texten att detta är otill-fredsställande men att man inte är beredd att ta någotinitiativ i frågan . Också där skulle jag vilja haett svar från majoriteten på frågan om varför man inteär intresserad av att ta ett initiativ i detta samman-hang.Sammanfattningsvis kan vi konstatera att det be-hövs mer resurser i kriminalvården. För att lyckasmed målsättningen i kriminalvårdens program, attrehabilitera för att åter integrera i samhället, behövsdet mer resurser!Anf. 120 () re-plik:Fru talman! Det är bra, , attKristdemokraterna ställer sig bakom tankegångarna ivår motion. Det verkar ju vara så utifrån anförandetnyss. Ni är välkomna att rösta på reservation nr 8. Detskulle glädja oss i Vänsterpartiet.Jag hade tänkt ta upp den viktiga frågan om sexu-albrott och om behandlingen av män som begåttvålds- och sexualbrott. Det är viktigt att vi diskuterarde sakerna.Vi ser det som ett väldigt grovt brott om någonbegår brott mot barn eller våldtar kvinnor. Det trorjag att vi alla instämmer i. Vi måste vidta mångaåtgärder för att förebygga sådana brott.Jag vet att och Moderaternahar ställt sig bakom en reservation här men kanskekunde ni utveckla reservationen lite mera.Man kan jämföra med behandling med kemiskkastrering, t.ex. inom psykiatrin. Sjuksköterskan självkan inte ordinera tvångsmedicin eller liknande. Sådanordination får heller inte vara ,utan det krävs ständigt omprövningar av den läkaresom ordinerar medicinen. Det är alltså en sjukvård-sinrättning som står för det. När jag läser motionenoch reservationen får jag nog en bild av att kriminal-vården själv ska stå för det här ställningstagandet ochockså ordinera medicin. Om jag kunde få ett förtydli-gande på den punkten vore det fint.Anf. 121 () re-plik:Fru talman! Först vill jag tacka för frågeställningen. kommenteraratt vi inte på något sätt står bakom reservation 8.Kanske får jag kontra med frågan varför Sven-Erikinte står bakom våra reservationer inom samma om-råde.När det gäller behandlingen av människor som hardömts för sexualbrott, s.k. pedofiler, skulle jag förstvilja säga att jag inte vill använda begreppet kemiskkastrering, för det ger så felaktiga signaler. Dethandlar om farmakologisk medicinering och då är detinte fråga om sprutor som man tar , utan dethandlar om långtidsverkande medicin. Man kan ta enspruta som varar under en längre tidrymd. Därmedtror jag inte att detta skulle vara problematiskt förkriminalvården när det gäller möjligheterna att sam-ordna detta med sjukvården för att kunna rehabiliteramed medicinering.Jag tror att det är oerhört viktigt att man i ettförsta steg får i gång rehabiliterings- och motiva-tionsprogrammen därför att det räcker inte att försökafå en person att ta en spruta för att han ska vara mind-re benägen att göra de här kriminella handlingarna. Istället handlar det om att förändra ett tänkande hospedofilen och det kan man göra endast om pedofilenkommer till insikt och går igenom de behandlingarsom finns utformade på vissa orter i vårt land. Det ärdock i alldeles för liten utsträckning. Vid besök på dehär anstalterna säger man också själv att det inte finnsmöjligheter till uppföljning. Det räcker inte att ha enstoppgräns där man säger: är du färdigbehandlad.I stället handlar det om ett kontinuerligt uppföljandeför att kunna bedöma om den här personen kan ansesvara frisk. Återfall kommer, och det behövs myckethjälp och stöd när det gäller möjligheterna att biståden här personen.Anf. 122 () re-plik:Fru talman! Det är också viktigt att kvinnosynenförändras i vårt samhälle och att vi verkligen arbetarmed det. Jag nämnde i mitt anförande att en oerhörtviktig åtgärd är att vi diskuterar sex och samlevnad iskolorna och att vi verkligen tar detta på allvar