prot · GN09108 · 2000-05-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1999/2000:108Fredagen den 12 majKl. 9.00 - 15.41Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanFörste vice talmannen meddelade att interpella-tionssvar skulle lämnas kl. 9.00.Aviserat arbetsplenum skulle utgå.2 § Meddelande om ändring av voteringstidFörste vice talmannen meddelade att onsdagenden skulle voteringen flyttas och istället äga rum efter debattens slut. 9.00 skulle kvarstå.3 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1999/2000:411Till riksdagenInterpellation 1999/2000:411 av () om statens medborgerliga ansvar.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den23 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är att det ej finns tid för yt-terligare interpellationssvar , tjänsteresaden och andra engagemang inbokade den22 maj.Stockholm den 3 maj 2000NäringsdepartementetMona SahlinEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschefInterpellation 1999/2000:367Till riksdagenInterpellation 1999/2000:367 av Per om poli-tisering av universiteten.Interpellationen kommer att besvaras måndagenden 15 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är beredningen inom depar-tementet.Stockholm den 2 maj 2000UtbildningsdepartementetThomas ÖstrosInterpellation 1999/2000:375Till riksdagenInterpellation 1999/2000:375 av om smärtlindring.Interpellationen kommer att besvaras måndagenden 15 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är beredningen inom depar-tementet.Stockholm den 2 maj 2000UtbildningsdepartementetThomas ÖstrosInterpellation 1999/2000:380Till riksdagenInterpellation 1999/2000:380 av Per om möjlighet för universitet att bilda holdingbo-lag.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den23 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är beredningen inom depar-tementet.Stockholm den 2 maj 2000UtbildningsdepartementetThomas ÖstrosInterpellation 1999/2000:407Till riksdagenInterpellation 1999/2000:407 av om osteoporos.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den23 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 3 maj 2000SocialdepartementetLars EngqvistInterpellation 1999/2000:413Till riksdagenInterpellation 1999/2000:413 av () om jämställdhet och den nya ekonomin.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den23 maj 2000.Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa hela vecka 20.Stockholm den 9 maj 2000NäringsdepartementetBjörn RosengrenEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschef4 § Svar på interpellation 1999/2000:349 ombelastningsskadorAnf. 1 Socialförsäkringsminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag har för avsikt att vidta dels för attden fastlagda kunskapen om belastningsskador ska fågenomslag i arbetsskadeförsäkringen, dels för attkunskaperna om belastningsskadorna ska förankras iden praktiska verkligheten hos myndigheterna.Riksförsäkringsverket ansvarar för tillsyn avhandläggningen av arbetsskadeförsäkringen. ska särskilt verka för att socialförsäk-ringssystemen tillämpas likformigt och rättvist ochutfärda de allmänna råd som fordras för tillämpning-en. Vid tillsynen granskas bl.a. beslutsunderlagen i deenskilda ärendena. En del av beslutsunderlagen ut-görs av läkarutlåtanden med bedömningar av skadaneller sjukdomen. Även försäkringsläkarens utlåtandeär en del av beslutsunderlaget.Det ingår i försäkringskassornas försäkrings- ellerkonsultläkares uppgifter att tillföra erfarenheter ochkunskaper angående utvecklingen inom den medi-cinska vetenskapen för tillämpning i det enskildaförsäkringsärendet. Försäkringsläkarna har genomFörsäkringsläkarföreningen seminarier som syftar tillatt konsensus ska uppnås.Riksförsäkringsverket sprider domar som harprejudicerande betydelse på arbetsskadeförsäkringensområde. Inom pågår för närva-rande också ett arbete med att sammanställa domarfrån kammarrätterna som rör prövning av annanskadlig inverkan enligt nya arbetsskadebegreppet. flesta