prot · GN0999 · 2000-04-25 00:00:00 — presidentBongo spelar uppenbarligen en viktig roll som medla-re i Kongo-Brazzaville och förre presidentMasire har OAU:s uppdrag att utveckla en nationellförsoningsprocess i Kongo-Kinshasa.Mot denna bakgrund vill jag svara på de mer spe-cifika frågor som ställs.Vad gäller humanitära insatser är hjälpbehovenutan tvivel enorma. är en stor givare av hu-manitärt bistånd i båda länderna och har i falletKongo-Brazzaville ökat sina insatser markant underår 2000. Med detta hoppas vi att fler ska följa vårtexempel. FN, EU och frivilligorganisationer spelarredan en viktig roll, men insatserna kan samordnasbättre och intensifieras. Koordinering är en förutsätt-ning för effektiv humanitär hjälp, och stöderbl.a. och med detta. Menhumanitärt stöd och skydd till det stora antalet flyk-tingar är det som måste prioriteras högst. ären av de största bidragsgivarna till FN:s flykting-kommissarie, som har betydande program framför allti , men också i Kongo-Brazzaville.Sverige bidrar också till arbete med skyddoch reintegrering av barn på flykt, UNDP:s omfattan-de insatser för reintegrering av flyktingar och Inter-nationella Röda korskommitténs flyktingarbete.Dessutom ges bistånd till Svenska Missionsförbun-dets viktiga insatser, som genomförs i samarbete medsysterkyrkorna EEC och CEC.Sverige verkar enskilt, men också genom FN, EUoch Bretton Woods-institutionerna. Det är i dessasammanhang, såväl som i bilaterala kontakter, somSverige för en dialog med bl.a. om situa-tionen i Kongo-Brazzaville och Stora sjö-regionen.Flera andra insatsområden tas upp i interpellatio-nerna. Vad och omvärlden kan stödja handlardock ytterst om ländernas egna prioriteringar. Detgäller såväl demokrati-, försonings- och förvalt-ningsinsatser som utvecklingsinsatser inom sjukvård,utbildning, infrastruktur och arbetsmarknad. Svensktstöd till sådana insatser kanaliseras främstvia enskilda organisationer och internationella organoch kommer så att göra även i fortsättningen. Ansök-ningar från enskilda organisationer inom dessa områ-den prövas i positiv anda av Sida, ochinternationella organ, bl.a. ochIMF, förbättrar sin beredskap för ut-vecklingsinsatser.Sida har på regeringens uppdrag lämnat förslag påen strategi för Stora sjö-regionen. Strategin är ännu ejbeslutad, men planeras inbegripa ett omfattande bi-stånd också till , främst på det huma-nitära området, men också för fred, mänskliga rättig-heter, demokrati och försoning.För Kongo-Brazzaville är det utifrån den nuva-rande situationen för tidigt att ta ställning till långsik-tigt svenskt engagemang inom de sektorer som om-nämns i interpellationerna. Så länge hållbar fred inteuppnåtts saknas de grundläggande förutsättningarna.Det svenska biståndet är därför först och främst hu-manitärt, och har beslut om ca 15 miljonerkronor tagits, jämfört med ca för1999. EU har sagt sig komma att överväga stödinsat-ser då en reell demokratiseringsprocess tar form.Sverige stöder denna linje. Värt att nämna är också attUNDP avser prioritera kapacitetsbyggande insatserinom rättsväsende och andra demokratiska institutio-ner i Kongo-Brazzaville. Men även de humanitärainsatser som pågår bidrar till att lägga grundenför ett starkare civilt samhälle, som blir avgörande idet återuppbyggnadsarbete som kommer att behövafortgå framöver.Anf. 52 ():Herr talman! Jag ska börja med att tacka bi-ståndsministern för svaret. Bakgrunden till frågornahar flera av oss beskrivit i interpellationerna. Vi harfrån samtliga riksdagspartier gjort en resa till de bådaKongostaterna.Det är med tillfredsställelse jag ser att ministernhar uppmärksammat mina frågor rörande Kongo-Brazzaville, men det är mindre tillfredsställande attministern som jag ser det inte svarar på mina frågor.Jag vill börja med den fråga som handlar omFrankrikes roll i Kongo-Brazzaville. Min fråga gällderegeringens eventuella agerande med anledning av defranska intressena i den alltjämt pågående konflikten.Sverige har en mycket speciell relation