ochavsätter resurser för att förebygga att sådana här sakerhänder. Såvitt jag vet diskuterade Sexualbrottskom-mittén många av dessa viktiga frågor och kom säkertmed många förslag. Jag tror att det tar innandetta kan implementeras i lagstiftning. Det vi diskute-rar är en lång process.Man kan ha olika beteckningar. Man kan kalla detför farmakologisk medicinering. I vissa sammanhangi motioner har man talat om kemisk kastrering. Jagvet inte vilket som är rätt begrepp, men jag tror att viär överens om att det måste ske på frivillig basis. Somjag känner det måste en domstol i så fall döma ut det.Det är också en grundläggande fri- och rättighetatt varje medborgare är gentemot det allmänna skyd-dad mot påtvingade kroppsliga ingrepp. Det är engrundläggande fri- och rättighet som man ska tänkapå. Vi bör nu diskutera sådana här saker. Det är enrätt så lång åtgärd.I tycker vi att man verkligen skasatsa på terapi, programverksamhet och samtal - detär oerhört viktigt - och på lite förebyggaåterfallsbrott när det gäller grova sexualbrott.Anf. 123 () re-plik:Fru talman! Det är väldigt bra att Vänsterpartiettycker att det är angeläget att satsa på terapi ochsamtal. Det innebär ju, med den möjlighet somVänsterpartiet har att påverka hur budgetförhandling-arna går till, att det skapas mer förutsättningar för justterapi och samtal. Det förordar vi också. Vi tror inteatt det finns några enkla lösningar. Det är just därförsom vi kräver i vår motion att en utredning ska görasav hur man kan använda farmakologisk medicineringi större utsträckning.Det är en väldigt svår åtgärd, säger . Självklart är det ett intrång på en människa.Det är just därför som jag vill att vi ska komma bortfrån det här med kemisk kastrering. Det låter som attdet är någonting oåterkalleligt. Det handlar inte omdet. En medicinering handlar om för en pedofil attsänka den överdrivna sexualdrift som gör att manangriper små barn för att hamna på en mer normaleller lägre nivå när det gäller just den driften.När det handlar om sex och samlevnad i skolornaär vi helt överens med om att det äroerhört angeläget att man får en bättre information iskolan än den som jag i alla fall hade på tidigt 60-tal.Just därför har vårt ungdomsförbund initierat ett pro-jekt, som heter och där man är ute iskolorna och talar om attityder till sex och samlevnadoch försöker föra en diskussion om hur vi på ett bättresätt ska kunna ha en större respekt för varandra. Detär vad det handlar om.När det gäller pedofiler och pedofilbrotten är ut-gångspunkten för mig - och som är utgångspunkten ibarnkonventionen och, vad jag kan tänka mig, ut-gångspunkten för - våra barns bästa.Det är vad som står för mina ögon. För våra barnsskull kan jag tänka mig att vi måste utreda den härfrågan ytterligare.Anf. 124 ():Fru talman! Från har vi vid ett flertaltillfällen påpekat situationen när det gäller platsanta-let på våra anstalter och häkten. Det har varit uppe iolika debatter. Det har sagts att det finns utrymmeoch att det går att lösa detta. Men är situ-ationen på landets häkten och anstalter otroligt pres-sad.Det har nämnts olika ställen - nordvästra över huvud taget. Den rapport som kom ihelgen visar att det är överfullt i alla häkten i helaSkåne - i , och . Detär fullt på anstalterna.Jag hade kontakt med . De har fått skickasina intagna till , med vad det innebär. Dess-utom tar man alla tänkbara utrymmen i anspråk. ISkåne har man dessutom använt arrestlokalerna, t.ex.vid Polisen i Helsingborg.Det är inte rimligt att ha personer i dessa arrestlo-kaler häktade . som gick fannsdet elva personer i arrestlokalerna vid just det tillfäl-let.Man har öppnat häktet i , och dethar vi haft interpellationsdebatter om. Det har legat imalpåse länge