prot · GN09123 · 2000-06-07 00:00:00 — Men nusäger också att detta tvångsinslag ärnödvändigt för att kunna fortsätta utövandet av jakt.Han talar om en nödvändig föryngring av jägarkåren,bosättning i glesbygd osv.Då uppstår frågan: Om detta fritidsintresse är ettangeläget allmänt intresse, vilka fler fritidsintressenhar ett sådant angeläget allmänt intresse att EskilErlandsson är beredd att tillämpa tvångslagstiftning?Är ridsporten en sådan sysselsättning? Där skulleman ju kunna hävda: Jag kräver att få bete till minhäst för att jag vill utöva min ridsport.Är det ett sådant - förvisso glesbygdsanknutet -område som också skulle kunna vara av ett sådantintresse att det motiverar tvång?Som jag sade i mitt anförande är jag rädd för att vilägger ribban väldigt lågt för när vi lagstiftningsviskan ingripa mot enskilt ägande.Anf. 180 () replik:Fru talman! Vi har haft och fått ett antal avgöran-den av rättsvårdande instanser i vårt land vad gällernuvarande lagstiftning om jaktvårdsområden. I ingetfall har institutet med de låga krav som finnsfallit i domstol - i inget fall!Nu höjer vi ribban, och gör det rejält. Då gör jagbedömningen att risken för att och dess riks-dag i internationell eller annan domstol skulle fällasvad gäller viltvårdsområden och lag därom är mini-mal.När det gäller andra fritidsintressen som skullekunna behöva en tvångslagstiftning omkring sig kanjag så här vid en snabb eftertanke inte finna något.Möjligen skulle det vara det som jag vet att själv vårdar väl med ett undantag, nämligenfiskets område. Vi har ännu sämre beslutsregler omfiskevårdsområden än vad vi har och får vad gällerviltvårdsområden, eller dagens jaktvårdsområden.När det gäller t.ex. ridning så är det ju vedertagenrätt i vår s.k. allemansrätt att färdas över annans markmed häst. Det är en självklarhet.Tack, fru talman!Anf. 181 ():Fru talman! tittade ochlyssnade jag på TV som visade en samling värmlän-ningar som diskuterade jaktfrågor i allmänhet och hurvi ska umgås med vargen i synnerhet. Vid flera till-fällen under programmet vittnades det om vilkenbetydelse som jakten har för många människors liv-skvalitet. Vi måste, när vi fattar politiska beslut, visaförståelse för dessa värden.Den skandinaviska vargstammen är liten, men denorsakar i vissa fall stora problem. Vår roll här är att taett helhetsansvar. I den här debatten om jaktens vill-kor kommer skyddsjaktsfrågorna att stå i centrum.Någon kommer att säga: Låt folket bestämma. Meddet menar man: Låt en byråkrat på be-stämma. Det är detta som föreslås i ett par motioner.Norsk bondekooperation föreslog för ett antal årsedan att skulle skydda järven, att Sverigeskulle skydda björnen och att skulle fredavargen. I övrigt skulle länderna jaga rovdjur fritt.Enligt min mening ska det vara tvärtom. Vi ska alla taansvar för naturen och för den biologiska mångfal-den, var och en på sin ort.Rovdjursutredningen föreslog att en enskilddjurägare ska kunna skjuta varg vid direkt angrepp.Riksdagens beslut innebär ju att skyddsjakt på vargfår ske endast efter särskilt tillstånd från . Och varför det då? Jo, vargstammens storlektillåter inte experiment. Tillstånd måste krävas på alljakt på varg eftersom stammen är liten. Det är ettriksintresse.Folkpartiet tycker att det är positivt att regeringeni propositionen markerar viljan att anpassa Sverigetill den europeiska konventionen om skydd för demänskliga rättigheterna och friheten, alltså den prin-cip som säger att om det allmänna gör en inskränk-ning i den enskildes rätt måste det finnas en balansmellan vad det allmänna vinner och vad den enskildeförlorar.I dag kan tvångsbildning av jaktvårdsområden skeför att samordna vården av allt jaktbart vilt. Ägarenav en fastighet som tvångsvis tas in i området kanhindras från att utnyttja sin jakträtt och få tåla både attandra jagar på hans mark och att jaktvårdsanlägg-ningar uppförs där. Nuvarande lagstiftning tillerkän-ner alltså en jaktvårdsområdesförening långtgåendebeslutsbefogenheter.Lagen om jaktvårdsområden