prot · GN0976 · 2000-03-08 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1999/2000:76Onsdagen den 8 marsKl. 09.00 - 17.5819.00 - 23.00Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------------1 § Anförande av talmannen med anledning avinternationella kvinnodagenAnf. 1 TALMANNEN:Ärade riksdagsledamöter! är det 55 årsedan. Mer än ett halv århundrade har förflutit sedanFN-stadgan slutförhandlades och godkändes av 850delegater från 50 länder i på våren1945.Redan de inledande välkända orden slår fast föl-jande: "Vi, de förenade nationernas folk, besluta - - -att ånyo betyga vår tro på de grundläggande mänskli-ga rättigheterna, på den enskilda människans värdig-het och värde, på lika rättigheter för män och kvinnor- - -. "Så avgörande ansågs dessa kvinnors och mäns li-ka rättigheter vara att de gavs denna framträdandeplats. stadga var den första inter-nationella överenskommelse som hävdade könensjämlikhet som en grundläggande mänsklig rättighet.Till grund för detta fanns insikten att de livsavgö-rande frågor mänskligheten står inför endast kan fåsin lösning om vi förmår ta alla människors kunska-per, erfarenheter och engagemang till vara.Målet i inledning, "att rädda kom-mande släktled undan krigets gissel", var och är dettydligaste uttrycket för detta. För freden och frihetenbehövs både kvinnor och män. Det gällde då, och detgäller nu.Detta visste också alla de som för ett århundradesedan kämpade för allmän och lika rösträtt. Insikt,kunskap och tillit till det gemensammas möjligheteratt skapa en bättre framtid är grunden för fredligutveckling.Det är nu nära sam-manfattade kravet på kvinnlig rösträtt i en motionfrån 1904 med orden "därför att sålunda med ett orddet är till gagn för kvinnan och till gagn för samhäl-let".Då gällde det en grundläggande medborgerlig rät-tighet, dvs. att delta i de gemensamma besluten omvår framtid. Men ord gäller likamycket än alla medborgares rättigheter, ochskyldigheter, ur alla aspekter som unika individer -"därför att - - - det är till gagn - - - för samhället. "När bildades saknade de flestakvinnor i världen rösträtt. finns det bara någrafå länder kvar där halva befolkningen saknar grund-läggande medborgerliga rättigheter. Likväl vet vi attorden i , i deklarationen om de mänskligarättigheterna, i alla de konventioner som överens-kommits , har mycket lite med verklighe-ten att göra för miljarder av kvinnor över hela vårjord.Låt oss tänka efter denna dag. Vad betyder dehögtidliga orden för den kvinna i vårt land som iständig skräck måste söka skydd hos kvinnojourerundan våld och förnedring för sig och sina barn? Vadbetyder de högtidliga orden för den kvinna som leveri något av de många länder där småflickor könsstym-pas till priset av livslångt lidande och t.o.m. död? Vadbetyder de högtidliga orden för den flicka, på väg attbli kvinna, som utsätts för gruppvåldtäkt eller säljssom en vara, utnyttjas och förnedras av män? Vadbetyder de högtidliga orden för oss alla när sexuelltvåld mot kvinnor och barn sprids som underhållningöver hela världen med hjälp av teknikens senastelandvinningar?Ärade ledamöter! Det tog oss ett århundrade attkomma dithän att riksdag och regering när-mar sig målet att i ordets sanna bemärkelse represen-tera alla medborgare - kvinnor och män.Folkstyret har vunnit fram-gångar också internationellt. Dit har vi nått genomsamarbete mellan kvinnor och män. Men för respek-ten för de mänskliga rättigheterna, för de lika rättig-heterna för män och kvinnor, i ett globalt perspektiv,innebar inte det tillräckliga stegframåt.I dag är det den första internationella kvinnodagendetta nya århundrade, detta nya årtusende. Vad voremer värdefullt än att då samlas kring föresatsen attdet århundrade som ligger framför oss ska innebä-ra genombrottet för respekten för varje människasunika och okränkbara värde?Så låt därför denna stund vara ett uttryck för den-na föresats. Vårt uppdrag är viktigt och allvarligt, detfordrar engagemang, och det innebär oftast vardagligtslit, ibland