och stått till ingen nytta trots att det varnyrenoverat. bemannas det tillfälligt av privataväktare.Man ser att verkligheten kommer i fatt. Det härhar vi påpekat . Man har sagt att det ingenfara, det löser sig, vi klarar av det. Men så är det inte.På detta följer bekymmer med narkotikasituationen.Det är trångt och besvärligt att kontrollera situatio-nen. Det är problem att behöva blanda unga och äldrebrottslingar, förstagångs- och flergångsförbrytare. Viser på våra anstalter att det sker en blandning av sä-kerhetsklasser . Jag kan nämna Bergaan-stalten i som är en klass 3-anstalt. Därfinns även klass 2. Den här blandningen förekommerredan, men den är inte anpassad med tanke på desäkerhetsaspekter som egentligen borde finnas. Somdet har påpekats tidigare här finns det regler somsäger att man inte ska behöva stanna i häktet mer . Men situationen ser annorlunda ut.Vi talar om effektivitet, om resursanvändning osv.Jag och anser att man här inte använderresurserna på ett effektivt sätt när man försvårar reha-biliteringen, man skjutsar omkring de intagna runthela . Det kostar med bevakning stora sum-mor pengar.Det finns också experter som förespråkar en 85-procentig beläggning för att hålla kontroll över situa-tionen i fängelserna och för att kunna sköta åtgärder-na på ett bra sätt. är man på många ställen uppe påöver 100 %.Sedan kommer vi till det här med verkställig-hetsinnehållet. De kraftiga besparingar som drabbat,som det påpekats, kriminalvården har lett till attmycket av rehabilitering inte kan genomföras. Dennarehabilitering har personalen fått kompetensutbild-ning för, men man måste avbryta den. Det man fårägna sig åt är bevakning både utåt och inåt i organi-sationen.När det gäller de projekt som bedrivits för mänsom begått vålds- och sexualbrott mot kvinnor finnsdet en rapport från som presenterar utvärde-ringen och visar på de olika metoder, sätt och skiftan-de samverkansgrupper som lett till resultat av olikagrad och till att man ändå satt i gång ett bra arbete.Det måste användas vidare och på flera ställen. Somsituationen ser ut har man brutit det, man harinte resurser för att kunna genomföra den här rehabi-literingen.Med dagens resurser är det också svårt att levaupp till att den intagne ska ges möjlighet till lämpligsysselsättning som främjar frigivningen.I förra inlägget talades det om samtalsterapi. Detär en väldigt viktig åtgärd. Vi var några ledamöterfrån justitieutskottet som hade tillfälle att besökaKalmaranstalten där de intagna erbjuds just samtalste-rapi på den intagnes villkor. Vi fick delta i en utvär-dering, och det var mycket intressant. Det fälldes dåtvå repliker som jag tycker talar för sig själva.En av de unga männen som deltog i utvärderingensade: Att tränas till samtal om sin egen situation, attlösa problematik och se sig själv i olika situationer -denna möjlighet borde finnas även utanför fängelset.En annan ung man sade: Jag önskar att jag hadehaft en livstidsövervakare, någon att hålla i handennär frestelserna eller svårigheterna blir för stora.Dessa repliker säger mycket, tycker jag. Det ärviktigt att det ges resurser så att man kan fortsättamed samtalsterapi t.ex. på Kalmaranstalten och an-vända andra rehabiliteringsåtgärder som det har utbil-dats personal för.De intagna på Kalmaranstalten var väldigt oroligamed tanke på besparingarna för att det skulle dras nedpå denna värdefulla verksamhet.Förra året fick många av oss en signal om hur detstod till med permissionerna. Detta ledde till att ut-skottet anordnade en hearing om permissionsregler.Permissioner är ett viktigt led för utslussningen isamhället. Men det är viktigt att ha ett regelsystemsom är noga avvägt. Den intagnes intresse av att fåpermission