prot · GN0996 · 2000-04-12 00:00:00 — Men det finns natur-ligtvis vissa skäl för nationaldagen, och det finnsframför allt skäl för som vi har velat kon-centrera krafterna och opinionsbildningen på den härgången.Tyvärr vill regeringspartiet inte röra sig i någonriktning vare sig det gäller nationaldagen eller den8 mars. Det är synd.Herr talman! Folkpartisten, som yttrade sig förut,undrade vad det var för bra med annandag pingst.Man skulle ju kunna ta bort ochsedan ge en halv dags ledighet och enhalv dags ledighet på nationaldagen. finns detinget sådant yrkande, men det är en tanke som detkan finnas anledning att återkomma till nästa år.Vi får, som sagt, återkomma till detta. Förhåll erlite mer öppensinniga till dessa krav! De är begränsa-de. Det är ingen som kräver att , somFN uppmärksammar , Parkinsondagen ellerliknande ska vara allmänna helgdagar. I så fall skullevi kunna hitta på helgdagar året runt. Nå-gon sådan arbetsfientlig linje har jag inte. Det skanaturligtvis arbetas huvuddelen av årets dagar, och vihoppas att alla också har ett jobb att gå till.Anf. 89 ():Herr talman! Jag visar ofta , och när jagstår där uppe på åhörarläktaren och pekar ut överkammaren får jag en hel del frågor. Jag beskrivernaturligtvis också vad som finns här i kammaren. Enfråga som jag får väldigt ofta är varför det ser så tomtut runt talarstolen. Då kommer nästa fråga: Varförhänger den svenska flaggan där borta i ett hörn? Var-för finns den inte i anslutning till talarstolen?Jag har också blivit uppringd av flera stycken somtittar på TV och påpekar att när det är reportage frånriksdagen är det ofta just talarstolen som är i fokus.Många framför då att det vore trevligt om det fannsen svensk flagga i anslutning till talarstolen så direkt såg att sändningen kom från . Man kan jämföra med andra länder och and-ra parlament, där det är vanligt med landets flagga ianslutning till talarstolen.Herr talman! Jag hoppas att när min motion nulämnas över till talmannen för avgörande ska detanses såväl naturligt som vackert att ha svenska flag-gan bakom denna talarstol, precis som det i går varnaturligt och vackert med två svenska flaggor i and-rakammarsalen bakom talarstolen när Frankrikespresident talade. Jag blev väldigt gladnär jag såg det och tyckte att det var fint.Fru talman! Jag ser nu fram mot att snart i dettaparlament och i anslutning till denna talarstol få seden svenska flaggan.Anf. 90 ():Fru talman! besökte jag tillsam-mans med en grupp europeiska kristdemokrater . När salvadoranerna sjöngsin nationalsång gjorde de någonting som jag tycktevar väldigt konstigt - mitt sätt att reagera är kansketypiskt svenskt. De tog nämligen handen till hjärtat.Jag tyckte att det såg lite patetiskt ut - i mitt oförnuftoch min omognad. Jag frågade vår reseledare varförde gjorde så. Han tittade på mig och sade: Vad gör nisjälva i ? Jag blev väldigt snopen och skäm-des, för jag förstod innebörden av det hela i ett endasvep.Det är väl så att vi har varit rädda för att visa vårnationella identitet i olika sammanhang. Jag tror attdet skulle förstärka den nationella identiteten ochsymbolvärdet om vi gjorde nationaldagen till enhelgdag. Jag föreslår att ochsocialdemokraterna blir lite mer borgerliga, dvs. litemer medborgerliga.Jag undrar också varför det är så förfärligt farligtmed belöningssystem. Det kan väl inte vara så attordet uppskattning bara kan tolkas på ett sätt enligtSocialdemokraterna, dvs. att ta ut skatt från någon?Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §. )10 § Fråga om medgivande enligt 4 kap. 8 §första stycket regeringsformen att väcka åtal motriksdagsledamotFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 1999/2000:KU21Fråga om medgivande enligt 4 kap. 8 § första stycketregeringsformen att väcka åtal mot riksdagsleda-mot.Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut fattades under 15 §. )11 § Ändringar i rättshjälpslagenFöredrogsjustitieutskottets betänkande 1999/2000:JuU14Ändringar i rättshjälpslagen (prop. 1999/2000:59).Anf. 91 ():Fru talman! Det är en smärre justering av den nugällande rättshjälpslagen som föreligger här i kamma-ren. Regeringens proposition går ut på att man skaminska de avgifter som den rättssökande allmänhetenska betala i de fall de kan vara berättigade till allmänrättshjälp. Det är i och för sig alldeles utmärkt. Det äröver huvud taget min och partiet Kristdemokraternasgrundinställning att den rättssökande allmänheten skaha möjligheter att i ganska stor utsträckning få rätts-hjälp. Till den ändan har vi motionerat om att rege-ringen ska få i uppdrag att se över det här systemet.Jag yrkar alltså bifall till reservationen undermom. 2.Det här har varit uppe , och det fram-går också av handlingarna att vi har diskuterat dettidigare. Vi vidhåller att rättshjälpens utformning iSverige har blivit väldigt snäv. Till att börjamed har man försäkringssystemet såsom varande detgrundläggande, och först i andra hand kommer denallmänna rättshjälpen in, dvs. Och närden kommer in är det snäva ekonomiska ramar, somär absoluta. Man har en inkomstgräns, och sedan ärdet slut. Det är inte bara en inkomstgräns, utan det ärockså en kostnadsram, vilket redan det är ett stortäventyr, eftersom man på förhand aldrig riktigt kanöverblicka hur omfattande en rättegång kommer attbli.När man nu har det här begränsade omfånget, ef-tersom det är accepterat i försäkringssystemet, skulleman kunna vara något generösare i de undantagsfall,som det då blir, där det är berättigat med allmänrättshjälp.Vi menar att man ska kunna överlämna till dom-stolarna att efter vissa generella principer i det enskil-da fallet fastställa om vederbörande har ett behov avallmän rättshjälp. Det är inte bara inkomstförhållan-dena som kan vara avgörande, utan det är även pro-cessföremålet, arten, och också värdet och betydelsenav processen för den enskilde. Det borde rimligtvisdomstolen kunna göra efter ganska generella princip-er.Nu har det blivit ett väldigt komplicerat system,med stora inslag av kamerala element. Det är intelyckosamt när hanteringen av rättshjälpen blir svårareoch mera omfattande än att handlägga själva tvisten.Vi måste i försöka, så länge vi nu har dessabidragssystem, ha en viss återhållsamhet när det gäl-ler att krångla till systemet.Jag ser att det bara i den här lilla propositionenfinns sex intervaller för olika avgiftsuttag. Det ärnågot slags småsnålhet, som säkerligen i slutändanvisar sig vara statsfinansiellt mindre lyckad. Vi ska juinte skapa en massa arbetstillfällen för byråkratin.Den här lagstiftningen är väldigt generell i lagbo-ken, och sedan går det över till förordningar och slu-tar med . Regel-systemet är krångligt och svårt att överblicka.Det rör heller inte några stora belopp statsfinansi-ellt, enligt vad jag kan se, men däremot vet vi ju attnär det gäller för den enskilde att komma till sin rättär det utomordentligt väsentligt, kanske mycket merväsentligt än vad vi tror. Jag inbillarmig att fler och fler körs över av rättssystemet i Sve-rige. Människor som känner att de inte kommer tillsin rätt blir s.k. rättshaverister och ställer till ett elän-de för sig själva och andra under åratal.Fru talman! Med en vädjan om att regeringen om-gående gör en ordentlig genomlysning av rättshjälps-systemet som det nu har utformats, så att vi kan göraen förutsättningslös genomgång av detta, ber jag attfå tacka för mig.Anf. 92 ():Fru talman! Som säger, är dethär fråga om smärre avvikelser och justeringar, mendet är likväl en glädjande proposition eftersom detfaktiskt är mer pengar till rättsväsendet. Regeringenhar i propositionen föreslagit ändringar irättshjälpslagen som ska träda i kraft den 1 juli 2000.Nuvarande rättshjälpslag gäller sedan den1 . Lagen har till grundläggande syfteatt ge rättsliga bistånd åt dem som inte kan få det påannat sätt.Enligt lagen är rättshjälpen subsidiär till rätts-skyddet, dvs. den som har en rättsskyddsförsäkringeller liknande rättsskydd