prot · GN0963 · 2000-02-09 00:00:00 — Men låt mig säga så här: Vi har fått visskritik för att i fokus blivit lite mer av ettsvenskt projekt än ett polskt projekt. Detta är synd.Jag vill alltså uppmana regeringen att mera lyssna påBaltikum. Vilka är behoven där? Projektet måstestyras av människornas behov i och inte bliett projekt för den svenska regeringen.Slutligen vill jag vända mig till . Sex timmars arbetsdag kanske var ett drama-tiskt exempel. Men jag är inte säker på att om svens-ka folket ska göra samma arbetsuppgifter på sex tim-mar som man gör på åtta så minskar arbetsska-dorna, stressen och ohälsan och ger därmed ökaderesurser och ökat engagemang till bistånd. Jag är intesäker på det.Anf. 19 ():Herr talman! Först vill jag vända mig till Vänster-partiet, som i dagens debatt har kritiserat Nato för debombningar som genomfördes i Kosovo. Det kanman göra när det gäller utförandet, men frågan är hurvärldssamfundet skulle ha agerat enligt Vänsterparti-et. Vilket annat alternativ stod till buds? Skullevärldssamfundet stillatigande sett på hur fördrivning-en av kosovoalbaner accelererade för att också i vissafall gå över i massakrer?Svenska Freds förre ordförande i debattboken justför hur oacceptabelt ett sådant agerande från världs-samfundets sida i var. Bristen på poli-tisk vilja och förmåga att samla sig kring ett merresolut ingripande drog ut kriget och ledde till attoskyldiga civila inte skyddades, inte ens i de av FNskyddade zonerna. Brotten mot de mänskliga rättig-heterna kunde fortgå tack vare omvärldens tystnad.Vad har för alternativ när det gälleratt agera? Vi har inte hört någonting om det. Jagskulle gärna vilja ha en kommentar - men det kanskeblir vid ett annat tillfälle, eftersom intehar någon talartid kvar.Sedan vill jag vända mig till utrikesministern, sompratar om att vi måste arbeta förebyggande och an-vända FN. Självklart tycker vi att det är väldigt vik-tigt att göra det. Då vill jag bara säga en sak: Vi fårinte glömma de konflikter som inte har storpolitiskbetydelse. Jag tänker särskilt på och det somhar kallats de glömda krigen. Vi kan ta Kongo-Brazzaville och , som kallas Afri-kas världskrig. Omvärlden är egentligen inte så in-tresserad. Sedan har vi och , Västsa-hara och alla de konflikterna. Vi får inte glömmadem. Vi måste agera på samma sätt och med storkraft driva på världssamfundet så att man inte glöm-mer bort den fattiga delen av världen när det handlarom konflikter. Här tror jag att vi är ganska överens,och det är viktigt.Anf. 20 (fp):Herr talman! Vi ska lära av historien. Historienvisar på många misstag, men även på lyckade sakerför utvecklingen. Ett historiskt skede som vi är inne inu är det som jag har försökt ha som tema : Brytned gränser! Ett redskap i detta är det vi har varit innepå, nämligen demokratibyggande.Medborgare röstar inte fram företrädare som villstarta krig. Det är därför vi inte heller kan se att de-mokratier startar krig med varandra. Därför är det såotroligt viktigt att i olika sammanhang, inte minst närdet gäller utvecklingssamarbete, arbeta för demokra-tin.Ett hot i världen är naturligtvis de ökade klyftor-na. Klyftorna mellan den rika norra delen och denfattiga södra delen av vårt jordklot ökar.Världsbanken visade i en statistisk uppgift här-omdagen att mer än halva världens befolkning leverpå . Försök ta till er densiffran, att leva på . Det görmer än halva världens befolkning. Det är klart att detär grogrund för spänningar, konflikter och krig.Här har vi i vår del av världen ett absolut ansvar.Vi kan inte springa ifrån det. Jag tycker att det är litetragiskt, för detta insåg man i denna kammare - ja,det var inte på den här platsen, men i det östra huset -, när man lade fast enpro-centsmålet. har Socialdemokraterna, en fin chans att i vårbudgetenpresentera en mer expansiv biståndspolitik.Anf. 21 ():Herr talman! Jag vet inte om jag ska välja att tolkautrikesministern som hon uttryckte sig eller om jagska vara mer snäll i min tolkning. Men jag tror att jaghårdrar det och säger: