prot · GN0963 · 2000-02-09 00:00:00 — Vi har blivit gränslöst beroende av varandra.Detta förändrar helt förutsättningarna för ett själv-ständigt lands utrikespolitik - och därmed för Sveri-ges utrikespolitik.I har vi varit alldeles för dåliga på att pe-dagogiskt förklara globaliseringens konsekvenser ochde nya förutsättningarna för framtidens politik. Härmåste vi bli betydligt bättre. Över partigränserna är viöverens om vikten av det internationella samarbetet,även om olika partier väljer att prioritera olika politi-kområden och olika samarbetsformer.Regeringens engagemang i utrikespolitik och iinternationell samverkan innehåller många deklara-tioner om bl.a. demokrati, utvecklingssamarbete ochmänskliga rättigheter. Men tyvärr är ord och text oftamer ambitiösa än de handlingar som orden står för.Sveriges utrikespolitiska profil har både försvagatsoch skamfilats . Det räcker att pekapå ambivalensen i EU-samarbetet, försenade FN-insatser, Sydafrikaresan och sist men inte minst enbiståndspolitik där vår tidigare positiva profil hållerpå att bli alltmer utsuddad. Vår trovärdighet är hotad.Däremot står vi bakom statsministerns insatser föratt lyfta fram en av historiens mörkaste sidor - För-intelsen - i syfte att detta fasansfulla aldrig mer ska fårötter varken i eller i andra delar av världen.Samtidigt vill jag uppmana regeringen att vända påvarje sten när det gäller vårt eget lands roll i andravärldskriget. Allt annat skulle hota vår trovärdighet.Utrikespolitiken får aldrig bli ett spel där det gäl-ler att tillförskaffa sig tillräcklig makt och tillräckligtanseende på den internationella arenan. Världen hartyvärr ofta haft alltför mycket av det inslaget underdet senaste århundradet. Även om ibland harflaggat högt med moralen har den svenska utrikespo-litiken inte alltid styrts av helt ärliga motiv då vi harförsökt att undvika problem med hjälp av vår neutra-litetspolitik. Det är nu dags att på allvar föra in ärligavärderingar i den svenska utrikespolitiken. Då anservi kristdemokrater att det handlar om att sätta männi-skovärdet i fokus för hela utrikespolitiken. Det börvara vårt stora ansvar inför det kommande århundra-det.Fru talman! När det talas om mänskliga rättigheteri utrikespolitiken görs det ofta med stora ord av före-trädare alltifrån höger till vänster på den politiskaskalan. Civila, politiska, ekonomiska och socialarättigheter betonas. En del debattörer hyllar den ame-rikanska demokratins förträfflighet, andra har Kubasom sitt ideologiska föregångsland.I folkrätten sätts ofta staters suveränitet före demänskliga rättigheterna. Som kristdemokrat känns detoerhört viktigt att få slå fast att vi arbetar för männi-skans okränkbara värde. Alla människor ska omfattasav likvärdiga rättigheter oavsett nationalitet, hudfärg,kön, ålder eller sexuell läggning. Värderingar somfinns nedskrivna i bl.a. FN:s olika deklarationer omde mänskliga rättigheterna och andra folkrättsbundnatraktat måste utgöra rättesnöre för oss alla. Här får viinte vara rädda för att föra fram kritik mot vare sigoss själva eller andra regeringar.Att den ännu inte har tagitfram en handlingsplan för mänskliga rättigheter trotsatt alla FN:s medlemsländer har uppmanats därtill vidFN-konferensen i 1993 är ett tecken på non-chalans. Här bör den lära av denkristdemokratiskt ledda regeringen i , somnyligen presenterade en utmärkt MR-handlingsplan,en handlingsplan där man både granskade MR-situationen i sitt eget land och lade fast riktlinjer förMR-frågorna i utrikespolitiken.Att våga kritisera det egna samhället samtidigtsom man gör en god ansats att sätta människovärdet ifokus för hela den norska utrikespolitiken ger en högtrovärdighet. , lär av i detta avse-ende.Fru talman! Det är dags att på allvar beto-nar värderingar och riktar in sig på den enskilda män-niskans situation och utveckling i utrikespolitiken ochdärmed sätter människovärdet i centrum i det inter-nationella arbetet.Det måste gälla hela området från utvecklings-samarbete till