prot · GN09116 · 2000-05-25 00:00:00 — Det är viktigt att dehär föreskrifterna följer ett antal viktiga principer,som exempelvis lika behandling över hela landet.Regeringen har föreslagit att det ska finnas kravpå att man ska anstränga sig för att finna ett arbete föratt få a-kassa. Vad gör då utskottsmajoriteten? Jo,man krånglar till saken genom att ändra på regering-ens förslag. "Anstränga sig" är för tufft, tycker man.Det är bättre med "aktivt söka arbete". Samtidigtskriver man att lagtextändringen i sak inte innebärnågonting.Det innebär att ord i en lagtext inte längre betydernågot. Det är meningslöst vilka ord man använder.Man kan bara skriva - det betyder ingenting efteråt.Det är en nyhet för alla som sysslar med lagstiftning.Är det så finns det en uppenbar risk att ni i utskotts-majoriteten kommer att skapa förvirring ute i organi-sationen. Vad är det nu som gäller? Hur ska vi tolkade här beskeden?Man litar alltså inte på det förslag som regeringenhar lagt fram, som är berett i ochsom också bygger på en statlig utredning. Utskotts-majoriteten kastar in helt nya ord men säger att deinte ska betyda något i praktiken. Det är samma saksom i regeringens förslag. Det är ett något märkligtsätt att hantera det här på. Frågan är varför JohnnyAhlqvist inte litar på det beredningsarbete som hargjorts av partikamraterna i Regeringskansliet.Fru talman! Avslutningsvis vill jag ställa frågan:Var finns den genomtänkta strategin i arbetsmark-nadspolitiken? Det sätt som man hanterar frågorna påtycker jag visar att man inte har en genomtänkt poli-tik. Det är mycket ad hoc. Mycket verkar man kom-ma på i nattliga förhandlingar där näringsministerBjörn , , sitter på en kammare och hittarpå nya idéer för att lösa akuta problem för att kunnafå ihop en text till när det är presskonferens- om man nu får ihop något innan deadline. Det ver-kar svårt det också ibland.Var är den genomtänkta strategin i fråga om an-ställningsstödet, i fråga om aktivitetsgarantin och ifråga om de extra för att klaraarbetet med individuella handlingsplaner? Dessaskulle ena dagen finnas kvar, skulle debort och tredje dagen skulle de tillbaka igen. Detgäller också kraven på aktivitet hos de arbetslösa ochliknande saker.Var finns den genomtänkta strategin? Var finns konsekvensen? Varför känner visom läser de här texterna inte att man vet vad mangör i nästa steg osv.? Allt verkar vara små paniklös-ningar på aktuella och akuta problem.Fru talman! Jag vill avslutningsvis nöja mig medatt yrka bifall till reservationerna 1, 3 och 9.Anf. 126 ():Fru talman! Bokstavskombinationer har präglatsvensk arbetsmarknadspolitik . Dethar varit åtgärder med syfte att pressa ned den öppnaarbetslösheten - samtliga tänkta som tillfälliga lös-ningar i väntan på att arbetsmarknaden skulle vändaoch sysselsättningen öka.Nu kan vi skriva ett nytt årtusende. Sedan några århar konjunkturen vänt. Hjulen snurrar snabbare än pålänge, och näringslivets orderböcker är välfyllda. Alltborde vara frid och fröjd. Men det finns grus i maski-neriet. Det svenska näringslivet har problem med attrekrytera kompetent personal - och detta trots attdrygt 310 000 personer, motsvarande avarbetskraften, är i någon form av arbetslöshet. Mångaav dem finns i någon av de här bokstavskombinatio-nerna.Fru talman! Det är , under brinnande högkon-junktur, som de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaoch den öppna arbetslösheten i princip borde varaobefintliga om vi ska kunna klara en kommande låg-konjunktur. I stället är drygt 400 000 människor färrei sysselsättning jämfört med . Det bildas storaflaskhalsar på ett flertal yrkesområden.Detta är allvarligt, och inte acceptabelt. Densvenska arbetsmarknadspolitiken måste förändras föratt kunna möta framtidens krav och möjligheter.Med anledning av detta yrkar jag bifall till reser-vationerna 1, 15 och 31. Jag står givetvis bakomsamtliga andra centerreservationer, men för att inteförlänga voteringen nöjer jag mig med att yrka