prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Här ges också en förklaring till varför felak-tigt genomförda förändringar skapar otrygghet, speci-ellt inom den offentliga sektorn, varför man värjer sigmot nytt, varför valfrihet, konkurrens och alternativger skrämselhicka och leder till krampaktiga försökatt vidmakthålla det gamla.En viktig skillnad mellan offentlig och privatverksamhet, menar man, är att privat verksamhet ärmarknadskopplad medan offentlig verksamhet ärbudgetkopplad, varför signalerna om att en verksam-het behöver förändras ter sig helt olika. Erfarenhetfrån tidigare förändringsarbete inom offentlig förvalt-ning tas inte heller till vara. Ochvem ska ta på sig rollen att ifrågasätta verksamheten?Erövrade makt- och statuspositioner hotas. Det ärdärför ett förändringsarbete inom den offentliga sek-torn fungerar så dåligt, och det är därför personalenmår så dåligt.Utomstående kan också, herr talman, ha intresseav att bevara status quo - eller förmås att tro det ochuppmuntras att ställa upp och försvara ett bestående.Just därför efterlyser också i sin rapport föränd-ringsvilliga medarbetare som vet hur man driver enprocess genom de nödvändiga stegen utan att skadade inblandade.Jag kan konstatera att politiker inte är de mestlämpliga att leda ett förändringsarbete, om jag ut-trycker det lindrigt.I den välfärdsrapport som det har talats om tidiga-re här och som presenterades konstate-rar också att många beslut fattas ochmånga hetsiga debatter förs utan saklig grund. Detframgår vidare att politiker vet för lite om de konsek-venser besluten får och att utvärderingar och uppfölj-ningar av reformer saknas på de flesta områden.Det är i dessa händer som vänstermajoriteten villfortsätta att lägga ansvaret för våra barns utbildningoch våra äldres omsorg.Herr talman! Någon klok person sade: Livet kanbara förstås bakåt men måste levas framåt. Samhällethar alltid utvecklats, men det är först genom demo-kratins verkliga ankomst som den politiska maktenhar fått möjlighet att kraftfullt påverka samhällsut-vecklingen också bakåt.Demokratin ska användas med ödmjukhet och ly-hördhet - inte för att visa makt över enskilda männi-skor. Vänstermajoriteten ägnar sig åt att skapaett antal svaga grupper i samhället som man ska kun-na ta hand om och därmed bekräfta nödvändighetenav ett stort antal politiker. Arbetslösa, handikappade,äldre och ensamstående mammor är exempel på så-dana svaga grupper som man vill ta fram.Men det handlar alltså inte om svaga grupper,utan det handlar om individer som behöver sådanaredskap att de själva får en möjlighet att ta ansvar.Man behöver personer runtomkring sig som tror påindividens vilja och förmåga. Det är ingen skillnadmellan äldre personer och mig och er, ja, oss alla.Man är bara lite äldre och behöver lite annan hjälpmen man behöver inte ingå i en svag grupp. Låt ossinte använda begreppet våra äldre!Jag känner en ensamstående mamma som blir likairriterad varje gång hon omnämns som svag. Hon hardet tufft men hon är inte svag. Hon är starkare änmånga gifta kvinnor.Maktpolitikern vill inte förändra eftersom man dåtappar kontrollen. Därför väljer man att inte hellerstödja en samhällsutveckling med en tro på indivi-dens egen kraft. Man uttalar vackra ord som medbe-stämmande, inflytande och påverkansmöjlighet mendär stannar det. Var gränsen går avgör en politiker.Herr talman! Framtiden handlar om goda idéer.Det är människor som har dessa goda idéer - inteföretagen och inte den politiska makten. Framtidenhandlar faktiskt om människors livskontroll i derasvardag. Först när maktpolitikerna börjar tro på andrasförmåga och vilja kan vi också påverka välbefinnan-det. Först då känner vi en trygghet och då behöver viinte gömma oss bakom otrygghet och ett psykosoma-tiskt tillstånd. 