prot · GN09115 · 2000-05-24 00:00:00 — Förförsta gången förs det nu också in då Riksban-kens penningpolitik har utformats inom ramen för detökade oberoende som gäller fr.o.m. 1999.Den nya direktionen i fastställde eftersitt tillträde att inflationsmålet även i fortsättningenskulle vara definierat i termer av KPI, dvs. Riksbankschefen har också fleragånger inför utskottet förklarat att skälet till detta äratt det är bäst känt i landet och väl statistiskt inarbe-tat. Direktionen angav dock två skäl för att avvikafrån målet. Det ena var om KPI ett eller framåtpåverkas av tillfälliga faktorer, som t.ex. hushållensräntekostnader. Det andra var om inflationen liggerutanför målet och en snabb återgång till målet viaränteändringar får stora och negativa samhällseko-nomiska konsekvenser.De här viktiga justeringarna i operationaliseringenav inflationsmålet stod i fokus redan under riksdagensbehandling av föregående års utvärderingsbetänkan-de. Inte minst erfarenheterna från de många ränte-sänkningarna illustrerade nödvändighetenav att man arbetade med ett operativt inflationsmålsom inte skulle leda till att räntepolitikskulle komma att styras av de egna räntesänkningar-na, det som har kommit att kallas att Riksbankenjagar sin egen svans.Vi kan nu konstatera att den nya penningpolitiskaregimen har funnit sig väl tillrätta. Det ökade obero-endet för utgör ett exempel i raden på hur90-talet på många sätt kom att bli de positiva institu-tionella reformernas årtionde. nya bud-getsystem med utgiftstak, en ny bostadsfinansiering,det nya pensionssystemet, EU-medlemskapet ochavregleringen av el- och telemarknaden är ytterligarenågra exempel. Gemensamt för dem alla är att de harbidragit till unikt goda svenska inflationsförhållandensom , åtminstone , synes ha etable-rat sig. Gemensamt för dem är dessutom att den par-lamentariska majoritet som ansvarade för och genom-förde de institutionella förändringarna i några fallutgjordes av den borgerliga majoriteten i början av90-talet men att det i de övriga och flesta fallen - detfår erkännas - var en överensstämmelse mellan riks-dagens fyra borgerliga partier och Socialdemokrater-na. Inte i ett enda fall orkade eller förstod Miljöpartieteller nyttan av dessa reformer, riks-banksoberoendet inräknat. Vi kan nu stilla undra hurläget hade varit för utan dessa viktigainstitutionella reformer. Men det här väcker ocksåfrågan vart allt hårdare surrade vänster-majoritet ska föra framöver. I dagens betän-kande illustreras detta av anklagelsegentemot ledning för att den för enasymmetrisk räntepolitik. Min fråga till blir därför om han menar att riksbanksdirektio-nen felaktigt har omdefinierat sin syn på hur KPI ochmåttet för den underliggande inflationen, det som vikallar UND1X, ska användas. Varför väljer annarsVänsterpartiet att hänvisa till KPI som om inga juste-ringar i användningen av måttet faktiskt har klar-gjorts? Vad menar egentligen ska varaden nya vänstermajoriteten i hållning isynen på oberoende?Vi moderater har i två fall återupprepat våra kravpå att man också i lag ska säkerställa den ökade öp-penhet som kodifierats i praxis avseende återkom-mande offentliga utfrågningar av riksbankschefen ochoffentliggörande i efterhand av direktionens proto-koll. Vi tycker inte att det räcker med att, som majo-riteten gör i betänkandet, hänvisa till att det just haretablerats en praxis eller att säga att systemet ännuinte har satt sig. Land ska med lag byggas, och detfinns all anledning för att i denna del fortsättasitt arbete för att omgärda den svenska penningpoliti-ken med en hög grad av öppenhet. Jag yrkar därförbifall till reservation 2. 