domar finns utförliga uttalanden från olikamedicinskt sakkunniga refererade.För att öka den samlade kompetensen inom ar-betsskadeområdet avser attanordna seminarier, där försäkringskassorna tillsam-mans med forskare och läkare samt representanter fördomstolarna ges möjlighet att diskutera mer kompli-cerade medicinska och försäkringsjuridiska frågorkring tillämpningen av arbetsskadeförsäkringen isyfte att uppnå konsensus.Socialdepartementet anordnade tillsammans medNäringsdepartementet ett seminarium den15 om arbetsskador. Seminariet syf-tade bl.a. till att belysa kunskapsläget inom arbets-skadeområdet. Företrädare för Belastningsskadecent-rum gav vid seminariet en förhållandevis utförligpresentation om kunskaperna inom belastningsskade-området.Det är naturligtvis viktigt för mig att noga följautvecklingen inom området, bl.a. för att kunna göraen bedömning av om nuvarande ansvarsfördelning ärändamålsenlig.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill inleda med att tacka social-försäkringsminister för svaret på mininterpellation. Helt nöjd med svaret är jag dock inte,men jag hoppas att debatten ska ge lite mertydliga svar.Det är många som är oroliga och känner sigorättvist behandlade när det gäller arbetsskadeförsäk-ringen. Inte minst gäller detta kvinnorna i vårt sam-hälle. Beräkningar visar att kvinnor missgynnas kraf-tigt av de förändringar som gjordes av arbetsskade-försäkringen 1993. Kvinnor har dubbelt så svårt sommän att få en anmäld arbetssjukdom godkänd. Avsamtliga godkända arbetsskadefall gäller endast 30 %kvinnor.Mitt perspektiv utgår ifrån att om man skadas påjobbet ska man inte behöva skylla sig själv. Den somefter i arbetet fått förslitningsskador pågrund av enformiga arbetsuppgifter och dåliga hjälp-medel ska inte få fler problem genom lägre ersätt-ning, om skadan inte blir godkänd som arbetsskada.Den som efter många års tunga lyft slitit ut leder ochmuskelfästen ska inte få en ännu tyngre börda genomatt skadan påstås vara normala åldersförändringar.Herr talman! Om man ser till antalet människorsom får ersättning enligt den nya arbetsskadelagentycks de som drabbas av belastningsskador i arbetet idet närmaste utgått . Men verklighetenär annorlunda.Belastningsskador har alltid varit ett fruktansvärtproblem för dem som drabbas: våldsam värk dygnefter dygn, år och sjukvården räcker ofta intetill för att bota, bara lindra för stunden.För många känns det också som att samhällssys-temet har vänt dem ryggen. Politiker som i sin iver attspara pengar har gjort lagstiftningen till något av ettnålsöga att ta sig igenom. Sedan är det många sominte blir trodda när de av egen kunskap vet att detonda uppstått till följd av arbetet. För många lederockså den kroniska smärtan till att de blir psykisktnedbrutna och drabbas av kraftigt försämrad ekono-mi.Men har det framkommit nya forskarrön ombelastningsskador genom bl.a. de duktiga forskarnavid i . Denna forsk-ning leds av professor , och forskar-na i har haft ett fruktbart samar-bete med olika centrum i , , ochövriga delar av världen. Samarbetet har resulterat inya kunskaper om orsakerna till belastningsskador.Dessa studier visar att alla långvariga statiska ellerrepetitiva belastningar ökar risken för skador.Om det rör sig om en belastningsrelaterad skadaoch den som drabbas har ett arbete där det ingår sta-tisk eller upprepad belastning är forskarna säkrapå att arbetet har bidragit till att skadan har uppstått.Det är mycket sannolikt att jobbet har bidragit tillorsaken.Forskarrönen har också blivit fastslagna vid konsensuskonferens i . Ivårt land har vi den praxis att Riksförsäkringsverketansvarar för tillsynen när det gäller arbetsskadeför-säkringen, vilket också socialförsäkringsministernockså nämnde i svaret.För att underlätta för attförändra i de allmänna råden tror jag att signaler frånsocialförsäkringsministern är mycket viktiga. Omdepartementet med socialförsäkringsministern i spet-sen tar upp en diskussion med Riksförsäkringsverketom