prot · GN0970 · 2000-02-22 00:00:00 — förmå-gan att känna in vilka önskemål som finns hos denandra parten osv. På det viset kan man också beredasig för en roll som blivande förälder längre fram.Många av de situationer vi ser med tidiga skilsmässorberor ju på att unga människor inte är beredda på attbli föräldrar. De vet inte vad det handlar om.Anf. 67 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först konstatera att jag villunderstryka att sex- och samlevnadsundervisningen iskolorna inte är bra. Jag vill vara tydlig på den punk-ten.Detta har vi verkligen fått belägg för i den rapportsom vi har fått. Syftet med de rapporter som våra s.k.inspektörer gör är inte att de ska stanna inom väggar, utan nu pågår nästa led. Denna rap-port tar nu fältorganisationerna tag i. De går ut ochmöter folk som är ansvariga ute på skolorna. De gårigenom rapporten och tydliggör kraven på skolorna.Här finns uppenbara brister, och det är sådana härsaker som har i uppdrag att tillse.Det generella problemet med detta är tiden. Sexoch samlevnad är ju inte något eget ämne. Detfinns några övergripande ämnen i läroplanen för vilkarektor har ett ansvar att de blir gjorda. Men detta harinte fått sin egen tid, såsom andra ämnen har fått. Vihar sett även när det gäller andra områden som liggerunder rektors ansvar att de blir styvmoderligt be-handlade. Det gäller alltså tiden. Jag är övertygad omatt det är som båda debattdeltagarna säger här: Ung-domar vill samtala om de här frågorna. De har ettoerhört behov av tid, och att få möta en vuxen ochhans eller hennes värderingar. Där finns också dettamed sex och samlevnad.Vi har diskuterat detta mycket. För några månadersedan förde vi en debatt om huruvida man ska ha ettstörre utrymme tidsmässigt på gymnasiet, där sådanahär frågor ges en fördjupning, eller om de ska ingå ialla ämnen. Debatten har pågått ett tag , och jagtycker att det är bra att få höra hur folk känner införden.När det gäller kommer jag tillbakatill vad inspektörerna vill. De sade bl.a. att på natio-nell nivå måste läroplanerna göras tydligare. I läro-planen står det fortfarande att detta är rektors ansvar.Det som jag nu ser på är om jag kan föra in undervis-ningen i en av kursplanerna så att den därmed får enmertid. Det är det som vi prövar , men vi gör detmed en mycket snäv tidsmarginal. Kunde vi få inundervisningen i kursplanerna så blir det tid till den.Här går man lite ifrån detta med rektors övergri-pande ansvar, och gör det hela ännu tydligare. Det ärkanske ett sätt att kunna hantera det i . Vi har juen rapport som är väldigt dyster, och vi måste noggöra någonting med det samma.Men detta gäller alltså . Jag är inte in-ne på gymnasieskolan. Där kan jag ge ett ärligt svar: har jag inte den möjligheten.Däremot ska vi se till att folk som finnsrunt omkring blir uppmärksamma. Vi ska tillse attSkolverket har denna tillsyn och att man, när manmärker att det hela brister, säger åt skolorna.Senast pratade jag med en man om dettamed vikten av att lära ut till lärare hur man gör pådessa områden. Det pågår nämligen ett arbete med attlära lärare. Vi har varit inne på detta med att synlig-göra. Vi har ju Internet, där vi kan få väldigt mycket.Mannen som jag pratade med har som sin metod närhan möter lärarna att inte förbjuda, utan att i stället setill vad som finns där och sedan ta det. Det är en storprocess för lärare att våga möta någonting som manvanligtvis själv inte tittar på, sade han. Jag ställde enfråga till honom, och hans övertygelse är att om viska lyckas måste vi satsa på lärarkåren, och ge lärarnadenna kompetens. Men som vi gör det skavi ta till vara all den fina kompetens som finns utan-för skolan.Detta kommer att ta tid - jag tror inte att det ärgjort . kanske har egen erfa-renhet av att vi har många som vi måste lära. Undertiden vi gör det använder vi också resurserna utifrån.Anf. 68 ():Fru talman! Jag tycker att den här debatten kännsbra. Vi är överens om att sex- och samlevnadsunder-visningen inte är bra. Vi