prot · GN0999 · 2000-04-25 00:00:00 — Vad gäller att det har varit för tyst omkring dettavill jag säga att vi ändå har varit där . Vi harvarit uthålliga. Kyrkorna har funnits där med det stödsom vi har kunnat ge med vår biståndspolitik. Jagtycker att det är något att vara glad för. Det är natur-ligtvis också bl.a. därför som ni har mött en så väldigtstor respons när ni har kommit dit.Yvonne frågade om en sanningskom-mission. Låt mig bara säga att behovet av fred ochförsoning är stort. Det bär ni själva vittnesbörd om.Samtidigt tror jag att det är viktigt att se att det härinte är någonting som vi kan tvinga på dem där nere.Det måste vara ett behov som formuleras av demsjälva. Jag tror att vi kan bidra med erfarenheter menkanske är också , där man själv har arbetatmed försoningsfrågor, en viktig part som kan bidra.Men vi har också resurser själva. Jag har nyligenbesökt , där försoningsprocessen stöds av . Grundinställningen är dock att beho-vet måste formuleras av de berörda själva.Vad gäller hur stödet ser ut i Kongo-Brazzavilleoch i vill jag säga att vi kommeratt lämna nära 28 miljoner till och16 miljoner till Kongo-Brazzaville. Väldigt mycketav detta är stöd till flyktingaar. Det handlar om stödvia Internationella Röda korset, och ,för att ge några exempel.Sida beslutade ju om ett väldigt snabbt stöd tillInternationella Röda korset och till FN:s konsolidera-de appell, och det är naturligtvis vår förhoppning attfler ska följa efter med sådant stöd. Vi kan också seatt stödet till enskilda organisationer har ökat väsent-ligt i år.Låt mig så säga något om fredsprocessen, sombåde och harvarit inne på. När det konkret gäller Kongo-Brazzaville är det nu på svenskt initiativ en diskus-sion på gång inom EU om hur den fortsatta fredspro-cessen ska stödjas. Framför allt kan spela en viktig roll. förbereder ett stödpro-gram som är anpassat till en postkonfliktsituation.Men självklart spelar också SMF:s fredsförebyggandeinsats en roll. Er resa har varit en del av detta.Detta är ett arbete som har fått stöd från både UDoch Sida, och det innebär att kongoleser med olikapolitiska värderingar och lojaliteter har kunnat mötasoch prata om konfliktens grundproblem. Jag tyckeratt detta är ett gott exempel på en mycket konstruktivdialog.Till fredsprocessen i , som ocksåBerndt och har varitinne på, bidrar vi med för den partssam-mansatta militära . Vi harockså medverkat till ett EU-beslut att stödja med . Vi har tvåobservatörer där nere i FN:s observatörsmission. Ettfortsatt arbete kommer att bedrivas bl.a. i form av enregional konferens som ett komplement till Lusaka-avtalet.Anf. 68 ():Herr talman! Jag vill förtydliga det sade om presidenten som tillät tre dygnsplundring i stället för att betala sina soldater. Det äralltså samma president som är president i Kongo-Brazzaville och som med glädje stöder. Jag tycker att det är huvud-uppgift just nu att tala om för och för världenatt vi som ett demokratiskt land inte står bakomFrankrike, utan vi tycker att det är fruktansvärt.Jag vill inte dra i gång något mer. Det känns ändåsom att den här debatten är bra och god. Jag vill tackamina meddebattörer och medinterpellanter. Jag vetinte om det heter så, men om det inte heter så hittarjag på det . Jag vill också tacka ministern för de-batten. Jag vill också tacka mina vänner här för resan.Den kommer för mig att vara oförglömlig. Som jagsade tidigare är det min första resa till ett sådant land.Ingen resa kommer att kunna byta ut de upplevelser-na. är ministern också med i det här gänget. Såblir det för mig.Många har talat om att har en speciellroll. Jag vill bara snabbt bevisa det. Vår reseledareBertil , som kommer från ,har varit i . Kongoleserna döpersina barn efter svenska missionärer. Vi träffade därförden lille kongolesiske pojken . Vi fickockså träffa den lille kongolesiska pojken storasyster, som är döpt efter missionären svärmor, . När vi komhem fick ett brev om att denlilla bebisen i samma familj är döpt till MarianneSamuelsson. Det är