prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — har vi t.ex. också gjort den skärpningen attdet sociala måste gå in och beskriva vad man gör medde unga. Det är ju ett steg i riktning mot att få vetavad som egentligen är det bästa.Anf. 152 () replik:Fru talman! nämner inte att vimoderater var först med att plädera för medling. nämner inte heller att vi moderater varförst med att plädera för familjegruppskonferenser,något som jag uppfattar att merparten står bak-om. När det gäller medling fick vi till slut igenomvårt förslag i riksdagen.Jag har uppfattat att och jag äröverens om att det behövs frihetsberövande. har röstat för den lag som säger att ungamänniskor som gör sig skyldiga till allvarligare brottska kunna överlämnas till särskild ungdomsvård. Vimenar att frihetsberövandena ska kallas vid sina rättanamn. I förarbetet till förslaget om överlämnade tillsärskild ungdomsvård står det att vårdbehovet saknarbetydelse. Vad är detta för tydliga budskap till ungamänniskor när man ska frihetsberöva dem? Manvågar inte tala om att man frihetsberövar dem pågrund av att de har skadat sina medmänniskor. I stäl-let kallar man det för vård. Dessutom har vi sett hurdet ser ut med den där vården på en del håll.Anf. 153 ():Fru talman! ska vi debattera frågor omtrygghet. Då är det ofrånkomligt att hela debattenkommer att hänga ihop och ha ett samband. ska videbattera rättstryggheten och rättsväsendet. Och detgår inte att lyfta fram rättsväsendet och trygghetsfrå-gorna utan att titta på samhällsutvecklingen.Fru talman! För att människor ska kunna upplevatrygghet är det oerhört viktigt att vi politiker inteexploaterar människors rädsla. Jag upplever att underde senaste årens debatt har kriminalitet och brottslig-het använts i politiska syften. Ett exempel tyckte jagatt jag fick höra från talarstolen också. Manskissar upp en falsk hotbild och diskuterar att ungassyn på brott skulle vara något oroväckande. Vidaresäger man att brottsligheten bland unga exploderar nuoch att brottsligheten ökar.Fru talman! Ändå vet vi från statistik att brottsut-vecklingen inte har ökat på det sättsom det påstås i den politiska debatten. Att inte vågatitta på hur utvecklingen faktiskt ser ut är också ettsätt att skapa otrygghet för människor. Massmediernaexploaterar gärna de våldsbrott som förekommer. Detär sida upp och sida ned i tidningar där man användersig att dessa grova våldsbrott för att sälja sina tid-ningar, och det är TV-program. På det här sättet ska-par man en otrygghet hos människor.Fru talman! Med det här menar jag inte att brotts-ligheten inte är ett allvarligt problem. Varje ökning avbrottsligheten är ett stort problem. Det är ett stortproblem när vi ser att våldsbrottsligheten blir grövre.Det är någonting som vi måste ta ansvar för.Ett problem har varit att rättsväsendet, som ärkonservativt i hela sin uppbyggnad, är en ganska trögapparat att förändra. Den har genomgått alldeles förlite förändringar tidigare. måste vi anpassa rätts-väsendet till ett modernt samhälle. Vi har fått ändrapolisutbildningen för att anpassa polisens yrkesrolltill det nya samhället och till de behov som finns. Dethar skapat stora problem inom poliskåren. Detta harskett som man har varit tvungen att görabesparingar.Åklagarväsendet har genomgått en stor förändringoch en stor omorganisation och fungerar bra i dag.Domstolsväsendet är inne i precis samma process.Vi i vill framöver se en kontinuer-lig utveckling och förändring inom rättsväsendet somhela tiden pågår för att man inte ska behöva genomgådessa stora förändringar och processer som har skett.Fru talman! när vi ska prata om trygghet isamhället ska jag lyfta upp en grupp. Det är dengrupp som skapar otrygghet, nämligen de kri-minella, de som begår brott och kränker andra männi-skor. Om vi ska komma någonstans i utvecklingenoch om vi ska kunna skapa trygghet, måste vi ocksåvåga titta på den här gruppen och se vilken trygghetde kriminella har. Hur ser deras levnadsförhållandenut?Det har gjorts en undersökning