handels- och säkerhetspolitik. Vi stårinför oerhörda utmaningar inom det globala miljöar-betet, något som berör såväl människors överlevnadsom våra möjligheter till ett värdigt liv.Då deltog i fyrpartiregeringen1991-1994 genomfördes en praktisk effektiviseringoch integrering av biståndspolitiken genom en sam-ordning med den diplomatiska utrikespolitken. Detsteg som måste tas är av politisk karaktär och ärbetingat av medborgarnas krav på en miljö som ärbåde hållbar och mera jämlik.Det gäller att föra in handelspolitiken och de ex-portfrämjande åtgärderna fullt ut i utrikesrelationernasamt att integrera de viktiga miljöfrågorna.Vi vet att fria marknadskrafter och strikt frihandelinte löser de svåra miljöproblemen som världen stårinför. Här måste miljöpolitikens innehåll vävas ihopmed bistånds-, utrikes- och handelspolitik. Utrikes-politiken måste få ett socialt perspektiv och ansvar.Personal inom såväl som Utri-kesdepartementet måste i större utsträckning besittaen kompetens med ett sådant innehåll. Den nyavärldsordningen ställer krav på vår utrikespolitiskaanpassning.Fru talman! De mänskliga värderingarna måstegenomsyra även säkerhetspolitiken. Vi har alltförlänge gömt oss bakom principer om staters suveräni-tet och deras inre angelägenheter.I har man alltför länge vägtdessa principer före principer om mänskliga rättighe-ter. Detta är fel. Det är inte stater som ska skyddas ivärldssamfundet, utan det är människor.Varje stat som har ratificerat MR-deklarationerhar enligt folkrätten en skyldighet att skydda sinainvånare mot hot och främja mänskliga rättigheter.När så inte sker måste omvärlden reagera och kommatill undsättning.Vid grova brott krävs även väpnade insatser, ochibland mot den inhemska regeringens samtycke. inte paralyseras av en föråldradvetorätt i eller dra sig undan avmaktpolitiska skäl. Vi har en etisk förpliktelse attefter största möjliga förmåga tillsammans skyddamänniskors rättigheter. Att vara neutral mot männi-skors lidande är oacceptabelt.Säkerhetspolitiken måste få så många instrumenttill sitt förfogande som möjligt för att motverka da-gens och morgondagens hotbilder gentemot den en-skilda människan.De konfliktförebyggande insatserna genom denpreventiva diplomatin spelar en avgörande roll för attundvika att väpnade konflikter bryter ut. Regeringensnya handlingsprogram Att förebygga väpnade kon-flikter är mycket lovvärt, och vi väntar oss mycketinom detta område.Då väpnade konflikter trots allt bryter ut måste viha tillräckliga instrument för att stoppa mänskligtlidande och humanitära katastrofer, en beredskap attåterskapa freden. För att bevara och skydda rätten tillliv krävs en effektiv krishanteringsförmåga och etteffektivt försvar för den enskilda människan.Därför stöder vi kristdemokrater utvecklingeninom EU, där såväl den civila som den militära kris-hanteringen förstärks för säkerhet, med dentransatlantiska länken som den viktigaste militärasäkerhetsfrämjande institutionen.Anf. 5 ():Fru talman! Vid millenniets första utrikesdebattfinns det anledning att göra en kort tillbakablick pådet sekel som vi lämnat bakom oss. Det har varitdet århundrade då demokratin fick sitt stora genom-brott. Teknikkutvecklingen har fört människan tillmånen och kopplat ihop människor från jordens allaländer i det världsomspännande datanätet Internet.Men det har också varit ett århundrade där två världs-krig har ägt rum, där ofattbar ondska tagit sig uttrycki form av folkmord, massakrer och etnisk rensning.Måtte bli ett fredens sekel till skillnad från1900-talet.För två veckor sedan ägde internatio-nella forum om Förintelsen rum. Konferensen var ettbidrag till det internationella samarbetet om utbild-ning, hågkomst och forskning om Förintelsen. Vi fåraldrig glömma, utan vi måste ständigt föra kunskapenom den mörka tid i allas vår historia och de ideologiersom gjorde den möjlig vidare till nya generationer.Nyheterna om nynazister, derasverksamhet och illdåd fokuserar på kardinalfelet isvensk