väl fint!Anf. 69 SKÅNBERG (kd):Herr talman! Det känns som att debatten går motsitt slut. Jag vill också passa på att tacka mina vännerför gemenskapen i resan och här i interpellationsde-batten och ministern för goda utsikter till en braframtid vad gäller biståndet. Jag vill tacka BertilÅhman, som så förtjänstfullt ledde vår resa därnere,och som finns närvarande här i plenisalen.Jag vill inte minst tacka och , som var de missionärer som först fick mig påspåret att motionera och som gav bra fak-taunderlag. De visade också att demokratifungerade. När ett mail kunde resulte-ra i att vi känner så här har man satt i gång en snöbollsom blev stor. Jag vill också tacka Missionsförbun-dets ledning, systerkyrkorna och Sida som medgavpengar till vår resa.Jag vill avsluta med en upplevelse som var hals-brytande. Det var i Brazzaville. Vi satt i en intensivhetta i skuggan och hörde svenska missionärer berättaom övergrepp mot mänskliga rättigheter, bl.a. detsom presidenten gjorde sig skyldig till. ibakgrunden hörde man i den nästan sönderskjutna,eller åtminstone skottskadade, kyrkan hur HändelsMessias klingade fram. Man övade och hade tydligenen generalrepetition och sjöng igenom hela HändelsMessias.I en atmosfär och i ett sammanhang som var heltosannolikt kunde man bära hopp. Hopp om en fram-tid, hopp om kultur och hopp om gemenskap. Det varen gemenskap som inte uteslöt den som inte kundebekänna sig till den kristna tron. Sådana personerträffade vi också. Men de kände sig delaktiga i vadkyrkorna stod för och det kulturarv som den kristnatron i jord planterat och som kunnat bärafrukt. Missionärerna har gjort ett mycket gott arbete.Jag är stolt över att få vara en liten del av det sam-manhanget.Anf. 70 ():Fru talman! Jag vet inte om jag ska fortsätta de-batten. Det känns som att vi går mot ett avslut, denena talaren efter den andra.I och i södra är vi duktiga. Därhar vi någon form av tradition från statens sida i vårtengagemang. Men kommer vi till ochdelar av , i varje fall de västra delarna, ärvi inte lika duktiga. Det gäller det frankofona Afrika.Det är klart att en sådan här resa inspirerar till attfundera över det. Jag tror att vi kanske behöver re-flektera över vår balans. Man kan inte vara överallt.Men trots det är det kanske inte så bra att vi lämnaröver det frankofona åt andra aktörer, och härhar nämnts Frankrike.Det är naturligtvis alltid olyckligt om ett land fårspela en för stor roll i en region. Vi kan vara en ba-lanserande del där. Därför tror jag att det är riktigt omSverige ökar sitt engagemang. Det kan vi göra bl.a. ide båda Kongostaterna, där det finns stor anledningatt göra det just . Det är bra att det är en kraftigökning av biståndet till Kongo-Brazzaville. Men viborde kanske anstränga oss ytterligare lite till, utifrånde sammanställningar som jag har kontrollerat litegrann.Det står nu lite grann och väger. Det gäller kanskeframför allt Kongo-Brazzaville, och kanske gör detockså det i . Det kan gå och lite olikahåll. är de rätta insatserna gjorda på rätt sättväldigt viktiga. Insatser som kan understödja fredpro-cessen, demokratibygge och demokratiprocess bör vibejaka.Jag tror att vårt parlamentarikerbesök, särskilt iKongo-Brazzaville, öppnar vissa dörrar. Det är minövertygelse. Det är få resor som jag har gjort i riksda-gen där man känner det efteråt, men det tror jag fak-tiskt gäller den här gången. Jag tror också att vi skautnyttja oss av folkens starka vilja. får vi en am-bassadör. Det är bra. Skärp verktygen och öka insat-serna. Tack så mycket.Anf. 71 ():Herr talman! Det talades om försoningsprocessen.Biståndsministern säger att folket måste ställa krav.Det måste komma från dem själva. Det är ju riktigt,men det gör det faktiskt. Det pågår ett arbete medförsoningsprocessen genom kyrkorna och genomUnesco på flera olika sätt. Man arbetar med det. Be-hoven finns ju där. Jag förstår inte att det skulle kun-na vara något problem.Jag tror kanske inte att det var avsikten med sva-ret. Jag fick inte heller svar på