av fångarnas lev-nadsförhållanden. Där tror jag att vi kan lära ossmycket om hur vi i grund och botten ska kunna för-ändra detta, fru talman.Jag ska ta några exempel från utredningen. En avsju fångar saknar fullbordad utbildning. I den övrigabefolkningen är det en av hundra. Före frihetsberö-vandet var tre av fyra fångar utan anställning. I restenav befolkningen är det tre av tio. Tre av tio fångarsaknade egen bostad före frihetsberövandet jämförtmed fyra av hundra i den övriga befolkningen. En avåtta fångar hade utsatts för våldsom har krävt läkarbehandling. Detta ska ställas motmindre än en av hundra i hela befolkningen. Densiffran säger också att mycket av brottsligheten ochvåldsbrottsligheten är någonting som pågår mellan dekriminella. En kriminell löper mycket större risk attbli utsatt för våld än vad befolkningen i genomsnittgör.Fångarnas situation framstår som allvarlig närman ser alla brister och alla problem sammantagna.Om vi ska kunna skapa trygghet i samhället tror jagatt det är dessa brister som vi måste möta på ettmycket tidigare stadium. Därför är det som visas iden senaste välfärdsundersökningen allvarligt. Denvisar hur oerhört hårt neddragningarna drabbar. Vivet att barn som har särskilda behov inte får demtillgodosedda. Vi vet att barn som mår psykiskt dåligtkan få stå i väntekö i ett år.Jag tror att vi kan lära oss väldigt mycket av attstudera hur våra fångar ser ut . Hur ser deraslevnadsförhållanden ut? Hur ser deras bakgrund ut?Om vi kan möta det och skapa trygghet på dessaområden för de barn som växer upp , kommer viatt kunna minska kriminaliteten.Fru talman! Jag vill avsluta med att säga att rätts-väsendet också behöver mer resurser. Vi behöver flerpoliser, och vi behöver mer pengar till domstolsvä-sendet. Vi behöver få hela rättskedjan att fungera.Under de senaste åren har man återigen kunnattillföra medel till rättsväsendet. Men vi står ocksåinför ett vägval. Ska vi bara svara på de ökade pro-blemen i samhället genom att öka resurserna till rätts-väsendet och tro att det kommer att lösa problemen?Vi står inför det vägvalet. Ska vi kunna möta detrygghetsproblem som finns i samhället och skapaökad trygghet för alla krävs det att vi har en realistiskbild av hur mycket vi kan satsa på rättsväsendet, avhur mycket vi behöver satsa på barnpsykiatrin, av hurmycket vi måste satsa på att barn som går i skolan fåren fullvärdig utbildning.Vi får inte tro att trygghet enbart skapas genommängder av poliser på gatorna. Trygghet skapas närvi får trygga människor i samhället som får växa uppunder bra levnadsförhållanden och när man från sam-hället kan möta de människor som har problem ochbehov på ett bra sätt. Då har vi kommit en bra bit påväg för att öka tryggheten i Sverige.Anf. 154 () replik:Fru talman! Först vill jag instämma i det sista somAlice sade, att trygghet för våra barn är enförutsättning. Men då hoppas jag också att AliceÅström är överens med mig om att en förutsättningför sådan trygghet är en trygghet i familjerelationen,som förutsätter att föräldrar känner att de har rådighetöver sina liv.Sedan var oroad över att jag redovi-sade den undersökning som gymnasisten HenricCarlsson i hade genomfört. och jag är oroade över den attityd som kom frami undersökningen, nämligen att de som hade snattatsjälva tyckte att det var legitimt, att allt var i sin ord-ning.Jag undrar om inte oroar sig över attdenna attityd finns och är utbredd bland just dem somgör sig skyldiga till snatteri och om inte beredd att kämpa mot en sådan attityd.Anf. 155 () replik:Fru talman! Jag ska börja med det sista. Det ärsjälvklart inte positivt om ungdomar tycker att snatte-ri inte är något problem. Det är självklart att vi helatiden måste försöka lära våra barn och unga vad somär rätt och fel. Men jag tror att det är fel att framställadet som om det har skett en förändring i Sveri-ge, som om ungdomar inte tror på lag och ord-ning och har blivit mer kriminella eller normlösa. Jagtror att det är att ge fel bild av dagens ungdom.När vi