är en inskränkningsom i vissa fall kan sägas kränka den enskildes rättmer än den gagnar det allmännas bästa. Och somlagen är formulerad strider den sannolikt motEuropakonventionen. Det är därför nödvändigt attskriva om den. Staten får helt enkelt inte trampa enmarkägare på tårna hur hårt som helst.Viktigast är principen att ett viltvårdsområde skakunna bildas mot en fastighetsägares vilja endast omdet föreligger ett starkt allmänt behov av samordningkring viltvården samt att det föreligger proportionali-tet mellan vad det allmänna vinner och vad den en-skilde förlorar på grund av sådana beslut.Regeringens intention är att söka bereda fler män-niskor möjlighet att jaga utan att ta ny out-nyttjad mark i anspråk. I propositionen sägs endast attdet ankommer på jägarorganisationerna att intensifie-ra ansträngningarna att få in fler jägare i befintligajaktlag och att verka för att fler jakttillfällen skapasför den som vill jaga.Folkpartiet menar att propositionen i den mening-en kommer med otillräckliga förslag. Den tillgängligajaktmarken är i stort sett helt utnyttjad. Folkpartietvill särskilt betona vikten av att ett ökat antal jakttill-fällen inte äventyrar en långsiktig ekologisk balanseller en art- och individrik fauna eller hotar nuvaran-de skydd för utrotningshotade arter samt att det inomnaturskyddade områden i konsekvensens namn intebereds fler jakttillfällen.För att bättre utnyttja befintlig jaktmark finns detanledning att ta fasta på utredningens förslag att denuvarande inskränkningarna i den enskildes rätt attavtala om jakträttsupplåtelser slopas.När det gäller administrationen av jakten och vil-tvården finns det i propositionen en del att anmärkapå.Regeringen vill behålla och utveckla statens upp-drag till att leda delar avviltvården och jakten. Dessutom föreslås att regering-en utser en styrelseledamot och en revisor i såvälSvenska som Jägarnas riksförbundsamt att bör förstärkas med tvåpolitiska företrädare som utses av efterförslag av landstinget.Utredningen om vissa jaktfrågor hade en annaninställning. Man menade att statlig verksamhet inomjaktens och viltvårdens område bör bedrivas i myn-dighetsform, och det får inte finnas risk för att någotsärintresse får ett orimligt stort inflytande över verk-samheten. ska därför inte ha stats-makternas uppdrag att ensamt ansvara för ledningenav den praktiska viltvården och jakten. Det bör enligtutredningen i stället vara en gemensam uppgift förberörda myndigheter, markägare och jägare att i sinverksamhet verka för att målen för jakten och viltvår-den uppnås.Det praktiska jakt- och viltvårdsarbetet handhas iSverige av Svenska Jägareförbundetsom har en särställning genom riksdagsbeslut 1938och 1951 då man anförtroddes ledningen av jakt- ochviltvårdsarbetet i landet. Detta innebär att - låt vara efter konsultationer medandra organisationer och intressen - har en unik möj-lighet att lägga fram förslag om jakttider, jakt på olikaarter etc.I dag finns det andra organisationer som har syn-punkter på jakt- och viltvård. Förutom olika myndig-heter finns det flera frivilligorganisationer som full-gör administrativa uppgifter främst inom den praktis-ka viltvården. Dit hör de båda jägarorganisationerna,och . Dessa bör vid beredningen av dessa frågorbåde reellt och formellt ha samma ställning somSvenska har.Folkpartiet vänder sig emot ett ökat politiskt in-flytande över jakt- och viltvårdsfrågorna annat ängenom de ramar som lagstiftningen ger. Därför av-styrker vi förslaget att regeringen ska utse en styrel-seledamot i såväl som Jä-garnas Riksförbund.Folkpartiet avstyrker av samma skäl förslaget attLänsviltnämnden bör förstärkas med två politiskaföreträdare, varav en nämndens ordförande som skautses av . och länssty-relsens rådgivande organ i frågor om viltvården ochledamöterna representerar de areella näringarna, fri-lufts- och naturvårdsintresset samt trafiksäkerheten.Regeringen anför inga starka argument för att detskulle finnas anledning att ändra på den ordningen.Fru