också besvikelser och motgångar. För attorka måste vi därför också unna oss glädjen över detvi faktiskt har uppnått, över det rikare liv som bådekvinnor och män ges möjlighet till när vi alla, bådekvinnor och män, äntligen fritt kan utveckla våraunika personligheter och leva och arbeta tillsammans,i respekt och förtroende för varandra. (Applåder)2 § AvsägelseTalmannen meddelade att () av-sagt sig uppdraget som ledamot av fr.o.m.den 1 maj 2000.Kammaren biföll denna avsägelse.3 § Anmälan om inkomna faktapromemoriorom förslag från Europeiska kommissionenTalmannen anmälde att följande faktapromemori-or om förslag från Europeiska kommissionen inkom-mit och delats ut till kammarens ledamöter:Ändrat förslag till rådets direktiv om rekonstruktion,likvidation och konkurs av kreditinstitutKOM (88) 4 och KOM (85) 788Genomförande av principen om likabehandling avenskilda personer oavsett ras eller etnisk bakgrundKOM (1999) 566Inrättande av allmänna ramar för likabehandling iarbetslivet, arbetslivsdirektivet KOM (1999) 5654 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKulturutskottets betänkande 1999/2000:KrU8Trafikutskottets betänkande 1999/2000:TU4Bostadsutskottets betänkanden /2000:BoU6 ochBoU75 § betänkande 1999/2000:AU6Jämställdhetspolitiken (skr. 1999/2000:24).Anf. 2 ():Fru talman! Fru talmannen har inlettdagens debatt om jämställdhetspolitiken med anled-ning av att det är . Upp-maningen till samling kring föresatsen att detta nyaårhundrade, detta nya årtusende, ska präglas av re-spekt för allas lika värde ställer vi moderater oreser-verat upp på. Jag utgår från att de flesta talare i dagkommer att anknyta till det faktum att det är deninternationella . Jag skulle emellertidockså stillsamt vilja erinra om att det också är as-konsdagen . Det är inte så att jag vill uppmanaregeringen till botgöring genom att beströ sig medaska, men lite mer ödmjukhet i framtoningen vorefaktiskt mycket klädsamt.Regeringens skrivelse om jämställdhetspolitikeninför inleds med en proklamation om att vii har kommit längst i världen på området. "Videlar gärna med oss av våra erfarenheter, vi exporte-rar gärna vår svenska modell för jämställdhet." Vi skagå ut och frälsa världen! - vare sig världen har frågatefter detta eller inte. Osökt kommer man att tänka påde medeltida korstågen.I förordet hänger sig regeringen i övrigt åt tankarsom har sina rötter i den sociala ingenjörskonst somsåg dagens ljus . Regeringen vill bl.a. attriksdagen ska ta ställning till vilken livsform som "ärlycka egentligen" för männen och hur vi ska skapa ett"eget livsrum" för kvinnor där de slipper besväras avsina barn. Regeringen medger också att dess försökatt ytterligare slå sönder existerande familjestrukturerär ett fullskaleexperiment som den själv inte vet hurdet kommer att utfalla och vars motstycke saknas ivärlden i övrigt.För Moderata samlingspartiet står det klart att detinte är politikens uppgift att styra och ställa medmänniskors familjeliv, med den allra mest privatasfären, för att skapa vad det politiska etablissemangetför närvarande anser vara högsta möjliga lycka elleregna livsrum åt medborgarna. Vi menar att politiker-nas uppgift är att skapa möjligheter och mångfald såatt vuxna myndiga människor själva kan utforma sinaliv på det sätt som var och en, ensam eller som en delav ett hushåll, själv önskar. Det måste bli möjligt atträcka till i vardagen.Det är just detta - att räcka till i vardagen - somär så många människors allt överskuggande problem.Särskilt för barnfamiljer är det mycket svårt att hinnaoch orka leva upp till de oförenliga krav somföräldraskapet och arbetet ställer. Huvudproblemetför unga barnfamiljer är inte om det finns si eller såmånga procent kvinnor i olika församlingar - någotsom regeringen ägnar en stor del av sin skrivelse åtatt redovisa. Dessa familjer har helt andra problem.Det visar sig nu att unga människor väntar allt längreupp i åldrarna med att sätta barn till världen. Födel-setalen faller också dramatiskt och är nu