till Kongo.Man har i förtroende för oss, både som svens-kar och som regering. Det är min uppfattning efter attha varit i länderna.Sverige för en dialog, säger ministern. Den dialo-gens innehåll är precis det jag frågade efter. Vadanser biståndsministern och övriga regeringen omFrankrikes agerande före och under kriget? Hur skaSverige göra för att förmå FN och EU att driva fråganmot Frankrike.Jag är medveten om att detta är svårt och kompli-cerat med tanke på att Kongo-Brazzaville tidigare varen fransk koloni. Detta gör det desto mer viktigt atttydliggöra nuvarande intressen i landet.Det torde vara känt för biståndsministern attFrankrike redan vid statskuppen obehindratexploaterade oljefyndigheter via oljebolagetElf. och det s.k. demokratiska valet höjsKongos andel av inkomsterna från till 33 %.Frankrike förlorar alltså vinstandelar. När sedan dennuvarande presidenten återtar mak-ten med våld, via egen privat armé som även bestårav värvade barnsoldater, är det första landetsom uttrycker sin glädje över att Sassou-Nguesso haråtertagit makten.Alla förstår min och inställning tilldetta. Min förhoppning var att även regeringen ochbiståndsministern hade klargjort sin inställning. Omdessa finns inte ett ord i ministerns svar. Det är möj-ligt att ha goda relationer med ett land men ändå sägasanningar när fel har begåtts och fortgår. Det är alltidosolidariskt att vara tyst och på det sättet ta ställningför ett förtryckande land och inte stödja de sargadeoch förtryckta människorna.Frågan om finns inte hellernämnt i svaret. Vi som besökt landet har fått höraögonvittnens berättelser om vad som hänt och vadsom fortfarande händer folk. Jag har lärt migatt historia är svår för oss svenskaratt förstå.Stamkrig och ledarnas självpåtagna rättigheter göratt för många afrikanska ledare är det rätt och riktigt,t.o.m. rättfärdigt, att av godhet använda våld. Detvåld vi fick höra talas om kan aldrig någonsin rättfär-digas. Kvinnor skändades och våldtogs. De våldtagnakvinnorna blev smittade av hiv och andra könssjuk-domar. Det finns ögonvittnen som påstår att kvinnorbegravts levande. Barn används som soldater. De somhar överlevt är förmodligen skadade i sina själar förevig tid. De är också förskjutna av sina föräldrar.Familjer har splittrats, hem har plundrats och bräntsned. Människor är sjuka och undernärda på grund avkriget.Tänker regeringen driva frågan om en sannings-kommission i Kongo-Brazzaville?Anf. 53 SKÅNBERG (kd):Herr talman! Även jag vill tacka statsrådet försvaret.Det var en fascinerande upplevelse för represen-tanterna från alla de politiska partierna som åkte tillde båda Kongorepublikerna. Där fick vi en gemensamverklighetsuppfattning. Vi såg, från höger till vänster,samma länder, och vi reagerade i mångt och mycketpå samma sätt. Jag skulle kunna ställa upp på var ochen av de interpellationer som har väckts här - frånhöger till vänster. Det ser jag som en stor styrka, ochjag ser en stark politisk upplevelse av enighet, dvs. attSverige bär på ett gemensamt sätt att se på verklig-heten och på utvecklingen i länderna i riktning motdemokrati.Interpellationerna och det svar som ministern germåste utgå från den situation som råder just nu medfred, demokratiseringsprocess och en möjlighet attrent akut åtgärda problemen. Men jag har tagit på migatt bevaka att det också finns en fortsättning. Flyk-tinglägren kommer naturligtvis att tömmas om det gåri den riktning som det gör . Det kommer att kommaen framtid där infrastrukturen behöver stöd.De tre områden som vi har talat oss samman om,och som jag har valt att lyfta fram i interpellationen,gäller biståndsstöd till infrastrukturen, till undervis-ningen och sjukvården. Eftersom jag är ledamot avtrafikutskottet kunde jag naturligtvis inte undgå attjämföra situationen i med de kongolesiskavägar vi åkte på även inne i huvudstäderna Brazza-ville och . Lastbilar och bilar kryssade mel-lan ofta meterdjupa gropar i vägarna. De anslutandevägarna till den omgivande landsbygden var ännusämre