När kommer med iEU ska de lyfta miljöfrågorna. Det fanns ingen kopp-ling mellan gruvolyckan i och medlemska-pet, för var medlem i EU när den olyckaninträffade. Regelsystemet lär väl inte vara så mycketbättre i den ena eller den andra delen.Jag tycker att den kommentaren är lite förvånan-de.Likaså tycker jag att det är lite förvånande när ut-rikesministern gång på gång säger att Miljöpartietborde bejaka samarbetet när det gäller säkerhetspoli-tiken. Vi tycker att samarbetet när det gäller säker-hetspolitiken ska ske på FN-nivå i ett globalt per-spektiv.Jag måste säga att jag blev ganska förvånad ochupprörd när jag läste att det ska hållas en stor militärövning i . är ett avvärldens mest förorenade innanhav och mycket käns-ligt miljöområde. Juni månad är barnkammartiden förlivet i och däromkring. Jag undrar verkli-gen om man har gjort miljökonsekvensanalys avdenna militära övning. Finns det någon som helstanledning att ha en sådan militär samövning när vitror på fred och nedrustning?En tredje sak som jag har noterat och som jaggärna skulle vilja ha ett besked om, men det lär jagväl inte få , är det som regeringen vill, nämligen attföra unionen närmare dess medlemmar. Jag skullegärna vilja veta hur det ska gå till. Det har snarareblivit så att människor har tagit mer och mer avståndfrån politiskt engagemang och samhällsengagemangde . EU-medlemskapet har inte inneburitatt människor har känt sig mer delaktiga, snararetvärtom.Anf. 22 ():Herr talman! efterlyste i sitt anföran-de en fördjupad debatt om FN. Jag ska ägna mittanförande åt detta. Men innan jag börjar har jag enfråga som jag vill ställa till somföreträdare för Kristdemokraterna.Jag tyckte att de flesta av inläggen som hölls avoppositionens företrädare var mycket givna i debat-ten. Men en sak förvånade mig och ett frågeteckenkvarstår. Det är mycket positivaansats när det gäller regeringens ställningstagandegentemot i Österrike.En kristdemokrat har KU-anmält utrikesministernför detta agerande. Jag vill bara fråga : Är det som står bakom dettaeller är det von der Esch som enskild ledamotsom har gjort anmälan?Herr talman! Så till FN. Aldrig förr har kravenoch förväntningarna på FN varit så höga som underdet senaste årtiondet. Frustrationen över att FN inteförmår lösa all världens konflikter är stor och tar sigofta uttryck i starkt kritiska och besvikna frågor ochkommentarer om världsorganisationen.FN som organisation får bära skulden för att dessmedlemsländer, framför allt de permanenta medlem-marna i , inte förmår samverka. Hurofta har jag inte mötts av åsik-ter som: FN är för fattigt och svagt för att klara av attförhindra krig och skydda kommande generationerfrån krigets gissel, som det står i stadgan. En annanvanlig uppfattning är att i sig, med sinbetoning på nationell suveränitet, är huvudproblemet.Dagens krig uppstår ju i huvudsak inom länder. Kanman hantera det med dagens FN-stadga? Kan manhantera det inom dagens FN?Är FN så svagt, fattigt och omodernt som kriti-kerna anser? Finns det i så fall några möjligheter attstärka och reformera FN? Är det önskvärt, eller skaman riva och bygga nytt?Det är djärva frågor, som sätter saken på sin spets,och de kräver sina svar.Vi socialdemokrater har alltid sett FN-arbetet somen central del av svensk utrikespolitik. Därför vill videlta i och stimulera diskussionen om FN:s framtid.Vi får inte väja undan för de provokativa frågeställ-ningarna. Utan ifrågasättande, ingen utveckling.Samtidigt måste vi seriöst analysera varje förslagoch se vart det leder. Det duger inte att bara ägna sigåt ytligt tyckande. För detta är FN alltför viktigt.Det är svårt att säga vilken fråga som är denviktigaste för att höga principer om fred,solidaritet och mänsklig värdighet ska kunna uppnås.Sambanden är mycket komplexa och aktörerna intealltid fullt synliga.Globaliseringen av ekonomierna, regelverket runthandelsfrågorna och den ekonomiska maktfördel-ningen i världen får förnyad aktualitet så snart sårbar-heten i världens ekonomiska system demonstreras.Ett börsras