prot · GN0983 · 2000-03-22 00:00:00 — Jag tycker att det nu är ganska bra.Visst finns det många skönhetsfel - men ändå.En orsak till att gamla människor i har detganska bra beror i hög grad på den omfattande för-delningspolitik genom offentliga tjänster och ersätt-ningar som omfördelar stora resurser till de allraäldsta och de yngsta. Så beräknar man t.ex. att perso-ner i genomsnitt får offentliga tjänstertill ett belopp på främst i form avvård och omsorg. Personer får 15 000kr, och är man under 50 uppgår offentliga tjänster ochersättningar till . Det visar de storasatsningar som görs på oss äldre närvi verkligen får stora behov av vård och omsorg.Under det år som har gått har jag rest en hel del,och jag har träffat många äldre. De har spontant be-rättat om sin tillvaro, och till min glädje har det varitpositiva erfarenheter. Några har berättat att de hargått igenom en behandling. Alla har faktiskt uttrycktbelåtenhet över behandlingen och vården. Det är endirekt följd av de stora belopp som omfördelas överlivet och mellan hushållen. De med lägst ekonomiskstandard får i genomsnitt mer än dubbelt så mycketsom de med hög standard.Sedan har det hänt någonting! Vi äldre har fått delav de stora framgångarna inom sjukvården. Antalethöft-, knäleds- och kranskärlsoperationer har ökatmycket . När det gäller den typen avoperationer har de största framstegen gjorts på pati-enter . De har inte heller ställts sist i kön.Men, herr talman, visst finns det brister. Välfärds-bokslutet visade bl.a. att allt färre äldre får hemtjänst.De som får hjälp har en mycket större vårdtyngd äntidigare. På en del håll får man inte heller längre hjälpmed städning, och det finns sällan tid till social sam-varo. Det är inte ovanligt att äldre avstår från hjälp avekonomiska skäl. Det är allvarligt. Ofta har de interåd att köpa tjänsterna på den privata marknaden. Ensådan utveckling kommer att leda till ökade klas-sklyftor, och det vill jag inte uppleva igen.Ekonomiskt har pensionärerna som grupp fått detbättre - trots att vi har gått igenom en mycket svårekonomisk kris . harpensionärerna praktiskt taget samma inkomststandardsom övriga i samhället. Alltfler pensionärer har högaATP-poäng och får därmed högre inkomster.Den socialdemokratiska regeringen har försökt att värna de mest utsatta grupperna isamhället. Ensamstående med barn och ensamståendepensionärer får mer i subventioner än övriga. Mentyvärr finns det, trots detta, många gamla som harmycket låga inkomster och lever på en smärtsamt lågekonomisk nivå. Därför är det glädjande att regering-en nu arbetar på ett förslag att göra förbättringar förden gruppen låginkomstpensionärer.Så, herr talman, går jag över till vården och om-sorgen. Under en lång följd av år har vi i den härkammaren arbetat på att förbättra äldreomsorgen. Dethar pratats om ädelreformen. Den var ett steg påvägen efter en bättre äldreomsorg. Det var rätt attflytta över omsorgen av de gamla till kommunerna.Det går att få omsorgen på hemmaplan och nära deanhöriga. Men, det har hänt mycket under de tio åren.Vårdtyngden har ökat, och det finns fortfarande pro-blem som är olösta. Det måste t.ex. skapas bättreförutsättningar för kommuner och landsting att sam-verka. Det är en nyckelfråga för äldreomsorgen.I samband med framtagandet av den nationellahandlingsplanen för äldrepolitik som vi beslutade omför inte fullt gjorde man en ordentliggenomlysning av de äldres förhållanden. Handlings-planen omfattar äldrepolitik i ett mycket brett spekt-rum - alltifrån attityderna till äldre och våra berätti-gade krav på inflytande till hela vård- och omsorgs-biten. Många miljoner och miljarder har satsats påförverkligandet av planen. Det är ett kommunalt an-svar. Det är kommunerna som har äldreomsorgspla-nen som ett riktmärke. Det är upp till varje kommunatt själv besluta om hur man vill ha äldreomsorgen.Vi som sitter här har alla följt genomföran-det av handlingsplanen. Vi kan konstatera att intressetfaktiskt är stort runtom i landet. Jag tror att