beskriver ungdomar kan det låta somom de inte tar ansvar. Jag möter väldigt många an-svarstagande unga som verkligen vet vad som ärskillnaden mellan rätt och fel.När det gäller tryggheten i familjen är föräldrarnaviktigast. Det är också viktigt att föräldrarna kan görasina val. Men i de fall där det går snett för de unga ärdet ofta familjesituationen som är det stora problemet,och det kan man inte möta.Anf. 156 () replik:Fru talman! Det är inte bara jag som uttrycker oro.Jag vill påpeka att den unge mannen, , skrev till mig eftersom han själv hade blivit oro-ad. När de unga själva blir oroade tycker jag att detfinns skäl för oss att ta det på allvar.Det glädjande är att , och natur-ligtvis merparten av våra unga, har denna uppfattningoch reagerar mot de andra attityderna. Det om någotär en garanti för att det kanske kan bli bra i framtiden- en mycket bättre garanti än att höra lite mer 68-flummig diskussion om kriminalpolitik.Anf. 157 () replik:Fru talman! När själv avslutar medatt säga att merparten av ungdomarna reagerar ochinte har den synen skiljer det sig lite grann från denhotbild som framförde här tidigare.När det gäller 68-flummighet måste jag säga nå-got om högern och , som ständigt pratarom föräldrarna och föräldrarnas ansvar. Får de väljaprivata dagis och privata lösningar, och satsar man påfamiljen, så kan det lösa de här problemen.De barn jag möter, som sedan hamnar på ung-domshem och på fängelser, är ofta barn från miss-bruksmiljöer, barn som misshandlas av sina föräldrar,barn som utsätts för sexuella övergrepp, osv. Gör manen undersökning på våra anstalter och tittar på hur deintagnas familjeförhållanden under uppväxten såg uthandlar bristerna där inte om att föräldrarna inte fickvälja privat dagis i stället för kommunalt. Det är heltandra sociala problem.Högern säger ständigt: Satsa på familjen så löserdet sig! Men då lämnar vi de här barnen ensamma ifamiljer där de bryts ned ännu mer, och det kan aldrigvara någon lösning.Anf. 158 () replik:Fru talman! tog upp fångarnas situ-ation. Vad görs åt detta i dagens kriminalvård? Be-sparingarna, som också nämnde tidiga-re, har varit och är så tuffa att det inte finns mycketkvar av rehabiliteringsmöjligheter. Vi har också undersökning av hur många förbrytare som åter-faller. Här borde vi ha en kraftig satsning, särskilt påförstagångsförbrytare men även en möjlighet attkomma tillbaka.Jag anser att vi måste visa respekt för våra med-människor. Vi vuxna måste vara förebilder och ge rättsignaler om vad som är rätt och fel. Det kan gällabåde snatteri och annat.Anf. 159 () replik:Fru talman! Jag kan bara instämma i att vi vuxnamåste vara goda förebilder och ge rätt signaler. Jagsade också mycket tydligt här att jag inte anser att detinte skulle vara ett bekymmer om man inte ser vadsom är rätt och fel. Men jag tycker också att det ärviktigt att lyfta fram att ungdomar generellt sett harmycket bra attityder.När det gäller besparingar inom kriminalvårdenoch de satsningar som skulle behöva göras där - ochdet sade jag också i själva budgetdebatten - beklagarjag att vi inte har kunnat få mer pengar till kriminal-vården. Det behövs göras stora satsningar, och detbehövs göras mer när det gäller behandlingssidan.Men jag tycker också att det är viktigt att peka påatt när vi ser ungdomar som inte avslutarskolan, när vi ser ungar som börjar hamna snett,måste vi satsa. Vi kan inte vänta ända tills de harhamnat inom kriminalvården. Det är där vi har väg-valet och kan avgöra var vi ska satsa pengarna.Jag vill gärna satsa mer pengar på kriminalvården,men jag vill också se till att det finns pengar att satsapå kommunen och de unga som ger exakt sammasignaler som när det gäller fångarnas levnadsförhål-landen. Jag tänker inte vänta tills de är inom krimi-nalvården innan de får hjälp.Anf. 160 () replik:Fru talman! Jag vill säga att man ju ock-så kan satsa på brottsförebyggande arbete. Men vikan aldrig komma ifrån att vi har den situation vi harinom kriminalvården och de människor som