och i många fall inte möjliga att forcera.En bra modell att återställa vägarna i åtminstonehjälpligt framkomligt skick skulle enligt min ochövrigas mening vara att försöka gå ned på så låg nivåsom möjligt, t.ex. avtala med en by eller en kyrka omatt mot en viss ersättning med handkraft ställa ettvisst antal kilometer väg i körbart skick. Eftersom detär 90-procentig arbetslöshet i länderna skulle dennamodell vara att föredra framför storskaliga vägpro-jekt. Den modellen skulle även kunna användas inne istäderna, t.ex. kvartersvis.De kongolesiska staternas ansvarstagande för in-frastrukturen är i det närmaste obefintlig, men ocksåbidragen till löner till skolor och sjukhus har varitmycket oregelbundna . I den utsträck-ning som läkare och lärare har fått ut någon lön hardet till stor del skett genom kyrkornas försorg ochgenom patient- och elevavgifter.Därför skulle jag vilja uppmana ministern att säganågonting mer långsiktigt om dessa frågor om kyr-kornas försorg om skola, sjukvård och infrastruktur.Jag tror inte att svaret är riktigt så fylligt som jaghade velat se det. Det ges nu tillfälle för ministern atti en positiv anda kunna utveckla vad som ska görasefter det att den första demokratiseringen har igång-satts och efter det att fred har uppnåtts. Vad kan görasredan nu i den riktningen?Anf. 54 ():Herr talman! Jag vill naturligtvis också tacka försvaret.Svaret beskrev översiktligt de insatser som görs,och de är onekligen en hel del. Men svaret var i all-mänt hållna ordalag. Det fanns inte så mycket detaljer- om nu någon hade väntat sig det.Jag undrar dock om vi kan säga att vi gör tillräck-ligt mycket. Det är väl ingen som kan säga att vi görtillräckligt mycket. Jag har tittat lite grann på hurbiståndsinsatserna ser ut. Av den sammanställning jaghar tillgång till framgår det att vi har gjort ganskamycket när det gäller men lite - detär ingen överdrift - på Kongo-Brazzaville. Men detkan ha sina förklaringar. Därmed har jag redan sagtatt det kan finnas anledning att uppmärksamma detlilla landet Kongo-Brazzaville lite mer. Det framgårganska klart att vi är relativt aktiva på flyktingområ-det. Jag har inte hunnit sätta mig in i detaljerna, menjag tolkar det som att det framför allt måste beröraKongo-Kinshasa - och därmed en hel del pengar tillflyktinginsatserna. Det framgår också att det görsinsatser av enskilda och internationella organisatio-ner. Jag tror att det är riktigt. Det är framför allt -men inte den enda - vägen vi ska gå.Av svaret framgick att fred är grundläggande.Men hur bidrar man till fred? Jag tror inte att detriktigt räcker med humanitära insatser. Det nämndes isvaret att det är för tidigt att ta ställning till långsikti-ga insatser i Kongo-Brazzaville. Ja, det beror på vadman menar med det. Man kanske kan säga ja till det,men om man menar utvecklingsinsatser är svaretändå nej.Svaret var lite oklart när det gäller främst huma-nitärt stöd. Om vi drar oss till minnes med utrikesministern framgickdet klart att utrikesministern tänkte sig att vi inte skagöra så mycket insatser av utvecklande karaktär innandet finns en stabilitet i fredsprocessen. Det får räckamed humanitära insatser. Det framgår tydligt av EU:suttalanden att man tänker så, och någonstans har jagläst att vi ansluter oss till det.Men jag tror att det finns anledning att reflekteraöver den gråzon som finns mellan katastrofinsatseroch utvecklingsinsatser när det gäller att bygga fred.En av mina utgångspunkter är att har en unikställning som vi bör utnyttja. Vi är ett neutralt icke-kolonialt land, och vi kan spela en roll utifrån denförutsättningen. Det framgick också tydligt i dentacksamhet som visades när vi var där. Detvar många som talade om att är så betydelse-fullt. Det hör väl till att man ska göra det, men jagtror att man hade en speciell relation till . Denska vi bygga vidare på. Då är det riktigt att gå litelängre än katastrofinsatserna.Det går också att bygga fred genom att ge sig inpå utvecklingsområdet. Det finns en zon där