talman! Jag vill slutligen yrka bifall till reser-vationerna 4, 8, 9 och 14.För räkning vill jag till ordföranden imiljö- och jordbruksutskottet framföra ett varmt tackför ett mycket bra samarbete.Anf. 182 () replik:Fru talman! Jag vill fråga omvargen. lade för se-dan fram ett delbetänkande om just skyddsjakt påvarg. Det föranledde ingenting från regeringens sidapå mycket . Sedan har det kommit ett mycketurholkat förslag som har antagit ommöjligheterna till skyddsjakt på varg. Tillstånd tillskyddsjakt ska beslutas från fall till fall av eller , vilket alltså innebäratt den som ertappar en varg rivandes renar i sin flockeller sin jakthund eller vad det nu är fråga om förstskriftligen ska ansöka om rätt att ta bort denna vargsom har detta beteende.Vi vet att i t.ex. norra - kan säkert få vittnesbörd från sin kollega om detta - har många jakthundar dödats avvarg. Men om jag förstod rätt villhan inte gå med på en utökad skyddsjakt.Jag skulle bara vilja fråga omdet inte finns risk för, som jag antydde i mitt anföran-de, att människor, när de inte uppfattar lagstiftningensom meningsfull, saklig och möjlig att efterfölja, tarlagen i egna händer, skjuter, gräver och sedan ärtysta.Anf. 183 () re-plik:Fru talman! Jag tror att dessa risker kan finnas ivissa fall. Det som är min utgångspunkt här är har gjort en avvägning som vi tycker är denriktiga. Vilka är alternativen? Jo, att man gör som endel motionärer i det här sammanhanget säger, nämli-gen att man lägger besluten på annan nivå. Då kom-mer man inte åt det problem som på, nämligen att det är en krånglig väg. Mankan inte ansöka om tillstånd när en varg har börjatriva en hund exempelvis. Det problemet löser maninte genom att lägga besluten på länsstyrelsenivå.Men vad vi menar är att om man lämnar fritt attlokalt avgöra och fatta beslut i de här frågorna, sålämnar man dessa viktiga frågor till godtycket. Det ärdet vi inte kan acceptera, så vi tycker att den här av-vägningen är riktig i dag.Anf. 184 () replik:Fru talman! vänder sig i sitt an-förande mot en av mina reservationer, som handlarom decentraliserad rovdjursförvaltning, där jag anseratt länen är bäst skickade att avgöra förvaltningen avvåra stora svenska rovdjur. Människor som lever i sittområde och som känner de människor som lever isamma område är rimligen bäst skickade att bedömavilken storlek man inom ett område, ett län, kan ha påde fyra stora rovdjuren som vi räknar som be-fintliga och livskraftiga i Sverige.Jag tycker att i sitt anförandeinte tänker på den rädsla som många människor,barnfamiljer och andra, känner både för sina barn ochför sina hemdjur när han på ett så starkt sätt tar av-stånd från en av mina reservationer.Vidare skulle jag vilja fråga hur att ska kunna leva upp till Sverigesinternationella åtagande vad gäller förvaltningen avvår fauna. Hur ska klara av att vårda de vildadjurstammarna i , om vi inte följer utskotts-majoritetens förslag? Hur ska vi klara av detta utan enbra samordning av jakten i ?Anf. 185 () re-plik:Fru talman! Den sista frågan först: Det är just ge-nom att ha samordningen decentraliserad på det sättsom vi vill som man kan ta det här ansvaret.Problemet med skyddsjakten löser man inte ge-nom - och kom formuleringen - att lägga beslutenså nära människorna som möjligt, vilket är lika medatt lägga besluten hos en byråkrat på länsstyrelsen.Fru talman! Jag vill fråga : Vadvinner man detta? Vill gå längre ochlåta människorna lokalt fatta beslut från fall till fallrent av, då har vi godtycket där. Då kan vi inte taansvar. Detta är ett riksintresse, sade jag i mitt anfö-rande, men det är mer än så.Jag tycker, fru talman, att reso-nerar lite grann som man gjorde i förslaget, där fördela ansvaret för järv, varg och björn mellantre olika länder. Men det låter sig självklart inte gö-ras, för rovdjuren känner inte nationsgränserna, så detvar en feltanke.Anf. 186 () replik:Fru talman! skiljer ju på småoch stora djur i sin reservation nr 3. Jag anser inte attdet är möjligt att göra med hänsyn