manverkligen är angelägen om att förbättra boendet ochstödet till de anhöriga, utbildningen av personalen,man vill satsa på forskning och utveckling. Det ärbara några exempel. Särskilt spännande är att det hartagits så många initiativ till nya verksamheter. Detbådar gott för utformningen av den framtida äldreom-sorgen.Regeringen har också under det ett och ett halvt årsom gått sedan handlingsplanen klubbades genomolika utredningsdirektiv initierat kompletteringar avplanen. Många av dessa frågor återfinns i årets mo-tioner och rör bl.a. samverkan mellan huvudmännen,utvärderingar av omsorgsarbetet, folkhälsoarbetet,läkarmedverkan i äldreboendet, taxepolitiken, läke-medelsförmånerna och vården i livets slutskede.Jag kan också konstatera att många av de motio-ner som under en följd av år väckts här i riksdagenoch som återfinns i dagens betänkande tar upp fråge-ställningar och förslag som har arbetats in i arbetspla-nen och i de nu pågående utredningarna. Detta tyckerjag visar på ett stort engagemang för äldrefrågornaoch på en väldigt ofta stor samstämmighet mellanpartierna och en stark vilja att föra äldrepolitikenframåt.Senior 2005 - äldrepolitik för framtiden harnämnts här . Jag tror att vi kan väntaoss ett mycket bra resultat av den beredningen, ochjag hoppas att den kommer att kunna visa på hur destora förändringarna i morgondagens samhälle kankomma att påverka de äldre i samhället.Ja, herr talman, vi står utan tvivel inför stora ut-maningar . Det gäller inte minst finansie-ringen av vården och omsorgen. Har vi t.ex. råd medden jämlika äldreomsorg som vi socialdemokrater villha? Och hur ska den utformas? Hur ska vi få en äld-reomsorg som är någotsånär lika utformad över helalandet? Den kommunala självstyrelsen får ju inteföranleda sämre omsorg på vissa håll i vårt land.Och, herr talman, hur vi ska komma till rätta medde negativa attityderna till åldrandet och de äldre ärfaktiskt kärnpunkten i äldrepolitiken. Det är ju så attvare sig vi vill det eller inte kommer att blide äldres århundrade, dels därför att vi blir så många,dels därför att samhället kommer att behöva oss. Våraresurser kommer att bli eftersökta.Anf. 215 ():Herr talman! I mitt anförande berörde jag just fi-nansieringsfrågan, som också togupp här, medan berättade snararehur mycket pengar det kostar osv.Med vetskapen som vi har , att det i framtidenkommer att bli så många fler som blir , är det problematik. Jag kanske hade hoppats att Tulliavon skulle nämna någonting om hur vi skalösa det här, för överallt i samhället talar vi omhur vi ska kunna garantera en fortsatt god omsorg.Det är nog dags att vi börjar diskutera den, tycker jag,gärna över partigränserna.Tullia nämnde också ochbrist på städhjälp och att vi ska se till att fler kan bohemma, inte minst för deras egen skull. Då tänker jagpå många som har uttryckt att de vill ha skattesub-ventionerad hemtjänst för att just inte bara rika skakunna ha denna möjlighet utan för att den också skakunna ges till andra.Målarförbundet säger så här: Det skulle gå medvinst för staten om man tillät en subvention som lyftefram de vita tjänsterna.Fastighetsanställdas förbund säger: De svarta job-ben drar ned den status för professionell hemtjänstsom vi har byggt upp. Det finns pigor, men bara i densvarta marknaden.HSB Service och en del socialdemokrater sägersamma sak.I socialdemokratiska , som det också hän-visas till i Senior som en referenskommun, harman i sin rapport till oss slagit fast att man gärna villprova något som liknar den danska modellen förhemtjänst. är snart klar. ,minister som skrev den rapport som jag hänvisade tilltidigare, skriver att när bron står beredd kan vi kom-ma över till och ta över.Jag tycker att vi ska vara rädda om jobben här iSverige. Varför, , kan inte social-demokraterna gå med på en skattesubventioneradhemtjänst så att fler får möjligheten till städning ochannan hjälp som de inte kan få?Anf. 216 ():Herr talman! Som jag sade i mitt anförande är dethär svåra frågor. Finansieringen är svår. Det