327 () replik:Herr talman! Det har sagts tidigare i debatten häratt det finns skiljelinjer i politiken och att den tydli-gaste skiljelinjen går mellan och deövriga partierna i kammaren. Detta tycker jag attCristina Husmark har bekräftat.Det var ett praktfullt angrepp på den offentligasektorn, som beskrevs som onödig. Dessutom gjordespåståendet att vänstermajoriteter skapar svaga grup-per. Jag vill med kraft dementera det. Vad vi i väns-termajoriteten sysslar med är att bygga strukturer sombär för alla individer i livets olika skeden. Det är ialla fall mitt sätt att se att individer också har trygg-het.Det handlar om generella system och det helabygger på ett ord som jag håller väldigt högt, nämli-gen ordet solidaritet. I mitt anförande tidigare ut-vecklade jag just detta med att folk blir beroende avolika tjocka plånböcker när vi bryter ned systemen.Klyftorna i samhället ökar.Anf. 328 () replik:Herr talman! Jag vill för återigenbara tala om att mycket av det som jag sagt här i dagstår att läsa om i den som jag hänvisadetill. Jag rekommenderar att ta del avrapporten snubbla in i framtiden.Med tanke på vad jag där kunnat ta del av ser jagett klart samband med hur vänstermajoriteten i dagsnubblar in utan att se alla människorsgoda idéer, kraft och vilja att förändra och få varamed och påverka.Herr talman! Jag har jobbat som före-tagssköterska och känner till sambandet mellan hurman mår på arbetet och hur man mår i själ och hjärta.Jag vet att det inte räcker att ordna med en ergono-miskt utformad stol när någon har det svårt och job-bigt hemma. Vi ser att folk är låsta i sina situationeroch har svårt att påverka.Många i min bekantskapskrets är ensamståendemammor. De vill inte ingå i gruppen stackars svagaensamstående mammor men , i rapporteroch statistik, ingår man i gruppen svaga ensamståen-de mammor. Nämnda mamma är inte svag, och det ärinte de här kvinnorna. De är starka, för de måste varastarka. Vi måste ge dem redskap så att de kan fort-sätta att vara starka.Anf. 329 () replik:Herr talman! Jag delar uppfattning att ensamstående mammor inteär svaga. Därför benämner jag dem inte så, i varje fallinte i samma utsträckning som verkar göra.Sedan kan jag säga att jag har läst rapporten.Jag delar uppfattningen att människors möjlighetatt påverka, inte minst sin egen arbetsmiljö och sinegen arbetssituation, är viktig. Därför är Vänsterparti-et en stark förespråkare för arbetsrättslig lagstiftningsom ger individer möjlighet att påverka på arbetsplat-sen; detta till skillnad från Moderaterna.Vidare är vi starka förespråkare just för att manmed tryggheten, med de generella strukturerna somgrund, ska vara så trygg att man faktiskt förmår ut-nyttja denna trygghet till att både växa och kreativtdelta i olika forum.Anf. 330 () replik:Herr talman! talar om arbetsrätten.Tidigare besökte jag . Jag besöktemånga företrädare och chefer för den kommunalaverksamheten i . Man säger att där är manbelagd med munkavle. Man vågar inte säga någon-ting. är inte det enda exemplet. Jag hör helatiden från rektorer och tjänstemän inom offentligförvaltning att man inte vågar säga vad man tyckerdärför att man är rädd för att bli av med arbetet ellerför att inte få uppdragen. Jag tycker att detta är fel.Det är fel att över huvud taget belägga någon medmunkavle. Alla ska ha rätt att säga vad de tycker,tänker och känner. Det är en självklarhet och där är vihelt överens, !Ett annat exempel, för att belysa detta med att va-ra kringgärdad av folk som tycker och tänker, är föl-jande. En man kontaktade mig. Han hade en skuldoch ville ha ett lån i stället för socialbidrag men detfick han inte. Han är nu tvungen att med förlust görasig av med den villa som familjen harkämpat för; detta alltså för att få socialbidrag. Jagtycker att vi i stället ska arbeta på att människor skakunna tro på sin egen kraft, förmåga och vilja atthandskas med sin egen situation.Anf. 331 () replik:Herr talman! Jag reagerar också på att CristinaHusmark tar upp frågan om personal somjobbar i offentlig regi. Jag vet att hon då avser demsom jobbar inom vården. Vidare har det i debatten häri dag framgått att nästan all personal som jobbar iprivat regi tycker att det är mycket bättre än att jobbai offentlig regi.Jag har