min fråga om Unesco.Jag kan tala om att svenska håller på attundersöka för ett eventuellt samarbete med dem somfinns där nere. Jag hoppas att när det leder fram tillnågonting att det kan bli ett positivt svar på ett sådantprojekt, eller vad det nu kan mynna ut i. Hur detkommer att se ut vet inte jag riktigt . Men jaghoppas att det blir ett positivt gensvar på det.Jag känner också att vi kanske har tömt ut detmesta. Man skulle kunna vittna väldigt mycket om demänniskor som vi mötte där nere. De människorna ärfantastiska. Men jag kanske inte ska göra det.Jag vill återvända lite grann till Kongo-Kinshasa.Det har oändligt stora problem, och jag kan inte gå inpå alla. Jag vill bara peka på en sak. Medellivsläng-den har sjunkit sikt.Det handlar inte bara om kriget, utan det handlar omatt människorna har det så svårt. Det är sjukdomarsom breder ut sig med en oroväckande hastighet. Tbc,sömnsjuka, aids, malaria osv. Det är ettenormt problem.Som redan har nämnts här går mer än hälften avalla dessa barn inte i skolan. Det är en generation somnästan är förlorad. Det behöver göras mycket åt det.Vi hoppas verkligen på fortsatt starkt engagemangoch starkare engagemang.Anf. 72 ():Herr talman! sade att vi hål-ler på att förlora en hel generation. Jag tror inte attAfrika mäktar med att tappa fler generationer om detska finnas möjligheter att utveckla ett demokratisktstyrelsesätt därnere.Jag tycker att biståndsministern ska göra upp enplan och presentera den i EU. Kanske kan vi få medDanmark och på tåget. Jag tror att det skullevara strategiskt riktigt med tanke på att EU de factohar bestämt om ett bidrag. Men det har ett förbehåll,nämligen att man vill se en demokratisk utveckling idessa länder. Det ena utesluter inte det andra. Manmåste kunna börja så sakteliga att bygga upp de de-mokratiska strukturerna. Om EU ser det, är jag över-tygad om att vi kan aktivera de här pengarna. Det ärsjälvklart att vi i inte kan klara hela den härbiten själva, utan det här är en fråga där många länderborde känna sitt ansvar.Därför är det oerhört viktigt att vi från svensk sidatar initiativet och presenterar en sådan här plan. Detbehöver inte vara så märkvärdigt. Jag tror att manganska lätt kan komma på vad som är det mest akutaoch vad man ska börja med. Jag delar biståndsminis-terns uppfattning att man ska börja med det som viredan har på gång, nämligen att kanalisera stödet iförsta hand via frivilligorganisationerna och kyrkor-na, men att man kan få någon sortsstabilitet som gör att vi även kan gå in med lite störrebistånd.Jag ska be att få tacka så mycket för debatten. Denhar förts i god anda, och det är alltid trevligt.Anf. 73 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill börja med att försöka svarapå fråga, som har hängt med enstund. Jag känner inte till att har kommit inmed någon ansökan om det som indikeras i MarianneAnderssons fråga. Den framställan som kom till Sidahandlade om att renovera skolbyggnader. Sidas be-dömning var då att rehabiliteringsprogramför traumatiserade barn var någonting som man hellreville prioritera.Marianne var också inne på läget medde krigande parterna. Det är UNDP som sköter de-mobiliseringen, som vi också stöder.Svaret på frågan om livsmedelsproduktionen är attdet är klart att kriget är boven i dramat. Det går inteatt bedriva ett effektivt jordbruk i den rådande situa-tionen. är det i ett långsiktigt perspektivoerhört viktigt att stödja livsmedelsproduktion.Flera av er har varit inne på EU och vad som hän-de i . Det är klart att den här frågan diskuteradesi . Den bedömning som görs från EU:s sida är juatt det här är oerhört centralt, att det här är ett ansvarför länderna själva men att det behövs ett kraftfulltstöd, inte minst i själva fredsprocessen. Att storainsatser behövs har ni vittnat om, och det finns eninsikt om det här och även i EU. Det behövs fred ochstabilitet, och det behövs möjligheter att bygga ettstabilt samhälle för att vi ska kunna komma längre.Det jag är glad för är det stora engagemang somni visar i och med de här interpellationerna och i ochmed den här debatten. Det som vi nu ska gå vidaremed är naturligtvis också att genomföra en ökning avbiståndet. Ni har sett regeringens förslag i vårbudge-ten. Det är en ökning som kommer att ta ett kraftigtskutt 2003.