att tillämpningen vid belastningsskador bör änd-ras, då tror jag att verket lyssnar. Därför vill jag frågastatsrådet om statsrådet har för avsikt att göra detta.Anf. 3 Statsrådet ():Herr talman! spårar nu litegrann in på en annan debatt än den som interpellatio-nen utformades kring. Det är i och för sig inte fel attgöra det, och jag är beredd att ta den andra diskussio-nen också.Sven-Erik vet ju att vi håller på att dis-kutera och gå igenom själva arbetsskadeförsäkringen.Det handlar om bevisregeln, det handlar om livräntan,det handlar om på vilket sätt karensdagen ska ses ochdet handlar om på vilket sätt man ska kunna förändrahela signalsystemet när man arbetar med att bedömaen arbetssjukdom eller arbetsskada.Interpellationen handlar om på vilket sätt man skaförmedla kunskapen om de nya rönen. Då handlar detbåde om kunskapen om skadan och om sjukdomensutveckling. Den typen av kompetensöverföring skaRiksförsäkringsverket åta sig att göra, men ocksåFörsäkringskasseförbundet har en ganska omfattandeverksamhet. Man har konferenser . T.ex. harman haft genomgångar av whiplash-skador, belast-ningsskador och man har gått igenom diffusa diagno-ser. Man har också tagit över ansvaret för en kun-skapsbank byggd på informationsteknik där man kanfå fram rapporter och annan medicinsk informationsom ett stöd för läkare, försäkringsläkare och försäk-ringsöverläkare. Det är också en del av kompetens-och informationsuppbyggnaden som ska underlättaför den person som är skadad eller har drabbats av ensjukdom.Som en del av beslutunderlaget när man gör enbedömning av t.ex. en arbetsskada är en väldigt viktiginformation på vilket sätt man beskriver själva ar-betsplatsen, dvs. hur arbetsplatsen är utformad, ochhur man beskriver själva arbetsmomenten. Dennainformation kan påverka möjligheten att bedöma omsjukdomen eller arbetsskadan uppstått på arbetsplat-sen. Det är alltså viktigt att se till helheten.Avslutningsvis, herr talman, vill jag påminna omatt när det gäller den del av som handlar om själva försäkringen återkom-mer jag till med ett förslag om en förändradarbetsskadeförsäkring.Anf. 4 ():Herr talman! Jag anser inte, till skillnad från soci-alförsäkringsministern, att jag spårar in på en annanlinje, utan jag sitter detta som en helhet. Jag tror i det här sammanhanget måste se hur verklighe-ten är i och på de problem som finns.Naturligtvis är syftet med min interpellation attförsöka sprida kunskap och att ministern ska ge ensignal till om att vi kan för-vänta oss stora förändringar när det gäller belast-ningsskador. Att praxis sedan kan ändras är ocksåviktigt.Herr talman! såg jag ettTV-program om arbetsskador. I programmet Report-rarna gjordes ett granskande reportage som bl.a. togupp belastningsskador och arbetsskador rent allmäntsamt försäkringsläkarnas roll. I och för sig har social-försäkringsministern tagit upp lite om försäkringslä-karnas roll i interpellationssvaret.I programmet framkom mycket kritik. Bl.a. fram-kom det att har 50 000-60 000 varje årförlorat rätten till ersättning för arbetsskada. I pro-grammet togs också upp fall som var god-kända men som i samband med de strängare reglernaavslogs. På det sättet gick man miste om mycketersättning.I programmet framfördes också synpunkter påförsäkringsläkarna, att de utan att träffa de försäkradefattar beslut, vilket känns mycket konstigt för många,att läkarna i en del fall lägger in helt nya värderingaroch ibland nya diagnoser. Det framkom också attförsäkringsläkarna inte står under EU:s kontroll ochatt det inte sker någon kontroll från Socialstyrelsen.Man framhöll i programmet ganska mycket om t.ex.genomsnittsåldern på försäkringsläkarna och att läka-re ibland extraknäcker som försäkringsläkare. I denganska massiva kritiken mot försäkringsläkarnaframkom det att det ganska ofta händer att de intesätter sig in i nya forskarrön, och det är detta sommycket av min interpellation handlar om.Nu hoppas jag att inte kritiken stämmer, för detfinns säkert många