träffat ganska mycket vårdpersonal - vår-den ligger mig rätt varmt om hjärtat och det gäller dåbåde offentlig och privat vård. Men jag har ocksåträffat många som jobbar i privat regi som klagaröver arbetsmiljön.I inland, bl.a. i mitt hemlän, är manväldigt kritisk till skattesänkningar. Man vill hellre hamer pengar, resurser, till kommuner och landsting;detta för att den offentliga sidan och personalpoliti-ken ska kunna utvecklas.Anf. 332 () replik:Herr talman! Med avseende på detta med personalinom den offentliga verksamheten kan jag säga att jagkan sträcka mig också till personalgrupper utanförvården. Både och jag har erfarenheterfrån vården. Det är kanske lättare att tala om vårdenjust därför att vi har praktisk erfarenhet av det områ-det.Jag har tidigare här från talarstolen haft en diskus-sion med angående rapportom en undersökning av hur personalen mår. Man mårså mycket bättre inom den privata verksamheten äninom den offentliga. Det gäller då personal som tidi-gare jobbat inom den offentliga verksamheten. kan väl hålla med mig om att det mångagånger är fråga om tungrodda stora organisatoriskakolosser som hindrar folk från att komma fram. Vadgäller de privata alternativen är det kortare beslutsvä-gar. Man trivs bättre och tycker t.o.m. att man har ettbättre förhållande till både anhöriga och patienter.Anf. 333 () replik:Herr talman! Jo, jag vet att det är problem medorganisationer. Men anser det är helt uteslutet att göra något åt de här organi-sationerna i offentlig regi? Jag anser inte det. Jag vetatt det är fullt möjligt att påverka och att göra omdessa organisationer för att ge personalen ett störreinflytande och för att ge de äldre och patienterna ettstörre inflytande.I den här undersökningen tycker av under-sköterskorna och vårdbiträdena att den vård sombedrivs ska drivas i offentlig regi men att detbehöver göras något åt den. Det är jag villig att ställaupp på.Anf. 334 () replik:Herr talman! Jag tror att både och jagser fram emot nästkommande rapport från Kommunalför att ta del av vad som har hänt där. I är in-tresset mycket stort från personalens sida för att startaeget. Jag kan bara hålla med . Där finnssamma intensiva önskan, och det kommer in hurmycket ansökningar som helst. Det är inte jag sompåverkar personalen, utan den agerar själv.Jag tycker vidare att det är stor skillnad mellanLena och min politik när det gäller att seindividen inom vårdsektorn. Kanske lyssnade LenaOlsson på i partiledardebatten i går.Gudrun sade om deäldre: Vi ska ta hand om dem, vi ska ordna och vi skastyra och ställa.Där går en mycket tydlig skiljelinje. För mig är,som jag tidigare sade, äldre personer inte en grupp försig själv utan personer som tycker, tänker, känner ochlängtar precis som och jag gör. Jag tyck-er därför att vi ska lyssna på dem och inte sätta indem i en grupp som "våra äldre" och styra och ställamed dem.Anf. 335 () replik:Herr talman! Vi behöver en dialog mellan dengemensamma sektorn och forskningen, och vi måstebasera de beslut som vi tar på mer av kunskap. Jagtror att det är oerhört angeläget för oss alla. Vi kom-mer snart att få ta ställning till en ny myndighetsor-ganisation på forskningsområdet, och jag hoppas attmoderaterna verkligen ska visa ett intresse för att tavara på forskningsrön i gemensam verksamhet. Detgäller då även att orka och våga se vad det svenskasamhället verkligen står för.Cristina talar om den ensammamamman. Jämför en ensamstående mammas situationi med läget i de allra flesta andra länder! Vikan då se att just den generella välfärdspolitiken, engenerell familjepolitik, en bra barnomsorg och en braföräldraförsäkring gör att den ensamstående mammani är stark på ett helt annat sätt än i andra län-der.Anf. 336 () replik:Herr talman! Vi är helt överens, ,om att den ensamstående mamman inte är svag. Menskillnaden mellan oss är att och hen-nes parti vill ge de ensamstående mammorna direktivom vad de ska göra. De ska söka hit, de ska få bidragdit, de ska gå i den skolan och de ska ha den barnom-sorgen. Vi