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1999/2000:341 omungdomens livschanserAnf. 74 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen är beredd att vidta i avsikt att geungdomar fler goda livschanser, dels genom att öppnaför en bredare arbetsmarknad som skulle kunna gevärdefull praktik och fortbildning inför arbets- ochvuxenliv, dels genom att ge stöd och tydliga signalertill föräldrar och lärare i den pedagogiska och fost-rande rollen, som skulle ge fler ungdomar goda kun-skaper och färdigheter att möta arbets- och vuxenliv,och dels genom att ge föräldrar stöd och olika sam-hällsorgan tydliga besked om värdet av att tidigabarn- och ungdomsår är fria från alkohol och andradroger.Jag håller helt med om att möjlig-heten att försörja sig själv som ung är en förutsättningför att kunna vara en del i en samhällsgemenskap,vilket också är en förutsättning för ungas möjlighetatt etablera sig som vuxna. Rätten till ett arbete häng-er följaktligen ihop med ett av målen för ungdomspo-litiken som handlar om att ungdomar ska ha godaförutsättningar att leva ett självständigt liv. Dessbättreser arbetsmarknadssituationen för unga betydligtbättre ut än . Vad gäller öns-kemålet om en "bredare arbetsmarknad", visar under-sökningar att ungdomar är överrepresen-terade inom service- och tjänstesektorn. Forskningenpekar på att dessa jobb i mindre utsträckning än vadde kanske gjorde förut fungerar som en inkörsport tillett arbete med bättre framtidsutsikter. Jag tror inteheller att detta är en framkomlig väg. Vad man där-emot lägger märke till bland unga arbetstagare ärskapande av nya typer av tjänster, t.ex. i IT-sektorn.Det har också blivit vanligare med flexibla anställ-ningsformer, projektanställningar m.m. Unga känne-tecknas också i hög grad av vad man brukar kallaentreprenörsanda. I regeringens delmål för ungdom-spolitiken finns ett antal mål som knyter an till ungaoch arbetsmarknad, bl.a. om unga och entreprenör-skap. Som ett led i detta arbetar , , på regeringens uppdragmed att utarbeta en handlingsplan för främjande avungt företagande. Planen ska vara klar senare i vår.När det gäller frågan om att ge fler ungdomar go-da kunskaper och färdigheter att möta arbets- ochvuxenlivet genom att ge stöd och signaler till föräld-rar och lärare, tror jag att det inte bara handlar omformella kunskaper utan också om att ungdomar gesverklig möjlighet till inflytande och delaktighet isamhället. Detta utgör också ett av ungdomspoliti-kens mål och har kompletterats med delmål, besluta-de av regeringen. Regeringen har därutöver vidtagitett flertal insatser inom området demokrati i skolan,och bl.a. har det uppmärksammade Värdegrundspro-jektet drivits och avslutats. Jag kan ocksånämna andra åtgärder, såsom dels försöksverksamhetpå gymnasieskolor med lokala styrelser, dels lokalastyrelser med föräldramajoritet i , vilketsyftar till att stärka både elevers och föräldrars infly-tande. Givetvis har skolan också en fostrande roll,vilket också slås fast i läroplanen för det obligatoriskaskolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet(Lpo94). Av läroplanens riktlinjer framgår bl.a. attlärarna ska samarbeta med hemmen i elevernas fost-ran och därvid klargöra skolans normer och reglersom en grund för arbetet och för samarbetet.Interpellanten ställer även en fråga som handlarom värdet av att tidiga barn- och ungdomsår är friafrån alkohol och andra droger. I regeringens skrivelsetill En narkotikapolitisk redogörelse (rskr.1997/ 98:172) anges att målet ska vara att minskanyrekryteringen till missbruk, att fler missbrukare skaupphöra med sitt missbruk och att tillgången till nar-kotika ska minska. Visionen är ett samhälle utannarkotika. I ett internationellt