duktiga och ansvarskännandeförsäkringsläkare. Men bilden som många drabbadehar är just att försäkringsläkaren har mycket makt ochatt det är den person som försäkringshandläggarenoch domstolen m.fl. lyssnar till. Därför är det oerhörtviktigt att dessa läkare, som egentligen bara ska vararådgivare till kassan, kan tillföra erfarenheter ochkunskap för en rättvis bedömning i det enskilda för-säkringsärendet. Men varför inte använda läkare ochforskare som har kunskap om belastningsskador litemer i många av de fall där det kan föreligga skador pågrund av arbetet?I dag har vi här i åtminstone fem sakkun-niga inom detta område. är en avdessa. Kan inte departementet tillsammans med initiera mer utbildning till försäk-ringsläkarna i dessa frågor? Om så vore fallet tror jagatt bedömningarna hade varit annorlunda.Det viktigaste när det gäller arbetsskador och be-lastningsskador är trots allt att förebygga så att ska-dorna inte inträffar. Här tror jag att ochjag är överens.Ekonomin kan i och för sig också vara viktig förmånga i vårt samhället, men det som är minst likaviktigt är att man blir trodd och tagen på allvar. som samhällsmedborgare känner rättstrygghet ärockså väldigt viktigt.Anf. 5 Statsrådet ():Herr talman! och jag är heltöverens om en sak. Jag är säker på att vi är överensom ganska många saker men framför allt om en sak,och det är att den arbetsskadeförsäkring som gäller inte är bra. Därför pågår det arbete med att tafram en förändrad försäkring.Vi är överens om en sak till som just tog upp, nämligen att det är viktigt medrättssäkerheten i systemet.När det gäller försäkringsläkarna är det väl så atten del av missförstånden i debatten handlar om uppfattar försäkringsläkaren som behandlandeläkare, men försäkringsläkaren ska ju faktiskt bedömaunderlagen inför bedömningen i själva försäkringen.Det var därför som jag i mitt tidigare inlägg sade attdet är viktigt att de underlag som finns med för be-dömningar är så goda som möjligt. Det gäller natur-ligtvis underlagen som handlar om hur arbetsplatsenser ut, vilka arbetsuppgifterna har varit och naturligt-vis om den medicinska kunskapen.Jag vill hänvisa till det som jag sade om bådeRiksförsäkringsverkets uppdrag och ambitioner ochFörsäkringskasseförbundets arbete, som kommer attintensifieras inte minst när det gäller det nya ansvaretför IT-systemet.Jag ska lägga till en sak. SBU, Statens beredningför utvärdering av medicinsk metodik, har kommitmed en slutrapport om ont i ryggen. Man har arbetatmed frågan under ett tiotal år. Här kommer ocksåSocialstyrelsen att överväga hur man ska gå in ochtitta på den typen av frågor. Det kommer säkert ocksåatt bidra till kunskapen om belastningssjukdomar ochryggskador, som är mycket viktig när det gäller ar-betsskadeförsäkringen.Anf. 6 ():Herr talman! Det är viktigt att socialförsäkrings-ministern ger signaler här, och det tycker jag att stats-rådet gör på sätt och vis eftersom hon vill uppmärk-samma problemen med belastningsskadorna.Jag har läst en bok som heter förtvivlan tillhopp. Det är Metall och SAF i som hargett ut denna mycket läsvärda bok. Det är en bok somjag varmt vill rekommendera till alla som är intresse-rade av arbetsmiljöfrågor och belastningsskador. Jaghoppas att socialförsäkringsministern har läst ochanalyserat boken. Den är väl värd att läsa. Man an-vänder sin tid på ett bra sätt när man läser den.Det var någonting som jag speciellt reflekteradeöver i boken, nämligen att om det börjar att göra onttill följd av en statisk belastning måste man varauppmärksam, då det är lätt att skadan blir kronisk.Direkt när det börjar att göra ont måste man vila, taen paus eller kanske t.o.m. byta jobb.När kassörskan i matbutiken har ont och det fort-sätter att göra ont när hon går hem ochsmärtan håller i sig till , då är läget alarme-rande. Än farligare blir det om hon får en vanlig in-flammation som inte alls har med jobbet att göra. Detskapar ännu större tryck på mekanismerna och inver-kar på en massa faktorer i kroppen. Så är det i dag.Många går med värk till jobbet. Därav kanske vi sermånga av de längre sjukskrivningarna.I dag kan man faktiskt på arbetsplatserna mäta hurstora belastningsskadorna är. Man kan se på kroppensfaktorer vad som händer med muskler och celler. Avpositionstest och stresstest kan man se om just arbetethar påverkat belastningsskadan.Jag hoppas att det sker en utveckling här och satsar på forskning kring detta.