de lägstanågonsin. Oss moderater förefaller det som om detfinns allvarliga systemfel i världens mest jämställdaland.I sammanfattningen uppger regeringen att arbetetmed att bryta den könsuppdelade arbetsmarknadenoch de könsbundna utbildningsvalen, liksom insatserför att stimulera kvinnors företagande, är områdensom bör prioriteras. Moderata samlingspartiet in-stämmer i detta men beklagar att skrivelseninte innehåller några som helst förslag till förändring-ar i dessa avseenden som kan leda till en mer jäm-ställd arbetsmarknad.Regeringen skriver att som enda land fåttanvända av programinsatserna i mål 4 till denoffentliga sektorn, beroende på att denna sektor sva-rar för så stor del av de svenska kvinnornas arbets-kraftsdeltagande - en sektor som är mycket känsligför strukturförändringar och rationaliseringar. Sist-nämnda har blivit övertydligt , dåantalet anställda i kommuner och landsting sjunkitmed ca 150 000 personer, varav kan beräk-nas ha varit kvinnor. Kvinnors arbetsmarknad ärsåledes mycket sårbar.I förslag av den 8 september1999 till rådets rekommendation om genomförandetav medlemsstaternas sysselsättningspolitik riktaskritik mot bl.a. för att här råder stor segrega-tion mellan könen i olika yrkeskategorier och för attvi har den största skattebördan på arbetsinkomster ihela EU - mot EU:s genomsnitt på . Detslås fast att bör vidta åtgärder för att minskainkomstskattebördan med tyngdpunkt på lågin-komsttagare och av jämställdhetsskäl utreda på vilketsätt könsuppdelningen i olika sektorer och yrkeskate-gorier kan minskas.Vi anser att regeringen bör vidta åtgärderför att efterkomma kommissionens rekommendatio-ner. Den socialdemokratiska regeringen brukar juberömma sig av att ha haft ett avgörande inflytandepå Amsterdamfördragets utformning så att EU harblivit en sysselsättningsunion. Då är det mycketmärkligt att just år struntar i kommis-sionens och rådets rekommendationer.Den stora könssegregationen i är bl.a. eneffekt av att vi har en så stor offentlig sektor. Deoffentliga monopolen inom kvinnodominerade verk-samhetsområden som utbildning, sjukvård och barn-och äldreomsorg medför också inlåsningseffekter förkvinnorna. Avsaknaden av en marknad i ordets rättabemärkelse har lett till en dålig löneutveckling förstora kvinnogrupper.Arbetsmarknadsutskottets ledamöter är just hem-komna från en utskottsresa till och . IWashington fick vi en föredragning som visar attUSA har haft en precis lika kraftig ökning av kvin-nors sysselsättningsgrad som under moderntid. För socialdemokraterna i utskottet kom dettanärmast som en chock, av reaktionerna att döma. Hurkunde öka kvinnors sysselsättning så mycketutan att bygga ut den offentliga sektorn - och därmedhöja skattetrycket - som vi har gjort i ? Ame-rikanarna förstod inte frågan. Arbetskraftsbehoveninom typiskt kvinnliga verksamhetsområden somsjukvård och utbildning har ökat, och alltså får flerkvinnor jobb. Men för det behövs det väl ingen över-tung offentlig sektor, resonerar man i USA.Så resonerar Moderata samlingspartiet också.Varför skulle just vi kvinnor behöva en typ av skyd-dad verkstad? För utskottsmajoriteten återstår attförklara för sjuksköterskorna på sjukhusvarför de anses mindre jämställda än sina landstings-anställda kolleger på , eller för dekvinnliga lärarna i friskolan i i min hem-kommun varför de är mindre jämställda änkollegerna i kommunens skolor.Snarare finns det väl mycket som tyder på motsat-sen. Under valrörelsen gjorde SKAF en under-sökning bland de medlemmar som tidigare hade ar-betat i offentlig sektor men gått över i privat verk-samhet om hur de upplevde sina arbetsförhållandenpå det ena och det andra stället. Det var slående hurnästan alla som gått över i privat verksamhet vittnadeom att de var mycket mer tillfreds med sin arbetssitu-ation . De upplevde att de hade fått större möjlig-heter till inflytande över verksamheten, till påverkanav det egna arbetet, till planering av de egna arbetsti-derna m.m. Löneutvecklingen hade också blivit