gäller juatt vi hittar ett system som är hållbart och som kangarantera att alla, oberoende av inkomst, får vårdefter behov. Vi inser ju alla att det kostar pengar. Härhar man väl ännu inte hittat ett förslag som är så hel-täckande och så bra att man kan få garantier för ettsystem som gör att vi alla kan få hjälp oberoende avinkomst.När det gäller äldrepeng finns det andra sätt attöka valfriheten. Jag tycker att det är väldigt viktigt kan välja, men man måste också konstatera attnär människor kommer till de verkligt stora behovenav vård och omsorg är de kanske inte riktigt i detskicket att de kan klara av det där valet. Här gäller detockså att försöka arbeta fram ett system, en organisa-tion, som kan garantera valfriheten men som ändåinte ställer för stora krav på individen, som ju, somsagt var, i det läget kanske inte har förmågan att klaraav det. Det är inte lätt att hitta rätt när man ska väljaden typ av hjälp som man önskar. Det här är någotsom vi får arbeta på.Jag tycker att detta visar på hur svåra frågor dethär är. Min erfarenhet säger mig att detta tar väldigtlång tid. Vi får fortsätta att gå steg för steg.Anf. 217 ():Herr talman! Det är självklart, ,att när man är så sjuk att man inte själv kan ta någotavgörande litar man på att det finns anhöriga, ochfinns det inte det är det naturligtvis kommunens skyl-dighet att garantera att man får den allra bästa vården.Här lämnas ingen utanför.Men alla är inte sjuka. Det finns ett friskt åldrandesom och jag arbetar lite med i be-redningen. Det gäller bl.a. diskussionerna om attkunna få arbeta också när man blir äldre.Jag undrar lite grann över in-ställning till att kunna få välja arbetstid när man bliräldre. Jag försökte förut ställa frågan till Vänsterpar-tiet om man förordar en flexibel lösning när det gällerarbetstid för äldre eller om man håller fast vid sinlagstadgade arbetstidsförkortning. Jag fick inget svar.Vad jag tänker på, , är en de-battartikel i - nu kommer vi tillbaka till meninte till samma artikel - som skrevs avForum 50+, som känner till, ochSPF.Där beskrev man sin syn på möjligheten för äldreatt kunna arbeta. Man menar att politikerna på natio-nell nivå måste skapa möjligheter för äldre att vidare-utbilda sig och undanröja hinder för en ökad flexibi-litet vad gäller arbetsvillkor och arbetstider.I har man projekt där man försöker be-hålla äldre på arbetsmarknaden. Man ser till att desjälva får råda över sin arbetstid, och man konstaterarockså att det finns LAS-regler som hindrar det här.Därför undrar jag hur ser på möj-ligheten att ha flexibla arbetstider när man blir äldreoch inte en lagstiftad arbetstidsförkortning.Anf. 218 ():Herr talman! Jag anser ju att äldre ska ges möjlig-het att fortsätta arbeta så länge de själva vill och öns-kar. Jag vet också, och det har forskningen kunnatpåvisa, att det är nödvändigt att man anpassar arbets-platserna och arbetet efter människors förmåga. Dethär gäller helt klart för dem som orkar. har vi juinte här talat om människor som är slitna och inteorkar med det ordinarie arbetet, men för friska äldremänniskor tror jag att vi kommer att få se en heltannan bild bara än vad vi ser . Jag ärhelt övertygad om att man inte bara vill utan ocksåmåste ta vara på de äldre som kan och vill arbeta.Anf. 219 ():Herr talman! Jag har en fråga: Tycker inte Tulliavon att det ändå är ett problem att äldre ochderas anhöriga inte vågar anmäla missförhållandenoch att man inte vet var man ska vända sig när manhar olika frågor om t.ex. avgifter, boende eller vad detnu kan vara? Skulle det ändå inte vara av värde att haen äldreombudsman fristående från kommunen somkan utgöra det stöd som så många saknar i be-kymmersamma situationer?Anf. 220 ():Herr talman! är det ju så att varje kommun kaninrätta en tjänst för en äldreombudsman. Vi har settatt det har skett bl.a. här i . Det är som såmycket annat en fråga. Sedan ska vikomma ihåg att vi har patientnämnderna, som ocksåska arbeta med information och ta tag i de eventuellaproblem som uppstår.Anf. 