ska göra den bättre, specielltpå högstadiet, och vi hoppas att den blir bättre ävenpå gymnasieskolan så småningom.Jag tror inte heller på att förbjuda - det kommer viingen vart med. Jag tror att man kommer åt den de-batt som just nu är som hetast i samhället med detförebyggande, mer långsiktiga, arbetet. Man måstestärka självkänslan, och möta det som finns utanför isamhället. Det kan man göra med drama. Jag tyckeratt det är alldeles utomordentligt att stärka självkäns-lan på det sättet. Men då måste man också ge utrym-me för att klara av detta.Jag ska ta upp en sak till, nämligen att unga måstelära sig att visa respekt i sexlivet. De måste lära sigförstå vad kärlek är. Det är viktigt. Som centerkvinnahar jag varit ute och arbetat med språkvåldet. Man vethur vardagen är. Det är viktigt att det finns fler vuxnasom tar sig tid att tala med ungdomarna. Det är väl-digt viktigt att man ger utrymme för dessa samtaläven i skolan.Anf. 69 Statsrådet ():Fru talman! Som en sista replik vill jag säga attjag är väl medveten om det arbete som centerkvin-norna har lagt ned på att åka ut i skolorna. Jag villframföra att jag uppskattar det oerhört mycket. Tack!Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1999/2000:200 omgymnasieskolanAnf. 70 Statsrådet ():Fru talman! har frågat dels vadjag tänker göra åt problemet med att så många hopparav gymnasieskolan, dels vilka åtgärder som behövervidtas för att ta till vara flickornas möjligheter ochbegåvning, dels när regeringen avser att införa enlärlingsutbildning med en bättre koppling mellanskolan och arbetsmarknaden.För den som rätt kan läsa sin DN från den20 januari - eller ännu hellre för den som går till ÅsaMurrays artikel i nr 4/99 - framgår att detingalunda förhåller sig så som , dvs. att var femte flicka skulle hoppa avgrundskolan efter det nionde året. Däremot står det iDN-artikeln att var femte flicka som hoppar av skolanredan efter årskurs 9 hamnar helt utanför arbetsmark-naden.Interpellationen bygger således på ett missförs-tånd. För att kunna ge en bild av de rätta förhållande-na måste jag tyvärr nämna ett antal siffror.Antalet elever som lämnade utanslutbetyg /98 var ca 500, dvs. avalla elever årskurs 9. I denna grupp, som till cirkahälften var flickor, finns elever med förlängd under-visning, dvs. de går kvar i ytterligare ettår, elever som förbereder prövning under sommarenoch därför får betyg senare och lämnar grundskolanförst , elever som utvandrat samt eleversom lämnat före läsårets slut. Det ärungdomarna i denna sista kategori som utgör deegentliga avhopparna från . Vid ett någotförenklat antagande om att omkring en fjärdedel hörtill kategorin egentliga avhoppare, utgör denna 100-150 elever, dvs. av alla elever år 9. Cirkahälften av dessa, eller , var flickor.Åsa anger tyvärr inte i sin artikel i 4/99 hur stor gruppen flickor utan gymnasial ut-bildning är. Jag konstaterar att lämnadeca 112 000 elever , varav flickor.7 % av flickorna - och lika stor andel pojkar - , dvs. 1995, inte gått vidare till gymnasialutbildning. Det innebär att den grupp som Murraytalar om består av totalt 3 817 kvinnor och ungefärlika många män. Av dessa var alltså ca 500 kvinnorarbetslösa efter att de lämnat , likamånga studerade och övriga kvinnor i gruppen för-värvsarbetade.Låt oss nu se på den grupp elever som läm-nar utan att börja i gymnasieskolan.Direktövergången 1998 var . Det betyder attav de avgångna från återfanns2,inte i gymnasieskolan . Närmarehälften av dessa var flickor. En del av dessa ungdo-mar har av olika anledningar valt att göra ett studie-uppehåll och kommer sannolikt att påbörja studier igymnasieskolan inom ett eller , andra kom-mer att skaffa sig en gymnasieutbildning genom studier på komvux. En del av dessakommer sannolikt att även långsiktigt tillhöra grup-pen personer utan gymnasieutbildning.Vad gäller situationen i gymnasieskolan kom fören sedan ny statistik från somvisar att av de 94 300 som började tredje året hösten1998 var det som fick slutbetyg