perspektiv är det svens-ka narkotikaproblemet relativt begränsat. Det finnsemellertid signaler på att situationen i är påväg att ändras. Regeringen tar frågor om droger ochunga människor på allvar. Detta tar sig bl.a. uttryck iatt är värd för om alkohol . Tematför konferensen är and Alcohol. Tan-ken är att belysa unga människors livsstil och derasrelation till alkohol ur ett socialt, kulturellt och eko-nomiskt perspektiv. Regeringen har, som jag nyssnämnt, även beslutat om ett antal delmål för ungdom-spolitiken, vilka bl.a. tar sikte på att ungdomars kon-sumtion av alkohol ska minska och att andelen ung-domar som prövar narkotika ska minska. Det lång-siktiga målet är att inga ungdomar ska använda nar-kotika.Anf. 75 ():Herr talman! I min interpellation om ungdomenslivschanser har jag tagit upp flera frågor. Det kan vidförsta ögonkastet se rörigt ut, men det är ingen tvekanom att de tre huvudområden jag nämner hör intimtsamman.Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen.Men jag är bekymrad över att inte ärmer bekymrad.Vi lever, som jag sade i interpellationen, med enparadox. Aldrig förr har ungdomar haft så mångachanser och goda möjligheter att studera, resa ochvälja sin egen framtid. Ändå ser vi en växande ut-slagning av dem som misslyckas i skolan, av demsom hamnar utanför i arbetslivet och av dem som gårin i ett missbruk och ett havererat socialt liv. Samti-digt kan vi säga att vi aldrig förr har haft en i ekono-miska termer så påkostad ungdomsgeneration. Det ärtydligen någonting annat som brister.Här har vuxengenerationen ett stort ansvar. Detgäller oss som föräldrar. Det gäller lärare, administ-ratörer, byråkrater och inte minst oss politiker.De svar jag efterlyste är välvilligt hållna. Det lig-ger kanske i statsrådets natur. Men det var inte sär-skilt konkret. Statsrådet säger att arbetsmarknadssitu-ationen för unga är betydligt bättre än för någraår sedan. Det är riktigt, men det är inte det sammasom att det är bra. Vi har fått den bredare arbets-marknad jag efterlyser, så statsrådet bedömer närmastatt det inte är någon framkomlig väg. Det finns redanmånga i service- och tjänstesektorn. Statsrådet hyser,såvitt jag förstår, tvivel inför att det skulle vara enframkomlig väg. Hon uttrycker det så själv.Jag skulle tvärtom vilja säga att jag tror att det kanvara ett värde för unga människor att också ha yrkensom man inte tänker sig som framtidsyrken elleryrken att ha på lång sikt. Det är ändå värdefulla erfa-renheter.Det är klart att den entreprenörsanda som statsrå-det säger kännetecknar unga motverkas av att ennybliven småföretagare får problem med riskkapital,med ett regelverk som är svårt för småföretag ochmed attityder som är bromsande. Är man dessutomung kvinna är det särskilt tungt. Därför är detta ocksånågot av en jämställdhetsfråga.När statsrådet talar om den handlingsplan somNUTEK arbetar fram vill jag varna för en sak. Det äratt erfarenheten talar för att det oftare blir mera planän handling.När det gäller skolan säger statsrådet att det intebara handlar om de formella kunskaperna utan ocksåom att det ges en möjlighet till inflytande och delak-tighet i samhället. Det är helt korrekt svarat - politisktkorrekt, rentav - men jag tror att vi med ett sådantsvar bara tittar på de s.k. välkammade eleverna. Desvaga - elever med svårigheter, svåra sociala hem-miljöer, osv. - hamnar väldigt lätt vid sidan om.Visst är det trist att konstatera att vi ibland har nå-got av en anarki. Från en skola säger man t.ex. inte kan ordna avslutningsdagar därför att maninte vågar garantera säkerheten för lärare och elever.En rektor trakasseras därför att hon ville upprätthållaen viss ordning och t.o.m. satte ordningsreglerna påpränt. Jag tror att vi har en hel del att göra här.Herr talman! Jag ska återkomma till den tredjepunkten, som kanske är den svåraste, nämligen be-kymren med de många drogerna för ungdomarna.Anf. 76 ():Herr talman! Jag vill också tacka ungdomsminis-tern för svaren. Jag vill också tacka förhans starka