prot · GN0982 · 2000-03-21 00:00:00 — Det finns också exempel på atthögskolan samarbetar med gymnasieskolan, arbets-förmedlingen, folkhögskolan, vuxenut-bildning, invandrarorganisationer och fackklubbar föratt få uppslag och stimulera till utbildning inom na-turvetenskap och teknik.Den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbild-ningen, KY, har visat sig ha en bredare rekryterings-bas än den traditionella högskoleutbildningen. Enbetydligt större andel av eleverna har de yrkesförbe-redande gymnasieutbildningarna i botten, mot19 % för högskolan. KY är ett bra alternativ inomeftergymnasial utbildning och kvaliteten är god. 70 %får jobb efter utbildningen, fortsätter med andrastudier, i regel högskolestudier.Om drygt två månader räknar jag med att få ytter-ligare uppslag till åtgärder som ökar mångfalden ihögskolan, breddar rekryteringen och motverkar densociala snedrekryteringen. ,som rektorn vid svarar för, skalämna förslag för att öka mångfalden med avseendepå social och etnisk bakgrund bland studenter ochlärare samt föreslå åtgärder som stöder nya grupperav studerande. Vidare pågår ett arbete i Utbildnings-departementet med syfte att öka direktövergångenfrån gymnasieskolan till högskolan, öka rekryterings-underlaget till vissa högskoleutbildningar som ärsärskilt efterfrågade på arbetsmarknaden samt minskaden sociala, etniska, könsbetingade och regionalasnedrekryteringen.Det jag nu har sagt visar att betydande åtgärderredan har vidtagits i syfte att bredda rekryteringen tillhögre utbildning, vilket är av betydelse för studerandepå de yrkesförberedande programmen. Jag anser dockatt dessa frågor måste uppmärksammas noga och jaganser att det är en stor utmaning att finna ytterligarevägar som leder utvecklingen åt rätt håll.Ulla-Britt undrar i sin andra fråga påvilket sätt jag avser att stimulera utvecklingen avantagningsprov och andra alternativa urvalsinstru-ment. , som beslutar om tillstånd förhögskolorna att använda särskilda prov, bedriver ettkontinuerligt utvecklingsarbete. anordnadeverket en konferens för att sprida erfarenheter. Dessakommer att publiceras i en rapport . kommer också att göra mera systematiskautvärderingar , bl.a. för att utröna om dessaurvalsmetoder har någon positiv effekt på den socialasnedrekryteringen.Jag avser att föreslå regeringen att förelägga riks-dagen en proposition om rekrytering till högskolansent . Jag räknar med att den bl.a.kommer att beröra frågor av det slag som Ulla-BrittHagström har tagit upp.Anf. 43 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för ett se-riöst svar på min interpellation om övergången frångymnasieskola till högskola. Jag vill också tacka fördet vänliga tillmälet om att interpellationen är skrivenpå ett initierat sätt. Jag ska nog tillskriva LillemorKim den äran, eftersom jag ventilerat många tankarsedan jag lyssnat på hennes disputation med avhand-lingen och urval till högre utbildning - En studiebaserad på erfarenheterna av tillträdesre-form. Jag tycker kanske att skulleanvända henne ännu mer som rådgivare.Det är ett problem, tycker jag, att två decimalerska vara det avgörande för om en student kommer inpå önskat program på högskolan eller ej. Jag har hörtatt någon har sagt att om tre decimaler hade räknatshade den andra av de båda det gällde fått platsen. Detär orimligt i en skola där betygen är kvalitativa ochsträvar mot mål att vi ska ha det på det sättet.Jag tycker att gymnasistens förstaval också skafinnas med som en faktor i underlaget vid antagningtill högskolan. Vi måste få bort sifferexercisen införansökan, där två decimaler kan avgöra. Det är orim-ligt. När det har gått så långt att en sökande som valten utbildning i fjärde hand med en hundradels över-vikt kan gå förbi ett förstahandsval måste antagnings-systemet ändras. Vi måste ju ändå ta till vara den viljagymnasisten och studenten har. Till gymnasieskolanär det i princip förstahandsvalet som ska gälla. Mentill högskolan gäller över huvud taget inte det egnaintresset av förstahandsvalet. Det