vi börvara mer offensiva. Det gäller att bygga vidare vidrätt tillfälle, och jag tror att det är rätt tillfälle att vid-ga insatserna . Man startar med insatser via frivil-ligsamhället, men man kan sedan vandra över genomen del statliga insatser för att säkra bygget av freden.Det finns en mängd saker som går att göra från denstatliga sidan för att stötta. Jag ska återkomma till deteftersom jag har mer talartid till mitt förfogande. Detbehövs utvecklande insatser. Vi behöver göra mer änvad vi hitintills har gjort - särskilt när det gällerKongo-Brazzaville.Anf. 55 ():Herr talman! Jag vill också tacka för svaret. Ävenom det är välvilligt tycker jag nog att det är defensivtjämfört med det stora intresse vi har mött från UDbåde före och efter resan. Jag noterar också att jaginte riktigt har fått svar på de frågor som jag ställde.En del av min interpellation var riktad till utrikesmi-nistern, och vissa av de frågorna ligger kanske mer påhennes bord, t.ex. frågorna om roll och ensanningskommission.Jag tycker ändå att detta också har bäring på ut-vecklingssamarbetet. Försoningsprocessen är en an-nan sådan fråga. Det har med utvecklingssamarbetetatt göra.Jag tror att har stora möjligheter att åstad-komma förändring i Kongo-Brazzaville, som befinnersig i ett oerhört känsligt läge. Genom den traditionoch det historiska arbete som missionärerna har utförtdär nere har en position där vi ses så välvil-ligt av människorna i landet att vi nog har större möj-ligheter än något annat land att åstadkomma föränd-ring, om vi verkligen gör en insats. Jag anser att manska vara strategisk vid insatser i utvecklingssamarbe-tet, och här har vi möjlighet att åstadkomma föränd-ring.I svaret hörde vi att man ska vänta med ytterligareinsatser tills det råder full stabilitet och fred i landet.Det är EU:s linje. Men jag tror, och det står i mininterpellation, att vi borde påverka EU och hela detinternationella samfundet att ta initiativ just . Detkan ju vara avgörande för om det blir krig igen ellerom vi kan få en fredlig utveckling.Jag kan inte låta bli att jämföra det här svaret medde svar som jag har fått när jag har ifrågasatt Sverigesprogrambistånd till på grund av kriget medEritrea. Det finns faktiskt ingen konsekvens, om mansäger så.Jag noterar också att frågan om roll överhuvud taget inte berördes alls. Ändå har ochSida ett utökat samarbete . Därför borde stödet tillUnescos arbete i Kongo-Brazzaville kunna kommen-teras.Vi var några som träffade man i Kongo-Brazzaville, , som berättade omderas arbete med försoningsprocessen. Han sade: Idet här landet ger en liten input stor utdelning. har sagt att det är ochkyrkorna som arbetar med försoningsprocessen. Denär ju oerhört viktig i det trauma som människornabefinner sig i efter allt som de har upplevt. Jag tror attUnesco skulle kunna åstadkomma mycket mer medlite mera stöd.En viktig del är att återinförliva soldaterna i detcivila samhället. Dessa soldater har utfört bestialiskavåldsdåd, men de finns ju i landet och måste införli-vas i samhället på något sätt. Både och kyr-kan kan vara till hjälp i det arbetet.Jag vill alltså fråga om , om statsrådetKlingvall är beredd att arbeta för en sanningskom-mission och om hon vill trycka på EU mer när detgäller uppfyllandet av januarilöftet om ökat stöd. Jagkan nöja mig med det så länge.Anf. 56 ():Herr talman! Också jag ska be att få framföra etttack till biståndsministern för svaret. I min interpella-tion hade jag en mycket specifik fråga. Jag frågadeom biståndsministern var beredd att verka för ettdemokratistöd till Kongo-Brazzaville. Jag tänkerdärför under mina första minuter här ägna mig åtfjärde sidan, sista stycket, där jag tycker mig kunnaana någon form av svar. Jag vill alltså kommenteradenna skrivning i interpellationen något.Där står bl.a. så här: "För Kongo-Brazzaville ärdet utifrån den nuvarande situationen för tidigt att taställning till långsiktigt svenskt engagemang". Jaghoppade till lite grann vid den formuleringen. FörAfrika har