som täcker den aktuellaangelägenheten får inte beviljas rättshjälp. Vidareinnebär lagen att den som inte har rättsskydd av dettaslag, men som borde ha haft det med hänsyn till sittförsäkringsskydd i övrigt eller sina personliga ochekonomiska förhållanden, får beviljas rättshjälp en-dast om det finns särskilda skäl. Som en allmän förut-sättning för att rättshjälp ska beviljas gäller att det,med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse,tvisteföremålets värde och omständigheterna i övrigt,är rimligt att staten bidrar till kostnaderna.De senast årens löneökningar har dock inneburitatt många rättssökande passerat den tidigare gränsenför rätt till rättshjälp, vilket var en av orsakerna till attgränsen även justerades . Många rättssökan-de har också passerat en gräns till ett högre av-giftsintervall och får därmed en högre avgift än tidi-gare.Höjningen av inkomstgränserna för rätt till rätts-hjälp har medfört att de olika avgiftsintervallen intelängre är så väl avpassade i förhållande till gränserna.För att skapa bättre överensstämmelse mellan inter-vallen och inkomstgränserna bör enligt regeringensmening en höjning av avgiftsgränserna ske.Vidare är det viktigt att de personer som har desämsta ekonomiska förutsättningarna inte får högaavgifter. För att åstadkomma lättnader för dessa per-soner bör, såsom föreslagit, interval-lens omfång justeras så att fler personer kommer i delägre intervallen.Regeringens förslag innebär dels att rättshjälpsav-gifterna sänks genom att gränsvärdena höjs i samtligasex intervall, dels att den som har lämnat rådgivningska ha rätt till ersättning såväl vid nedsättning avrådgivningsavgiften till hälften som vid befrielse frånsådan avgift.En motion med anledning av propositionen harväckts av m.fl. I motionen, Ju15,anförs att regelsystemet för rättshjälp bör utformas såatt det i varje enskilt fall görs en bedömning av beho-vet av rättshjälp. Rättshjälpen ska enligt motionenutan begränsningar erbjudas den som har behov där-av.Personligen är jag mycket nyfiken på motionenskonsekvens vad gäller de nya kostnaderna för staten.Även om jag, och tydligen även motionären RolfÅbjörnsson, tycker att regeringen på ett framgångs-rikt sätt skapat extra ekonomiska resurser är det tvek-samt om vi ska prioritera bidrag från statens likvälbegränsade resurser till en mindre krets som har för-måga att stå för sina rättsliga kostnader själva.Utskottet har tidigare behandlat liknande yrkan-den och har påpekat att rätten till rättshjälp alltsedanrättshjälpslagens tillkomst har begränsats av att denrättssökandes inkomst inte får överstiga ett visst be-lopp. Denna inskränkning kom sig av att rättshjälpenvar avsedd att ge möjlighet till rättsligt bistånd förden som annars inte skulle kunna ta till vara sinarättsliga intressen. Staten skulle med andra ord intebidra till kostnader som den rättssökande själv hadeekonomisk förmåga att svara för.Utskottet gör den bedömningen, både tidigare ochnu, att hela syftet med rättshjälpslagsreformskulle äventyras om lagen skulle ändras enligt motio-nen. Utskottet avstyrker därför motion Ju15.Två motioner har väckts under allmänna motions-tiden . Motion Ju809 av föreslåren utredning om rättegångskostnader i vårdnadstvis-ter. Motion So329 av handlar omrättshjälp vid pisksnärtsskador.Utskottet har med utgångspunkt i motion Ju809svårt att se att nuvarande regler skulle skapa särskildasvårigheter för personer som varit intagna på krimi-nalvårdsanstalt att erhålla rättshjälp. Det borde snara-re vara så att personer som verkställt längre fängelse-straff - och som ofta kan antas ha låga inkomster -har goda möjligheter att erhålla rättshjälp, varförutskottet avstyrker motion Ju809.Utskottet kan utifrån motion So329, mot bakgrundav det kostnadsansvar som försäkringsbolagen nor-malt åtar sig, inte finna annat än att gällande regleringinnebär att den som drabbats av pisksnärtsskada inteav kostnadsskäl ska behöva avstå från att driva frågorom ersättning