221 ():Herr talman! Det är helt klart att det är kommu-nerna som ska inrätta. Det håller jag med om. Menibland kan det vara så, inte bara när det gäller äldre-omsorgen utan andra frågor också, att det är bra attriksdagen uppmärksammar ett problem. När vi ser attmänniskor far illa och att anmälningar om missför-hållanden inkommer efter det att den äldre avlidit föratt man inte vågat tidigare, då tycker jag ändå attriksdagen och vi riksdagsledamöter har en skyldighetatt ta tag i problemet.Patientnämnderna finns, och de har också an-svaret för äldreomsorgen. Men det är ändå inte desom kan ge råd när det gäller avgifter eller andrasaker som man behöver få vägledning om. Det klararde inte av. Det är därför vi tycker att det är så viktigtatt man ger signalen till kommunerna att de äldre ochderas anhöriga behöver någon oberoende från verk-samheten som kan vara till stöd och hjälp i bekym-mersamma situationer.Anf. 222 ():Herr talman! Jag vill faktiskt påstå att även denfrågan har beaktats i handlingsplanen. Handlingspla-nen är ju som jag sade tidigare en inte bara bred utanockså djup översikt över hela äldreområdet, där manhar tagit upp alla de här frågorna: utvärdering, lexSara, att man har anmälningsplikt, att man ska få rådoch information. Allt detta är faktiskt genomtänkt.Och här har ju kommunerna, som jag sade tidiga-re, att plocka för sig. Det finns ju alla uppslagoch/eller idéer. Det är faktiskt inte någon brist påkunskap utan brist på vilja, skulle jag vilja säga. Detär väl den viljan som vi kan försöka öka. Men kun-skapen finns som sagt var.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )17 § Fiske m.m.Föredrogsmiljö- och jordbruksutskottets betänkande1999/2000:MJU8Fiske m.m.Anf. 223 ():Herr talman! Kvällens fiskebetänkande avser be-handling av en rad motioner från den allmänna mo-tionstiden, såväl års som allmännamotionstid. Det spänner över ett brett fält av fiskeri-politiska frågor. Det gäller laxen och torsken i , fångstmetoder och redskap, fisketurism, fiske-vård, kräftor m.m. För mig är det glädjande att ettenigt utskott bifaller tre motioner angående fiskevårdpå den svenska ostkusten och i de fem stora sjöarnaoch därvid föreslår en kartläggning och översyn avdet nuvarande fria handredskapsfisket. Som motionärhar jag anledning att uttala uppskattning till minakolleger i utskottet för ett konstruktivt resonemang iden här frågan.Det fria handredskapsfisket på ostkusten och i destora sjöarna beslutades av 1984 under storoch stark politisk strid. Vi moderater var starkt kritis-ka av flera skäl. Vi ansåg att det var ett flagrant in-grepp mot enskild äganderätt - ja i vissa fall kanskeen ren konfiskation. Vi ansåg att det inte var till gagnför en god fiskevård och ett uthålligt nyttjande avresursen fiske. Vi befarade att reformen skulle inne-bära motsättningar mellan den fasta skärgårdsbefolk-ningen som lever på yrkesfiske å ena sidan och gratis-fiskande sportfiskare å den andra.Dessvärre fick vi rätt på de flesta punkter. Medandet i tusentals svenska insjöar från1995 har bildats fiskevårdsområden och därmed ska-pats fungerande förvaltningar och förutsättningar förett bra sportfiske - i kombination medett mer yrkesmässigt fiske - har det i skärgården därdet fria fisket infördes varit en milt sagt en dåligstämning mellan yrkesfiskare och sportfiskare.I våra insjöar - undantaget de fem stora - säljs detenligt en statlig utredning fiskekort för cirka en kvartsmiljard kronor . Dessa pengar går till störstadelen tillbaka till sjöarna i form av fiskevård, infor-mation om var man kan fiska, tillsyn av fisket osv. enmindre del går i och för sig till vattenägarna somersättning för det kapital som ligger i vattentillgång-en.Innan reformen 1985 fungerade det på det sättetockså i många områden i skärgården. Stockholmsstad sålde t.ex. fiskekort för över en halv miljon kro-nor , pengar som i sin helhet användes för fis-kevård. är dessa inkomster noll - och fiskevår-den likaså.Det finns i stället skrämmande exempel på intrångi