bifalltill de tre nämnda.Centerpartiet föreslår i sin motion en förnyad ar-betsmarknadspolitik som ska syfta till att ge männi-skor de grundläggande förutsättningarna att mötautmaningar på framtidens arbetsmarknad.Den svenska arbetsmarknadspolitiken måste de-centraliseras. Det måste bli en bättre fördelning av deekonomiska resurserna, och en större satsning måstegöras på kvalificerad utbildning och kompetensut-veckling. Övergångsarbetsmarknader måste inrättasför att ge människor som gått långtidsarbetslösa möj-lighet att få kontakt med arbetsgivare.Sverige är landet annorlunda - annorlunda i denmeningen att förutsättningar och möjligheter är olikaberoende på var man befinner sig i landet. Just därförär det oerhört viktigt att arbetsmarknadspolitiken blirmer decentraliserad än vad fallet är . En ökaddecentralisering gör det möjligt att samordna insat-serna på regionalt och lokalt plan bättre än i dag.Centerpartiet föreslår att det ska inrättas ett kontorför arbetslösa i varje kommun med en personlighandläggare för att effektiva individuella handlings-planer ska kunna utformas. Den mänskliga kontaktenoch närheten till de personliga handläggarna får inteunderskattas. Ny teknik kan utgöra ett komplementtill personlig kontakt, men kan inte ersätta denna fulltut. En ny organisationsform och ett nytt regelverksom gör det möjligt att decentralisera arbetsmark-nadspolitiken kan bidra till detta.Kostnaden för arbetsmarknadspolitiken är i dagutslagen över flera olika utgiftsområden. Detta ledertill ineffektivitet och orättvisor beroende på inomvilket utgiftsområde man blir placerad. Genom attsamordna försörjningsstödet kan systemet bli effekti-vare. En större flexibilitet kan uppnås genom att för-sörjningsstödet följer personen och inte är avhängigtom man deltar i vuxenutbildning, är arbetslös ellerdeltar i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.Det ligger i allas intresse att människor kommer iarbete. Intäkterna till staten ökar i takt med att skatte-kraften stärks. Individernas köpkraft stärks, och före-tagen får avsättning för sina produkter. Samtidigtminskar vi samhällets kostnader för sjuk- och socia-lersättning. En vinna-vinna-situation uppstår.Det måste löna sig att arbeta. Den som aktivt del-tar på arbetsmarknaden ska inte lida ekonomisk skadaav det. Passivitet ska inte löna sig, utan de ekonomis-ka incitamenten ska vara så goda att de arbetslösastimuleras till att vara aktiva och ta arbeten även omdet medför krav på utbildning eller pendling. Ökaderesekostnader är en hämmande faktor för såväl ar-betslösa som anställda. Det måste kompenseras ge-nom höjda reseavdrag.Fru talman! Ett nytt arbetsliv växer fram. Delivslånga anställningarna tillhör en svunnen tid.Trygghet i arbetslivet handlar om möjlig-heten att möta de förändringar som kännetecknar detnya arbetslivet.Varje år försvinner av yrkena med lägstkrav på kvalifikationer, och ersätts av yrken medhögre krav. förnyas arbetskraften med 2 %.Resterande del av förnyelsen måste således ske ge-nom vidareutbildning av de människor som redanbefinner sig på arbetsmarknaden.I framtiden är omsättningen på kompetens änsnabbare än . För en civilingenjör eller en sjuk-sköterska kan omsättningen av kompetens handla omså korta perioder som fyra . Sedan är kunska-perna för gamla och måste förnyas eller kompletteras.Det ligger i både arbetsgivarens och arbetstaga-rens intresse att kompetensutveckling kommer tillstånd. Ett system med individuella kompetenskontonbör därför införas. Systemet ska ge möjlighet för varoch en som så önskar att själv, alternativt tillsammansmed sin arbetsgivare, spara till sin kompetensutveck-ling under skattemässigt gynnsamma former.Människor måste ges grundläggande förutsätt-ningar för att själva ta ansvar för sin kompetensut-veckling och konkurrenskraft i arbetslivet. Det ärdärför viktigt att åtgärderna inriktas på att ge alla enbra utbildningsgrund att stå på - en grund som kanutgöra starten för det livslånga