för skadan. Något behov av att utökamöjligheten att erhålla rättshjälp i fråga om tvister ompisksnärtsskador finns inte enligt utskottets uppfatt-ning, varför motion So329 i denna del avstyrks.Som avslutning vill jag nämna att regeringennästa vecka startar en utredning som just ska utvärde-ra rättshjälpslagen. Utredningen ska vara klar i okto-ber 2001.Fru talman! Jag vill sammanfattningsvis yrka bi-fall till de fyra hemställanspunkterna, som innebär attriksdagen antar regeringens förslag till lag om änd-ring i rättshjälpslagen samt att motionerna Ju15,Ju809 och So329 avslås.Anf. 93 ():Fru talman! Själva idén med vårt sätt att se på dethär är att man ska bevilja rättshjälp efter behov i detenskilda fallet. Det är ingenting som säger att detbehöver bli dyrare än det system som man har . Detger snarare ett mjukare instrument för att hantera denhär frågan.Jag tror att det rör sig om 60 miljoner som i daggår till rättshjälpen. Det förefaller inte vara så ute påfältet. I princip är den allmänna rättshjälpen knapptexisterande. Genom inkomstgränserna har man skapatett system där den rättssökande allmänheten inte kanhävda sin rätt.Jag tycker att det är lite djärvt att lägga upp dettasom något slags klasskampshistoria, när det är frågaom att människor med inkomstlägen kring imånaden är uteslutna från allmän rättshjälp. Det är ettoerhört snävt synsätt. Att det statsfinansiellt skulle gåöver styr för att människor skulle kunna hävda sin rätthar jag också väldigt svårt att begripa.Slutligen undrar jag: Hörde jag rätt att utredning-en skulle redovisas ?Anf. 94 ():Fru talman! Självklart är intentionerna med rätts-hjälpslagen att var och en ska kunna pröva sin frågaoch ha råd att göra det. Bedömningen från utskottetssida i betänkandet är just att det åvilar respektive attha råd till det. Har man inte råd till det ska man ha ettskyddsnät. Det är rättshjälpslagen.Det är inga små pengar vi pratar om. 2000 har vi 200 miljoner under hantering avjust rättshjälpslagen. Går vi tillbaka till den situationsom gällde ser vi att det åtminstone är50 %, kanske höjning av nivån, alltså oerhörtmycket pengar.Nu är kanske inte intentionen med motionen fullt ut ska gå tillbaka till den situation somgällde . Likväl är det oerhört mycket peng-ar. Om vi nu ska prioritera, måste det finnas bättreställen inom rättsväsendet och domstolsväsendet änatt just dryfta den här frågan än en gång.Vad gäller översynen av hela den här lagen, somhar gällt , är som sagt regeringens avsiktatt utredningen ska starta . Den kommeratt ha en bred och genomlysande arbetsmetodik ochkommer att redovisas . Det är avsikten,ja.Anf. 95 ():Fru talman! Jag ska inte diskutera siffror förmycket. Men jag har genom propositionen kommitfram till att antalet ärenden skulle vara ungefär1 600. Med en viss snittkostnad skulle kostnaden försystemet ligga kring 60 miljoner under föregående år.Jag kan inte ens om man tog till de 200 miljonerna seatt det är så förfärligt stora belopp.Det här är väl i grunden en värdefråga, hur storsocial tyngd man lägger vid att medborgarna får sinrätt. Jag har en intensiv känsla av att i i mo-dern tid har detta inte uppfattats som särskilt viktigt.Särskilt inte från socialdemokratins sida är det sär-skilt viktigt att människor kan kräva sin rätt.Man lever i föreställningen att domstolarna ochandra myndigheter på något sätt agerar till den en-skildes fromma och att det inte behövs något biträde.Det är den villfarelsen som orsakar att många männi-skor kommer i kläm i systemet.Om man nu gör en utvärdering skulle jag viljavädja om att man försöker fånga upp dessa männi-skor. Det vet jag inte med mig finns analyserat på ettbra sätt.Anf. 96 ():Fru talman! När det gäller siffrorna behöver vikanske inte diskutera exakt vad som är rätt och fel,för det är omöjligt att se. Man kan inte veta vilketinkomstläge som respektive sökande har. Därför äringen siffra riktigt sann.Historiskt kan man säga att skillnaden mellan1997 och 1998 var 80 