yrkesfiskets möjligheter att bedriva sin näring.Alerta fisketuristentreprenörer säljer - med full rättska sägas - fiskesafarier och låter sina betalandegäster fiska på yrkesfiskarnas vatten, som fiskarenkanske betalar ett arrende för men får acceptera attandra drar upp hans fisk utan ett öre i ersättning tillhonom.Vårt förslag från och vår förhopp-ning med anledning av dagens förslag till riksdagenär att det åter ska bli möjligt att bilda fungerandeförvaltningar för en bra fiskevård i vid bemärkelse,dvs. dels ska möjligheter till sportfiske vara tillgäng-ligt för alla, dels ska detta fiske kunna generera peng-ar för att finansiera de insatser som behövs för ska kunna erbjuda ett bra fiske.I klartext skulle man kunna säga att de vattenäga-re som vill och som bildar fiskevårdsområden fårtillbaka rätten att sälja fiskekort. Resultatet ska alltsåkunna bli ett bättre fiske, även om det inte blir gratis.För det starkt ökade intresset för fisketurism trorjag att utskottets förslag härvidlag är en nödvändigförutsättning. Det skärgårdsföretag som vill satsa påfisketurism måste ha rådighet över sitt vatten ochöver sitt fiske, och det saknas, som jag har sagt tidiga-re i dag.Men det finns också andra hinder för en bra ut-veckling av fisketurismen i vårt land. I reservation 8påtalar vi att det handlar om både attityder och omotidsenliga lagar. När det t.ex. gäller strandskyddetbör det enligt vår mening kunna medges en etableringav camping, stugor och bryggor för att öka tillgäng-ligheten till fiske och natur.Med det här viktiga tillägget, och med kommenta-ren att vi, enligt reservation 7, äntligen borde få ord-ning på frågan om ersättning till de yrkesfiskare somdrabbas av kostnader för skador på fartyg och redskaptill följd av dumpade stridsmedel och liknande pro-dukter, vill jag yrka bifall till hemställan i utskottetsbetänkande.Även om jag inte begär någon votering ochrösträkning när det gäller de två reservationer som jagnyss nämnde står vi naturligtvis bakom även dem.Anf. 224 ():Herr talman! I detta betänkande, MJU8, behandlasdet långsiktigt hållbara fisket, laxfisket i ,torskfisket, fångstmetoder, redskap, strukturstöd ochfiskevård. Det mesta som berör fisket finns i dettabetänkande. Men en fråga som inte får något svar ibetänkandet är frågan om vem som egentligen ägerfisken i havet - ingen eller alla. Det är väl allas?Detta kan upplevas som ett problem och är ettproblem om ingen tar ansvar för återväxten. Vi måstealla ta det ansvaret. Därför är det viktigt med reglerför fångstmetoder, redskapsutveckling samt fiske-vård.Ett grundläggande problem med fiske är att dåfisket blir utvecklat och lönsamt på ett visst områdesöker sig fler båtar dit. I takt med att teknik och me-toder utvecklas sjunker fiskekostnaderna, och fisketfortgår trots krympande bestånd. När ett bestånd gerför låg avkastning söker man sig till ett annat. Resul-tatet blir alltför stora fiskeflottor som fiskar på låg-producerande små bestånd.Flera fiskarter har kraftigt minskat som en följd aven kombination mellan fiske och miljöpåverkan.Exempel på en art som haft enkraftig nedgång är torsken. tar yrkesfiskarnaupp av all vuxen torsk, vilket kan få tillföljd att torsken totalt fiskas ut. I stället borde ytterli-gare en årgång av torsken avsättas för lek och repro-duktion. Eftersom torsken så drastiskt minskat i har skarpsill och strömming ökat tillföljd av att deras naturliga fiende har försvunnit urderas omgivning. Då fiskare som alternativ till denmer sällsynta torsken i stället börjar fiska strömmingoch skarpsill har det skett en kraftig storleksminsk-ning även när det gäller sill och skarpsill.Fisket runt Sveriges kuster och på svenskt vattenär inte långsiktigt hållbart, vare sig det fiskesom bedrivs av svensk fiskenäring eller utländsk.Som jag sagt har ett flertal fiskarter kraftigtminskat eller kraftigt förändrats till sin sammansätt-ning.Vi kan konstatera stora förändringar av populatio-nerna som om det vore på land skulleleda till minskad eller stoppad