vårterminen1999.Detta betyder emellertid inte att av elevernahoppat av studierna, dvs. avbrutit studierna och läm-nat gymnasieskolan. Skälen till att en elev inte får ettslutbetyg kan vara flera. I många fall har elevenkommit överens med skolan om att genomföra enprövning i ett ämne där eleven har betyget Icke god-känd för att få ett slutbetyg . Detinnebär att antalet elever som fått slutbetyg fyra årefter att studierna påbörjades ökar med ca 5 procen-tenheter. Det finns också skäl att misstänka att mångaelever inte lämnat in något specialarbete och därförinte får ut ett slutbetyg trots att de fullföljt studierna iövrigt. Det finns också en grupp elever som gör stu-dieuppehåll under sitt tredje gymnasieår för att åter-komma nästa läsår.Trots att det alltså finns andra förklaringar till sta-tistiken än att eleverna definitivt avbrutit sin gymna-siestudier anser jag att resultaten måste förbättras.Inte minst måste fler uppnå grundläggande behörighettill högskolestudier. vill jag än en gång -för att undvika eventuella missförstånd - understrykaatt kärnämnena i gymnasieskolan i första hand finnsdär för att de uttrycker den nivå som krävs i dagensarbets- och samhällsliv. Högskolebehörigheten är inteett självändamål.Regeringen har beslutat om nya bestämmelser igymnasieförordningen som syftar till att förbättrakvaliteten i gymnasieskolan och att öka elevernasmöjligheter att fullfölja utbildning i gymnasieskolan.Bl.a. har bestämmelserna om elevers rätt till en ga-ranterad undervisningstid förtydligats, elevernas rätttill stöd har förstärkts och en bestämmelse om möj-lighet till etappläsning av de längre kärnämneskurser-na har införts.Rosita Runegrunds fråga om vad jag ska göra föratt flickors möjligheter och begåvning bättre ska tastill vara i skolan verkar utgå från en föreställning omatt flickor lyckas sämre i skolan än pojkar. Skolver-kets statistik visar att flickor i har ge-nomsnittligt högre betyg i svenska, svenska somandra språk, engelska och matematik än pojkar.Jag får återkomma i mitt nästa anförande till fort-sättningen på svaret på interpellationen.Anf. 71 ():Fru talman! Tack, skolministern, för svaret somjag tyckte var klargörande. Det verkar som vi hargjort misstag båda två. Jag utgick från en artikel iDN, och det hade kommit bort några ord även förmig. Det står så här: "Var femte flicka som hoppar avskolan redan efter nian".Jag tycker att svaret var klargörande. Men manhör ofta den frasen sägas att ingen kedja är starkareän sin svagaste länk. Utbildningskedjan har svagalänkar. Det har medier, föräldrar och vår omgivninggjort oss väldigt medvetna om. Vi vet att det är igrundskola och gymnasium som grunden ska läggasför ett fortsatt lärande. Det gäller att vi tar till oss denkritik som riktas mot skolans oförmåga att iblandmöta de ungdomar som inte låter sig passas in i da-gens gymnasiesystem. Därför reagerade jag på denartikel som var införd i DN.En svag länk är just att var femte flicka som hop-par av skolan redan efter nian hamnar helt utanförarbetsmarknaden. Det här kan inte bortförklaras medsiffror och statistik. Skolministern har ju själv sagt attbakom varje siffra finns det en liten människa sominte har passat in i systemet.I den här artikeln som stod i stod det bl.a.också att höga utbildningskrav och en krympandeoffentlig sektor riskerar att för alltid utestänga demfrån arbetslivet. Ett genomgående drag är att flickor-na, trots högre betyg från , har betydligtsvårare än pojkarna att ta sig in på arbetsmarknaden.Det är lite motsägelsefullt när man ser att flickornaöverlag är duktigare i skolan.Att jag tog upp detta med tjejerna beror också pånågot som jag läste i Bohuslänningen, en tidning somvi har hemma i . Där står det om Östrabo-gymnasiet. Det är den enda gymnasieutbildningen iSverige som ger ett meriterande certifikat. Där arbetarman medvetet för att få in fler tjejer på datautbild-ningen. Man har faktiskt lyckats höja andelen från10 % till . Med förenade krafter går det att