till de internatio-nella åtaganden som vi har i form av Bernkonventio-nen och EU:s fågel- och habitatdirektiv.Jag skulle vilja ha svar på frågan hur HaraldNordlund skulle sköta internationella åta-ganden om hans reservation nr 3 skulle vinna kamma-rens gehör.När det gäller fråga menar jag,och det med bestämdhet, att man vinner en sak somär väsentlig, nämligen snabbhet i beslutsfattandet, omman decentraliserar rovdjursförvaltningen. Det är ensnabbhet som saknas och som gör att människorkänner en oerhörd frustration över att de inte kan fattabeslut ens om hur de ska göra med minsta lilla saksom drabbar en gård och dess hemdjur.Anf. 187 () re-plik:Fru talman! Jag menar att man måste ta oron ochrädslan på allvar, självklart. Man vinner ingenting isnabbhet, men man lämnar mer till godtycket om manföljer råd. Det är mitt svar på frå-gan.När det gäller det internationella ansvaret förmångfalden vet att vi arbetar väldigtaktivt med dessa frågor, inte minst inom EU. Folk-partiet är med och tar ett huvudansvar, inte bara iSverige utan även internationellt, för frågorna.(forts. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till förmiddagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.20 § (forts.) Jaktens villkor (forts MJU17)Anf. 188 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservationerna 3, 17 och 25. Jag vill också tala omatt avser att stödja reservation 8, så jaginte glömmer det.Det här betänkandet har alltså två delar. Det ärdels en proposition, dels motioner från allmännamotionstiden. Det är som har sagts tidigare i talarsto-len en proposition som är ett resultat av samarbetemellan s, v och mp.Det har ju gått ett tag sedan den utredning somligger till grund för propositionen kom. Det har fun-nits tid till eftertanke, kan man säga. Det har funnitsmycket tid till diskussion. Det är därför oerhört för-vånande att de partier, s och v, som har varit med ochtagit fram den här propositionen inte kan stå för denhela vägen ut. Det blir ju märkligt när man hör attVänsterpartiet först nu har börjat lyssna på vad män-niskor tycker i fråga om småviltsjakt.Det här har diskuterats ända sedan utredningenkom, och jag vill påminna om att utredningen till endel avviker från den proposition som regeringen harlagt fram. Där föreslår man samordning bara när detgäller älg och de stora rovdjuren. Det har naturligtvisvarit en av de stora frågorna när vi har tagit frampropositionen, eftersom det här var en kontroversiellfråga. Jag vill hävda att just den här frågan, frågan omvar gränsen ska gå för tvångslagstiftningen, har dis-kuterats oerhört mycket mellan de här tre partierna.Från sida kan jag säga att vi hela ti-den har varit tveksamma till tvångslagstiftning. Vimenar dock att det finns goda skäl att ha en samord-ning av jakten på det sätt som regeringen föreslår. Vitycker att det är bra att man skärper kraven för bil-dande av det man kallar för viltvårdsområden, alltsåde gamla jaktvårdsområdena, till fyra femtedelar avsamtliga fastighetsägare som ska äga minst fyra fem-tedelar av viltvårdsområdenas areal.Naturligtvis borde det vara så att människor sombedriver en samordnad jakt skulle vara överens omdet här. Det borde naturligtvis vara grunden. FrånMiljöpartiets sida har det varit mycket viktigt att vi,när vi har sett på den här tvångslagen, därför harutgått från viltvården. Vad kan man motivera utifrånde viltslag det handlar om?Vi menar att det som regeringen har kommit framtill, att det går att motivera tvångslagar för älg, klöv-vilt, vildsvin och de stora rovdjuren, går att acceptera,för det går att ur viltvårdssynpunkt motiverad det. Dethär är djur som rör sig över stora områden och harstora revir. I det fallet kan en samordning av jaktenvara nödvändig.Men vi menar också att förutsättningen för attkunna skapa denna tvångslagstiftning runt dessa djurbaserar sig på att man lägger gränsen någonstans, för det resonemang som regeringen gör ochsäger att för småvilt föreligger inte denna situation.För småviltet kan