miljoner. på-stod att detta kan härröra just från förändringar irättshjälpslagen.Självklart måste regeringens ambition när detgäller utredningen vara att inte titta bara på den eko-nomiska delen utan också på hur utfallet har blivit förden enskilde. Jag hoppas, och är övertygad om, att detkommer att bli mycket bra att ha utredningen ochöversynen i det fortsatta förändringsarbetet i fråga omrättshjälpslagen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §. )12 § betänkande1999/2000:SfU10Integrationspolitik.Anf. 97 ():Fru talman! I betänkandet SfU10 gör utskottetsmajoritet en analys av verkligheten. Den analysen kanjag i många avseenden instämma i. Dessvärre drarman nästan inga slutsatser av analysen. Det faktumatt integrationspolitiken misslyckats leder i ställetendast till att Socialdemokraterna, ivrigt understöddaav och Vänstern, i betänkandet förordarmer av den politik som har totalhavererat.På s. 8 i betänkandet konstateras det att utveck-lingen inom integrationsområdet inteär tillfredsställande i förhållande till de mål somställts upp. Majoriteten nöjer sig med att lita på ettåtgärdsprogram som regeringen, enligt uppgift, skagenomföra samt att ska erhållaen skrivelse.Den nuvarande politiken har gjort människor tillklienter. Duktiga och ofta välutbildade människor harklientifierats. Det måste nu bli slut på det här politis-ka fixandet. Det är dags att ge makten tillbaka tillmänniskorna.Jag vill göra kammarens ledamöter uppmärksam-ma på det särskilda yttrande som vi moderater har ibetänkandet.Socialdemokraterna talade en gång om egenmakt.I stället för att ha makt över sina egna liv har männi-skor gjorts ännu mer beroende - ja, nästan livegna.Socialdemokraterna talade en gång om solidaritet.I stället för solidaritet med de sämst ställda har politi-ken medfört en omfördelning inom medelklassen,som de fattigas chans att bryta utanförska-pet har minskat.Socialdemokraterna talade en gång om välfärds-politik. I stället för välfärd har politiken inneburit attde sämst ställda drabbats av ofärd.Integration är ett missbrukat begrepp. Olika män-niskor menar ofta olika saker med integration. Förden enskilde individen måste begreppet innefattakänslan av delaktighet, viljan och skyldigheten att taansvar samt möjligheten att få respekt.Detta innebär ett tvåpartsförhållande där den in-vandrade personen utgör den ena parten och samhäl-let utgör den andra. Integration måste innebära att vialla bemöter nytillkomna med respekt och ger var ochen chansen att på ett värdigt sätt forma sitt liv. Dettakräver ett nytänkande och det kräver en öppenhet hososs alla. Inga lagförslag i världen kan tvinga fram denhär öppenheten. I stället måste vi påvisanyttan med och behovet av invandringen.I traditionella invandrarländer uppfattas nytill-komna unga arbetsföra individer som en resurs. ISverige har motsvarande unga friska arbetsföra indi-vider uppfattats som ett försörjningsproblem.Ser vi det rent krasst egoistiskt är det klart att Sve-rige behöver arbetskraft för att klara försörjning ochvård när 40-talistgenerationen blir krävande pensio-närer.Ofta klientifieras invandrare. Klienten själv harvisats vägen till försörjning, och i det offentliga sys-temet har politiker och byråkrater skaffat sig maktoch arbetsuppgifter. Bristerna i den sociala välfärdenblir fortare uppenbara eftersom klientifieringen avnytillkomna går mycket fortare än klientifieringen avinfödda.Fru talman! Schablonbilder av nytillkomna måstearbetas bort. Dessvärre visar det sig att t.o.m. perso-nal i skolor i miljonprogramsförorter fortfarande harfördomar. Alltför ofta betraktas barnen som predesti-nerade till praktiska linjer. I själva verket borde Sve-riges hopp stå till att stimulera teoretiskt begåvadebarn till spetsutbildningar på högskolenivå.Schablonbilden befästs med statistik från grund-och gymnasieskolor som visar att betygsnivåerna ärlägre och antalet elever med ej godkända kurser störrei miljonprogramsområdena. Detta kan naturligtvissäga