värderas inte.Det är positivt att utbildningsminister lämnar en proposition om förändradeantagningsregler till högskolan. Men det är lite syndatt ministern är så lågmäld om innehållet. Det behö-ver föras en bred diskussion. Vi måste samverka frånflera håll för att inte fastna i decimaltänkande.Fru talman! Rekryteringen till högskolan måstebli mycket bättre från de yrkesförberedande pro-grammen. Det är också tragiskt att andelen 20-åringarmed grundläggande behörighet minskat. T.ex. mins-kade andelen från till62 %. Det är viktigt att gymnasieskolan verkligenerbjuder behörighetsgivande kurser. Men den fråganfår jag ta med skolministern.Det är märkligt att det är så tydligt attungdomar från studieovana miljöer väljer att avståfrån högskolestudier. Arbetslivserfarenhet borde vägatyngre än . Det är också märkligt att komvux harett tryck från avslutande behörighetsgivande gymna-siestudier. Det har visat sig vara en mycket märkbareffekt av det nuvarande antagningssystemet att andel studenter läser upp sina gymnasiebetyg föratt komma in på attraktiva utbildningar. Det är inte feli sig, men det blir kostsamt. Detta har ersatt 70- och80-talens arbetslivserfarenhet. Det blir jättedyrt församhället och det blir också en omväg för den enskil-da personen.Jag vill därför fråga utbildningsminister vilka diskussioner som förs. Propositionen omgymnasieexamen skulle ha kommit ,och då måste det finnas, förstår jag, ett samspel medden proposition om rekrytering till högskolan somkommer . Annars borde väl den propositionenha kommit?Anf. 44 Utbildningsminister ():Fru talman! Låt mig börja med det sista. Det ärriktigt att det finns ett samspel mellan skolministernsproposition om gymnasieexamen och det övriga ar-betet med rekryteringsfrågor till högskolan. Det äranledningen till att vi vill samordna det arbetet.Jag uppskattar verkligen en-gagemang för att locka nya grupper till högskolan.Jag tror att vi kan göra en del väsentliga insatserframöver. Grunden för att komma in i högskolan, attanvända betyget eller högskoleprovet, tycker jag ärbra. Det är ett bra system som har en stark trovärdig-het bland studenter och presumtiva studenter. Detmåste finnas, även om betygen i sig aldrig blir ettexakt instrument, ett trovärdigt sätt att anstränga sig igymnasieskolan, få goda betyg och därmed ha enstörre chans att komma in på högskolan. Det menarjag måste vara grunden.Högskoleprovet öppnar ju för att andra erfaren-heter faktiskt kan få komma till sin rätt, och det har juockså blivit väldigt populärt att använda högskole-provet för att på så sätt meritera sig till högskolestu-dier.Vi har också på gång stora insatser som jag trorkommer att kunna locka nya grupper till högskolan.Kunskapslyftet är en sådan väldigt stor gymnasiere-form, som har inneburit att hundratusentals männi-skor har fått möjlighet att skaffa sig behörighet tillhögre studier. Att dessa först tar steget att över huvudtaget tänka sig att plugga och iKunskapslyftet också börjar fundera på att gå vidaretill högre utbildning tror jag under de kommande årenkommer att visa sig vara mycket positivt för helasamhället.Också KY-utbildningarna är ett bra exempel på attvi med nya insatser kan visa att människor faktiskt ärväldigt intresserade av att vidareutbilda sig, om debara finner vägar in i utbildningssamhället. KY harverkligen lockat nya grupper. Statistiken är myckettydlig. Vi brukar inte minst ofta resonera om hur viska få pojkar från arbetarhemmen att tänka sig att gåvidare efter gymnasiet. De får inte bli förlorare närkunskapssamhället ökar i omfattning. Då har KY-utbildningarna, som ofta är kopplade till högskolornaoch även till arbetsmarknaden och näringslivet, visatsig vara en väldigt intressant metod. Vi får nog fram-över väldigt noga följa hur vi ska utveckla också KY-utbildningarna.Ulla-Britt tar upp något som också jagtycker är väldigt olyckligt. Det har bildats en traditionatt unga människor som har väldigt goda förutsätt-ningar att klara sina gymnasiestudier väljer att kon-kurrenskomplettera