moderater tror i stället på den ensamståen-de mamman och hennes möjligheter att själv fattadessa avgöranden. Jag tror inte, , atthon blir svagare om hon blir delaktig i ett medbe-stämmande i samhället. Jag tror dessutom att hon ochäven hennes barn då kommer att må mycket bättre.Anf. 337 () replik:Herr talman! I några av de kommuner där Mode-rata samlingspartiet styr har man infört enhetstaxorom i barnomsorgen. Det innebärhundraprocentiga marginaleffekter för den ensamstå-ende mamman. Ökar det hennes valfrihet?När vi under förra mandatperioden här i riksdageninförde var det 90-talets kanske störstajämlikhetsreform. I deltar många en-samma mammor för att kunna gå styrkta ut på ar-betsmarknaden. Är inte det ett viktigt bidrag till denindividuella friheten och till möjligheterna att ut-vecklas?Det är en myt, , attsatsningar från samhällets sida betyder minskad fri-het, minskade möjligheter att välja. Tvärtom är det såatt de för många människor innebär större möjligheteratt göra egna val i livet.Anf. 338 () replik:Herr talman! Om vi från samhällets sida ska geindividerna större möjligheter förstår jag inte att soci-aldemokraterna säger nej till skolpeng och vårdga-ranti, som ger en väldigt stor möjlighet att välja.Vi har, , i min hemkommun Sva-löv två föräldrakooperativ. De personer som har sinabarn där inser klart att de skulle tjäna på att i stället hakommunal inkomstrelaterad taxa, men de vill inte hadetta. Trots att de inte har större inkomster än att deskulle tjäna på en sådan väljer de ändå att ha en en-hetstaxa. De tycker att det känns bättre och mer soli-dariskt. Jag menar att de ska få ha den möjligheten.De som inte vill utnyttja den är välkomna att gå övertill ett dagis med en lägre taxa.Jag tycker vidare att ska titta eftervad förslaget till maxtaxa skulle innebära. Jag harflera grannar som vidimerar att de kommer att tjänamycket pengar på en maxtaxa - omåret trots att de är höginkomsttagare. Är det solidari-tet, ?Anf. 339 ():Herr talman! Begreppet trygghet är mångfasetteratoch kan säkert associera till ganska skilda sfärer.Välfungerande samhälleliga organisationer som kanklara människors vård- och omsorgsbehov på ettvärdigt och kvalitativt bra sätt är en central del avtryggheten för väldigt många människor. Det finnsundersökningar som visar att så är fallet medan andraundersökningar visar att en överväldigande majoritetav människorna är beredd att också i fortsättningenvara med om att gemensamt finansiera sådana sam-hällssektorer som hälso- och sjukvården och äldreom-sorgen.Den svenska hälso- och sjukvården är föremål förmycken diskussion i olika politiska forum, inte minsti massmedierna. Det talas och skrivs väldigt mycketom brister, om köer, om underbemanning och andraproblem, och det är i grunden bra att det råder ett stortengagemang kring dessa frågor. Det känns dock vik-tigt och rättvist att då och då understryka att svensksjukvård trots dessa brister och trots de stora ekono-miska nedskärningar som vården genomgått under90-talets kärva år fortfarande håller en god standardoch står sig väl vid jämförelser med andra ländersutbud av sjukvård.Men om vi ska bibehålla de många människornasgoda förtroende för en fungerande vård och omsorganser att det är hög tid att satsningarsker på förstärkningar av vården och att åtgärdervidtas som kan medföra en utveckling av viktigaområden inom vården.Vi står inför en situation där andelen äldre i be-folkningen stadigt ökar, och mycket glädjande beskedsäger oss också att forskning och utveckling har med-fört att möjligheterna att göra medicinska insatsermot sjukdomar, skador och åkommor väsentligt harökat . Dessa faktorer bidrar i hög gradtill att behoven av och efterfrågan på vård stadigtökar.När diskussionerna ibland koncentreras till köeroch väntetider är det viktigt att påminna om att dessaproblem inte beror på minskade prestationer. Det ärtvärtom: Trots nedskärningarna har prestationernaunder 90-talet ökat. Köerna och väntetiderna måsteses också mot bakgrund av ökade behov och förvänt-ningar.Vänsterpartiet ser den vårdmiljard som förhand-lats fram mellan s, v och mp och som ska falla utunder som ett första steg för att förstärka ochutveckla vården. Dessa medel ska användas till sats-ningar inom psykiatri, äldreomsorg och primärvård.Det är oerhört angelägna områden, där satsningar påförstärkningar är helt nödvändiga. 