106 ():Fru talman! Vi har levt i snart ett och ett halvtår med den nya riksbankslagen. Det är första gångensom vi utvärderar som omfattas av den nyalagen.Det måste väl erkännas att den här lagen uppen-barligen har fyllt sitt syfte. Det har blivit allt tystare iden allmänna offentliga debatten om penningpoliti-ken. Åtminstone har det blivit tystare här i riksdagen.Finansministern var ute , tror jag, och uttaladeen del åsikter om penningpolitiken. Jag tror också attstatsministern hade ett inlägg i debatten vid någottillfälle. Det var välkommet, men har detvarit ganska tyst. Det finns i och för sig en debattinom riksbanksdirektionen mellan, paradoxalt nog,kvinnliga räntehökar och manliga ränteduvor. Mendet här är en diskussion som vi får följa utifrån. Detär tyvärr en debatt som, liksom när det gäller mycketannan politik, förs över huvudet på oss i den parla-mentariska vardagen.Jag ställer mig lite frågande över huvud taget tillFredrik inställning till de här utvärdering-arna. Egentligen är hela den här diskussionen ochutvärderingen något av en paradox. Den nya riks-bankslagens innebörd är ju att direktioninte ska lyssna på vad vi säger och uttalar för åsikterom penningpolitiken. Det är själva innebörden. Mandefinierar ju politiker som kortsiktiga populister somlyssnar för mycket på väljaropinioner. Därför måsteman isolera politiken i denna riksbanksdirektion. Denska inte lyssna på oss. Ändå ska vi lägga större vikt -det tycker även - vid de här utvär-deringarna.Men om skulle komma fram tillatt han tycker att riksbanksdirektionen har missköttsig och fört en felaktig penningpolitik undrar jag omhan ska uttala den åsikten i de här debatterna? Ochska i så fall hans partikamrater och andra i direktio-nen lyssna på den kritik som fram-för härifrån? Det är ju i strid med hela andan ochbokstaven i den nya riksbankslagen.Vi har ju, som redan har berättatför kammaren, i en reservation riktat viss kritik motriksbankspolitiken. Det handlar just om det som kal-las för asymmetri. Vi tycker att det faktum att kon-sumentprisindex låg tyderpå att tar den övre gränsen - det gällertoleransnivån - på något större allvar än den undregränsen. Jag tycker att man kan göra den bedömning-en. Sedan är det riktigt att i efterhand harresonerat en hel del kring om man kanske skulle tabort vissa tillfälliga faktorer och definiera inflations-målet på ett annat sätt, men faktum kvarstår. I vår-propositionen nu och i flera budgetpropositioner ochvårpropositioner har det varit praktiskt taget exaktsamma formulering, nämligen att harangett inflationsmålet som att KPI ska begränsas till2 % med en tolerans på ±1 %. Sedan står det alltid attregeringen står bakom det här inflationsmålet, defini-erat på exakt detta sätt. I och med att fattarbeslutet är det ju detta inflationsmål som vi har ställtoss bakom i . Då måste det väl ändå varadet målet, som vi utvärderar. Om det ska ändras fårväl detta skrivas in, och då får komma tilloss och säga att man har definierat om målet. Då fårvi eventuellt, om vi nu skulle tycka så, skriva in i vårbudgetproposition att vi har accepterat det här målet.Vi i hävdar att det, trots Riksbankensnya ställning, har en betydelse att också riksdagenuttalar sitt godkännande eller underkännande avRiksbankens inflationsmål.Fredrik ställde en fråga om innebördenav den här kritiken, om hur man skulle se på majori-teten och om budgetpolitiken och sådant. Jag är inteexakt säker på att jag uppfattade hans fråga. Men detär inget konstigt i att vi har en diskussion också inommajoriteten och kanske landar på lite olika uppfatt-ningar. Jag hoppas verkligen och tror att FredrikReinfeldt tänker själv. Om han skulle komma framtill att han kanske är oenig med MatsOdell eller om exakt hur det ska for-muleras hoppas jag verkligen att han inte drar sig föratt formulera de oenigheterna.Eller ska den nya inställningen till penningpoliti-ken betyda att penningpolitik är sågudsnådelig att man över huvud taget inte får ifråga-sätta? Man ska komma ihåg förra gången. Vad gjordede borgerliga då? Då ville man ju inte säga någontingalls. Man ville stryka hela utvärderingen och hållatyst.I den andan finns också det första förslaget frånmoderaterna i en motion, nämligen att riksbanksled-ningen ska vara så gudsnådelig att den inte bara skavara orörbar för kritik. Den ska dessutom kunna be-gära att komma