nutidshistoria, nämligen att vi aldrig fört indessa kunskaper i undervisningen. I har vialdrig undervisat om vårt lands bruna förflutna, vilketlett till att vi inte förmått sätta saker och ting in ideras historiska sammanhang. Dagens nazister ärideologiska och t.o.m. i vissa fall biologiska barnbarntill 1930-talets nationalsocialister. Vi är ingalundaensamma om den bristen. Det mest framträdandeexemplet är Österrike.Det är hög tid för som nation att göra uppmed sitt bruna förflutna och dessutom föra in san-ningen om det förflutna i undervisningen, annarskommer vi aldrig att kunna bekämpa och besegrarasism, antisemitism, nazism och intolerans i dagenssamhället. Det är vår förhoppning att konferensen blirårligen återkommande och då tar upp andra folkmordoch illdåd , folkmordet på armenier,kolonialismens offer, kommunismens offer, Kam-bodja, , Bosnien och Kosovo för att nämnanågra. Världen måste göra upp med det förflutna föratt kunna gå vidare in i 2000-talet.Fru talman! Den europeiska unionen är genomsamarbetets bredd, djup och intensitet utan tvivel denmest kraftfulla politiska och ekonomiska samar-betsorganisationen i . EU:s grundidé, attgenom ökad integration främja demokrati, välståndoch stabilitet, utgör ett historiskt bidrag till fredligsamarbets- och samhällsordning.Sverige har varit medlem av EU ochövertar ordförandeskapet , dvs.inom mindre än . Det är en stor utmaning. Cen-terpartiet är det parti som tidigast drivit kravet på attregeringen måste ha en nationell strategi för ordfö-randeperioden och att man måste planera vilkafrågor man ska driva, osv. Regeringens senfärdighetpå denna punkt är ganska oroväckande för svensktvidkommande, eftersom ställning som enkonstruktiv och aktiv kraft i och globaltkommer att prövas då. Det är också en unik möjlighetatt förankra EU-arbetet i det svenska samhället, blandskolor, föreningsliv, idéburna organisationer ochvänorter och som kan fungera som kraftkällor i detmedborgerliga Europasamarbetet. Vi anser att mycketmer kunde ha gjorts mycket tidigare.De frågor som vi tycker måste prioriteras nu närSverige tar över ordförandeklubban i EU är utvidg-ningen, institutionella reformer, miljöfrågorna, sys-selsättningen och jämställdheten.Utvidgningen av EU till länderna i Central- ochÖsteuropa inklusive innebär en historiskmöjlighet att medverka till ökad stabilitet och säker-het på vår kontinent. EU-samarbetet ska utvecklas ialleuropeisk riktning, och EU ska fungera som enbrobyggare mellan de länder som är med i gemenska-pen och de som står utanför.Vi menar att bör gå i spetsen för att för-ändra EU:s arbetsformer och institutioner. Närhets-principen, dvs. principen att besluten ska fattas sålångt ned och så nära medborgarna som möjligt,måste göras till en bärande och fungerande princip.Vi menar också att regeringen bör initiera en full-ständig genomgång av för att förenklaoch konsolidera dem och för att klargöra lämpligakompetensområden för unionen, för medlemsstaternasamt för regionala och lokala organ.Vidare bör lyfta fram en strategi för huren helt ny öppenhetskultur skulle kunna genomsyrahela EU-systemet. Jag lyssnade på utrikesministernsom talade mycket om detta. Det tycker jag var bra.När det gäller miljö och hållbar utveckling är detviktigt att medlemsländerna tar täten och omsätter deglobala miljö- och klimatöverenskommelserna frånRio och Kyoto i praktisk handling.Vi menar också att som ordförande förEU bör stärka samarbetet på jämställdhetens område.Fru talman! EU står nu inför ytterligare en stor re-geringskonferens, IGC 2000, som syftar till att förbe-reda och rusta EU för utvidgningen. Vikten av attutfallet av denna regeringskonferens blir lyckosamtror jag att alla som sätter utvidgningen i första rum-met är överens om. Det är därför angeläget att kon-centrera regeringskonferensens agenda till de s.k.Amsterdamresterna - frågorna om kommissionensstorlek och sammansättning, röstviktningen i minis-terrådet samt eventuell ökad användning av omröst-ning med kvalificerad