2002 och de föl-jande åren tillkommer 8 miljarder från försvarsöver-enskommelsen, och även här ska satsningar ske på deområden som jag har nämnt. Den närmare inriktning-en ska diskuteras i samband med framtagandet av dennationella handlingsplanen för hälso- och sjukvården.Det tre områden som här nämnts, psykiatri, äldre-vård och primärvård, är områden som Vänsterpartietbedömer är strategiska och där utvecklingen kaninnebära avlastning på andra delar av vården. Jag villhär bara kort uppehålla mig vid primärvården.Det har länge talats om att primärvården ska utgö-ra basen i vårt sjukvårdssystem, men faktum är att detkan ifrågasättas om denna ambition verkligen harslagit igenom på fullt allvar. Detta framgår vid enjämförelse mellan de resurser som läggs på primär-vården och de som går till andra delar av vården. Detfinns visserligen en del tydliga regionala skillnadernär det gäller utbyggnad och förutsättningar, men påmånga håll gäller att primärvården har storaproblem med vakanta tjänster, ökad arbetsbelastning,bristande tillgänglighet och otillräckliga resurser.Primärvården är dock ett område som kan komma attgenomgå en mycket dynamisk utveckling framöver,avlasta akutsjukhusen och spela en ännu viktigare rollför samhällsutvecklingen. Ämnet för den här debattenär trygghet, och primärvården är för väldigt mångamänniskor en viktig ingrediens i detta begrepp.Primärvård och allmänmedicin utgör ett avgöran-de och spännande område där inte bara medicinskautan också socialpolitiska frågeställningar blir tydli-ga. Varför är ohälsotalen så oerhört höga i vissa om-råden, och vad kan man göra åt dessa växandeklyftor? Hur kan hälso- och sjukvården bättre bidratill att inte bara bota och lindra utan också förebyggasjukdomar och skador? Det är exempel på frågeställ-ningar som vi vet att primärvården möter, och det ärhelt avgörande frågor för framtiden om vi ska arbetaför bättre folkhälsa och minskade klyftor.Jag har här redogjort för satsningar som kommeratt ske inom hälso- och sjukvårdenoch sagt några ord om inriktningen av dessa, men jagvill för räkning ändå understryka attvi ser de stora behoven efter 90-talets nedskärningar.Vi ser att andelen äldre ökar i befolkningen, och vivet att möjligheterna att göra medicinska insatserökar där det förr inte varit möjligt. Det gör samman-taget att vill diskutera möjligheternatill ytterligare satsningar för att möta dessa ökandebehov hos befolkningen. De ekonomiska möjlighe-terna är större nu än . Vänsterpartietverkar för en utveckling där en väl utbyggd hälso-och sjukvård även utgör en väsentlig delav människors vardagstrygghet.Vänsterpartiet menar att denna hälso- och sjuk-vård även framgent ska vara offentligt finansieradoch i huvudsak drivas i offentlig regi. Kooperativaoch privata komplement finns det plats för, menkampanjerna för privatisering av vården avvisar vi iVänsterpartiet.Herr talman! Den generella välfärden är till föralla människor. Socialförsäkringar och transfereringarär konstruerade och tänkta så att de ska ge ekonomisktrygghet åt alla och omfördela mellan grupper ochindivider och mellan olika perioder i livet. Socialför-säkringarna kommer att kommenteras av andra talarefrån , men jag vill ändå understryka enaspekt. När jag träffar företrädare för grupper ochorganisationer inom socialutskottets verksamhetsom-råde, t.ex. handikapprörelsen, är det påfallande hurofta just dessa understryker vikten och värdet av degenerella välfärdssystemen. Det är viktigt att dessasystem inte försvagas utan motsvarar människorsbehov. Kommittén Välfärdsbokslut har ju, som vi hardiskuterat, understrukit vikten av detta ochpekat på konsekvenserna av 90-talets