i ett land kan starta en lavin av kollapsan-de ekonomier i andra delar av världen. Ekonomiskkrigföring och valutaspekulationer är relativt nyaingredienser i dagens säkerhetsdebatt, som vi måsteskapa medvetenhet omkring.När FN bildades var kanske upp-delningen av ansvarsområden mellan säkerhetsrådet åena sidan och generalförsamlingen och för utvecklings-, befolknings-, barn-,kvinno-, miljö- och hälsofrågor å den andra funktio-nell. blir det emellertid alltmer uppenbart attdessa frågor svårligen kan skiljas från säkerhetsfrå-gorna.Det är likaledes uppenbart att andra former avkonfliktlösning än de konventionellt militära måsteutvecklas för att möta dessa komplexa orsakssam-manhang. Det måste återspeglas i FN:s arbete attsäkerhetsbegreppet har en helt annan innebördän när skrevs.Många diskussioner om FN har sin grund i säker-hetsrådets beslut eller brist på beslut. Säkerhetsrådetssammansättning och arbetssätt är därför en centralfråga när man diskuterar reformering av FN. Attdagens säkerhetsråd är behäftat med många bristerhåller nog t.o.m. säkerhetsrådsmedlemmarna självamed om. Det är ändå ett av de områden som är svå-rast att förändra. Det handlar om att förändra rådandemaktstrukturer, och de som måste göra det är de somsjälva har störst makt.FN:s medlemsländer har ökat i antal under de se-naste åren, men säkerhetsrådet är i huvudsak en åter-spegling av de maktförhållanden som rådde när FNbildades. Det västeuropeiska inflytandet är opropor-tionerligt stort och andra regioner är underrepresente-rade. utvidgning är en demokratifrågaav stor betydelse. Västvärldens synsätt och priorite-ringar har alltför länge varit de förhärskande, ochmånga utvecklingsländer anser med rätta att de sak-nar inflytande.Det är en farlig utveckling om säkerhetsrådets le-gitimitet fortsätter att ifrågasättas, eftersom de domi-nerande västorienterade länderna gärna vill se sigsjälva som garanter för en demokratisk utveckling ivärlden. Därmed blir deras ovilja att dela makten medfler för att uppnå en bättre representativitet i rådetsmått absurd. Man kan inte trovärdigt arbeta för de-mokratiska värden i en odemokratisk organisations-form. Den insikten måste säkerhetsrådets medlemmarsjälva komma fram till. Det går nämligen inte attgenomföra en utökning av säkerhetsrådet mot med-lemmarnas vilja. En demokratisk kultur måste såledesvinna insteg i säkerhetsrådet.Herr talman! Den skulle medfördel kunna initiera en diskussion i EU-kretsen omatt reducera EU-ländernas inflytande i rådet. Jag troratt det skulle uppfattas som mycket positivt och ge enskjuts åt förhandlingarna om en utökning. Frågan omsäkerhetsrådets utvidgning hänger intimt sammanmed de permanenta medlemmarnas vetorätt. Vetothar visserligen inte så ofta utlösts efter det kalla kri-gets slut, men har det på ett flag-rant sätt missbrukats. Vid andra tillfällen har riskenför att ett veto skulle föreligga helt förhindrat enfrågas behandling i säkerhetsrådet. Vid två tillfällenhar det varit fråga om , och har också vidflera tillfällen underlåtit att föra upp frågor på dag-ordningen därför att man har trott att ett veto skulleföreligga.Vetomakterna är naturligtvis medvetna om destämningar som råder. De har nog försökt att minime-ra användningen av vetot. Tyvärr har deras vilja attslippa vara den som utlöser vetot bidragit till attmånga frågor inte alls har kommit upp på säkerhets-rådets dagordning precis som under det kallakriget. I korridorkonsultationer har man kommit framtill att det inte går att enas i en fråga. Det är det doldavetot, och det är inte ett dugg bättre än ett öppet veto.Det innebär att man inte vet vem som filibustrar ellerpå vilka grunder det sker. Då är det mycket svårareatt utöva en folklig påtryckning.Vetots vara eller inte vara är en mycket komplice-rad fråga. Vetots tillkomst var att skydda stormakter-na från att konfronteras i en konflikt som kanske varvärre än den som vetot var relaterat till. Men för attvetot verkligen ska kunna minimeras behövs frivilligaöverenskommelser. Vi behöver en