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1999/2000:412 omFINSAMAnf. 7 Statsrådet ():Herr talman! har frågat socialminis-tern om han avser att vidta åtgärder för att genomföraFINSAM-modellen i hela . Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som ska svarapå interpellationen.Regelverken inom det sociala trygghetsområdetger ansvariga aktörer stora möjligheter till samverkani arbetet med att rehabilitera människors hälsa ochförmåga till arbete. , hälso- ochsjukvården, och arbetsmarknadsmyn-digheten har både lagstöd för samverkan och viaregleringsbreven till respektive tillsynsmyndighet enskyldighet att samverka för att uppnå en effektivareanvändning av samhällets samlade resurser på reha-biliteringsområdet. Lagstiftningen föreskriver ävenolika former av samverkan utifrån lokala förutsätt-ningar och behov - under förutsättning att varje aktörtar sin del av det ekonomiska ansvaret. Dessutom kannämnas att försäkringskassorna disponerar särskildamedel för samverkan i rehabiliteringsarbetet.Genom olika undersökningar vet vi att man påmånga håll ute i landet utnyttjar de möjligheter somfinns i regelverken till samverkan och att man gör ettmycket bra och engagerat arbete. Men det är intetillräckligt. Det ökade antalet sjukskrivningar undersenare år talar för att insatserna för samverkan inomrehabiliteringsområdet behöver stärkas.Som beskrivits i den ekonomiska vårpropositio-nen har regeringen beslutat tillsätta en arbetsgruppmed statsråden för Social-, Närings- och Finansde-partementen. Statsrådsgruppen ska ansvara för bered-ningen av bl.a. förslagen från Rehabiliteringsutred-ningen och och utarbetaen handlingsplan för hela ohälsoområdet. Inom ramenför statsrådsgruppens arbete kommer även olika möj-ligheter för att stärka samverkan mellan olika aktörerinom rehabiliteringsområdet att diskuteras. Här kanen rad åtgärder komma i fråga under förutsättning attde med stor säkerhet leder till att fler människor åter-får hälsa och arbetsförmåga.Att permanenta FINSAM i hela är intelösningen på de problem som beskrivereftersom resultaten från försöksverksamheten som BoKönberg hänvisar till varken kan tas som intäkt förslutsatser angående modellens kostnadseffektiviteteller går att generalisera över landet som helhet. Där-emot finns det anledning att stödja det samverkansar-bete som pågår runtom i landet.Anf. 8 BO ():Herr talman! Jag tackar för svaret på min fråga,som handlar om hur vi ska kunna ha bättre metoderför att samverka mellan försäkringskassor och sjuk-vårdsansvariga. För nu kom någrapolitiker på , i , på idén att mankanske skulle pröva att använda de medel som beta-lades ut till människor som var sjukskrivna för att setill att de slapp stå i kö och vänta på operationer ochbehandlingar av olika slag. Det var en närmast genia-lisk idé. Den kom att kallas Bohusmodellen.Det tog en rätt lång stund innan de här idéernaträngde fram till den dåvarande socialdemokratiskaregeringen. Det krävdes upprepade interpellationeroch debatter med tre socialdemokratiska sjukvård-sministrar för att denna enkla idéskulle slå rot. Den som tog till sig den vardåvarande socialminister . Hon såg tillatt vi fick använda det här i form av s.k. Dagmar-pengar. 