lärandet.Centerpartiet menar att en utbildningsgaranti skainföras syftande till att ge alla, både arbetslösa ochförvärvsarbetande, möjlighet att komplettera en korttidigare utbildning upp till motsvarande gymnasieni-vå. Detta ska sedan kunna byggas på med kvalifice-rad yrkesutbildning eller högre studier.Bland invandrargrupperna är arbetslösheten fyragånger högre än bland svenska medborgare - dettatrots att många av de här grupperna i sina hemländerhade en lång utbildning och hög kompetensnivå i sinaarbeten. Många företagare upplever det som svårt attöversätta de här människornas kunskaper, både pågymnasial och eftergymnasial nivå, till svenska för-hållanden. översätts och valideras denna kun-skap inför exempelvis högskolestudier. Det bör varanaturligt att detta sker även när det gäller den renayrkeskompetensen. På detta sätt blir det möjligt för dehär grupperna att snabbare komma in i det aktivayrkeslivet.Möjligheten att översätta dessa gruppers kunskapoch yrkeskompetens bör finnas på centralt och regio-nalt plan. Det svenska valideringssystemet bör ävenförändras så att handläggningstiderna förkortas. Sve-rige har inte råd att undvara denna kompetens,utan måste bättre ta till vara denna lågt utnytt-jade resurs. inom t.ex. IT-branschen har insett vikten av mångfald och anställerdärför människor med olika kulturell och språkligbakgrund.Fru talman! Övergångsarbetsmarknader bör in-rättas för att underlätta för många av dem som i dagbefinner sig helt utanför den reguljära arbetsmarkna-den, främst i den rundgång som består av varvadeperioder av åtgärder och öppen arbetslöshet. På dessaarbetsmarknader är arbetskraften billigare genomt.ex. återföring av arbetsgivaravgifter.Övergångsarbetsmarknader kan och bör skapas iregionala partnerskap mellan arbetsmarknadens myn-digheter och arbetsgivare, såväl offentliga som pri-vata. Grunden bör vara att människor ges möjlighetatt komma ut i arbetslivet, i kontakt med många olikaarbetsgivare, för att fastna hos någon.Detta har man försökt och prövat på flera ställen, bl.a.i kommun i . Där har manlyckats med sådana här arbetsgivarkretsar, som mankallar det där.Sammantaget finns det mycket att göra för attstärka människor på arbetsmarknaden i . Ty-värr är regeringen senfärdig och saknar ofta kraft tillnytänkande. Vissa av de förslag som här har lagtsfram syftar rätt, men mycket mer behöver göras. OmSverige ska stå starkt inför nästa lågkonjunktur krävshelt nya strukturer, och av det ser vi inte mycket frånregeringshåll.Anf. 127 ():Fru talman! Arbetsmarknadspolitikens grundsyfteär att förstärka de arbetslösas ställning på arbets-marknaden för att de ska kunna skaffa sig jobb såsnart som möjligt efter det att arbetslösheten har in-letts. Därför är det viktigt att det finns en effektivarbetsmarknadspolitik i landet. Det är viktigt att på-peka att arbetsmarknadspolitiken aldrig ensam skaparnya arbetstillfällen eller garanterar att folk får jobb.Det är därför som vi i många gångerhar talat om arbetsmarknadspolitikens tre ben. Debestår, förutom av en aktiv arbetsmarknadspolitik, aven näringspolitik för fler jobb genom företagandesamt en ekonomisk politik för sunda och saneradestatsfinanser. Det här måste ske om vi skakunna nå full sysselsättning i landet. Tyvärr har rege-ringens politik präglats av brist på åt-gärder för framför allt fler jobb genom företagande.Vi anser att arbetsmarknadspolitiken måste ha ettunderifrånperspektiv där den enskilda individen står icentrum. Olika typer av åtgärder bör utformas utifrånett sådant perspektiv. Som liberaler anser vi att det ärden enskilda människan som i största möjliga månska ha rätten och makten att fatta beslut om sin var-dag. Det gäller även i arbetsmarknadspolitiken. Ettalltför centralistiskt beslutsfattande och en planeringuppifrån är det som allra minst gagnar en god arbets-marknadspolitik. Vi kan gärna kalla detta den djupaarbetsmarknadspolitiken som bygger på en tilltro tillindividen.Den svenska konjunkturen