prot · GN09104 · 2000-05-08 00:00:00 — Den är tänkt att ligga tillgrund för lokala instruktioner och beredskapsplaner.Som framgått av mitt svar är det i stor utsträck-ning kriminalvården själv som har möjlighet att försesina vårdare med de verktyg och den kunskap debehöver för att kunna utföra sitt arbete på ett målin-riktat och tryggt sätt. Vi är självfallet också från rege-ringens sida beredda att överväga de lagändringareller andra åtgärder som kan behövas i sammanhang-et, såsom nu sker när det gäller automatiserad infor-mationsbehandling. Slutligen är det förstås med till-fredsställelse jag konstaterar att regeringen i vårpro-positionen föreslår att rättsväsendet ska få ett bety-dande ekonomiskt tillskott.Anf. 9 ():Fru talman! Tack, justitieministern, för svaret påinterpellationen. Det tog ju ett tag innan vi kunde fådenna debatt, men är vi här.Jag anser att hoten och våldet mot kriminalvår-dens personal är något väldigt allvarligt. Det är ettantal händelser som har skakat ommig och andra när våldet har tagit sig sådana uttrycksom det har gjort under slutet av och underdetta år.Först skulle jag vilja fråga justitieministern omhon håller med mig om att det har blivit en alltmersvårhanterlig situation. T.o.m. kriminalvårdens säker-hetschef säger ju att våldet har blivit hårdare. Hotenoch det reella våldet kanske inte har ökat, men det harblivit betydligt hårdare än det har varit tidigare.Justitieministern säger i svaret att det är ungefär50 % som har svarat, och jag upplever att hon intetycker att man ska ta denna fråga på allvar, men män-niskor med utsatta positioner inom kriminalvårdenhar ju faktiskt blivit väldigt svårt skadade under densenaste tiden.Jag skulle gärna vilja höra lite mer från justitiemi-nistern om hur denna annorlunda verklighet ser ut,den som skiljer sig från den som beskriver isin medlemsundersökning. Det står ju faktiskt i svaretatt ministern anser att verkligheten ser annorlunda ut.När det gäller prioriteringar på detta område - hotoch våld - anger justitieministern i ett annat svar idenna debatt de områden som prioriteras inom krimi-nalvården. Och där finns inte detta område upptaget.Därför skulle jag vilja fråga justitieministern omregeringen inte anser att det behövsnågra åtgärder från dess sida när det gäller att mot-verka hot och våld mot personal inom kriminalvår-den? Är det som ministern har räknat upp tillräckligt?Anf. 10 ():Fru talman! Jag vill till att börja med tacka justi-tieministern för svaret på min interpellation om vår-darnas behov av utbildning och fortbildning. Det äroroande att var femte vårdare saknar den grundut-bildning som krävs för vårdaryrket, men det är ettfaktum. Och att det är otillfredsställande håller juäven justitieministern med om i sitt svar.Det ställs stora krav på all fängelsepersonal, såvälvårdare som övriga. Och vårdarrollen har utvecklatsgenom åren då nya arbetsuppgifter och arbetssätt hartillkommit. Men tillsammans med de ökande kravenhar inte utbildning i motsvarande grad följt med.Den äldre delen av personalen har ursprungligenrekryterats för helt andra arbetsuppgifter än de i daghar. Och trots detta har det saknats fortbildning. Ut-bildning är och har varit en bristvara inom kriminal-vården. För de intagna måste fängelsetiden ges ettmeningsfullt innehåll. Och här vilar ansvaret tungt påde vårdare som arbetar inom detta område. Precissom justitieministern säger har de det praktiska an-svaret och har stor möjlighet att medverka till föränd-ringar i de dömdas liv. Men varför har inte de nyan-ställda fått utbildning, och varför har inte de äldre fåttfortbildning? Vem har ansvaret? Resurser saknas ochhar saknats.Under föregående år riktade Riksrevisionsverketkritik mot utbildningsinsatserna inom kriminalvården,dels