400 och 500 prövades undernågra år och gav mycket goda resultat.Det ledde i sin tur fram till funderingar på lite oli-ka håll, bl.a. från socialdemokratiskt håll tror jag migveta, i om att man skulle pröva en merlångtgående samverkan. Man skulle då kunna utnyttjade ekonomiska drivkrafterna för att människor skullefå mer hjälp och för att spara pengar i samhället. Tillden änden föreslog jag, som då var socialförsäk-ringsminister, att man skulle få göra försök runtom ilandet för att pröva om idén höll.Och hur är det då med sådana försök? Varför görman dem? Jo, man gör dem väl för att lära sig någotav dem. kommer man på att den nog inte varså bra, den där idén man hade. Då får man konstateradet och inte vara alltför ledsen. Den som aldrig prövarnågot kommer väl heller aldrig att lära sig något. Menibland är försöken bra. Det visar sig att de har givit ettgott resultat, att den grundläggande tanken var ut-märkt. Så var det väl också den här gången. Riketstvå främsta myndigheter som ska utvärdera det här,och , gjorde justdet fram , och resultatet överträffadet.o.m. de främsta entusiasternas förväntningar.Då trodde man väl, när man hade en bra utvärde-ring i handen, att den socialdemokratiska regeringenskulle föreslå att den här möjligheten skulle öppnas ihela landet. Det kanske fanns några detaljer sombehövde ändras. Det var inte självklart att vi hadetänkt rätt i varje detalj 1992, när propositionen ladesfram och antogs av en enhällig riksdag. Men så blevinte fallet. I stället kom den socialdemokratiska rege-ringen och sade att vi skanågon gång fundera på om det där var braeller inte. I stället ska vi göra något heltannat och mer begränsat, där de ekonomiska driv-krafterna inte ska vara lika tydliga.Detta ägde rum . Därmed har vi fått treförlorade år, 1998, 1999 och , då de här erfaren-heterna inte tillgodogjorts. De ligger i en byrålåda påSocialdepartementet, möjligen på statsrådets rum, detvet jag inte, men någonstans i huset finns de. Undertiden har antalet sjukskrivningar i vårt land explode-rat. räknar vi med att kostnaderna för sjukskriv-ningar jämfört med kommer att ökamed . Allt detta beror inte på inte samverkar bättre mellan kassor och lands-ting, men det är klart att det skulle vara ett sätt atthålla tillbaka det hela.Nu är det inte bara jag som tycker så här. Det varinte bara och Riksförsäkringsverketsom tyckte att det var en bra modell. Även , inklusive , tyckte så. Så tycker man också i . Så tycker man från olika lands-ting, och så tycker man nu från sida.Min fråga till gäller en sak i slutetav hennes svar. Vad var det för fel på försöken efter-som de tydligen inte går att använda för hela landet?Vore det inte bra om ni hade kommit på detta redan1992, när ni stödde upplägget här i ?Anf. 9 Statsrådet ():Herr talman! kommer man på en väldigtbra idé, precis som sade. Så konstaterar man att en del i den goda idén utveckla. Annat kan leda till konsekvenser somorsakar problem på andra områden. Så var det medFINSAM. En hel del i FINSAM är, precis som BoKönberg beskriver det, alldeles utmärkt. Det gälleridén om samverkan, idén om att de olika samhälls-delarna ska samverka. Precis den vägen har öppnatsgenom beslut, genom lagstöd, genomregleringsbrev och genom resurser.På den sista punkten kan jag öppna så mycket attjag kan säga att det är möjligt att man behöver tillföraytterligare resurser. Den frågan ska vi pröva. Men iårets budget finns det för att ökamöjligheterna inom sjukvården. Det finns nästan enmiljard kronor för samverkan i fråga om rehabilite-ringen inom försäkringskassevärlden.Sjukvården har ansvar för att samverkan sker, ar-betsmarknadsmyndigheten och övriga myndigheterlikaså. Vi har en lång rad exempel på just sådan godsamverkan som också leder till effektivitetsvinster -vid sidan av projektform - men som är samverkan idet vardagliga livet. Jag har goda exempel på bådebra samverkan och resultat från denna samverkan.Det som inte är bra med FINSAM, och det harsagts i denna talarstol åtskilliga gånger, är att detskapar förbifiler när det gäller prioriteringar inomhälso- och sjukvård. Om två personer har sammaproblem ska man göra den medicinska bedömningen.Det ska vara den medicinska bedömningen som avgörhuruvida man ska få vård och behandling och inte detfaktum att den ena personen har pengar i fickan attbetala med.