sin utbildning i komvux direktefter avslutad gymnasieutbildning. Det är ingen braväg. Unga människor ser hur systemet fungerar ochinser var svagheterna finns, och det härär en svaghet. Vi måste naturligtvis fundera över hurvi ska hantera den. Vuxenutbildning är inte i förstahand till för de ungdomar som redan i ungdomsårenklarar sin gymnasieutbildning med goda betyg utanför helt andra grupper.Anf. 45 ():Fru talman! Det sista, att många efter gymnasie-skolan direkt går in i , är inte någotsärskilt gott betyg för en gymnasieskola. En gymna-sieskola måste direkt kunna leda vidare för dem somhar den ambitionen. förhoppningär att vi får en gymnasieexamen för varje program.Det måste kännas bra att ha ett mål avklarat. Medtanke på att så få från yrkesförberedande programfortsätter till högskola måste det också kännas bra fördessa elever att ha en gymnasieexamen.Det är mycket viktigt att det sker en utveckling avantagningssystemet. Min kollega påtalat det ologiska i att räknaom kvalitativa betyg till ett kvantitativt siffersystemoch sedan använda ett medelvärde av detta för antag-ning. Jag ska inte vidare beröra detta. Det kommerhon själv att göra senare.Enligt avhandling är det också såatt förändringar i antagningssystemet påverkar indi-vidernas utbildningsval och sökbeteende. De anpassarsig också gradvis till systemet. Detta kan vara olyck-ligt. Det måste för regeringen vara lika viktigt attantagningssystemet är väl avvägt i förhållande tillhögskolestudiernas mål som att kvantitativt öka an-talet högskoleplatser. Annars följer ju inte kvalitetenmed.Det måste också vara så att gymnasisternai rådande system inte utnyttjar hela sin kompetens omde vill spetsa inom särskilda områden. De vet att demåste plugga över hela bredden för att få ett tillräck-ligt högt medelvärde. De tappar alltså lite av en möj-lighet i förhållande till om de hade kunnat satsa meraspecifikt på en ämnesgrupp redan under gymnasieti-den.Jag är glad att utbildningsministern trycker på inom de yrkesförberedande programmen måsteställa upp med behörighetsgivande kurser. Likavälsom jag anser att man inte ska tvinga på varenda 20-åring en högskolebehörighet anser jag det vara att detfinns möjligheter till en sådan. Alla motiverade gym-nasieelever ska vara berättigade till en gymnasieexa-men, men jag tycker att det också skulle kunna gällavid . Detta har jag också sagt i andrasammanhang. Jag menar att vara berättigad till någotinte är samma sak som att vara påtvingad något. Detska finnas möjligheter att ta till vara inom alla gym-nasieprogram.Basårsutbildningen är en bra möjlighet för många,och jag tycker att det är en positiv strävan att få kvin-nor att söka till tekniska utbildningar. Jag är lite stoltöver att andelen kvinnor i tekniska utbildningar ärstor vid högskolan i min hemstad . Det är ettbevis för att en medveten strävan kan lyckas.Utbildningsministern lyfter också fram den kvali-ficerade yrkesutbildningen. Den är ett bra alternativtill eftergymnasial utbildning, men jag skulle önskaatt vi fick en yrkeshögskola parallellt med högskolan.Jag tycker t.ex. att vi lite mera skulle studera de lös-ningar som man har i och de satsningar somman där gör.Jag skulle också vilja passa på att fråga utbild-ningsministern om inte gymnasistens eller studentensegen vilja skulle kunna värderas mera. I princip skaelevens förstahandsval gälla till gymnasieskolan. Detär vi överens om, även om det kanske inte får gå sålångt att alla blir frisörer. Men varför ska inte första-handsvalet till högskolan kunna uppvärderas med enenda liten promille?Anf. 46 Utbildningsminister ():Fru talman! Vi ser över antagningsreglerna, menjag är inte beredd att spontant säga att just denna idéska fullföljas i det arbetet. Det finns många locktonerfrån högskolans sida som jag vill varna Ulla-BrittHagström för att lyssna på alltför mycket. Jag är intesäker på att det gäller för författaren till den avhand-ling som har citerat, men detfinns många som egentligen är ute efter insatser somgår tvärtemot våra