för att utbildningen inte är tillräcklig, dels för attpersonalens kompetens därmed inte motsvarar verk-samhetens krav. Den nya verkligheten är den tuffaverklighet som vårdarna möter. De överfyllda fängel-serna och det tyngre klientelet med alltmer komplice-rad brottslighet i bagaget ställer också större krav påvårdarna än tidigare.De erfarna kriminalvårdarna har i en enkät visatpå stort ansvar och entusiasm för sitt arbete. Men nuhar de nästan kommit till vägs ände. I en skrivelse iförra veckan till justitieutskottet pekade de fackligaombuden på att de kan tiga still.Den 11 december förra året fick justitieutskottetinformation av generaldirektören om att det inte finnsmöjlighet till kompetensutveckling. Samma bild gerde fackliga ombuden i den nämnda skrivelsen menpåpekar att vårdarna möjligtvis kan få gå på kurs omkursen är gratis. Men då saknas det medel till vikariersom inte heller fått utbildning. Det hela är en ondcirkel som måste brytas, och vem har ansvaret?Det är bra att det har tillsatts en utredare, och dettakräver ju även . Men när det re-sultatet presenterats och varit på remiss kan ju intekriminalvården trolla fram pengar under detta år. Hurtar regeringen sitt ansvar på detta område? Ska perso-nalen stimulera till bra vård så måste den själv fåstimulans, och hur ska den få den stimulansen?Anf. 11 ():Fru talman! Eftersom jag ändå var här dennamåndag, så tänkte jag ta tillfället i akt att delta även idenna interpellationsdebatt.När det gäller just kriminalvården så finns det justora önskemål och stora behov. Och om vi ska lyck-as bryta trenden med att ständigt komma in och utinom kriminalvården så måste det tillföras resurser.Jag har tidigare tagit upp denna diskussion när detgäller platsbristen inom kriminalvården som är ettstort problem. Justitieministern tar i sitt svar upp denkraftigt ökade beläggningen. Den försvårar dennasituation med hot och våld, därför att ju trängre manhar när man ska vistas där, desto svårare är det atthantera svåra situationer. Och just när det gällerplatsbristen undrar jag hur man inom den närmastetiden ska hantera denna situation för att kunna brytadenna trend med hot och våld inne på våra anstalter.Det är svårare att kontrollera missbruk, mobbning ochhot när det är en så stor beläggning och man inte kanseparera dem som man behöver för att kunna få enbättre miljö.Som tidigare talare tog upp är det ju ett allt tyngreklientel i kriminalvården , och det är mycketsvårare att hantera.Jag tycker att det är viktigt att ta upp språkbrukoch mobbning också. Jag besökte Kalmaren-heten. Där tog man upp just det problem som manhade med de intagna som gick i samtalsterapi. Devågade knappt berätta att de deltog i denna behand-ling, eftersom de då var rädda att utsättas för hot. Ochman kan ju förstå hur den enskilde känner sig närman inte vågar bryta ett mönster.Jag skulle också vilja anknyta till kompetensen.Det har ju funnits en möjlighet att höja kompetenseninom speciella programområden. Men de besparingarsom har skett inom kriminalvården har ju gjort inte har haft möjlighet att fullfölja detta ochkunnat leva upp till och ta vara på den kompetenssom finns i olika program därför att det har varit så fåi arbete att man har fått bedriva väktararbete i stället.Och det är ju viktigt att ta till vara den möjlighetenockså. Men, som också sades här tidigare, det är jubristande resurser. Och jag har också hört kriminal-vårdschefen uttala att man inte kan utbilda. Och att haen ständig kompetensökning är lika värdefullt inomkriminalvården som inom andra områden. När manarbetar med sig själv som verktyg är det ju viktigt attkunna öka kompetensen med jämna mellanrum.Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! Det är ingen tvekan om att de klientersom finns intagna i våra anstalter delvis har ändratkaraktär. Det påverkar naturligtvis situationen i vårafängelser. Trots att antalet intagna i våra anstalter ärmindre, är de som är intagna proportionerligtsett besvärligare att hantera i flera avseenden. Vi serdet t.ex. när det gäller narkotikamissbruk. Andelennarkotikamissbrukare ökar på grund av att de i störreutsträckning icke döms till andra påföljder. Det finnsnaturligtvis flera ytterligare faktorer som påverkarsituationen i våra anstalter.Det är mycket allvarligt när personal i våra fäng-elser och medintagna utsätts för risker vad gäller hotoch våld. Det är naturligtvis en viktig uppgift förledningen att hantera den frågan. Det är inte stats-makterna som ska utpeka en sådan grundläggandepersonalfråga som särskilt prioriterad. Den borde varasjälva kärnfrågan för arbetsgivare, ledning inom an-staltsmyndigheten att säkerställa, så långt det är möj-ligt, personals och de intagnas säkerhet. Jag vet attdet är så och dess ledning serpå sin uppgift.När det gäller att hantera det är kompetensutveck-lingen en oerhört viktig del. Det behövs en kompe-tensutveckling för att höja ambitionerna vad gällerolika behandlingsprogram. Det finns en medvetenpolitik från att styra dithän.Det går inte att byta ut personal hur man vill även ommånga arbetsgivare ofta skulle vilja göra det. Man haren medveten politik när man t.ex. nyrekryterar. Vikan se att den personal som rekryteras till kriminal-vården har en högre grundutbildning än tidigare.Det öppnar naturligtvis nya möjligheter.Kriminalvårdsstyrelsen har också gjort det möjligtför den personal som finns att öka sin grundläggandekompetens genom att genomgå en treårig gymna-sieutbildning. Man har möjlighet att göra det medsärskilda utbildningsbidrag som utgår vid studierinom ramen för . 300 anställda haranvänt den här möjligheten. Vi ser det också som enviktig grundläggande åtgärd för att höja den allmännakompetensen.Sedan vet jag att underden period när man har ålagts besparingskrav haft attgenomtänkt arbeta med de olika behov som finnsinom kriminalvården, att göra de rätta prioriteringar-na. Det är därför jag ser det som oerhört värdefullt attdet finns en utredning som är gjord och där det finnsolika förslag som ska ligga till grund för kriminalvår-dens fortsatta agerande när det gäller utbildning ochkompetensfrågor.Det är inte så att kriminalvården har väldigt literesurser. Kriminalvården har väldigt mycket resurser.Det som kriminalvården haft möjlighet att spara ärdirekt kopplat till nedläggning av anstalter och tillden lägre intagningen i våra fängelser. De pengarnahar återinvesterats i kriminalvården. Allting har gåtttillbaka för kvalitetshöjande åtgärder. Man kan natur-ligtvis alltid ha olika uppfattningar om vilka åtgärderdet är man ska göra. Ytterst är det kriminalvårdensjälv som avgör på vilket sätt man hanterar sina me-del.Men jag vill gärna i den här diskussionen anslutamig till samtliga interpellanters uppfattning, att vi intekommer att kunna utveckla kriminalvården och dessverksamhet och säkra tryggheten i anstalterna förbåde anställda och intagna om vi inte är medvetna ombehovet av kompetensutveckling.Anf. 13 ():Fru talman! Klientelet har under de senaste årenförändrats radikalt. Vi har i andra sammanhang krävtatt man ser över lagstiftningen för att den också skagälla den verklighet som vi har.Det är klart att det här måste vara kärnfrågan förkriminalvården, för dem som arbetar inom kriminal-vården. Men när man t.o.m. inom kriminalvårdensäger att de besparingar som gjorts - och jag tror inteatt man har samma uppfattning som justitieministernatt de pengar som sparats gått tillbaka tillkriminalvården - har drabbat säkerheten måste deskyddas som är mest utsatta. Men när över