verksamhet i enlighetmed försiktighetsprincipen och hänsyns-regler.Det fanns i för ett halvårsedan en artikel från en f.d. fiskare nere i Hälleviksom skrev följande:"Om man ska följa 'försiktighetsprincipen' och ettlångsiktigt fiske behövs det flera konkreta åtgärder:ett torskminimått , en begränsningav motorstyrkan för fiske i till 500 Hk,förbud för fiske på torskens lekplatser , en utflyttning trålfiskegränsen till fyradistansminuter utanför baslinjen - - -.All sill och skarpsill som ilandföres till försäljningska sorteras i ett sorteringsverk. "Det var en f.d. fiskare som skrev det, och det lig-ger mycket i det han för fram i den artikeln.Samtliga stora bestånd av torsk, sill och skarpsill iÖstersjön anses vara reducerade eller överfiskade,och därför sätts fångstregler upp. Fiskekvoterna fast-ställs genom förhandlingar, försiktighetsprincipengäller, och man ska inte ta ut mer än tillväxten. Såheter det i varje fall. Men så är det inte alltid.Internationella havsforskningsrådet rekommende-rade 1998 att uttaget av sill och strömming i skulle minska . Beslutet blev enminskning med , detta med hänsyn tillnäringen, som det då hette.Länderna fick fortsätta att ta ut för mycket i någraår till för att fiskarna inte skulle drabbas. Kvoterna förtorsk i sänktes för ochmed för sill och skarpsill.En fråga man kan ställa sig är: Hur ska vi hanteravåra tilldelade kvoter? Ska dessa utnyttjas fullt utäven om vi vet att det bidrar till utfiskning?När det gäller kvoterna för vi fram vår syn i mo-tion MJU408 och i reservationen, att när det gällerfördelning av fiskekvoterna bör en del av kvotenkunna användas till att bevara den biologiska mång-falden. Man bör avstå från att ta upp delar av tilldela-de kvoter om det är nödvändigt för att säkerställa ettlångsiktigt hållbart fiskbestånd. Vi anser också att ettland som avsätter en del av sin kvot för att minskauttaget eller för att bevara beståndet vid framtidakvottilldelningar inte ska missgynnas utan att en delav kvoterna bör kunna tas i anspråk och tas ut som ettsparande.En utveckling inom svenskt fiske är att en alltstörre del av fångsterna blir foder åt djuren, t.ex. somfiskmjölsproduktion och foder till pälsdjursuppföd-ning, vilket inte ingår i en långsiktigt hållbar utveck-ling. Detta är en ekonomiskt tvivelaktig utveckling,eftersom storskaligt foderfiske är förödande för kon-sumtionsfisket.Inom EU finns inget allmänt förbud mot industri-fiske, dvs. fiske för tillverkning av fiskmjöl. Men detfinns dock ett generellt förbud mot att använda silloch strömming för andra ändamål än till humankon-sumtion. , alltså , hade Sverigeett undantag från den generella bestämmelsen om attinte använda sill för industriändamål.Nu pågår ett omfattande industri-/foderfiske medsmå maskstorlekar och motorstarka trålare. Framförallt har detta skett i de kustnära regionerna. Det ärstora mängder fisk som tas upp och som inte går tillkonsumtion. Här är det positivt att det har blivit ettopinionstryck som har fått myndigheterna att öppnaögonen.Risken är stor att de yrkesfiskare som är verk-samma inom det kustnära fisket blir lidande. Under-laget för de mindre fiskeenheter som bedriver ett merkustnära och ett miljövänligare fiske för konsumtionkommer troligen att minska om det storskaliga in-dustrifisket får fortsätta i nuvarande takt. Ansvarigamyndigheter bör verka för att fisket efter konsum-tionsfisk ökar på bekostnad av foderfisket.Fru talman! Laxen är en av de ädlaste sportfiske-fiskarna. Sportfiske efter lax har på flera håll i värl-den utvecklats till en stor biologisk och ekonomisktvärdefull resurs. Det stora intresset bidrar till att be-vara en biologisk mångfald. Det skapar arbetstillfäl-len för lokalbefolkningen och ger inte minst stressadestadsbor en möjlighet att uppleva och njuta av natu-ren.Men det här kommer kanske inte alltid att varamöjligt. Den vilda laxen är hotad. Det hotet är fisketpå blandbestånd av vild, odlad och utsatt lax som harsamma livscykel och samma eller gemensamma upp-växtområden i .