befinner sig i ettförhållandevis gott läge. Den öppna arbetslöshetenhar sjunkit och många har fått riktiga jobb. Men detborde ändå kunna vara ett stycke bättre. Trots attantalet personer i arbetsför ålder är fler än tidigare ärfortfarande över 400 000 färre sysselsatta i verksam-het än . Antalet personer i arbetsmark-nadspolitiska åtgärder är också betydligt fler än för ettdecennium sedan. De här siffrorna är viktiga att hamed sig när vi hävdar att vi är på väg mot full syssel-sättning och en situation med brist på arbetskraft.Detta är speciellt viktigt mot bakgrund av att pekar på att vi kan få ensituation i där arbetskraftsinvandring krävs.Då är det viktigt att vi först ser till att öka den eg-na sysselsättningen med de personer som intestår till arbetsmarknadens förfogande men som bordegöra det. Arbetsmarknaden måste helt enkelt breddasgenom att fler kommer i arbete. Annars är risken storatt vi får flaskhalsar och ökad regional obalans pådagens arbetsmarknad.En annan fara döljer sig i dagens siffror, nämligenfaran att en stor del av de mycket långvarigt arbetslö-sa kommer ännu längre bort från ett aktivt liv ochdefinitivt blir låsta i passivitet och isolering.Inom EU sägs att behöver80 % av arbetskraften fortbilda sig. Problemet är attkanske är beredda att göra det.Regeringen gör en intressant tillbakablick på1990-talets arbetsmarknadspolitik. Det kan finnasanledning att ta en sådan titt i backspegeln för attbättre kunna se i siktrutan. Arbetsmarknadspolitikenbar en väldigt tung börda då vihade efterkrigstidens värsta lågkonjunktur. Den tidi-gare borgerliga regeringen får erkännandet att förhindra att människor slogs ut och permanentlämnade arbetskraften. Det var ingen dålig målsätt-ning som man både hävdade och fullföljde. Regering-en medger nu att många människor förmodligen hadeslagits ut permanent från arbetsmarknaden om dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna hade haft enmindre omfattning under lågkonjunkturen första del. Det är ett intressant konstaterande avdagens ledande socialdemokratiska arbetsmarknads-politiker, och det står ju i bjärt kontrast mot den op-positionspolitik som Socialdemokraterna förde under90-talets början då man likt bandhundar skällde påallt vad den dåvarande regeringen företog sig.När statsministern och andra ropar ut att nu gårdet bra för kan man lätt få intrycket att detverkligen har blivit en förbättring. Ja, det har blivit enförbättring, men det är fortfarande sämre på vitalapunkter än sedan.Vi har färre sysselsatta. Vi har fler arbetslösa, sär-skilt ungdomar. Det är 120 000 fler som är utanförden reguljära arbetsmarknaden. har vi fåttnära 50 000 nya förtidspensionärer netto. Så här, , kan konstateras att det krävs ytterligare450 000 fler i arbete för att komma upp i samma nivåsom vi hade . En del har trott att vi harfler arbetade timmar. Om vi ser till den faktiskt arbe-tade tiden tillhör de länder som har lägst antalarbetstimmar inom OECD-området.Det goda konjunkturläget gör det dock nödvändigtatt lägga om arbetsmarknadspolitiken i riktning motatt arbetslösa kan få riktiga jobb så snart som möjligt.Då är det viktigt att det finns åtgärder som i huvudsakär inriktade mot utbildningsinsatser så att arbetskraf-tens kompetens kan höjas i stället för passiva åtgärdersom bara innebär att den enskilda arbetslösa kvalifi-cerar sig för en ny a-kasseperiod.Fru talman! Att ha ett arbete är inte bara av bety-delse för individens personliga ekonomi. För detflesta människor innebär värdet av att ha ett jobbockså att man har en uppgift som andra efterfrågaroch att man har tillgång till det sociala umgänge somarbetsplatsen ger. Att gå arbetslös en lägre periodutan den sociala dimension som arbetskamrater kange är oerhört negativt. Arbetet och egna inkomster ärav avgörande betydelse för alla utsatta gruppers in-tegration i samhällslivet.När kvinnorna trädde ut på arbetsmarknaden ochskaffade sig en egen inkomst gav det en ekonomiskgrund för självständiga