engagemang i dessa frågor.Ministern och jag kommer från samma län. Vi vetatt ungdomar i dricker mycket alko-hol. Vi dricker även mycket alkohol som vuxna iGävleborgs län. Vi dricker så mycket alkohol att viligger i topp i landet. Jag tror att det påverkar hurungdomarna dricker. Ungdomar gör inte som vuxnamänniskor säger, utan de gör som vi vuxna gör. Dettror jag är ett svar på varför ungdomar i Gävleborgslän dricker så mycket och så farligt. Man blandar medfarliga tabletter - värktabletter, sömntabletter ochlugnande tabletter. Man drogar på i stort sett det mankommer åt.Yngre människor som gör sin alkoholdebut tidigtfår svårigheter, påstår jag, när de blir vuxna. De fårsvårigheter i den s.k. färdighetsträningen. Ungdomarmåste under en viss process i livet lära sig saker somde ska ha nytta av senare, när de är färdiga. Det ärdärför det heter färdighetsträning eller färdighetsin-lärning.Man behöver lära sig att lösa konflikter på ettklokt sätt. De behöver lära sig att inleda och kanskeockså avsluta relationer, som för många är väldigtjobbigt, tragiskt och sorgligt. Det är känslomässigtväldigt jobbigt för många ungdomar. Man ska debute-ra sexuellt och kanske fundera över vad man har försexuell tillhörighet - om man är heterosexuell ellerhomosexuell. Det är många svåra tunga frågor somungdomar ska gå igenom i denna ålder.Det finns böcker och listor på dessa saker. Mankan kalla det social kompetens om man vill pratalärarspråk. Det är inte lite. Om vi som finns i dennakammare just nu skulle testa oss skulle vi kanskemärka att vi har svårigheter med social kompetens litetill mans. Det är ingenting som är enkelt. Men det ärsaker som man har mycket lättare för i sitt vuxenlivom man lär sig dem i tidig ungdom.Man måste lära sig att kommunicera och hur viförstår och hur vi förstås, hur vi reagerar i grupp ochvad vi har för roller i olika situationer och i olikagrupper. Mycket kan vi - i alla fall vi i Hälsinglandoch - kalla för bondförnuft, och detkommer man kanske långt med. Detta bondförnuftblir skadat, påstår jag, om man dricker alkohol närman är ung, därför att man då inte lär sig. Detta, trorjag, är mycket allvarligare än vad vi kanske har för-stått.Därför vill jag tydliggöra tredjefråga, som han själv inte hann kommentera och somjag är övertygad om att ministern kommer att kommain på. Hur kan man ge föräldrar stöd och olika sam-hällsorgan tydliga besked om värdet av att tidigabarn- och ungdomsår är fria från alkohol och andradroger?Jag tror faktiskt inte att vi har så stora problemmed narkotika - i alla fall inte i vårt län - och det ärjag glad för. Där ligger vi väldigt lågt och bra i . Men det betyder inte att vi inte ska haplaner och strategier. Min fråga är ändå hur ministerntycker att vi ska bearbeta frågan om alkohol och ung-domar.Anf. 77 ():Herr talman! Det är viktiga frågor som ElverJonsson har lyft fram här. Därför kände jag att jagockså ville delta i denna debatt. höll sigi väldigt stor utsträckning till arbetsmarknaden, sådärför lämnar jag den helt och hållet och ägnar mig åtatt prata om stöd och signaler till föräldrar och lärare iden fostrande rollen, som ministern har skrivit om,och om att ungdomsåren bör vara fria från droger.Regeringen har hållit på med ett ungdomsarbetesom är ett led i rätt riktning, som jag ser det. I det svar som har fåtttar ministern upp några olika exempel, bl.a. det upp-märksammade värdegrundsprojekt som har drivitsoch avslutats. Jag kände mig väldigt ledsennär jag läste orden "avslutats" av den anled-ningen att jag var på avslutningsdagen och tyckte attdet bara var en början på något som måste fortsätta.Det kändes lite fel att det skulle stå "avslutats".Det känns extra fel när man slår upp DagensNyheter och läser rubriken . Det är en av socialdemokraternas egna somhar varit aktuell. Vi kunde i medierna i går se bl.a. omde problem som finns för ungdomar . Jag läserinnantill från : "Eleverna måste fåmakt att påverka och utforma undervisningen. Det ären förändring som måste till".