majoritet; detta för att inteförsinka utvidgningsprocessen.Erfarenhetsmässigt vet vi att det kan ta tid att av-göra och komma överens om sådana här politisktkänsliga frågor och att sådant lätt kan dra ut på tiden.Därför vill jag redan nu betona att det kan vara kloktatt ha en beredskap från svensk sida för att IGC-frågorna så att säga spiller över på det svenska ord-förandeskapet och alltså inte kan avslutas som plane-rat i . Jag vill fråga utrikesministernvilken beredskap regeringen har om det skulle bli ensådan utveckling att regeringskonferensen drar ut påtiden.EU:s agerande i Österrikeaffären har stått i fokusden . Från sida har vifördömt , hans uttalanden och det han står för;det är otvetydigt. Det är viktigt med starka reaktionerför att hävda demokratiska värden och det ger enstark signal till nya ansökarländer. Jag tänker särskiltpå . ser de att respekt för mänskliga rättig-heter gäller alla länder - även de som är med, alltsåinte bara de som är ansökare - och att det här inte ärEuropas sätt att t.ex. särskilja ett muslimskt land, somTurkiet brukar tycka och framhålla.Däremot är vi nog ganska tveksamma till EU:ssätt att , innan något brott mot EU:s grundlaghar begåtts, blanda sig i ett medlemslands inre ange-lägenheter så som har skett. Skälet är att det kan varakontraproduktivt i den meningen att det spelar Haideri händerna. är utsedd i demokratiskt val.Frågan är vad som skulle hända om en rege-ringskris hade utlösts och nyval måste hållas. Riskenför att skulle ha vunnit detta nyval hade varitstor, vilket skulle ha lett till att han enligt Österrikeskonstitution hade blivit förbundskansler. Den riskenär något som man måste ha med i den här diskussio-nen också. När mänskliga rättigheter kränks är detsjälvklart absolut avgörande att och EU age-rar starkt. På den punkten är vi överens.Jag tänkte också säga något om EMU. Vi har juvalt att stå utanför EMU från starten. Jag och Center-partiet tycker att det är bra. De erfarenheter som dethittills varit möjligt att vinna om relation tillEMU visar att ställningstagandet var riktigt. Vi kom-mer att noga följa utvecklingen av valutaunionen ochpröva giltigheten i argumenten för och mot ett inträ-de. Vår långsiktiga relation till EMU får värderasutifrån de erfarenheter som vi vinner.Förutom utvecklingen inom EMU kommer vårarelationer naturligtvis att påverkas av hur Storbritan-nien och agerar samt av hur utvidgnings-processen i övrigt fortsätter.Vårt beslut att stå utanför EMU innebär att vi nukan följa utvecklingen av valutasamarbetet och draslutsatser . Ett eventuellt beslut om ettsvenskt inträde i EMU får inte fattas på lösa grunder.Att först säga vänta och se och sedan rusa i väg liteblint tycker vi är lite dumt. Då har vi inte utnyttjat dethandlingsutrymme som vi skaffat oss och framför allthar vi inte låtit svenska folket få tid att bilda sig enuppfattning om . Ett deltagande iEMU måste ha en folklig förankring - det är vi all-deles övertygade om. Svenska folkets åsikt uttryckt ien folkomröstning måste vara det som avgör omSveriges förhållande till EMU ska förändras.Fru talman! måste gå i spetsen för en för-nyad folkrätt, en folkrätt som står på människornasoch de mänskliga rättigheternas sida. Mänskliga rät-tigheter eller kränkningar av dessa utgör inte enskildastaters inre angelägenheter. För att förhindra huma-nitära katastrofer eller grova kränkningar av mänskli-ga rättigheter kan inte respekten för nationell suverä-nitet stå i vägen. Världssamfundet har rätt att ingripa iinterna konflikter för att värna universella mänskligarättigheter. Ett viktigt led i att legitimera en rätt tillinblandning när mänskliga värden står på spel varundertecknandet av den s.k. säkerhetsstadgan vidOSSE:s toppmöte i som slår fastprincipen att konflikter inom en stat är allas angelä-genhet.Konflikten mellan humanitär intervention och su-veränitetsprincipen är inte någon ny diskussion. Re-dan före den westfaliska freden , då detmoderna grundlades och suveränitets-principen