beslut om det egna livet.Invandrarna kan inte ordna sina egna liv så längesom arbetslösheten drabbar dem i mycket större om-fattning än majoriteten av befolkningen. Extra viktigtär det sociala värdet av ett jobb för de arbetshandi-kappade. Deras ställning är alltid utsatt. De är bl.a.därför som har förordat extra satsningarpå såväl lönebidrag som anställning inom SamhallAB. Resurs är för övrigt en god förnyare avde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.Folkpartiet har föreslagit åtgärderför att arbetsmarknaden ska kunna bli bredare. Det äråtgärder som har syftat till att stimulera tjänstesek-torn, men också mer generella åtgärder för fler jobbgenom företag. Förslagen finns utförligt beskrivna ivåra riksdagsmotioner, och jag tar endast upp huvud-dragen i detta inlägg.Vi kan med stor besvikelse konstatera att rege-ringen och diverse uttalanden i rätt rikt-ning inte är villiga att satsa på en politik som stimule-rar fram fler jobb i tjänstesektorn. Industrisektorn,som har varit en så bred ryggrad i svenskt näringsliv,kommer inte ensam att kunna skapa tillräckligtmånga nya jobb framöver. Ekonomiskt har dennasektor tidigare haft en avgörande betydelse för lan-dets ekonomi. Men med den rationaliseringstakt sområder, och som krävs för att bevara konkurrenskraf-ten, räcker inte ens en mycket god tillväxt för attinom industrisektorn skapa det stora antal nya arbetensom behövs för att stoppa en hög arbetslöshet.Om arbetslösheten ska förmås sjunka och stannakvar på en låg nivå behöver sysselsättningen ökamarkant. Det är framför allt tjänste- och servicesek-torn som måste stå för ökningen av antalet jobb.Folkpartiet har lagt fram förslagtill hur man kan stimulera jobb inom tjänstesektorn,både den del som riktar sig till industri, byggsektoretc. och den del som riktar sig till hushållen.En sådan utveckling ställer höga och delvis nyakrav på arbetsmarknadspolitiken. Den ska underlättaför såväl små som större och nya företag att snabbtrekrytera arbetskraft. Den ska hjälpa arbetssökandeatt hitta nya vägar till jobb eller till kompetenshöjningoch underlätta rörlighet på arbetsmarknaden. Demånga nya former av kontrakt och anställningar somväxer fram ställer krav på förnyelse av både förmed-lingarna och åtgärdsarsenalen men också på ett flex-iblare arbetssätt.Folkpartiet stöder regeringens förslag angåendeindividuella handlingsplaner, förutsatt att dessa do-kument inte speglar ytliga kontakter mellan förmedla-re och arbetssökande. Det bör dock inte anges attdenna plan ska vara upprättade efter senast tre måna-derna, utan det bör i stället ske . Alla under-sökningar visar på att ju snabbare man sätter in åtgär-derna för en arbetslös, desto större är chansen att honeller han kommer ut i arbetslivet. då tidsgrän-sen till senast är risken stor att ingethänder förrän slutdatumet närmar sig. Det har tyvärralltför ofta inträffat då man har talatmycket om just personliga handlingsplaner samtidigtsom långvarigt arbetslösa egentligen förblivit okändaför arbetsförmedlarna.Det är nödvändigt att finna kommunikationsmo-deller som tar hänsyn till de arbetslösas rättssäkerhet.Deras utbildningsbakgrund, kulturella och yrkesmäs-siga erfarenheter bör bättre än tas till vara.Snabba kompletterande utbildningar och flexiblaprogram för ökad kompetens ska utformas i direktsamarbete med den som kommer att delta i verksam-heten. Den destruktiva tradition som "placerar" pas-siva arbetslösa i åtgärder de inte på något sätt kanpåverka kan inte rymmas i ett riktigt givande samar-bete med arbetsförmedlarna. Vanan att behandlaklienterna enbart som objekt för färdiga program ochkurser som andra har beslutat om skadar både arbets-förmedlaren och de arbetslösa.Jag har antytt att långtidsarbetslöshet är den värstaformen av arbetslöshet. Det är frustrerande, och omman inte kommer in på arbetsmarknaden snabbt ris-kerar man att slås ut , inte minstriskerar man att tappa kompetens. Därför är det vik-tigt att de långtidsarbetslösas