mergynnsam. Detta anser vi moderater vara tecken på ettmer jämställt arbetsliv, inte mindre. Därför är det såviktigt att vi bryter upp de offentliga mono-polen.Moderata samlingspartiet vidhåller sitt motståndmot kvotering eller positiv särbehandling. Vi ser enbetydande risk för att man genom kvotering skyleröver symtomen i stället för att åtgärda de underlig-gande problemen. Makt och inflytande i olika delarav samhällslivet kan inte bli föremål för fördelnings-politik. Makt är någonting som enskilda människorskaffar sig genom kompetensuppbyggnad, nätverks-byggande och målmedvetet arbete.I stället för på kvotering har vi moderater satsatstort på kompetensutveckling och mentorskap förvåra kvinnor. I kommunerna och landstingen har detvisat sig vara en mycket bra metod för kvinnorna attnå högre positioner. Vi moderatkvinnor kan iblandkänna otålighet över att utvecklingen inte går i dentakt som vi skulle önska, men vi är ändå övertygadeom att det i det långa loppet är den enda hållbarastrategin.Jag talade inledningsvis om vikten av att räcka tilli vardagen. Till den bilden hör också att det måstevara möjligt att leva på sin lön och att ha kontrollöver familjens ekonomi. De höga skatterna och deextrema marginaleffekterna av skatte- och bidrags-systemen tvingar in många i ett ovärdigt bidragsbero-ende. Att tvingas leva ur hand i mun utan några mar-ginaler skapar otrygghet. Vi förordar en rejäl sänk-ning av skattetrycket.I ett läge där inte mindre än 200 000 hushåll iSverige inte kan leva på sin lön utan är beroende avsocialbidrag för sin försörjning trots att de har arbetepågår nu en debatt om att lagstifta om sänkt arbetstid,något som skulle få allvarliga konsekvenser för detsvenska välståndet och hushållens ekonomi enligtbl.a. den analys som presentera-de . som ofrivilligdeltidsarbetslöshet beskrivs som ett mycket stortproblem vill regeringen och dess stödpartier tydligengöra hela svenska folket deltidsarbetslöst.Moderata samlingspartiet motsätter sig bestämt enlagstiftad arbetstidsförkortning. Vi anser inte att detkan komma i fråga att förbjuda vuxna människor attarbeta så mycket som de själva önskar. Vi anser detdirekt cyniskt att tvångsvis minska människors avlö-nade arbete till förmån för det oavlönade hemarbetetmed de betydande välståndsförluster en sådan reformskulle innebära. Att tvinga ännu fler familjer till soci-alkontoret är inte ett steg mot ökad jämställdhet.Kvinnorna måste tillåtas att tjäna pengar för att blijämställda med männen. Vi förordar i stället att kvin-norna avlastas en del av det obetalda arbetet genomatt skattesystemet bäddar för en marknad för hushåll-snära tjänster.Arbetstidsförkortningen ska betalas genom ökadproduktivitet, säger en del. Det innebär alltså attsamma arbetsuppgifter ska utföras . Detsäger sig självt att det inte kan vara rätt metod attkomma till rätta med de ökande stressrelaterade sjuk-domarna. Boten mot dessa måste i stället vara attgenom ekonomisk tillväxt få resurser att anställa flerpersoner i de verksamheter där underbemanning nuhåller på att knäcka den personal som finns kvar.Även på arbetstidsområdet måste det finnasmångfald och valfrihet. Olika människor har olikaönskemål och behov. En och samma individ har oftaolika preferenser under olika skeden i livet. Utifrånaspekten att människor ska må bra är därför indivi-danpassad arbetstid bättre än generella regler. Ar-betstidens längd och förläggning ska därför avtalasindividuellt mellan arbetsgivaren och arbetstagaren.Det kan gärna innebära kortare arbetstid för den somså önskar, men det är individen som ska välja - intevi politiker.Vi moderater står för en politik som genom sänk-ning av skatten på arbete gör det möjligt för den somvill korta sin arbetstid att leva även på en deltidslön.Den som vill ska naturligtvis också ha möjlighet attarbeta mer än , kanske för attspara en slant så att man kan gå ned i arbetstid närman blir småbarnsförälder.Sammanfattningsvis, fru talman, krävs en politiksom genom arbete, företagande och ökad mångfaldkan göra samhället rikare och mer flexibelt. Det krävsen politik som ökar friheten och valfriheten och där-med det självbestämmande som är en förutsättningför jämställdhet mellan kvinnor och män.