måste vägas mot medborgarnas berättiga-de krav på skydd och säkerhet.Sedan måste man se över den praktiska tillämp-ningen. Den bör följas upp med jämna mellanrum.Den erfarenheten har vi nu alla med i bagaget.Det har tillsatts en utredning som ska följa uppoch se över den praktiska tillämpningen. Men dåbehövs det resurser för att genomföra detta. Antingenfår man omprioritera eller tillföra nya resurser.Det har föreslagits att man skulle göra fler farlig-hetsbedömningar. Det är ett sätt att underlätta plane-ringen och göra permissionsbedömningar. Men far-lighetsbedömningar är ytterst resurskrävande, ävenom de är bra verktyg. Där måste det också till resur-ser.Jag vill också betona vikten av trygghet för kvin-nor som har blivit utsatta för våld under intagnaspermissioner. Dessa kvinnor bör underrättas och gesen extra trygghet och säkerhet. Det är en fruktansvärdsituation som många kvinnor får utstå.När det gäller frigivningsförberedelser finns detprojekt och försök. Jag har själv besökt Skenäsan-stalten som har sex platser och är ett utslussnings-projekt för långtidsdömda. Då kommer man tillbakatill behovet av permission för att de intagna ska fåkomma ut och träna när de ska tillbaka till samhälletutanför efter att de har suttit inne . Det ärviktigt att detta bygger på en successiv anpassning tilllivet utanför. Detta projekt tycker jag är föredömligt,och jag ser fram emot utvärderingen av det.Att friges och stå utanför fängelseportarna med enplastkasse i handen och inte ha någon bostad, inte hanågot arbete, inte ha något socialt nätverk är inte sålätt. Då är det svårt att stå rak i ryggen och motståfrestelser utanför. Det är väldigt lätt att falla tillbaka.Just detta med svängdörrsmentaliteten inom kri-minalvården är ingenting som någon eftersträvar. Vimåste se till att det inte blir återfall utan att de intagnaverkligen rehabiliteras. Men det krävs en större sam-verkan mellan alla aktörer i samhället för att man skakunna arbeta på ett positivt sätt med frigivningen.Vi har ett par motioner om psykiskt störda lag-överträdare som behandlas i det här betänkandet. Detär en stor och svår fråga. Men det pågår ju utredning,och därför avvaktar vi resultatet.Vi från har också avgett ett särskiltyttrande tillsammans med när det gällermer resurser. Det är naturligtvis så som Sven-ErikSjöstrand sade här tidigare, att det inte bara är atttillföra medel. Men just inom kriminalvården är be-hovet av resurser mycket stort. Jag kan se att det finnsskillnader inom rättsväsendet, men just när det gällerkriminalvården är det av största vikt med extra resur-ser för att man ska kunna bedriva en framgångsrikvård.Ska vi långsiktigt få bukt med kriminalvårdenmåste vi använda mer av förebyggande arbete ochgöra en större rehabiliteringsinsats för att förhindraåterfall. Behovet av både fysisk och psykisk vård ärstort inom kriminalvården. Till detta behövs det ocksåresurser.Jag står naturligtvis bakom alla reserva-tioner i detta betänkande och även bakom det särskil-da yttrandet. Men för tids yrkar jag bifallendast till reservation nr 2.Anf. 125 (mp):Fru talman! Det är många viktiga frågor i motio-ner från den allmänna motionstiden som behandlashär. Många av frågorna återkommer år , ochmånga av frågorna är redan uppmärksammade ochbereds i departementet. Sedan kan man ha synpunkterpå tidsaspekten. Många tycker att det går för saktamed vissa frågor.De reservationer som har tillfogats betänkandethar därför tillgodosetts, enligt mitt sätt att se det. Jagvill speciellt kommentera en tvärpolitisk motion därman vill prioritera kartläggningen av kriminalvårdensbehandlingsinsatser när det gäller våld mot kvinnor. Ibetänkandet noteras precis vad som pågår. Det pågårarbete för