etablerades, skrev om hurinvånarna på den påhittade ön tänker om krig:"De inger sig inte lättvindigt i krigiska företag,endast för att försvara sitt land eller för att slå tillbakafiender som ockuperat vänskapligt sinnade ländersområden. De tar sig an varje folk som lever undertyranni och befriar det med hjälp av sina stridskrafterfrån diktatoriskt förtryck och slaveri. Detta betraktarde som en humanitär handling. "Fru talman! Syftet med säkerhetspolitis-ka vägval ska vara att skapa möjligheter att i allalägen, och i former som vi själva väljer, trygga enhandlingsfrihet att - såsom enskild stat och i samver-kan - kunna utveckla vårt samhälle och bidra till fredoch säkerhet i omvärlden.Militär alliansfrihet är den ram som med nu kändaförutsättningar bäst förmår tillgodose svenska säker-hetspolitiska intressen. Rätt utnyttjad kan den svenskamilitära alliansfriheten vara en stor tillgång i byggan-det av en gemensam europeisk fredsordning. Myckettalar för att vår militära alliansfrihet bidrar till ettöppnare samarbetsklimat i . Vårmilitära alliansfrihet minskar inte vår förpliktelse attföra en aktiv utåtriktad säkerhetsfrämjande politik.Tvärtom ska vårt deltagande i internationella civilaoch militära fredsfrämjande insatser stärkas.Den militära alliansfriheten hindrar oss inte helleratt delta i det framväxande europeiska säkerhets-samarbetet, vilket vi bejakar. Den positiva säkerhets-politiska utvecklingen talar på inget sätt för att Sveri-ge bör söka medlemskap i för att på detta sättkomma i åtnjutande av militära alliansgarantier. Förrekabinettsekreteraren inlägg på DNDebatt i går bekräftar det kloka i vår hållning. Neut-ralitet har som begrepp och koncept blivit föråldrat ien ny säkerhetspolitisk omvärld. Vi har ingentingemot att det begreppet mönstras ut ur den svenskasäkerhetspolitiska doktrinen.För del är vårt deltagande med såväl ci-vila som militära medel på stor bredd i det europeiskasamarbetet och vårt bidrag till gemensam säkerhets-främjande verksamhet och krishantering centralamedel för att trygga vår egen säkerhet. Inte minst påBalkan bör aktivt medverka för att skapa ochsäkra en fredlig och demokratisk utveckling. Vi hartidigare kritiserat regeringen och Försvarsmakten förhur ärendet med Kosovostyrkan sköttes. Den svenskasnabbinsatsstyrkan kom sist på plats, vilket var illa,genant, och det får inte upprepas. Att den dessutomtill delar kan sägas ha kommit till på bekostnad av vårinsats i Bosnien gör inte saken bättre. drog juförra sommaren ned på det militära deltagandet i dengemensamma nordisk-polska brigaden inom denNatoledda multinationella fredsstyrkan de uppgifter som vi har kunnat inhämta omsituationen i Kosovo pekar det mesta på att behovenav en internationell militär närvaro kommer att görasig gällande framöver. I det läget är det vik-tigt att från vårt politiska håll markera en sådan be-redskap. Det är ett svenskt och europeiskt ansvar attstödja Kosovo och i det svåra återuppbygg-nads- och försoningsarbetet.Jag vill till slut fråga utrikesministern om rege-ringen är beredd att ställa upp på och i Ko-sovo med en långsiktig närvaro om så skulle behövas.Anf. 6 ():Fru talman! En sådan här dag som när vidiskuterar utrikespolitik kan man naturligtvis frågasig: Vad är utrikespolitikens yttersta syfte? Vad är detutrikespolitiken strävar efter? Hade det varit en skol-debatt hade det inte varit någon tvekan om att det varskolans bästa som vi hade diskuterat. Hade det gälltförsvaret hade det varit på ett annat sätt begränsat.Utrikespolitiken blir väldigt vid. Jag skulle ändåvilja koncentrera det hela till att utrikespolitik är attförhindra krig. Utrikespolitik är att bygga fred, att geförutsättningar för att trygga en fredlig värld.För att nå dithän, för att klara av detta uppdragfordras det att bryta ned gränser mellan människor,folk, länder. Det är ett redskap i byggandet av enfredlig värld - bryta ned gränser. Därför har jag aldrigförstått partier och företrädare som för en politik somär mer