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom alla demoderata reservationerna, men för tids vinnandeyrkar jag bara bifall till reservation nr 1.(Applåder)Anf. 3 ():Fru talman! Visst känns det lite extra att kamma-ren debatterar frågor om jämställdhet och kvinnopo-litik just , på , och att vi blir påminda om att kvinnokampinte är något nytt utan något som har pågått sedanlänge, att det inte är något vi är ensamma om utan attdet är internationellt och att det inte är en kamp sompå något vis är fullbordad. Internationella kvinnoda-gen har dessutom ett socialistiskt ursprung som för-pliktigar.Sett i ett internationellt perspektiv är det fortfa-rande grundläggande maktfrågor som politiskt infly-tande och rätt till utbildning, arbete och egen försörj-ning som står överst på dagordningen - nödvändigaförutsättningar för att också världens kvinnor skaomfattas av de grundläggande mänskliga rättigheter-na.På ett seminarium som jag bevistade under gårda-gen visades på ett mycket tydligt sätt det systematiskaförtryck som kvinnor utsätts för världen över, bl.a.det faktum att miljoner kvinnor inte betraktas somvuxna människor. Vi fick ta del av ett exempel där endomstol i ett afrikanskt land fråntog en femtioårigänka rätten att ärva den jordplätt hon och hennes manbrukat tillsammans. I domen står att läsa att rätten attärva faller eftersom kvinnor inte kan jämställas medvuxna familjemedlemmar. Det är ett exempel på detsystematiska kvinnoförtryck och den underordningsom är en realitet och som gör det oänd-ligt viktigt att inte förminska detta till ett individuelltproblem. Det handlar om generella maktstrukturersom går igen i olika samhällen i olika kulturer värl-den över. Att i det sammanhanget som dra paralleller mellan korståg och kamp förjämställdhet och mänskliga rättigheter ter sig i detnärmaste absurt.Från vill vi knyta an till talmannensanförande om FN:s arbete och FN:s kvinnokonven-tion som ett redskap för förändringar. FN:s konven-tion om avskaffande av all slags diskriminering avkvinnor har funnits , och även om det finnsoacceptabla reservationer från en del håll har 165länder ratificerat dokumentet. Det borde snarare vararegel än undantag att hänvisa till och påminna omkvinnokonventionen när vi i olika sammanhang för-söker formulera politiska initiativ för förändring.Som vi vet utgör inget undantag när detgäller brister i jämställdhet. Även här och utsättskvinnor för diskriminering för att vi är just kvinnor.Fortfarande har vi oacceptabla skillnader i fördelningav makt, resurser, betalt arbete och obetalt arbete.Fortfarande utsätts kvinnor för sexuellt förtryck, osv.Därmed vill jag inte ha sagt att vi inte gjort framsteg,men mycket återstår att göra.Som jag nämnt tidigare är upp-fattning att frågor om kvinnors situation och villkorhandlar om effekter av maktstrukturer som gör att detfinns en systematisk underordning. Det handlar ommönster och strukturer som vi alla är bärare av ochsom vi alla på olika sätt är med om att upprätthålla.Det betyder att alla - både män och kvinnor - har ettansvar för att dessa strukturer synliggörs och föränd-ras.Konventioner, lagstiftning, kvotering, könsupp-delad statistik osv. är alla viktiga redskap för att manska nå förändring. Men så länge maktstrukturernabestår kommer också orättvisorna att bestå. Och sålänge är det nödvändigt att vi fortsätter arbetet.Regeringens jämställdhetsskrivelse som ligger tillgrund för dagens debatt är ett dokument som sam-manfattar regeringens arbete med jämställdhetsfrå-gorna. Jag kommer inte närmare att kommenterasakinnehållet eller tankar om viktigainitiativ framöver. Det kommer Carlinge Wisberg attta upp i ett anförande . Däremot vill jag göranågra reflexioner kring riksdagsbehandlingen avskrivelsen.Eftersom skrivelsen handlar om den samlade