vetofri kultur isäkerhetsrådet.Herr talman! På de frågor som jag ställde inled-ningsvis, om FN var för gammalmodigt, svagt ochfattigt, vill jag svara följande. FN är ekonomiskt svagtframför allt därför att inte betalar sina avgifter,men FN är en stark organisation med en moderninriktning på mänskliga rättigheter och dess stadga ärfortfarande aktuell - liksom ochden allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter.Sverige är bra för FN. FN är bra för Sverige.Anf. 23 () re-plik:Herr talman! Jag vill svara på följande sätt i frågaom von der Esch och mitt agerande när detgäller . von der Esch agerande ärsjälvfallet en fråga om hur ärendet har handlagts ochen kritik mot att regeringen inte i ett tidigt skede hadeen diskussion med Utrikesnämnden.Jag har tidigt agerat i den sakpolitiska frågan. Därhar det inte rått något tvivel om var partiet står. Jagtror inte att det ska vara svårt att skilja på att vi ärkritiska mot handläggningen. Det hade varit bättre omsamtliga, eller ett flertal, partier hade ställt upp ge-nom en överläggning i . hadesom land tjänat på den ordningen.Jag har tidigt i ett pressmeddelande informerat omdet sakpolitiska läget, dvs. var partiet står i Österrike-frågan. Det har varit solklart. Jag hoppas att jag harredogjort för det också här i dag.Anf. 24 () replik:Herr talman! Jag välkomnar detta klargörande in-lägg. Det innebär i sak att stårbakom regeringens ställningstagande och anser attJörg på olika sätt bör fördömasoch att aktionen antagen av ordförandelandet i EUoch medlemsländerna är riktig. Då ser jag KU-anmälan som ett mindre problem.Anf. 25 ESCH (kd) re-plik:Herr talman! fick vi delvis bekräftat vad sakenrör. Det är inte första gången som man på ett försåt-ligt sätt från socialdemokratiskt håll har kopplat ihopmin anmälan till med fallet Haider.Det är inte det det handlar om. Det handlar om attregeringen i en av de största utrikespolitiska frågor viöver huvud taget har haft inte har gått till . Detta står i direkt strid med grundlagen.Eftersom jag sitter i KU, och det är en av mina upp-gifter att bevaka att grundlagen följs även av rege-ringen, har jag gjort denna anmälan - ingenting annat.Anf. 26 () replik:Herr talman! Eftersom von der Esch nu fårtillfälle att förklara sig finns det inte skäl att höjarösten utan i stället att tacksamt ta emot tillfället.Återigen bekräftas att står bakomden isolering av som rege-ringen har svarat för. Procedurfrågan får i övrigtsjälvklart löpa enligt de regler som finns i riksdagen.Anf. 27 ESCH (kd) re-plik:Herr talman! Det är inte bara har kopplat detta till - och gjorde detåterigen. Även utrikesministern gjorde det på ettmycket försåtligt sätt i Aftonbladet.Anf. 28 () replik:Herr talman! Jag kan självfallet bara svara för mi-na egna funderingar. För mig har det framstått somom kopplingen var självklar och naturlig. Jag är gladatt detta har utretts och att det inte finns några mot-sättningar mellan och socialdemo-kraterna i agerandet mot parti.Anf. 29 ()replik:Herr talman! hade ett intressantoch bra resonemang kring och en eventu-ell reformering av densamma. Jag håller med om attdet är annorlunda än när FN bildades. Det vardå ett femtiotal stater, och det är nästan fyra gångerfler . Det blir påfrestningar i själva organisatio-nen.Viola Furubjelke sade att säkerhetsbegreppet ärhelt annorlunda, och säkerhetsrådet hade nog inte settut så om det hade bildats i dag.Utvecklingsländernas inflytande är undermåligt medtanke på deras intressen och storlek.Viola Furubjelke sade att hon tyckte att EU skulleta initiativ för att förändra stadgan - åtminstone få igång arbetet. Eftersom utrikesministern är kvar finnsdet en möjlighet att uppmana henne att ta ett initiativ iden riktningen. Är beredd att göradet?Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag sade att jag skulle välkomna omSveriges regering i EU-kretsen kunde initiera att EUminskade sina platser i säkerhetsrådet. Det skullesäkert välkomnas och innebära ett positivare klimatför förhandlingarna om en utvidgning av rådet. Själv-fallet utgår jag från att utrikesministern lyssnar pådetta.Det är inte EU som har platserna . Även omdet sker en EU-samordning också i FN-frågor sitterman på var sitt mandat i säkerhetsrådet. Icke destomindre är det en stark dominans av västorienteradeländer. Mycket av den kritik som utvecklingsländernahar mot säkerhetsrådet går ut på att de inte känner sigrimligt representerade. Jag utgår från att frågan kanfortsätta att diskuteras.Anf. 31 ()replik:Herr talman! Jag är glad att harfört in det här resonemanget. Jag har haft det uppetidigare i omgångar, just om reformeringen av , bl.a. mot bakgrund av . Då har det varit ett ganska svalt intressefrån och från andras sida att överhuvud taget röra ; man har trott att detskulle riva upp så mycket att det skulle förlama.Jag välkomnar denna sinnesförändring och hoppasatt ett initiativ ska tas av . Vi har ett bra mate-rial att bygga på i grannskap.Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag är ledsen, men det föreliggerkanske ett missförstånd. hördesäkert också att jag sade att det måste ske på frivillig-hetens väg från de länder som sitter på maktenoch som är permanenta medlemmar och vetomakter.En sådan här diskussion bör självfallet leda framtill att vetomakterna och de permanenta staterna själ-va föreslår denna reduktion. Det är inte en stadgeänd-ring av den ordning som vi har diskuterat, närman skulle tvinga fram en helt annan ordning i säker-hetsrådet och med våld tvinga bort vetot. Det gårtyvärr inte att kommendera bort de avarter som vi ser, som är rester från den tid när FN bildadesoch det var en kalla kriget-atmosfär.Vi hoppas ändå, eftersom debatten är i full gång,att vi kan se resultat så att FNkan stärkas, fungera på ett bättre sätt och få störrelegitimitet och auktoritet.Anf. 33 ():Herr talman! Vårt mål är en värld med respekt förmänniskovärdet och för mänskliga rättigheter, envärld med rättvisa, ett rättssamhälle och välfärd föralla.Trots detta är det så att 1 miljard människor som-nar hungrande, och det är lika många sedan årataltillbaka. Andelen har minskat, men antalet är det-samma. Det här är naturligtvis helt oacceptabelt. Detgäller faktiskt att inte ge upp, utan ändra metoderna.Vi har haft biståndsarbete i snart ett halvt sekel, ochvi har inte kommit längre än hit.Fattigdomen måste utrotas. Biståndet måste blibättre. Det måste bli annorlunda. Det måste bli ett ledi en samlad utrikespolitik. Vi kan se att det är möjligtatt utrota fattigdomen, att gå till relativ välfärd inomloppet av , om vi tittar på Stillahavsasien. År2015 ska antalet fattiga ha halverats, och fattigdomenska kunna vara borta relativt snart därefter, så att vikan koncentrera oss enbart på katastrofbiståndet.Kunskaperna har ackumulerats, och vi vet ganskaväl vad som är framgångsrikt, men det gäller ocksåför oss att tillämpa de här metoderna.Hotet mot utvecklingen är framför allt bad gover-nance, vanstyre. Vi vet dessutom att bistånd förvärrarsituationen i vanstyrda länder. Vi vet också att nästanhälften av världens dollarbiljonärer finns i tredjevärlden, och de måste också fås att bidra till att utrotafattigdomen.I länder med good governance, bra styre, leder bi-ståndet till snabba resultat. Vi vet att bra projekt ock-så ger snabba resultat men att dåliga projekt aldrigblir bättre för att man håller på med dem i långligatider.Skuldsanering är en utomordentligt viktig metodatt ge utvecklingsinriktade regimer möjlighet att slip-pa dras med tidigare regimers bördor.Vi vet att frihandeln är den viktigaste insats vi kangöra för tredje världen. Deras handel är mer än tiogånger större än det bistånd de får. Men vi måstesamtidigt vara medvetna om att det kan upplevas somett hot mot egna svaga branscher, som viockså ska veta att det i realiteten skapar generellvälfärd för alla. Men det gäller att hålla vakt motdolda handelshinder.Kunskapsöverföring måste vara det viktigaste in-slaget i biståndet. Det handlar inte längre om välgö-renhet och gåvor. Det handlar om att biståndet skavara oljan i