isolationistisk och mer för att bygga upp murarän att bryta ned gränser.Jag säger detta med personlig erfarenhet. Jag harkommit till den åldern nu att jag kan blicka tillbakanågra decennier. När jag som född västgöte flyttadetill var det inga problem. Det gickmycket bra. Hade jag varit född ett antal hundra årtillbaka i tiden hade det varit ett problem. Det varspänningar mellan östgötar och västgötar. Det gårfortfarande skrönor mellan östgötar och västgötar.När jag gjorde min första utlandsresatill var jag tvungen att ha ett pass. Det tyckervi är absurt . Vi bryter ned gränser. Vi reser tillvarandra, vi besöker varandra, vi jobbar i varandrasländer. Det är omöjligt med krig mellan nordiskaländer . var det inte omöj-ligt med krig mellan och , det varmycket nära.Nu har vi gått vidare. Vi har äntligen blivit med-lemmar i EU. har drivit det , idecennier. Vi är glada att vi äntligen blivit medlem-mar - för att bryta ned gränser, för att bygga ett fred-ligt , för att öka förståelsen mellan människor.Och vi går vidare. Vi önskar få in fler medlem-mar. Vi tycker att det är en av de viktigaste uppgif-terna nu när vi går in som ordförande , 2001,att utvidgningen fortsätter, att vi skapar de rätta förut-sättningarna för detta. Bryt ned gränser!Det finns en yrkesgrupp som har satt det som sittemblem: . De vill inte se någragränser. Humaniteten känner inga gränser. De arbetardär det är som svårast.Jag lyssnade till , som höll talet iOslo när Läkare utangränser fick . Han sade följande:"Om konflikter och krig är staternas angelägenheterså är brotten mot humanitetens lagar, krigsförbrytel-ser och brott mot mänskligheten inte bara något somangår oss alla, utan också ett ansvar som bäres av allastater." Och han fortsatte så här:"Humanitära insatser är inte ett redskap för att av-sluta krig och skapa fred. Det är ett medborgarnassvar på politikernas misslyckande. Det faktum att det,i det korta perspektivet, finns behov av humanitärainsatser är i sig bevis för att ett sådant politiskt ansvarmåste tas. "Hans budskap är att politikerna och utrikespoliti-ken måste skapa sådana förutsättningar att Läkareutan gränser inte behövs. Det är visionen.Det är, som det har sagts här tidigare, civilbefolk-ningen, medborgarna, den lilla enskilda människansom kommer i kläm i krigssituationer, och krigssitua-tioner blir det alltmer inom länder. Folkrätten måstedärför lyftas upp, och det har också utrikesministerngjort i sin deklaration, vilket jag välkomnar. Vi har haft interpellationsdebatter här på dettemat . Jag har bl.a. interpellerat justnär det gällt frustrationen att FN inte kan ingripa. Jaghar då refererat till , somförre statsministern varit med ochskrivit. Där finns öppningar för att ändra i för att ge FN mera kraft. har jag förstått idiskussionen att det näst intill är omöjligt att ändra iFN-stadgan, för att man tror att man river upp förmycket av annat. Man vet inte riktigt var man skullehamna i slutändan. Men i vilket fall som helst harCarlsson-Ramphal-rapporten haft det goda med sigatt den har satt fart på en mycket viktig diskussion.Man kan inte längre hänvisa till att det är statens inreangelägenhet hur man behandlar sitt eget folk utanvärldssamfundets. Grupper av stater måste iblandgripa in, som vi har sett i under senare år.En modern folkrätt måste i högre grad stå påmänniskornas, medborgarnas sida, inte bara på stater-nas sida, precis så som framhöll i sitttal i . - politik utan gränser.Fru talman! övertar ordförande-skapet för EU. Det innebär många och svåra uppgifteratt ta hand om. Men ordförandeskapet innebär ävenchans till profilering och möjlighet att påverka inrikt-ningen på politiken i EU. För att lyckas med ordför-andeskapet måste vi vara väl förberedda på vår upp-gift, sätta upp klara och tydliga mål och ange vad vivill uppnå. Jag välkomnar de kontakter som bådestatsministern och utrikesministern nu tar med deolika partierna i riksdag för att lägga uppplaner för hur vi ska arbeta med ordförandeskapetnästa år.