ambitioner.Det kan gälla att höja kraven för antagning tillhögskolan, att se till att den allmänna behörighetendramatiskt skärps, att införa särskilda behörighetersom gör att stora grupper inte har en chans att kommain och att helst ha möjlighet att själv få avgöra dettapå den lokala högskolan. Vi vet av erfarenheternafrån 1991-1997 vad detta innebär.En del av våra gamla universitet skaffar sig egnasätt att premiera för att få förmånen att ta emot just degrupper som de är intresserade av. En sådan utveck-ling vill jag icke ha. Det är ofta ett starkt intresse frånhögskolan själv att sortera ut dem som man iblandtycker att det krävs för stora insatser att anordna enbra utbildning för.Det är viktigt att behålla den tradition som vi har iSverige av en öppen högskola, som kan ta emot såmånga som möjligt. Det är naturligtvis också upp tillvar och en av studenterna att klara sin utbildning,men man ska inte spärra ut dem genom att sätta uppalldeles för höga trösklar innan de ens har kommit in.Kunskapslyftet är inte framför allt ett sätt för ungamänniskor att komplettera sina gymnasiebetyg. Jaghoppas att inte heller tror det.Det handlar framför allt väldigt mycket om kvinnorsom har varit ute i arbetslivet kanske under ett stortantal år och med perioder av arbetslöshet och som nuhar fått chansen att få en grundläggande gymnasieut-bildning. De har fått kompetensen men också själv-förtroendet att klara sig på en ny arbetsmarknad.Detta är en oerhört viktig reform. Kristdemokra-terna kan inte sägas ha varit någon tillskyndare avden men har kanske ändå efterhand accepterat densom ett viktigt inslag i vårt utbildningssystem.Jag har ingenting emot att titta vidare på möjlig-heterna till alternativa antagningsformer. finnsmöjlighet att ansöka hos om intag-ningsprov, intervjuer m.m. som hjälp vid sållningenav de studenter som söker. Det viktiga är att detmåste finnas en grundläggande rättssäkerhet för stu-denter och elever i som gör att det finns enrimlig chans att planera för sin egen utbildningsfram-tid. Jag syftar inte på det system som vi hade 1991-1997. Det innebar kaos och en stor rättsosäkerhet förväldigt många unga människor. Det blev tack och lovstopp för det mot slutet av 90-talet.Anf. 47 ():Fru talman! Om finge rådaskulle det bli kvalitet. Vi skulle ta till vara allas möj-ligheter och låta alla platsa, växa och känna harmoni.Vi skulle inte tvinga den som absolut inte är motive-rad eller som för tillfället inte kan att börja studera.Också en sådan person skulle få en möjlighet att påett individuellt och bra sätt ta sig till högskolan.Jag kan inte tänka mig att har fun-nit att det bara är spetskompetensen som jag är uteefter i min interpellation. Huvuddelen av min inter-pellation var inriktad på de yrkesförberedande pro-grammen. Jag går emot den decimalantagning somgör det så svårt och stressigt för många.Man borde kunna få ta till vara sin läggning ochkompetens på ett annat sätt. Det innebär givetvisockså att vissa som skulle kunna bli experter inomvissa områden och bli väldigt professionella ochstarka skulle komma fram på ett bättre sätt och intebli stoppade. Det innebär inte att någon högskola ellernågot universitet skulle utestänga alla grupper. Vi skata till vara kompetensen och låta varje gymnasist ochstudent växa. Det har vi i hela samhället nytta av.Ytterst får vi tillbaka den kompetens vi ger våra ung-domar.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1999/2000:277 omtillsynen av äldreboendeAnf. 