hit och tala för oss i . Det ärganska märkligt. Skulle man inte kunna tänka sig attdet gällde också andra, högsta domstolens ordförandeeller kungen? Det är oerhört anmärkningsvärt.Det andra förslaget däremot är högst rimligt. Detär att vi i ska lagfästa det här med offent-lighetsprincipen för protokollen. Det tycker jag är etthögst rimligt förslag som har ståttbakom nu . Det visar just att detändå i grunden är den valda församlingen som har detyttersta ansvaret också för penningpolitiken. Vi fast-ställer reglerna. Det är inte som i den Europeiskacentralbanken där man inte kan utkräva ansvaret ochdär protokollen är hemliga.Det skulle vara intresant att höra inställning till ECB-reglerna. De egna förslagenstår ju totalt i strid med EMU:s och ECB:s regler.Jag fick refererat för mig av min partikamratHerman ett möte som var iden monetära ekenomiska kommittén i . Vice chefen i ECB, Noyer, strök oerhörtkraftfullt under att den svenska riksbankslagen intefyller kraven. Det står nämligen uttrycklingen i 38 § iECB-stadgan att ledamöterna i de nationella central-bankerna ska omfattas av tystnadsplikt när det gällergrundläggande penningpolitiska frågor.Det är så att ECB coh EMU kräver att skaavskaffa sin offentlighetsprincip. Och vill mode-raterna gå ännu längre - som ju är såda-na hjärtevänner till hela ECB-systemet. Det är englädjande men något märklig motsägelsefull inställ-ning som har just i den svenska frågan.Med detta vill jag yrka bifall inte bara till reserva-tion 1 utan också till reservation 3.Anf. 107 () re-plik:Fru talman! Är det inte märkligt att när vänsternhar jagat borgerligheten för att vinågon gång då och då har visat att vi är skilda partierheter det alltid att det är ett svaghetstecken.Sedan påpekar vi lite försiktigt att den nya väns-termajoriteten inte är ense i betydligt mer fundamen-tala frågor som hur svensk penningpolitik ska utfor-mas. Och blir det ett rop på att jag inte förstårdemokratin. Det haltar något.Johan vet ju också ungefär hur tongång-arna har gått mot olikheter inom vissa majoritets-block. Men det är ju mycket välkommet om det nu ivänstern sprider sig en uppfattning om att olika parti-er får ha olika uppfattningar och att man ändå kanbilda majoritet. Det intressanta är dock vilken ut-veckling vi ser framför oss. Vad ska bli blandningenav och avogsamhet tillinstitutionella förändringar och misstro till Riksban-kens oberoende och det faktum att socialdemokratinhar varit med om besluten?Sedan konstaterar att han tyckeratt det har blivit tystare till följd av den nya institutio-nella reformen. Det tror jag mer har att göra med detfaktum att det, liksom en del annat av det jag nämnde,har bidragit till att vi har fått en inflation under kon-troll och att det är lugnare på de marknader som dethär handlar om. Politiken, liksom samhällsdebatten,fokuserar ofta på det som är problematiskt. Det sominte är lika problematiskt skjuts lite grann åt sidan.Det innebär inte att det har tystnat.Vi är båda två åskådare vid utfrågningar och harmöjlighet att ställa frågor vid offentliga utfrågningaroch vid den här typen av debatter. Det är en mycketlivaktig debatt för dem som intresserar sig för ochdagligen följer svensk penningpolitik som jag tyckerpå ett utmärkt sätt har kommit på plats, bl.a. medhjälp av den förändring som har skett.Min fråga om varthän kritiksyftar kvarstår ändå. Han säger: Vi måste ändå se påden målformulering som faktiskt finns. Men jag me-nar att den är justerad. Det är mycket tydligt markerathur man nu använder synen på KPI och den underlig-gande inflationen. Hur förhåller sig tilldenna nya verklighet att inte bara titta på detta medKPI?Anf. 108 () replik:Fru talman! Syftet med kritiken är att befrämja enekonomisk politik som betonar samtliga de ekono-misk-politiska mål som vi är överens om, åtminstonei majoritetspartierna, men också att driva frågan omatt sysselsättnigsmålet är det allra viktigaste målet.Det är syftet.Vi vill väldigt gärna att ska driva sinpenningpolitik så