det aldrig varit för . Det har alltidvarit för sent.Vi behöver inte gå så väldigt långt tillbaka i histo-rien för att inse det. Jag är ingen expert på ,men jag har blivit väldigt intresserad av Kongostater-na efter min resa. Man behöver bara gå tillbaka ochse vad som hände . Vi var för sent ute. Dethände förfärliga saker i det här området, i grannländertill just de stater vi pratar om . Att det skulle varaför tidigt att ta ställning till ett svenskt engagemangförnekar jag definitivt.Biståndsministern för ett resonemang om att dehumanitära insatserna som pågår skulle bidra tillatt lägga grunden för ett starkare civilt samhälle. Detär i och för sig riktigt, men det civila samhället ärväldigt starkt i de här staterna . Det är starkt avett enda skäl: Man har fått ta över och bygga destrukturer som skulle ha byggts i demokratisk ordningav en fungerande statsapparat.Det finns alltså ett civilt samhälle att bygga på,och det finns demokratiska krafter. Man får sätta signed och försöka sortera bort de här grabbarna, om jagfår uttrycka mig lite slarvigt, som har alla fingrarna isyltburken. Det är folk både i regeringsställning och ioppositionspartier. Man måste försöka identifiera dedemokrater som det är möjligt att arbeta med.Jag tror inte att det är för tidigt, utan jag tror attdet är väldigt bråttom. Demokratin kommer interamlande från himlen. Den får man bygga från grun-den.Jag tror att vi svenskar har en fantastisk möjlighetatt rentvå begreppet demokrati i dessa stater. Begrep-pet har missbrukats. Demokrati har fått en negativklang för vanligt folk, som har utsatts för påfrestning-ar . är det svårt att prata omdemokrati i de här länderna, eftersom det förknippasmed någonting helt annat.Den här delen av världen har varit utsatt för tresaker som varit förödande. Det är slaveriet, kolonial-makternas agerande och de socialistiska experimentsom har kört dessa länder i botten, för att inte tala omde kommunistiska. De vill ha någonting annat, ochjag tror att svenskarna har en fantastisk förmåga ge-nom det enorma förtroende man fått genom kyrkansagerande. Kyrkan har ifrån och framåtfaktiskt gjort ett betydande arbete där nere.Avslutningsvis vill jag i den här första omgångensäga att det är fantastiskt att komma in på en guds-tjänst i Kongo-Brazzaville. Det är som att komma inpå ett fullmäktigemöte i . Hela strukturen fören liten stadsdelsnämnd, eller vad man vill säga, finnsdär. Och mitt i gudstjänsten drar man faktiskt budget-förslaget.Anf. 57 ():Herr talman! Ministern påpekade att det finns ettstort engagemang för Kongofrågorna. Jag som tillhörMissionsförbundet har vuxit upp med Kongomissio-närer som kom hem och sov på soffan och berättadeom situationen där nere. Därför känner jag naturligt-vis extra starkt för detta. Jag har deltagit i en massaSMU-läger där vi gjorde insamlingar till Kongo.Det var en väldigt stark upplevelse att få kommaned och på plats se hur de hade det. Dessutom var detbedrövligt att se hur situationen ser ut i ländersom ändå är rika på naturtillgångar och möjligheter.Kanske är det lite grann det som är problemet. Dettaär ju egentligen stora naturtillgångsområde.Vi försökte få reda på lite om roll i dethela, men ministern har valt att inte svara på det. Ifråga om republiken , det som vi kallar Kongo-Brazzaville, är det ganska uppenbart att det finnsfranska intressen där, inte minst vad gäller oljefyn-digheterna. Och i det krig som hade klassats sominbördeskrig lär alla tre milisgrupper som deltog hafått någon form av stöd till den militära arsenal debehövde för att skjuta ned varandra och förstöra. Detvisar på något av problematiken.Samtidigt kan man säga att konflikten i Kongo-Brazzaville är glömd av omvärlden. Man har i principbara sagt att det är ett inbördeskrig och inte tagit uppfrågan internationellt på det sätt som man borde. Därtror jag att skulle kunna spela en stor roll.Jag vill tro att detta bara är en liten inledning pådet engagemang för dessa båda länders situation somjag hoppas att vi