48 Socialminister ():Fru talman! har frågatstatsrådet om han avser att läggafram förslag om andra och bättre lösningar vad gällertillsynen över kommunernas äldreomsorg. Interpella-tionen har överlämnats till mig.Hösten 1997 tillkallade regeringen en särskild ut-redare med uppgift att göra en översyn av vissa frågorrörande socialtjänstlagen och uppgif-ter. I utredningens uppdrag ingick enligt direktivenbl.a. att lämna förslag till hur tillsynen över social-tjänsten kan förbättras och effektiviseras. I uppdragetingick även att analysera förutsättningarna för enbättre samordning av tillsynen över socialtjänstensamt hälso- och sjukvården. Utredningen lämnade sittslutbetänkande , vilket har remissbe-handlats och som bereds inom Rege-ringskansliet.För att ytterligare förstärka och intensifiera tillsy-nen över vården av äldre och funktionshindrade avi-serade regeringen i propositionen Nationell hand-lingsplan för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113) attSocialstyrelsen och länsstyrelserna skulle tillföras 20miljoner under perioden 1999-2001.Efter förslag 1999 och2000 har beslutat att tillförsca 6 miljoner och landets länsstyrelser ca 14miljoner tillsammans.Enligt regeringens regleringsbrev till länsstyrel-serna ska länsstyrelserna isina årsrapporter redovisa hur ovan nämnda medelhar använts. Redovisningen ska även omfatta de erfa-renheter och den kunskap som vunnits i tillsynsarbe-tet och en bedömning av effekterna av tillsynen.Vidare har regeringen givit ochlänsstyrelserna i uppdrag att vidareutveckla samar-betet bl.a. när det gäller tillsynen av kommunernasäldre- och handikappomsorg.Mot denna bakgrund anser jag att regeringen tyd-ligt markerat att tillsyn av vården av äldre och funk-tionshindrade är en prioriterad fråga för bl.a. länssty-relserna, vilket under-stryks av uppdrag i regeringens regleringsbrev ochdet för ändamålet avsedda anslaget.Anf. 49 ():Fru talman! Tack så mycket för svaret, socialmi-nistern. Också jag tycker att tillsynen av äldreomsor-gen är en prioriterad fråga. Det är därför som jagställer interpellationen.Jag såg i ett pressmeddelande från iÖstergötland något som gjordemig förskrämd. Jag ska citera från pressmeddelandet.Där står: "Om vi ska kunna spela den centrala roll vivill i länet måste vi prioritera också bland våra obli-gatoriska arbetsuppgifter, menar landshövding . Egentligen är detta en fråga för våra upp-dragsgivare att bestämma våra 'måsteuppgifter', menresursläget gör att vi själva tvingas ransonera i krav-listan. Det är i botten statsrättsligt tveksamt." Det äranledningen till min interpellation.Länsstyrelsen har tillsyn över kommunens äldre-omsorg enligt socialtjänstlagen. Målet med tillsynenär att utveckla äldreomsorgen i enlighet med de målsom finns. ska också påtala när lagaroch andra föreskrifter inte följs. skainspektera och inhämta upplysningar och handlingarfrån såväl den offentliga som den privata verksam-heten för vård, omsorg och boende. Detta innebär attlänsstyrelsen tolkar dels regelverket, dels regeringensoch fastställda mål vad gäller den lokalaäldreomsorgen.Vad jag blir lite besviken över är att socialminis-tern i sitt svar inte med ett ord nämner det faktum atten myndighet, och i detta fall en länsstyrelse, med-vetet väljer bort en uppgift som man enligt lagen ärtvingad att göra, nämligen översyn av äldreomsorgen.Finner inte socialministern detta handlande av enlänsstyrelse mycket anmärkningsvärt och högst horri-belt?På en förfrågan till omhur många tillsynsärenden som har utförts just påLänsstyrelsen i får jag detta något osan-nolika svar : "saknas sta-tistik" - jag vill påminna om att detta var den21 februari - "över antalet tillsynsärenden år1999. Däremot inkom ett 60-tal anmälningar och ca3 000 klagomål angående missförhållanden i äldre-omsorgen." Sedan har vi en länsstyrelse som väljerbort att utföra sin skyldighet i form av tillsyn av äld-reboende, och socialministern säger ingenting omdetta i sitt svar.Det behövs inte någon utredare eller utredning,socialministern, för att kunna erkänna ett så fataltmisstag som har begåtts. Kan socialministern garante-ra att i är den enda läns-styrelse i landet som inte klarar av sitt åtagande,nämligen tillsyn av äldreomsorgen?Anf. 50 Socialminister ():Fru talman! Jag tycker att jag i mitt svar var all-deles tydlig. har till uppgift att svaraför tillsynen. Jag noterade också i interpellationen attCristina Husmark hänvisar till ett press-meddelande. Jag blev också mycket överraskad av detuttalandet.Landshövdingen hävdar att det finns en obalansmellan