att det för i och för sigicke inskrivna målet om sysselsättning ska väga tyng-re i den förda politiken.Jag uppfattade det inte så att det är några funda-mentala skillnader mellan Socialdemokraterna, . Jag läste på den förradebatten här i kammaren, och det varganska vilda rallarsvingar mellan i det här fallet JanBergqvist och . Trots att majorite-terna ser ut på lite annorlunda sett just nu tror jag attskillnaden mellan och är väsent-ligt större än mellan mig och i alla fall.Sedan säger att vi nu har infla-tionen under kontroll och att det är därför som vi intehar någon debatt. Men vi har ju faktiskt det här medtoleransen. Den har legat . Tar FredrikReinfeldt över huvud taget den undre inflationsgrän-sen på allvar? Kan det vara så att man tappar kon-trollen nedåt, så att säga, på inflationsnivån? Eller ärdet bara den övre inflationsgränsen som är det vikti-ga?Fortfarande har inte svarat påmin fråga om det här med öppenheten. Hur ser Fred-rik på slutenheten i den Europeiska central-banken?Anf. 109 () re-plik:Fru talman! Jag skulle mer än någon annan bejakaen utveckling där ECB tar till sig den öppenhet sompräglar svensk penningpolitik. Det tror jag vore enriktig utveckling också för ECB. Det har också olikamoderater framfört i olika sammanhang.Detta är mycket grundläggande, nämligen att allaekonomisk-politiska mål ska sättas i händerna påRiksbanken. Det är ju det som är grundkonflikten.Det är att ska jaga sysselsättningsmålet.Det tror jag vore mycket olyckligt. Det tror jag ocksåär en rätt stor skillnad, trots allt, mellan Socialdemo-kraternas och uppfattning. Det fårmöjligtvis leda till en diskussion er emellan.Det är nog viktigt att man ser på de framgångsex-empel som finns i världen som har handlat just omprisstabilitet och att man inte ska försöka lasta Riks-banken med för många uppgifter där resultatet för-modligen då urvattnas. Det finns andra åtgärder -finanspolitik, avregleringar och mycket vi kan görahär i för att underlätta för en växande ar-betsmarknad där fler kan få jobb - som på ett bättresätt, tror jag, möter det behovet.Johan var inne på att det var en konstigprocess att vi stod här och diskuterade detta i efter-hand. Jag sitter i en utredning som tittar på detta medutvärdering och tycker mig ha ganska klart för migvad skillnaden är mellan det instruktionsförbud somfinns, hur räntepolitiken framöver ska föras, och i efterhand ställer sig frågan hur den förda poli-tiken i effekt blev. Det är en annan sak, och man skainte tappa bort i ett parlament att kunna ha en öppendebatt kring vilken politik som de facto fördes ocht.o.m. kritisera om så behövs. För mig råder ingensammanblandning mellan instruktionsförbudet ochdet faktum att vi öppet kan diskutera utfallet av denförda politiken. frågar om jag tar detnedre toleransintervallet på allvar. Ja, det gör jag medbestämdhet. Men jag uppfattar inte politiken somasymmetrisk. Jag har lyssnat till de av riksbanksdi-rektionen gjorda justeringarna, där man beskriver hurman tar hänsyn till detta, och då inte funnit att denförda politiken har varit asymmetrisk.Anf. 110 () replik:Fru talman! Jag tror att det är svårt att dra gränsenmellan utvärdering bakåt och synpunkter på denframtida penningpolitiken. Om t.ex.i dagens debatt skulle komma fram till att Riksbankenborde ha höjt räntan betydligt mer än vadden har gjort, har det naturligtvis en viss bäring påhur beter sig framöver. Jag anser att detär bra om det är så, men det är helt i strid med andan iden nya riksbankslagen, som vi fortfarande tycker ärfelaktig. Vi skulle gärna återvända till de gamla sys-temet med överhöghet.Det är vidare i och för sig bra att kritisk mot , men vad tänker mode-raterna nu göra för att bekämpa den? kan FredrikReinfeldt inte svara på det, men jag kan ställa fråganrakt ut i luften. Jag ser andra moderater som sitter här.Man kräver ju nu av oss att vi ska anpassa oss tillECB:s hemlighetsmakeri. Jag förutsätter att modera-terna verkligen skärper sig på denna punkt och blirmera