kan flytta över till Utrikesdeparte-mentet.Då jag var i pratade jag bl.a. medUNHCR, som bekräftade det som vi fått reda på därnere. I Kongo-Brazzaville har en tredjedel av befolk-ningen flytt. Dessa flyktingar har fått minst interna-tionellt stöd per flykting. Vi såg också att det varväldigt magert tilltaget i flyktinglägren.När ministern sedan tittar på detta och säger ska ge hjälp utifrån vad länderna behöver såmåste jag berätta lite grann om hur det var när viskulle ta oss ned till en del av Kongo-Kinshasasidan,den demokratiska republiken av , som heterLuozi.Efter mycket krångel fick vi äntligen komma urflygplanet och fick då reda på hur kyrkan i principhade tvingats ta över hela det civila samhället. Dehade olika avdelningar som hanterade sjukvården,skolan, vägarna och jordbruket. Det var i princip alltutom militären och polisen. Vi skulle egentligen inteha fått lämna planet därför att inrikesministern intehade givit oss tillstånd i våra pass att åka dit ned.Då kan man fundera över vad de som borde varalandets företrädare egentligen sysslar med - attstämpla resandes pass mellan olika områden när ettfolk lider så oerhört mycket!Detta tycker jag verkligen är något som manmåste ta med sig om man ska förstå situationen därnere. Man måste fundera över hur hjälpen ska se ut iframtiden.Jag tror att det finns oerhört mycket som vi frånsvenskt håll kan göra och borde göra. Framför allttror jag att det gäller fredssituationen, krishanteringenoch konfliktlösningen. Där är mycket bra,och har ett högt anseende där nere. Det är nödvändigtatt man kommer till ett fredsavtal.Anf. 58 ():Herr talman! I denna inte helt fyllda sal hörs his-toriens vingslag. jag har deltagit i riks-dagen, dvs. , har jag intevarit med om att alla partier ställt upp ochkommenterat en parlamentarisk utflykt. Det, fru mi-nister, ger väl också lite besked om det engagemangsom vi parlamentariker känner efter en sådan härresa.Jag tycker att det är fint att regeringen - vad jagkan spåra - har tagit till sig en hel del av det som harsagts här. Vi har ju tidigare, för drygt en månad se-dan, fört en debatt om de här frågorna. Vi har ocksåuppfattat att administrationens intresse från UD:s hållhar varit stort efteråt. Detta tror jag är viktigt i ett lägedå man kan säga att världen, och med den också FN,har vänt ryggen alltför mycket. Därför tror jagatt det är bra att vi får den här debatten om Afrikas-taternas utsatta situation. fokuseras den på och Kongo-Brazzaville eftersom det var deländerna som vi besökte. Det är för övrigt sammabefolkningsområde, och dessutom världens närmastehuvudstäder, med bara drygt emel-lan. Det är alltså mycket som är speciellt där.Jag tycker att det är bra att ambassaden återupp-rättas i området. Regeringen har ju indirekt erkänt sittmisstag då man ville dra in dendiplomatiska representationen i detta utsatta område.Jag vill bara lägga till att vi gjorde iakttagelsen attpersonalen vid ambassaden i vardande gjorde beröm-värda insatser och tydliggjorde en stor yrkeskunskap.Jag tror att det är viktigt att säga det när vi rapporterarhem.Nu säger biståndsministern att ländernas egna pri-oriteringar ska råda när man tar ställning. Det är julätt att bejaka, men jag tror att vi också ska ha i min-net att det handlar om icke-demokratiska regimer.Därför gäller det att försöka tolka folkens behov.Det var också bra att vi hade kombinationen meden ideell insats, i det här fallet genom ett kristet sam-fund som har stor erfarenhet från arbete där nere ochsom var med och planerade resan. Jag tror att det bleven väldigt lyckad mix, framför allt därför att vi träffa-de en genomskärning av hela samhället. Det var allti-från flyktingläger till en av landets presidenter ochmycket däremellan - inte minst FN:s egna organ.Bra var också att , och för övrigt ocksåEU, kunde medverka i den valutareform som har genomfört för inte så länge sedan ochsom möjligen kan hjälpa till att rätta upp landetsekonomi, som galopperar med några hundra pro-cents inflation.