motorn, inte bensinen i tanken. Det gälleratt hjälpa till och bygga upp och stärka marknadseko-nomins institutioner, stärka rättssamhället och stärkademokratin. Det handlar om att satsa på utveckling avfamiljejordbruk och småföretag, inte minst för kvin-nor, att se till att basala funktioner som skola, inteminst för flickorna, och hälsovård fungerar samt atthjälpa till att bekämpa aidsepidemierna.Jag tror att vi måste inrikta oss på att vårt biståndalltmer ska koncentreras och göras flexibelt och ska kraftsamla när det gäller . hargenomgått sina tre konsekutiva katastrofer: slavhan-deln, kolonialismen och socialismen. Det är där fat-tigdomen ökar och där aids ökar, och det är där kri-gen vållar så svåra mänskliga offer.Men det finns också ljuspunkter. Moçambiqueoch är de länder som leder tillväxtligan förnärvarande.Jag tror att det är viktigt att vi när vi gör insatser-na går in och satsar rejält på länder därman har förutsättningar att nå resultat, gör kraftfullainsatser, gärna i trepartssamarbete, med något landinvolverat som har gått från fattigdomsfällan till väl-stånd, för att dra nytta av de erfarenheter som mankan få därifrån.Jag tror också att det är viktigt med en planeradnedtrappning, så att man på ett planerat sätt överföransvaret för utvecklingen till det lokala styret i dentakt som tillväxten skapar möjligheter. Jag tror att detär viktigt att sätta upp slutdatum för de insatser vigör.Jag tror också att det är viktigt att planeringen avbiståndet sker på platsen, att utvecklingsavdelningenför Sida ligger i , så att man har nära kännedomom de aktuella lokala problemen.Vi ska nu få en biståndspolitisk utredning, och jagtycker att det är utmärkt. Det är oerhört viktigt att vinu också drar nytta av alla de forskningsresultat somhar kommit fram och att vi koncentre-rar oss på att utrota fattigdomen - den är obehövlig,grym och oacceptabel - och på att arbeta med mätba-ra mål så att vi vet vad vi gör.Herr talman! Vi ska skapa fred, demokrati, tillväxtoch utveckling i hela världen.Anf. 34 ():Herr talman! Det finns många vackra ord i rege-ringens deklaration om utrikespolitiken. Målsättning-arna är fina, och många av formuleringarna är detväldigt lätt att ställa upp på.Samtidigt finns det i praktiken en glidning i densvenska utrikespolitiken. Vi har sett små positionsför-skjutningar i viktiga frågor som sammantaget ger enannan bild av svensk utrikespolitik än den som fannsför 10 eller sedan.I flera fall kan dessa positionsförskjutningarknappast förklaras på något annat sätt än med EU-medlemskapet. Det märkliga är att varje litet steg iEU-anpassning tas under starka försäkringar frånregeringen om att ingenting egentligen har förändrats.Men blir det nog svårt och kanskeomöjligt för regeringen att påstå att svensk utrikespo-litik är densamma som den har varit.Det är naturligtvis så att politiken ska förändras itakt med verkligheten. Men då är det också viktigt lyckas argumentera för vilken förändrad verklig-het som man har att ta ställning till och varför föränd-ringarna i verkligheten har lett till de ställningstagan-den man har gjort.Införandet av en militär dimension i den europeis-ka unionen gör det allt svårare att tala ommilitär alliansfrihet, särskilt med den formulering iden säkerhetspolitiska doktrinen som gäller sedan1992 om vår militära alliansfrihet, syftande till attvårt land ska kunna vara neutralt i händelse av krig ivårt närområde.När påpekade detta efter Kölnmötetoch inför EU-parlamentsvalet påstod rege-ringsrepresentanter att vi överdrev. Det sker ingastora förändringar här. Det är inte frågan om att över-ge den traditionella alliansfrihet och neutralitetspoli-tik som har stått för. börjar tydligen rege-ringsföreträdare själva inse att deras retorik inte rik-tigt stämmer överens med praktiken. Vice statsmi-nistern uttalande om att neutra-liteten kan tas bort ur doktrinen kommer kanske där-för inte så överraskande. Den alliansfrihet som rege-ringen förespråkar har knappast samma innebörd somvi traditionellt vant oss vid.