nedskärningarför barnen, invandrarna och de ensamstående mam-morna. I det här sammanhanget vill jag gärna under-stryka att anser att för de sämst ställdapensionärerna är det nu hög tid att diskutera åtgärdersom kan förbättra deras villkor. Det borde vara enprioriterad fråga.Herr talman! Jag vill avsluta med att för Vänster-partiets räkning uttrycka glädje över att , som kom ,föreslog återinförande av rätten att överklaga bi-ståndsbeslut genom förvaltningsbesvär för social-tjänstens klienter. Denna utredning är nu ute på re-miss, och vi får anledning att återkomma till dennafråga. Detta är en mycket viktig fråga, en konkrettrygghets- och rättssäkerhetsfråga för tusentals män-niskor som befinner sig i ett ekonomiskt och socialtmycket trängt läge. anser att möjlig-heterna att hävda sin rätt också när man befinner sig idessa situationer är mycket viktiga att slå vakt om.Anf. 340 () re-plik:Herr talman! Jag håller med om attprimärvården är en viktig del av och utgör basen isjukvården. Vi i har jobbat väldigt mycketför att det ska bli så också. Husläkarreformen gjordeju också detta mer attraktivt genom att människorockså fick rätt att välja sin egen läkare och därmedkänna den trygghet som det är att känna sin läkare.Men tyvärr är det ofta svårt för primärvården i denoffentliga sektorn att få utvecklas och att kunna bliännu bättre gentemot sina patienter.Jag vill fråga : Hur mycket känner niför en primärvård som kan läggas ut på entreprenadoch som kan drivas i det vi kallar privata former,även om de inte är privata former?Anf. 341 () replik:Herr talman! Jag har i mitt anförande pekat på be-hovet av utveckling av primärvården som en strate-gisk fråga för framtiden för att ännu bättre fylla vikti-ga samhällsbehov som vi kan se och för att ocksåavlasta andra delar av sjukvården. Jag tror att det ären klok utgångspunkt. Låt oss sedan fortsätta medformerna. Jag tror att vi så att säga ska börja medinnehållet och de behov som vi kan se att primärvår-den ska fylla.Jag utesluter inte utan ser gärna en utveckling vadgäller inflytande för personal och för att utvecklapersonal. Det kan ske i den vanliga, offentligt drivnaformen, men jag kan också tänka mig att det på vissahåll passar med kooperativa driftsformer. Jag villalltså inte låsa mig, och därför säger jag att vårdenska vara i huvudsak offentlig, för det är det jag trorska utgöra grunden.Anf. 342 () re-plik:Herr talman! Jag skulle då bara vilja ge ett litet tips. I det landsting där jag hör hemma,, har man en stor andel privata - om viska kalla det så - läkare. Det berodde på att läkarnavar missnöjda med som arbetsgivare. Mantyckte inte att man kunde utvecklas. Och när etable-ringsfriheten kom exploderade det, vilket gjorde fick privata husläkare. Jag tycker att detvisar att detta är en stimulans. Man klarar av att ut-veckla sig. Man sitter inte fast i de trista, bångstyriga,tunga former som landstingen ofta har.Fundera på det, , om det inte är så attom vi ger den här mångfalden så blir det bättre förbåde personalen och patienterna!Anf. 343 () replik:Herr talman! Jag mottar naturligtvis tips frånKerstin med glädje. Jag tror säkert att detkan finnas mycket positivt från , som jaghar hört en del mycket positivt om.Däremot kanske jag inte är lika entusiastisk infördet här med etableringsfriheten, som ju så att säga varen viktig del här. Den ledde faktiskt till stora problemunder 90-talets början, bl.a. i , där jag harföljt den reformen lite närmare.Jag noterar det här med risken för missnöje i sjuk-vården, och det är en väldigt viktig och väsentlig sakatt arbeta med. Därför tror jag att vi mycket nogsamtska ta vara på idéer och engagemang på ett mycketbättre sätt än vad vi gör ute hos de stora, bredapersonalgrupperna. Det är där resurserna finns för enutveckling av vården.Anf. 344 ():Herr talman! Rapporterna om krisen i sjukvårdenhar varit många . Det har ocksåframkommit under den här debatten. Kostnadernaskenar i landstingen, och många landsting begär eko-nomisk hjälp från kommunakuten.