militanta.Till sist: brukar i väldigt mångasammanhang peka på som det stora föredömet,men av någon märklig anledning gör man det inte justi den här typen av frågor. Det kan möjligen bero påatt man i Federal Reserve-systemet i enligtlagen vid avvägningarna inför utformningen av pen-ningpolitiken faktiskt tar större hänsyn till sysselsätt-ningen än vad ECB gör, som är mera doktrinärt mo-netaristiskt inriktat. Men just när det gäller den argu-mentationen passar väl inte galoscherna, och därförnämns inte detta faktum av moderaterna.Anf. 111 ():Fru talman! En mycket bred majoritet i dennakammare har i och med den nya riksbankslagen ge-nomfört en stor och viktig reform av den svenskapenningpolitiken. ska vi för utvär-dera penningpolitiken och förvaltningunder det gångna året.Samtliga partier i finansutskottet utom Vänster-partiet godkänner nu sätt att hanterapenningpolitiken under de år som man går igenom.Och det skulle bara fattas annat, eftersom denna pen-ningpolitik har varit oerhört framgångsrik. Vi har enrekordlåg inflation kombinerad med en hög tillväxt.Denna låginflationspolitik har varit framgångsrik, ochtrovärdigheten för den ökar successivt hela tiden.Majoriteten har avhållit sig från någontingsom för omvärlden är fullständigt obegripligt, nämli-gen någon sorts formalexegetik omkring hur KPI-målet har hanterats. Kravet att ska jagasin egen svans genom att kompensera effekterna avsina egna räntesänkningar när det formella KPI-måletsjunker upprätthålls nu enbart av här ikammaren.Jag tror att det beror på att fortsät-ter att söka sak mot hela reformen. Man ställer sig påde ängsligas sida och försöker ge röst åt dem som äroroliga för förändringar, och det är väl gott och väl.Det har ni lång erfarenhet av, . Ni var,som brukar säga, emot att Sverigeskulle gå in i vid dess bildande.Ni var emot när det bildades. t.o.m. mot - denna oerhört farligaorganisation. Men tystnar kritiken, ochman accepterar det som händer.Nu säger , fru talman, att lagen harfyllt sitt syfte och att det har blivit tystare i den all-männa debatten om penningpolitiken. Som ledamotav riksbanksfullmäktige kan jag försäkra att de dagli-ga kuvert med pressklipp som vi nås av är ganskatjocka. Det pågår en omfattande penningpo-litisk debatt i . Vad som har tystnat, fru tal-man - om jag ska hålla mig till värld, där han talar om räntehökar ochränteduvor - är olyckskorparna.Fågelsången består nu av en-samma kraxande när han på olika sätt försöker taspjärn. har han hittat det formella KPI och gör dettill något att kritisera för, trots att pen-ningpolitiken har varit oerhört framgångsrik.Utskottsutfrågningarna av riksbankschefen är na-turligtvis en oerhört viktig del av den nya öppenhe-ten. Den svenska riksbankslagen ligger i världsklassnär det gäller att tillgodose alla krav på öppenhet ochdemokrati. I riksbanksreformen gjordes dock ingenlagreglering av de här utskottsutfrågningarna. Det harnu utvecklats en praxis där riksbankschefen infinnersig till finansutskottets utfrågningar. Från början vardessa ofta slutna. har de blivit offentliga.Vi har från tid till annan i finansutskottet haft oli-ka uppfattningar om huruvida de här utfrågningarnaskulle vara slutna eller offentliga. Jag tror , och vitycker inom att det är bra om vikan få till stånd en lagreglering av de här utskottsut-frågningarna och att det faktiskt också blir en ömsesi-dighet i det här kravet.I reservation 3, fru talman, föreslås med anledningav en moderat motion att offentliggörandet av direk-tionens protokoll ska lagfästas. sker offentliggö-randet frivilligt , som faktiskt harblivit kortare och kortare. Det finns i utskottets be-tänkande en detaljerad redogörelse för hur denna tidhar varierat.Principerna för offentliggörandet utvecklas fortfa-rande. Det är väldigt positivt, och harutvecklat en betydande skicklighet på att bli tydlig, såatt de penningpolitiska signalerna kan uppfattas avmarknaden och av alla aktörer. Tydlighet är viktig,men när vi arbetade med den nya riksbankslagen