situation uppmärksam-mas. Vi kan se att av dem som var arbetslösa i januari1994 var, enligt propositionen, en fjärdedel . Det om något belyser vikten av snabbainsatser för arbetslösa.Det finns ca 70 000 långtidsarbetslösa. Detmotsvarar av det totala antalet arbetslösa. Avdessa 70 000 var cirka hälften, 35 000, arbetslösa imer än fyra år.Regeringen föreslår att en aktivitetsgaranti införsför de personer som är eller riskerar att bli långtidsar-betslösa. Den arbetslöse ska erbjudas en heltidsakti-vitet till dess att han eller hon får ett riktigt arbeteeller kan börja i en reguljär utbildning. Dessutom skaett särskilt anställningsstöd inrättas för den som fyllt57 år och varit arbetslös i minst två år.Folkpartiet stöder grundtanken med en aktivitets-garanti, men vi inser att den reser vissaproblem och vissa frågor. Vad garantin ska innehållaverkar vara oklart, förutom att jobbsökaraktiviteterska vara prioriterade i första hand. Vilket inflytandede berörda själva har över den verksamhet som kom-mer i gång under benämningen aktivitetsgaranti ärhöljt i dunkel. Det är dock bra att även socialbidrags-tagare som står till arbetsmarknadens förfogande kankomma i fråga för åtgärden.Det särskilda anställningsstödet för den som fyllt57 år tar upp en angelägen fråga, nämligen vad somkan göras för att bryta långtidsarbetslöshet hos äldrearbetskraft. Det är tyvärr så att många arbetstagaresom har fyllt har det betydligt svårare att kom-ma in på arbetsmarknaden efter en period av arbets-löshet än vad yngre har. Många arbetsgivare är tvek-samma till om man ska anställa äldre arbetslösa sominte har kvar till pensioneringen. Vadsom dessvärre ofta glöms bort är att dessa personerhar stor erfarenhet och kompetens som kan vara braför många företag att få del av. Inte sällan kan enäldre arbetstagare utgöra en sorts eller före-bild för de yngre.Äldre arbetskraft är dessutom ofta mer trogen motsin arbetsgivare och stannar kvar på sin arbetsplats ihögre grad än yngre, som har en större tendens tillrörlighet. Att anställa en 55-åring som har cirka tio årkvar på arbetsmarknaden kan därför vara mycketlönsamt för arbetsgivaren. Intressant var att en sådanperson i radions P 1-program sade: Arbets-marknaden är full av hinder, särskilt för oss äldre.Äldre kvinnor har det speciellt svårt, var inlägget.Något för oss att fundera kring.Folkpartiet är motståndare till alla förslag som in-nebär att äldre arbetskraft ska pensioneras ut ellergenerationsväxlas från arbetsmarknaden i förtid.Sådana åtgärder är för defensiva. Därför har vi tidiga-re sagt nej till sådana förslag som OTA och genera-tionsväxling då de kom under förra decenniet, förslagsom inte visade sig hålla vad de lovade när det gälldehur många som var intresserade av dem. Dessa typerav åtgärder har markerat att man från regeringens sidainte tillräckligt insett att de äldre behövs på arbets-marknaden.Det är bra att regeringen i propositionen markeraratt förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl inte ären bra åtgärd. Det är ett steg i rätt riktning och kansägas vara ett ställningstagande bort från defensivaåtgärder för äldre arbetslösa.Folkpartiet är dock villigt att acceptera det nu fö-reslagna anställningsstödet, eftersom det syftar till attfå in den arbetslöse i en åtgärd som tydligare syftartill riktiga jobb. Ett antal invändningar mot förslagetfinns dock.Vi ser med oro på tendensen att åtgärder för deäldre arbetslösa kryper allt längre ned i åldrarna. Nuär det som är gränsen. Var kommer gränsen attgå vid nästa åtgärd? Vid eller lägre? Frågeteck-nen hopar sig. Genom att sänka åldersribban pekarman ut äldre arbetskraft som om den vore ett pro-blem.Att de som får anställningsstöd inte omfattas avturordningsreglerna är förvisso självklart när detgäller denna typ av åtgärder. Men vi skulle vilja varnaför att det inte får bli så att det sätts i system att ta inen person med anställningsstöd och behålla dennaperson för att därefter ta in en ny.