man se att det utifrån ren viltvårds-synpunkt inte går att hävda att en samordning avjakten är nödvändig för viltvården. Vi menar att helatvångslagstiftningen faktiskt bygger på den här av-vägningen, och vi menar att regeringen hittade enganska bra avvägning i propositionen.Från sida är vi alltså mycket bekym-rade och beklämda över att s och v går ifrån överens-kommelsen. Det känns naturligtvis mycket märkligtatt stå här i talarstolen och vara den enda av oss tresom yrkar bifall till regeringens förslag. Det här harvi utvecklat i reservation 3, och jag uppmanar allafrån Socialdemokraterna och Vänstern som tycker attregeringens förslag är väl avvägt och motiverat attrösta på reservation 3 vid omröstningen i morgon.Jag förstår att jordbruksministern väljer att intevara här. Det kan jag förstå just för att man har jobbatså länge med propositionen och jobbat så mycket föratt hitta ett väl avvägt förslag. Anledningen till har gjort en förändring är att vi har stärkt rege-ringsformens 2 kap. 18 § och införlivat Europakon-ventionens egendomsskydd i de svenska lagarna. Detkräver en översyn. Vi menar att regeringen har sköttdenna översyn på ett bra sätt.Jag anser också att det svar som Lagrådet gav närutskottet frågade om man ansåg att småviltsjaktenkan anses som ett angeläget allmänintresse var myck-et tydligt och klart. Som flera sagt säger att begreppet angeläget allmänt intresse inte fårges en uttunnad betydelse. Jag menar att Lagrådetklart och entydigt säger att det här inte är ett angelä-get allmänt intresse. Det är också mycket klart närLagrådet säger att den argumentation som regeringenframför i propositionen framstår som övertygande.Hela regeringens förslag om vad som i framtidenkan vara viltvårdsområde vilar på just det faktum gör skillnad mellan olika viltslag. Jag är överty-gad om att det kommer att bli en prövning på om mankan anse småviltsjakten som ett angeläget allmäntintresse, och jag håller det inte för uteslutet att de somdriver igenom det här kommer att ha - ska vi säga -skjutit sig i foten eller gapat över mycket. Vi frånMiljöpartiet tycker att det vore olyckligt om det ocksåfår till effekt att man inte kommer att kunna ha ensamordning av de viltslag som regeringen föreslår ipropositionen.Från sida vill vi alltså att regeringensproposition, dvs. detta att småviltsjakten inte skakunna omfattas av tvångslagar, gäller. Därför yrkarjag bifall till reservation 3.För övrigt anser vi att det finns mycket bra i pro-positionen. Det är bra att man nu börjar diskutera hurpengarna i jaktvårdsfonden används. Något som harvarit angeläget för oss är att Naturskyddsföreningenäven fortsättningsvis, för det har man alltså gjort, kanlyfta medel ur jaktvårdsfonden.Vi tycker också att det är angeläget att andra or-ganisationer som finns inom den här sfären ska kunnafå pengar ur jaktvårdsfonden. I vanliga fall har vi istaten inte så speciella påsar där vissa avgifter ochskatter går in och det sedan går ut specifikt. I vanligafall är det så att det går in i en gemensam pott ochsedan fördelas.I det här betänkandet finns det också mycket an-nat. Vi tycker att det är bra att man börjar ställa kravpå hur de här pengarna används. Vi kan se att det ståri propositionen att det har varit mycket svårt att göraen utvärdering av hur pengarna används från sida. Det är bra att man nu kan börja sehur pengarna används så att man också i framtidenkan fördela pengar efter var behov finns och där manefter ansökan kan få bra utfall av pengarna.Man har vänt sig mycket mot att vi skriver i be-tänkandet att uppdraget till ska fin-nas kvar. Från sida kan vi säga att dethär möjligen är en fadäs från vår sida. Det är bara atttillstå det. Vi har inte tillmätt det här någon annanbetydelse än det har i dag.Jag vill också påpeka att läser man på sidan innanstår det: "Viltet skall vårdas i syfte att bevara de vil-tarter som tillhör landets viltbestånd och främja enmed hänsyn till allmänna och enskilda intressenlämplig utveckling av viltstammarna. Jakten