fullt. Visserligen sade det också stod att det pågick arbete förfullt, men det har ändå kommit en bit på väg.Regeringen har avsatt 2 miljoner för en utvärde-ring av de metoder som används för att man ska sevilka som är lämpliga och verksamma. Det är oerhörtviktigt att inte bara pengar tillförs för metoder utan också utvärderar och ser att de verkligen hjälperoch utvecklar.Man vill också att risker och behov bedöms sär-skilt med avseende på terapeutisk behandling vidsexualbrott. Det är ju inte alla metoder som är effek-tiva. Även ett bedömningsinstrument har utformats.Det heter förkortat och används på försök fördem som dömts för misshandel mot sin partner.Alla dessa utvärderingar måste nu sorteras upp.Det kommer då att utskiljas vilka metoder som fort-satt är bäst att satsa på. Jag instämmer i, och det trorjag alla i gör, att man måsteanvända sådana metoder.Vi har också varit ense om målen för kriminalvår-den som vi nu behandlar. Men när man frågar vad viska göra åt problemen är det bara att peta på magenpå i justitieutskottet så säger de: Merresurser! Men det är ju inte så enkelt. Även om vi ioch med vårpropositionen kommer att ge mer resur-ser till kriminalvården, måste vi ju inse att det viktigaarbetet med att sortera ut vilka metoder som ska an-vändas är ett fortsatt problem som också kräver andrainsatser.Frågan om kemisk kastrering när det gäller sexu-albrott är intressant. Jag kan inte förstå vad reservan-terna egentligen menar, därför att är det frivil-ligt. Man kan behandla pedofiler med dennametod. Men jag tycker nästan att det andas mertvångsmedicinering i reservationen. Men i modera-ternas motion i ämnet står det ju tydligt att det skavara frivillighet. Jag förstår inte vari problemet liggeratt kriminalvården tillsammans med hälso- och sjuk-vården ska bestämma detta. Det är väl inget hinder.Därför begriper jag alltså inte den reservationen.När det gäller de så omdiskuterade permissions-bestämmelserna är det klart att nästan alla ledamöter ijustitieutskottet ställer upp på att vi ska ha permis-sionsbestämmelser som är verksamma. Tyvärr har detju inträffat så tragiska händelser i samband med per-missioner, men det får man inte dra så stora växlar påså att det blir för mycket åt det andra hållet. Sommånga har varit inne på är permissionerna viktiga förrehabiliteringen. Men det pågår också ett arbete medökad kontroll. Arbetsgrupper har tillsatts för att före-slå förändringar. Vi hade också en hearing i justitieut-skottet om riskbedömning och hur en sådan kan görasenligt en speciell mall. Det görs ju redan på vissaanstalter. Nya föreskrifter presenteras ,så det är också pågående.Men, fru talman, jag ska yrka bifall till en reser-vation, och det är nr 8.Skyldigheten för kriminalvården att göra en an-mälan till när en förälder blir intagen ärganska självklar, så frågan behöver inte utredas läng-re. Det är en så enkel åtgärd. Men i betänkandet sva-ras att man bereder frågan. Anled-ningen är att det nu är ett glapp. Polis och åklagarehar egentligen skyldighet att göra anmälan, men detglöms bort. Därför skulle det vara enkelt att överlåtadet till kriminalvården, om anmälan inte har gjortstidigare. Detta skulle vi kunna ge regeringen till kän-na redan nu.Lite kommentarer till tidigare talares anföranden.Jeppe säger att handling krävs och att det ärresurserna som fattas. Det är vi medvetna om. Jag trorJeppe kommer att bli överraskad när vikommer till vårpropositionens resultat. Som sagt ärjag inte så positiv att jag tror att det bara är resurser-na som löser alla problem. Men, visst, det behövs etttillskott.På häkten och anstalter är det brist på platser. Un-der förra mandatperioden påbörjades nedläggningenav mindre anstalter. var emot detta.