vardet uppenbart att en lagreglering på den här punktenskulle komma i konflikt med sekretesslagstiftningen.Vi tycker faktiskt att man bör låta den här proces-sen fortsätta, och därför avstyrker vi tills vidare yr-kandet i fråga.Fru talman! har lyckats dra fördel avEMU:s första två steg. Det andra steget, som riksban-kens självständighet är en del av, har varit en storframgång - en av de viktiga strukturreformer som hargenomförts av en bred majoritet. Vi skulle önska attbetydligt fler strukturreformer skulle kunna genomfö-ras. Den tredje fasen har Vänstern och Miljöpartietsom vanligt, liksom när det gällt de två första stegen,varit emot. Vi kan kanske med den erfarenhet som vinu har hoppas att de ansluter sig tilldem.Fru talman! Vi bör så fort som möjligt bli delakti-ga också av det tredje steget, till gagn för en bättreutveckling för vårt land.Jag yrkar bifall till reservation 2.Anf. 112 () replik:Fru talman! När jag sade att debatten hade tystnatmenade jag den offentliga debatt som förs här i riks-dagen. Bland allmänheten gäller det inte bara pen-ningpolitiken utan också den ekonomiska politiken istort, där det blir allt tystare. Man överlåter alltmer avdebatten till direktions olika medlemmaroch kanske också till den debatt som pågår i EU ochEMU.Även har faktiskt i någon meningtystnat. Jag har läst på från den förra debatten, där detvar oerhört yviga svängar. Då sade att dendåvarande majoritetens kritik av påmindehonom om . drar han till med att jagkraxar som en korp. Om man skulle jämföra Odellmed något med vingar så skulle det nog bli änglar.Vare sig han hamnar på den ena eller den andra sidanså sjunger han alltid med änglarna. Det är nog denbästa karakteristiken.Anf. 113 () replik:Fru talman! Det är klart att debatten kanske i vissmån präglas av att människor är nöjda med att räntor-na gått ned. Det finns inte så stor anledning att dådebattera detta. När vi förra gången var emot majori-tetens skrivning vad det bl.a. för exegetiken omkringKPI-målet som sådant, att man skulle jaga sin egensvans.Det andra som tog upp tidigare isin replik var att vi ville stryka hela utvärderingen.Det berodde på att det framgick att bordeha sänkt räntan snabbare . Pro-blemet var, fru talman, att den självständigare ställ-ningen inträdde först , denna mör-ka dag för landet, enligt , när tystna-den började sänka sig över den svenska penningpoli-tiska debatten. Det var anledningen till att vi inte villeha det avsnittet om att utvärdera en reform som ännuinte var genomförd.Anf. 114 () replik:Fru talman! Det är riktigt att räntorna har gått ned.Det är väldigt mycket beroende på att det har förts enansvarsfull ekonomisk politik, där inte minst Väster-partiet har medverkat till att de offentliga finansernanu är i god ordning.Jag vidhåller att jämfört med de oerhört vidlyftigaargument som hade förra gången i debatten harhan blivit ganska så tyst. Det vi gjorde varett mycket försiktigt påpekande. Det fanns ocksåledande företrädare för som var överensom att en av dessa räntehöjningar som gjordes, jagtror det var , inte var bra. Den var onödig.Man förutsåg inte den utveckling som sedan kom.Jag tror inte att någon annan än ochnågra till tyckte att det var särskilt anmärkningsvärt.Men han tog naturligtvis chansen att ställa till med enrejäl Kafkaföreställning.Anf. 115 () replik:Fru talman! Jag vet inte om jag kan leva upp tilljust de ambitionerna. Problemet med kritiken motRiksbankens agerande var att Riksbankeningalunda var ensam. Det framgår både av det betän-kande vi då diskuterade, och det framgår av dagensbetänkande. Där var man i mycket gott sällskap. Istort sett samtliga institut gjorde samma bedömningsom då gjorde.Fru talman! Jag kan inte frigöra mig från att JohanLönnroths ambitioner här grundar sig i att han sökersak mot hela tanken med en självständig riksbank, enuppdelning av finanspolitiken och penningpolitikendär har en självständig roll. Det är dettasom är problem. Han söker i materi-alet, och han gräver allt djupare.