finnsdär. De kan man ju inte bara kasta bort, utan vi måstegöra något åt den situationen. Man måste göra både-och.Anf. 161 () replik:Fru talman! Jag delar definitivt den uppfattningen.Jag sitter själv i och ser hurhårt besparingarna slår. Jag önskar också att det fannsmer pengar inom kriminalvården. Jag menar att vimåste satsa på de människor som finns där. Vi måsteförsöka göra både-och.Men jag måste ändå poängtera att vi står inför ettvägval. Om jag har kan jag bestämma mig föratt använda av dem för att försöka lösa de pro-blem som redan har uppstått. Men jag kanske måstelägga undan därför att jag vet att de saker somkommer framöver också behöver resurser.Vi måste kunna satsa ute i kommunerna. Vi måstekunna se till att de barn som far illa får stöd och hjälp.Men jag hoppas också att vi till nästa budget skakunna satsa mer pengar på kriminalvården och demänniskor som redan har farit illa i systemet för attförsöka ge dem möjlighet att rehabiliteras och kommatillbaka i samhället.Anf. 162 ():Fru talman! Jag tänker ta upp ett mer teknisktproblem, som är väl så viktigt med tanke på allas vårtansvar med anledning av Förintelsen.På senare tid har uppkommit en debatt om huru-vida svenskar bosatta i som deltagit i Förin-telsen ska kunna lagföras i i dag.Mot detta har invänts att hur allvarliga brotten änär är de preskriberade. har inte som andravästländer sett till att under löpande preskriptionstidbesluta om förlängning av preskriptionstiden.Enligt allmänt vedertagna rättsprinciper, och dåframför allt legalitetsprincipen, är det inte möjligt att inuläget besluta om utökad preskription eller att pre-skription över huvud taget inte är möjlig.Fru talman! Allmänt sett skulle man kunna sägaatt krigsförbrytelser som folkmord är av en sådanbrottskaraktär att de enligt naturrättsliga principeralltid kan beivras.Redan byggde på att undernazitiden lagliga handlingar blev förklarade somolagliga och straffvärda.Ett problem kan vara att efter kriget lag-stiftat om brott mot folkrätten och aktivt tagit ställ-ning till vad som ska vara straffbart och dessutomvilken preskriptionstid som ska gälla. I ett sådant lägemåste det vara svårt, men inte helt omöjligt, att fallatillbaka på naturrättsliga resonemang.Fru talman! Vad man under alla förhållan-den kan göra är att utreda preskriptionstiden förframtida brott mot folkrätten, och då överväga att heltslopa reglerna om preskription samt att tillträda Eu-ropakonvention nr 82 av omickepreskription av brott mot mänskligheten och avkrigsbrott.Fru talman! Man skulle också kunna överväga enlagstiftning av innebörd att lagföring av tidigare be-gångna men preskriberade folkrättsbrott kan ske, menatt ansvar ej kan utkrävas. Detta i syfte att bringaklarhet i vad som har skett, ett slags sanningskom-mission men inom ramen för det reguljära rättsväsen-det.Ett dylikt förfarande finns enligt § 37lagen om unga lagöverträdare, vilken syftar till att irättegång klarlägga vad den minderårige, som inteuppnått straffmyndighetsåldern, gjort sig skyldig till,s.k. bevistalan.Tack, fru talman!Anf. 163 ():Fru talman! Brottsligheten har i dagens Sverigenått en sådan nivå att den märkbart påverkar männi-skors välfärd och livskvalitet. Många säger att de intevågar ge sig ut efter mörkrets inbrott. Man vågar intevittna. Man är rädd för att ens butik ska rånas. T.o.m.poliserna är rädda för den växande nazismen. Dekänner sig hotade.Rättsväsendet klarar inte av att bryta brottskurvanoch ge människor den trygghet de har rätt att kräva.Vi måste alla hjälpas åt, och hjälpas åt att före-bygga brott. Det räcker inte med bara uttalande, utandet krävs handling.De ideella insatserna i det brottsförebyggande ar-betet är stora, och de fyller en stor funktion.Men det behövs också närpoliser som har på sittansvar att hålla ihop och driva fram det brottsföre-byggande arbetet. Men det är allt färre närpoliser pådessa positioner. Hur ska detta förklaras när just detbrottsförebyggande arbetet ska lyftas fram inför ord-förandeskapet i EU?