resurser och arbetsuppgifter inom hans läns-styrelse. Det må vara att han upplever det på det sät-tet. Men en eventuell obalans kan inte lösas genom atten enskild länsstyrelse väljer bort obligatoriska ar-betsuppgifter. Han har inte den rätten.Regeringen kommer noga att följa hur tillsynen avkommunernas äldre- och handikappomsorg utvecklasoch effekterna av denna. Vi gör det genom att följalänsstyrelsernas årsrapporter. Jag kan inte ge någongaranti för att alla länsstyrelser har absolut högstakvalitet. Men det är första gången jag ser att någonlandshövding säger att man tänker välja bort en obli-gatorisk arbetsuppgift därför att man inte kan hittautrymme för det.Som jag tidigare påpekat har regeringen sett tillatt resurserna har ökat och att länsstyrelserna har fåttökade anslag. Jag vill än en gång påpeka att det inteär möjligt för en länsstyrelse att göra ett sådant val.Vi kommer noggrant att följa hur tillsynen kommeratt ske.Anf. 51 ():Fru talman! Jag återkommer till pressmeddelan-det, som också socialministern nämnde, som kom den31 januari. Där beskriver man också situationen förpersonalen som pressad. En av orsakerna skulle bl.a.vara att fick länsstyrelsenkraftiga neddragningar och besparingar. Det ledde tilluppsägningar från myndigheten.Ser vi på budgeten för i Östergöt-land sänkte regeringen kraftigt anslagen 1997-1998,medan anslagen , precis som socialministern säger,har ökat ganska betydligt , 2000 och framåt.Därför finner jag det ännu mer anmärkningsvärt närman hos uppger att man tidi-gare kunde genomföra tio stora tillsynsärenden per åroch kommun mot dagens fyra, trots att man har fåttmer pengar. Det handlar kanske inte bara om det.Utan att i detalj gå in på problematiken i ett speci-ellt län kan jag bara efter socialministerns inläggkonstatera att jag är mycket oroad vadgäller tillsynen av äldreomsorgen, äldres rätt till in-flytande, personalens arbetssituation och anhörigassituation.Med detta som bakgrund tycker jag, LarsEngqvist, att tillsynen inte ska ligga på länsstyrelsen.Det visar med all önskvärd tydlighet exemplet i Ös-tergötland. Såvitt jag förstår kan socialministern hel-ler inte garantera att tillsynsuppgiften sköts som denska på andra länsstyrelseenheter utan att han mer medförhoppning utgår från det.Skolan har en klart definierad tillsynsfunktion ochen kvalitet utifrån läroplan och kursplaner.I finns en myndighet, och där finnssammanställningar som går att jämföra med, inte baraöver tid utan också mellan myndigheter och instanser.Det tycker jag att vården också är berättigad till.Vad är det för vits, socialministern, med att splitt-ra upp tillsynsmyndigheten på flera och mindre en-heter som alla ska sitta och uppfinna hjulet? Det gårså lätt ut över de äldre. Jag har också i andra sam-manhang givit socialministern exempelpå hur många som kommer i kläm mellan systemennär det finns många olika myndigheter och övermän.Kan socialministern tänka sig att samla äldreom-sorgens tillsynsenhet under en hatt för att samordnaoch maximera insatserna och för att kunna göra entrovärdig tillsyn av äldreomsorgen?Anf. 52 Socialminister ():Fru talman! Jag har i själva verket gett de beskedsom jag tycker är nödvändiga att ge. Jag anser inte attdet finns skäl att ändra länsstyrelsernas uppdrag i dethär fallet. Det finns heller ingen grund för att miss-tänka att länsstyrelserna inte klarar den tillsynsuppgiftde har. Vi får regelbundna rapporter, och vi gör besökpå länsstyrelserna.Jag fick en fråga om att försöka garantera. Det ärväldigt svårt att i en talarstol garantera någonting,men vår erfarenhet är att tillsynen fungerar, och attden fungerar mycket bra.Det som överraskar var just landshövdingens ut-talande om att man tänkte välja bort en obligatoriskarbetsuppgift. Den möjligheten har han inte. Länssty-relsen i har likaväl som andra länssty-relser fått ökade anslag för att klara sina uppgifter. Vikommer att följa hur tillsynen fungerar genom attnoggrant läsa rapporterna som kommer från länssty-relsen.Anf. 53 ():Fru talman!