en hel del om skolan och om behovet av alterna-tiv med kvalitet. Men statistiken tar inte heller hänsyntill att många barn vid mättillfället inte vistats enlängre tid i . Statistiken blir därför missvisan-de och befäster utanförskapet.Undervisningen måste organiseras så att varjebarns unika förutsättningar tas till vara. Ett utanför-skap hos de nytillkomna barnen leder lätt till att manförsöker skaffa sig respekt i konflikt med majoritets-samhället.Det svenska systemet med flyktingmottagning ochkommunplacering kan i sig försvåra integrationen.Människors fria val måste alltid vara grundbulten i ettliberalt samhälle. Det fria valet behöver inte nödvän-digtvis innebära att samhället i varje val av bostadsortgaranterar försörjningen. Det vore t.ex. orimligt medfrikostiga socialbidrag till personer som flyttar frånen ort där arbete kan erbjudas för att bosätta sig därarbetslöshet råder.Språket och förmågan att uttrycka sig är avgöran-de för framgång i varje kultursamhälle. Sfi-undervisningen är på många håll undermålig. Självauppläggningen av undervisningen kan i vissa fall ledatill att den nytillkomne ges incitament att inte presteragodkänt utan bli kvar i svenskundervisningen. Bris-tande krav på prestation i kombination med felaktigtsammansatta undervisningsgrupper leder ofta till attsvenskkunskaperna blir skrala. Efter avslutad sfimåste den nytillkomne ges en chans att använda ochutveckla sitt modersmål. Bästa sättet är förstås i var-dagen tillsammans med arbetskamrater. Förutomfrågan om värdighet och självbestämmande är alltsåen egen försörjning avgörande för språkutbildningen.I är det betydligt enklare att bedrivasvenskundervisning i klasser där eleverna kommerfrån en språkgrupp än i blandade klasser med olikaspråkbakgrund. Detta talar för bildandet av skolormed olika inriktning. Det talar också för valfrihet såatt man kan flytta till en skola som ger en ärlig chanstill språkutveckling. Sfi i sin nuvarande form böravskaffas, och varje individ skulle ges möjlighet tillett personligt utbildnings- och praktikpaket.Försörjningen, eller snarare möjligheten till ar-bete eller eget företagande, är helt avgörande för omde nytillkomna ska kunna inordnas i det svenskasamhället. Barn som ser sina föräldrar vara utanförutvecklar ofta själva ett utanförskap. Hög utbildningoch kompetens tas inte till vara. I stället har olikatyper av trebokstavsförkortningar inrättats - olikatyper av praktik och arbetsstöd som hämmar utveck-lingen.Varför ska ett företag anställa när man genom ar-betsförmedlingen kan erhålla nästan gratis arbets-kraft? Hur kan det komma sig att samma människorsom fungerar utmärkt på de olika stödsystemensarbetsmarknad inte får riktiga jobb?Det pågår ett svartepetterspel mellan stat ochkommuner när det gäller att bli sittande med försörj-ningsansvaret. I t.ex. har man infört vadsom kallas för "vess tid", inte . Det innebär har arbete så pass länge att man är kvalificeradför a-kassa. Då har kommunen sluppit undan social-bidragsansvaret, medan samhället fortfarande harkostnaden och individen fortsätter att drabbas avutanförskapet.Arbetsmarknaden är alltså inte längre indelad i A-och B-lag, utan nu finns det också C-lag. Utanförska-pet har cementerats av den här stela arbetsmarknaden,de konstiga stödsystemen, de höga skatterna, de högalönekostnaderna och de obefintliga karriärmöjlighe-terna. Allt detta tricksande och alla dessa dåligt betal-da praktikplatser övertygar människor om fördelarnamed att fortsätta att leva på socialbidrag. Alltså ärmånga av dagens insatser direkt kontraproduktiva.Utanförskapet cementeras.Fru talman! Vi moderater förordar verklig egen-makt. Genom en sfi-check kan den enskilda invand-rade personen få makt över sin egen utbildning i detsvenska språket. Checken, som är en behovsprövaddragningsrätt, ger var och en möjlighet att själv väljavar och hur vederbörande vill lära sig svenska.Vissa kan vilja lära sig koncentrerat med långadagar och många läxor.