År 1994 infördes ju närpolisorganisationen. Denställde vi i oss bakom. Vi tror på denidén. Men den måste naturligtvis ges förutsättningaratt fungera. Det måste finnas poliser på tjänsterna.Jag har från denna talarstol på-talat situationen om brist på poliser. är det värreän någonsin.Jag kan ta som exempel. Där sker det nuytterligare en omorganisation - jag vet inte vilken iordningen - där närpoliserna flyttas om till utryck-ningsenheter. Det är så på flera håll inom den skånskapolisen.Närpoliserna är ju navet i den brottsförebyggandeverksamheten. Det är sagt att av deras tid skaanvändas till just det brottsförebyggande arbetet i storsamverkan.Det finns inte poliser att få tag på säger polische-ferna. Det har vi tidigare hört från de norra delarna avSverige. är det likadant över hela landet. Även desom tog beslutet att stoppa polisutbildningen inser säkert att det var ett felaktigt beslut. Detär bara att konstatera. Men om man har fattat ett fel-aktigt beslut måste man ju rätta till det, och det tar tid.De 50 platserna till , som enligt löfte skastartas , är bra. Men det är bara en liten del. Utbildningen behöver utökas på fler stäl-len.Vi vet alla att medelåldern är hög bland poliserna.Det tar tid att bara hinna ifatt pensionsavgångarna.Det tar också att genomföra enutbildning. Vad gör vi ?Centerpartiets förslag är att anställa civila. Detfinns t.ex. många inom försvaret som har en kompe-tens som är välbehövlig att komplettera inom polisvä-sendet.Låt de poliser som finns göra det som de är brapå. Låt poliserna ute på fältet själva bestämma när deska arbeta. Poliserna måste ju finnas när medborgarnahar som störst behov. Det måste finnas poliser i allakommuner. Det måste finnas poliser som kan kommaut när invånarna ringer. Om man blivit rånad, utsattför våld eller stöld, kan man inte bara få svaret: Vihar tyvärr ingen bil att skicka ut.Fru talman! En annan sak som jag vill lyfta framär att det inte får vara plånboken som styr så att dekommuner som har råd att anställa ordningsvakteroch installera larm kan köpa trygghet.Enligt en rapport är omsättningen för vaktbola-gens verksamhet lika stor som, eller kanske större ,polisens del av budgetkakan. Man kan ställa sig frå-gan, som en BRÅ-forskare gjorde: Är detta en börjantill privatisering av rättsväsendet? Från Centerpartietssida är vi mycket oroade över denna tendens.Fru talman! Låt oss förbättra arbetsmiljön för attbehålla de poliser vi har. Att vara polis är ett utsattyrke. Man tar stora risker. Det är ett dygnetruntarbetesom sliter hårt. Vi får inte förbruka vår personal.Alltfler av offentliganställda, där vi finner många somarbetar inom rättsväsendet, får symtom som utbränd-het och stress. Det gagnar ingen. Det gäller poliser.Det gäller åklagare. kunde man läsa om enchefsåklagare som hade 80 timmars övertid i novem-ber.Det gäller domare, t.ex. i hovrätterna, som varjevecka måste använda en del av helgen till hemarbete.De behöver egentligen ha tid till eftertanke införformandet av beslut, så att det blir beslut med kvali-tet. Det är det vi medborgare förväntar oss.Just nu arbetas det febrilt i medbesparingar på . De mindre tings-rätterna har den högsta procenten och det är detsam-ma som att lägga ned dem och centralisera tings-rättsorganisationen.Centerpartiet vill varna för att göra om sammamisstag inom som man har gjort hospolis och åklagare, att säga upp civil personal.Justitieministern sade i ett interpellationssvar un-der tisdagen att inte hade några invänd-ningar mot sammanslagningen av ochSollentuna tingsrätter. Jag är förvånad över den tolk-ningen. Jag har i alla fall en reservation tillsammansmed flera andra där vi säger att vi vill se ett helhets-förslag efter en utvärdering av de försök som pågåttoch ha upp beslutet på bord innan föränd-ringarna görs. Att ta bit för bit, som det görs nu iDomstolsverkets och regeringens regi, utan någonplan, gagnar inte verksamheten.Domartjänster kan inte sägas upp. Besparingarnagörs i så fall på övrig personal. Vem ska då göraderas arbete? Domarna