jäm-ställdhetspolitiken blandas en mängd frågor inom enrad olika politik- och sakområden, dvs. även frågorsom i vanliga fall inte behandlas av arbetsmarknads-utskottet. står bakom skrivelsen ochhar inte väckt några motioner i samband med den.Däremot har vi väckt ca 25 parti- och kommittémo-tioner under den allmänna motionstiden som allamycket väl skulle kunna behandlas i samband meddagens betänkande. Men utifrån principen med main-streaming, som vi ju stöder, har motionerna i ställetutsorterats på respektive utskott. Det innebär att be-tänkandet inte ger någon rättvisande bild av riksda-gens samlade politik i dessa frågor. Från Vänsterpar-tiets sida vill vi lyfta frågan om det är rimligt att hamotionsrätt på alla de sakområden som tas upp. Ärdet rimligt att frågor som egentligen inte tillhör ar-betsmarknadsutskottet behandlas där? Är det rimligtatt likalydande yrkanden i ena fallet behandlas i ettutskott och i andra fallet i ett annat?Vi tror att det vore mera relevant att motionernasnarare riktar in sig på bedömningen av jämställd-hetsutvecklingen och också på en bedömning av ochen kommentar till de initiativ och ställningstagandensom regeringen redovisar.Fru talman! En viktig förutsättning för att man skakunna nå något som åtminstone liknar jämställdhet ärrätten till arbete och egen försörjning eller med andraord ekonomiskt oberoende. I det här avseendet harSverige kommit långt både ur ett nationellt perspektivoch ur ett Europaperspektiv. Vi har en hög förvärvs-frekvens bland kvinnor. Det är resultatet av ett för-verkligande av de krav som kvinnorörelsen i Sverigedrev som handlade om rätten tillbarnomsorg, arbete och egen lön. I är ocksåutbyggnaden av den offentliga sektorn grundorsakentill att svenska kvinnor har kunnat ta sig till den posi-tion som vi ändå har på den svenska arbets-marknaden. Därför är det något paradoxalt att manfrån moderat håll fullständigt vänder på begreppenoch talar om den offentliga sektorn som en hämskosom tvärtom låser in kvinnorna. I själva verket är detnågot annat som har låst sig. Man har fastnat i enideologisk hämsko som gör att man utestänger alla deerfarenheter som vi har i landet. Det finns en erfaren-het och ett samband som är glasklart. Barnomsorg,äldreomsorg osv. i offentlig regi har i varit engrundläggande förutsättning för kvinnors möjlighettill förvärvsarbete och egen försörjning.Ett annat exempel är idén om att skattesubventio-nera hushållsnära tjänster. I stället för att gå in imaktstrukturen mellan könen och omfördela detoavlönade och avlönade arbetet mellan män ochkvinnor i samma hushåll tänker man sig att lösningenär att plocka in en tredje person - en kvinna så klart -som ska fixa städning och tvätt. Det är måhända enbekväm lösning. Det ställer ju inga krav på att män-nen ska ändra sina vanor. Männen kan med gott sam-vete fortsätta att ägna sig åt karriären och lämnamarkservicen till andra. Med andra ord ska inte hellerhemarbetet utgöra en naturlig del i familjens vardag.Det ska inte heller vara någon fråga om fördelningmellan könen, utan det ska vara en fråga mellan demsom kan göra karriär utanför husets väggar och desom inte kan göra det. Är det klasspolitik? Aldrig!Fru talman! Jag tänker avsluta med att ta upp frå-gan om maxtaxa. Jag vill först säga att förslaget omallmän förskola och maxtaxa handlar om en viktigvälfärdsreform. Det handlar om ett stort och viktigtsteg, nämligen att lyfta in barnomsorgen i den gene-rella välfärden. Allmän förskola är ett förslag somsyftar till att ge alla barn en god start i livet. De av-gifter som vi har är ofta höga och tidsrelaterade,något som bl.a. innebär begränsningar för det peda-gogiska innehållet. Därför är införandet av maxtaxaviktigt av flera skäl. Det handlar om ett familjeeko-nomiskt perspektiv, men det är också viktigt för bar-nen och för att man ytterligare ska kunna höja kvali-teten i det pedagogiska arbetet.Det är heller ingen slump att kvinnorörelsen under60- och 70-talet så hårt drev kravet på offentlig barn-omsorg.