höjaantalet tjejer som går över till de här utbildningarnasom är s.k. pojkutbildningar.En svag länk är att bland dem som började på deyrkestekniska programmen hade bara 60 %slutbetyg i handen . Bland elever föddautomlands är siffran ännu lägre.Visionen om att alla elever ska förberedas förhögre studier är orealistisk och får konsekvenser förungdomars inställning till lärandet. Att anpassa un-dervisningen i kärnämnen är inte detsamma som attställa lägre krav på eleverna.Jag väntar med spänning på vad skolministernfortsättningsvis kommer att säga om lärlingsutbild-ningen, som jag anser vara väldigt viktig.Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Jag får börja med att läsa mitt inter-pellationssvar till slutet:Bilden är densamma vad gäller betygen i t.ex. demotsvarande kärnämnena i gymnasieskolan, utom imatematik där flickor och pojkar har ungefär sammaresultat. Andelen flickor bland såväl sökande somantagna till högre utbildning är större än andelenpojkar.För egen del anser jag det viktigt att alla barn gesmöjlighet att utveckla sin begåvning oavsett kön.En viktig förutsättning är då lärarnas kompetens.Lärarutbildningskommitténs förslag att i lärarutbild-ningen lägga in ett allmänt utbildningsområde somomfattar generella och för alla lärare, oavsett skol-form, grundläggande specialpedagogiska kunskaperanser jag har en viktig poäng. Jag menar vidare att detär viktigt att även verksamma lärare i sin fortbildningkan få del av detta.Jag avser att föreslå regeringen att till-sätta en utredning om gymnasieskolans programutbudmed uppgift att bl.a. utreda hur framtidens gymna-sieutbildningar kan konstrueras för att minska bådeden sociala och den könsmässiga snedfördelningen.Vad gäller frågan om lärlingsutbildning har jag ti-digare här i förklarat att en arbetsgruppinom med företrädare förarbetsmarknadens parter bl.a. har i uppgift att kommamed förslag till utformning av en reguljär lärlingsut-bildning fr.o.m. . Regeringen avser att åter-komma till frågan i den proposition som kommer attföreläggas i början av mars.Där är det slut på interpellationssvaret.Den artikel som har föranlett interpellationentycker jag är väldigt intressant. Det är viktigt att följaden här typen av rapporter för att se hur skolan ipraktiken egentligen lyckas med jämställdhetsbe-greppet - med att ge flickor och pojkar samma möj-ligheter.Generellt kan man se hur situationen varit under90-talet. Det har varit svårt för ungdomar att få ettarbete. sjunker den siffran genom olika åtgärdermen vi har haft en mycket hög ungdomsarbetslöshet.Givetvis kan man i det perspektivet se att såväl pojkarsom flickor drabbats men över huvud taget har detvarit svårt.Jag tror att detta med jämställdhet i ett pojk- ochflickperspektiv är något som måste starta redan iförskolan. Jag tror också att personal - det gäller dåfr.o.m. förskolan t.o.m. gymnasieskolan - verkligenbehöver merkompetens. Man behöver veta vad dethela egentligen innebär sett till en vanlig, traditionell,undervisningssituation. Hur möter man eleverna? Hurser man eleverna? Är det fråga om de tysta eller omde lugna? Vem kommer mest till tals? Det finns enhel del rapporter och undersökningar som visar på dethär. Men hur mycket påverkas man? Hur mycket kanman ta till sig och hur mycket kan man förändra sittsätt gentemot pojkarna och flickorna?Jag tycker att det är mycket positivt att olika pro-jekt pågår för att stimulera till att könstänkandetbryts. Jag har sett att det finns sommarkurser där manförsöker att tidigt inspirera flickorna - kanske redan isjuan eller åttan - att bli intresserade av teknik. Detgörs på ett sådant sätt att också flickor känner sigtilltalade.Alla sådana här typer av försök tycker jag skastimuleras. Jag blev ledsen när jag kundekonstatera att kommuner som hade försökt inte enskunde fylla platserna med deltagare därför att det intefanns något intresse. Som läsare av detta funderadejag över vad skolan egentligen hade gjort för att sti-mulera flickorna. Eller hade man