har inte den kompetensen ochdessutom blir timpenningen hög.Fru talman! Det har påannonserats mer medel ivårbudgeten till rättsväsendet. Det tycker jag är posi-tivt. Men vi måste se hela verksamheten mer långsik-tigt för att upprätthålla rättstryggheten och ta vara påden kompetens som finns inom vårt rättsväsende.Vad ska de ekonomiska resurserna till domstolar-na i t.ex. vårbudgeten användas till? Dessa borde välvara med i helhetsarbetet för att få samverkan ochlångsiktighet i rättsarbetet.Anf. 164 (mp) replik:Fru talman! Detta liknar en budgetdebatt, en ge-nomgång av alla områden inom rättsväsendet. Mendet skulle väl handla om trygghet. Det var väl detsom var temat.Jag återkommer till rättsväsendet. Enbart merpengar till rättsväsendet kan inte ge trygghet i sam-hället, även om det finns brister, som redovisat. I inledningen på sitt anförande pekarhon på att brotten ökar, att vi inte kan stävja dem ochatt ingen vågar vittna. Det är också farligt att vi poli-tiker ger en sådan bild. Det skapar rädsla och rädslager inte trygga människor. Det anser jag vara mycketfarligt.Vi måste som politiker nyansera oss, speciellt vi ijustitieutskottet som har kunskaper. Det är inte allabrott som ökar. Vissa brott ökar och andra brottminskar. Det är inte så att människor i stor utsträck-ning inte vågar vittna. Det har hänt i vissa fall somtidningarna har uppmärksammat. Men jag tycker attdet är farligt om vi som är politiker också skapar denrädsla som massmedierna gärna vill ge sken av.Anf. 165 () replik:Fru talman! Först och främst kan jag säga att justatt det finns polis i varje kommun inger invånarna därtrygghet.Jag talar också i min inledning om brottsförebyg-gande arbete. Brottsförebyggande arbete ska göras ibred samverkan, men det är polisen som har uppgif-ten att hålla ihop det. Man kan inte bara förlita sig påde ideella krafterna, utan det måste vara någon somhåller ihop arbetet. De ideella krafterna orkar hålla påett tag, men inte en längre tid.Anf. 166 (mp) replik:Fru talman! Trygghet kan inte bara skapas av an-talet poliser, utan det handlar naturligtvis om hurpoliserna arbetar och vad det är viktigt att dessa poli-ser gör.Man kan inte prata generellt heller, för det serväldigt olika ut i olika geografiska delar av verksam-heten. Det är det jag efterlyser, att vi inte generalise-rar så mycket och angriper i stort, utan att vi ocksåselekterar informationen så att den ger en riktig bild.Anf. 167 () replik:Fru talman! Jag har varit på många olika ställen ilandet och mött just de här farhågorna, så det är intenågot specifikt för det ena eller det andra stället. Detär oro ute i verksamheten. Då måste man tala om det.Det vore fel att undanhålla detta, särskilt på den härplatsen. Man måste tala om hur situationen är, beskri-va den.Jag tror att man behöver arbeta förebyggande ochatt parterna inom rättsväsendet måste finnas som enviktig ryggrad i vår rättstrygghet.(forts. 3 §)AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till då frågestunden skullebörja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.00.2 § FrågestundAnf. 168 TALMANNEN:Regeringen företräds av vice statsministerLena-Hjelm , jordbruksminister , utrikesminister , statsrådetMona och utbildningsminister fram.Vice statsministern besvarar allmänpolitiska frå-gor. Frågorna till övriga statsråd förutsätts beröraderas respektive ansvarsområden inom regeringen.Ordet är fritt.TeliaAnf. 169 ():Fru talman! Min fråga riktar sig till vice statsmi-nistern och berör ett TT-meddelande om försäljning-en av . Man har refererat att delar av skabörja säljas ut redan i vår. Det tycker vi är bra. För-säljningssumman ska delat användas till amorteringenav statsskulden, som kostade oss 114 miljarder förraåret, och också till att ta ett statligt ansvar för digitalallemansrätt.Vi har likvärdiga kommunikationer när det gällervägar, post och telefoni i . Vi måste också halikvärdiga möjligheter för datakommunikation. Enenkel ISDN-uppkoppling som är mindre än bredbandkostar i en stad.