skallanpassas efter tillgången på vilt. Det är markägarenoch jakträttshavaren som svarar för att åtgärdernautförs och anpassning sker. Ansvaret för den på prak-tiska jakten och viltvården tillkommer således i förstahand dessa personer. "Det står också mycket tydligt att ifortsättningen inte ska ha några myndighetsuppgifter.Det tycker vi är viktigt. Vi menar att en intresseorga-nisation ska kunna vara en intresseorganisation fulltut och inte ha någon myndighetsutövning.I det här betänkandet behandlas också ett antalmotioner från allmänna motionstiden, och jag villkommentera några. Från sida delar viinte den uppfattning som utskottet har när det gällerjakt på säl. Vi menar att de regler som finns , därNaturvårdsverket har möjlighet att gå in medskyddsjakt, är tillfyllest. Men vi menar också att manmåste dra slutsatser av de försök som gjordes 1997,då man försökte jaga säl. Det visade sig att det varoerhört svårt. Man avlossade skott mot 27 sälar ochåterfann 6, trots att man tror att man dödade 16. Detinnebär alltså att det är mycket svårt att bedriva enetiskt försvarbar jakt på säl.Om vi tittar historiskt kan se att vi har unge-fär en tiondel av den sälstam som vi hade tidigare närmånga fler levde på fisket. Det finns alltså en storpotential i för att ha mer fiske, fler fiskareoch fler sälar. Det är kanske det vi måste sträva efteroch se till att vi får en sådan balans i att detkan finnas utrymme för fiske, fiskare och säl.I budgetförhandlingarna med regeringen har vi iMiljöpartiet varit mycket angelägna om att stödja detanslag som finns för bl.a. sälskador. Det har nustärkts med sammanlagt 15 miljoner till 33 miljonerfrån 2001. Det tycker vi är den rätta vägen att gå.Vi har också en motion som handlar om jakt pårådjur med hagelvapen som jag har skrivit efter på-tryckningar från många jägare. Många menar attskadeskjutningen på rådjur är ganska stor i Sverige.Man skjuter ungefär 300 000 rådjur. Om vi räknarmed ungefär ½ % skadeskjutning är det 1 500. Mångajägare som jag har pratat med och som har uppvaktatmig om detta anser att skälet är att vi skjuter medhagel. Så stora djur ska skjutas med kula.Vi anser också att kravet på ministraff för grovtjaktbrott måste skärpas. Det tycker också och . Det finns ett antalsådana här fall. jagades t.ex. enjärv med skoter, kördes över och slogs ihjäl med yxa.Det var ett mycket grovt jaktbrott. Vi minns ocksåalla den björnhona som jagades med skoter ett par miltillsammans med sina två ungar, sköts och halshöggs.Det här uppmärksammades mycket i medierna. I bådafallen hittade man förövaren. Men det dömdes till trerespektive fyra månaders fängelse trots att möjlighe-ten för vanligt jaktbrott är . Man dömdealltså inte ens till det högsta straffet för vanligt jakt-brott. För grovt jaktbrott kan man döma upp till tvåår. Vi menar att det måste finnas ett minimistraff förgrovt jaktbrott. Det är bra att regeringen nu ser överdet.Vi har också engagerat oss mycket när det gällersmåviltsjakten. Vi menar att det måste till en nyord-ning i fjällen. Vi kan inte ha en upplåtelseform försmåviltsjakten som är så pass fri som den är . Jagvill också påpeka att i utskottets text står det att § 3 irennäringsförordningen är ändrad. Men det sätt somanförs i utskottstexten är fel. Paragrafen är ändrad såatt har en möjlighet att begränsa jaktenenbart för svenska invånare. Det har t.ex. gjorts iJämtland . Men dethandlar bara om en möjlighet. Länsstyrelserna kan haen total öppen jakt. Det står något annat i texten.Vi har också ett långt särskilt yttrande där vi tarupp en mängd frågor som förhoppningsvis kommeratt ses över nu när regeringen ska se över jaktfrågor-na. Jag vill påpeka två saker här. Först gäller detSveriges mycket generösa regler för skyddsjakt. Vimenar att det är dags att se över dem. Man kan funde-ra på om det är viltvård att först ha en ganska allmänjakt på räv och när man hardecimerat rävstammen ha jakt på rådjur. Vi ska kan-ske fundera på att om det här är ett vettigt sätt att haskyddsjakt.