bara överlåtit dettapå någon annan?Anf. 73 ():Fru talman! Det är precis så som skolministernsäger - man får börja redan i förskolan. Vad somoroar mig en aning är just när man talar om att flick-or ska lära sig. När det gäller data och IT är det somatt flickor skulle ha svårare att lära sig och att depekas ut. Men det får absolut inte vara meningen. Istället ska det här vara ett naturligt inslag redan frånbörjan när barnen börjar i förskolan eller i förstaklass; alla elever ska ha samma förutsättningar att tatill sig saker, oavsett om det är pojkar eller flickor.Det som skolministern tar upp är bra när det gälleratt man i lärarutbildningen kommer att lägga in ettallmänt utbildningsområde som gäller generellt, föralla lärare - oavsett skolform.Ministern talar också om att föreslå regeringen atttillsätta en utredning om gymnasieskolans program-utbud just med tanke på könsskillnader och också densociala snedfördelningen.Jag kommer från i . Där har vi enföretagsförlagd gymnasieutbildning som jag hoppasatt skolministern ska få stifta bekantskap med. Jag vetnämligen att man från departementet ska besökadenna utbildning. Där finns det elever som liksom fåren andra chans. Det är lite av det som jag vill tryckapå här när det gäller lärlingsutbildningen och kravetpå högskolekompetens men det är ju inte alla som fåren andra chans. Vi kristdemokrater vill ha en utbild-ning som är sådan att ungdomar kan gå direkt in iyrkeslivet med de kunskaper som yrkeslivet fordrarav ungdomarna.Av en SCB-utredning framgår vad ungdomar föd-da gör. Det är intressant att se komvuxsom liksom blivit ett fjärde gymnasieår. När mantittar på vad 78:orna gjort ser man att av demsom läste på komvux gjorde det för att få grundläg-gande behörighet till högskolestudier - gymnasie-skolan har faktiskt inte lyckats med de här eleverna.23 % var konkurrensuppläsning och en del var kom-plettering av tidigare gymnasieutbildning. Där har vide elever som hoppat av.Min fråga kvarstår: Vad avser skolministern attgöra när det gäller programmet för lärlingsutbildning?Jag undrar om skolministern kommer att kunna släp-pa på högskolekravet.Anf. 74 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller har jag turen attMats Miljand här vid min sida är den person fråndepartementet som ska besöka verksamheten påTjörn, så där blir det ett snabbt besked.För sedan var jag på en i . Syftet med den var att tala omgymnasieutbildning och sysselsättning för ungdomar.Vi deltagare kom från hela världen. Var och en av osshar sin tradition när vi diskuterar - vi har ju haft olikaförutsättningar. Men något som var genomgående påkonferensen var att man underströk vikten av godateoretiska kunskaper.Sett till hur inställningen varit ett antal år tidigareute i världen så var man mer inriktad på de direktayrkesutbildningarna. pratade man om att männi-skor under sin levnad säkerligen byter jobb fleragånger. Man underströk att det därför är viktigt att haen gymnasieskola som är bred, som ger en god ochbred allmänkompetens. De yrkesutbildningar somman går på ska alltså inte vara smala, utan man ska haen möjlighet att byta arbete. Vad talare efter talareåterkom till var att vi inte får ge avkall på de teoretis-ka studierna.Det som man tog upp, fast man egentligen pratadeom sysselsättning som dominerade mycket av debat-ten, var elevinflytande. Från land efter land föresprå-kade man att eleverna själva borde få vara med ute isamhället.Jag fick goda impulser från och Amerikadär man bättre än i såg till att få ut elevernatill olika arbetsplatser. Företagarna tyckte att det varpositivt att ta emot dessa elever eftersom de såg demsom människor som kunde bli anställda. Det låg lik-som i sakens natur att eleverna skulle komma ut. Pådet viset stimulerades eleverna att se meningen medatt gå i skolan. De fick också det som vi talade om iförra debatten, nämligen förebilder. Det är en uppgiftockså för Skola och arbetslivs-gruppen att få vårtnäringsliv att känna ansvaret för att stimulera ungdo-marna.Den verksamhetsförlagda delen inom gymnasie-skolan - vi brukar kalla det för prao i -ser jag som mycket viktig i den debatt som vi för omhur vi ska nå ett bättre resultat. Anledningen till attungdomar inte blir godkända är kanske - om jag fåruttala mig generellt - att de inte ser någon meningmed sina studier. De har inte kopplat ihop sina studieri gymnasieskolan med ett jobb ute. De har ju ocksåförebilder. Deras föräldrar har kanske inte hellerkunnat informera dem och ge stöd. Föräldrarnas ar-betsplatser har också förändrats . Detställs större krav i dag.Där man har lyckats har man arbetat i det motsattaförhållandet. Man har utgått från verkligheten. Sedangår man in i skolan och möter det hela på ett annatsätt.Hur många elever som finns inom komvux-verksamheten som antingen kompletterar eller påannat sätt läser vidare är en oerhört viktig fråga attdiskutera . Ska vi ha en vuxenutbildningsom ett förlängt gymnasium eller ska vi försöka attstärka och förbättra gymnasieskolan så att elevernablir färdiga inom tre ? Ska det vara möjligt attgöra en individuell studieplan där vissa elever redanfrån början planerar att fortsätta på komvux? Men dåmenar jag inte de elever som inte har blivit godkända.De kan ha starka - ibland sociala - skäl till det. Detmåste alltid ges en möjlighet att komma tillbaka.Anf. 75 ():Fru talman! Det ska bli närmare mellan skola ochyrkesliv. Företagen och yrkeslivet ska i sin tur inspi-rera ungdomarna. Betyder det också att man ger ele-verna inom lärlingsutbildningen möjlighet att på etttidigare stadium komma ut i yrkeslivet än som det är ? Om man bortser från försöksprojekten kommereleverna ut efter halva tiden.Vid utbildningen på fångar man upp elever-na väldigt tidigt för att de ska se vilka krav som ställsute i yrkeslivet. Det kan skapa ett intresse hos elever-na. Många bär ju med sig en väldigt tung ryggsäckoch de har dåligt utgångsläge. Men de inser väldigttidigt att de behöver högskolekompetens.Men fortfarande kvarstår min fråga om skolmi-nistern är beredd att ge möjlighet till en lärlingsut-bildning där högskolekompetensen inte är det mestavgörande, utan att den är mer flexibel.Anf. 76 Statsrådet ():Fru talman! I de förslag till åtgärder för en lär-lingsutbildning som jag ska presentera för kammarenkommer jag att gå efter de förslag som arbetsgruppenhar tagit fram. Det har varit en väl fungerande arbets-grupp. Det har funnits representanter med från såvälarbetstagare som arbetsgivare, och det är många and-ra som har varit representerade.Det är viktigt att dessa grupper verkligen kommertill tals - skolan är givetvis också med i gruppen -eftersom det är de som ska ta ansvaret. Det som jagkommer att landa i kommer att luta sig mot förslagetfrån arbetsgruppen. Den här gången har jag valt attförlita mig på den kompetens som finns utanför minegen värld. Men det återkommer jag till.En annan sak som togs upp tidigare var invandrar-flickornas situation, och det är ett oerhört viktigtområde. Här handlar det om traditioner, om kultureroch i högsta grad om könsroller - det är många olikafrågor.Häromveckan fick jag vara med om någontingsom jag tror på, och det handlade om att man måstemöta mammorna för att lyckas med döttrarna. Detfanns en gång ett talesätt som gällde som löd:Utbildar man en kvinna så utbildar man en hel familj.Vi borde försöka nå våra invandrarkvinnor, mötadem i deras svenskundervisning och koppla detta tillden situation som deras döttrar och söner befinner sigi i skolan. Vi borde diskutera hur vårt samhälle ochderas samhälle ser ut, om traditioner och kulturer. Jaghar sett många olika vägar, men det är kanske så detmåste gå till.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1999/2000:206 omkunskap om folkmordAnf. 77 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser att vidta för att kunskapen om illgär-ningar och folkmord ska öka i skolan.Det är angeläget att kunskapen om totalitära regi-mer och ideologier behandlas på ett adekvat sätt iundervisningen.