hälften avdem som svarade på enkäten upplever hot om våldeller våld som en realitet måste den här frågan upp påprioriteringslistan också hos oss politiker.Har jag uppfattat ministern rätt, att ministern inteanser att det behövs några ytterligare åtgärder än desom finns uppräknade i det svar som ministern hargett?Anf. 14 ():Fru talman! Det är bra att det ställs höga krav närpersonal anställs, precis som justitieministern nusäger. Men konsekvenserna av de förhållanden sområder inom kriminalvården är mycket allvarliga. Detär inte personalen och de intagna som drabbas utanäven samhället i övrigt.Alla partier måste vara överens om att fängelsernainte får bli en ren förvaring för de dömda. Kriminal-vården får inte bli en kriminalvård utan vård, terapioch behandling, utan kriminalvården syftar ju till atthindra återfall i brott. Då tycker jag att personalfrågoroch kompetensutveckling är i detta viktiga arbeteödesfrågor. Ska vi skapa bättre förutsättningar förkriminalvården måste personalen få den utbildningden saknar, en utbildning som här i ärden kortaste i Norden.En del av de intagna har, precis som nämnts, gra-va störningar. Hot och våld förekommer. Men under1999, alltså , minskades antalet ut-bildningsdagar , vilket har en direkt kopp-ling till besparingar inom kriminalvården.Vad jag undrar över är om justitieministern kom-mer att prioritera närden kommer så att kriminalvården därmed får till-räckliga resurser och att vårdarna i praktiken får denutbildning som krävs.Anf. 15 ():Fru talman! Jag känner att vi är överens om målet,men hur kommer vi dit och hur kommer man attsnabbt kunna åtgärda det här? Det är bra att det finnsplaner, men man måste ändå ha med sig att det är denverklighet som råder som gäller just för stunden.En hel del har gjorts på kompetensområdet, mendet är mycket kvar. Det arbete som jag ytterligareskulle vilja lyfta upp är ensamarbete. Det handlar ompersoner som har mycket problem inom sig. Detmåste kännas otryggt att ha det ensamarbete somibland förekommer. Jag är väl införstådd med att vihar ett ansvar för personalen, både för dem som hararbetat där , för att de får ytterligarekompetens och för att de får rätt kompetens och attdet blir tillräckligt många så att de dels kan undvikaensamarbete, dels kan arbeta utifrån de mål som äruppsatta för att rehabilitera de intagna så att de helstinte kommer tillbaka.Det är bra att man har tillsatt den här utredningen,. Man har fått en ökad rap-porteringsfrekvens vad gäller hotbilder, och då kanman bearbeta det. Så det har hänt mycket, men detsom brister ute i verkligheten är resurserna. Vi hop-pas verkligen att även kriminalvården får del av deresurser som är utlovade.Anf. 16 Justitieminister ():Fru talman! Det är naturligtvis så att det förändra-de klientelet i våra anstalter föranleder många över-väganden och behov av förändringar. Jag pekade påen del av dem i mitt remissvar, med utgångspunktfrån hot- och våldssituationen. Men det krävs natur-ligtvis mycket annat. Vi ser över huvud taget överpåföljdssystemen för psykiskt störda lagöverträdare,för att ta ett exempel. Jag vet inte vad särskilt tänkte på. Jag är alltid mottaglig förförslag till vilka förändringar som behöver göras, menjag ser gärna att man preciserar sig i sina krav ochinte håller dem på en allmän nivå.När det gäller frågan om resurserna vill jag dockän en gång understryka att Kriminalvårdsstyrelsenvisst medger att pengarna inte har sparats i den me-ningen att de har återbördats till statsmakterna. Kost-naderna för kriminalvården, alltså de resurser som harstått till kriminalvårdens förfogande, har icke mins-kat. Fram t.o.m. har inte heller antalet an-ställda inom kriminalvården minskat, trots nedlägg-ning av anstalter och minskning av anstaltsplatser.Dessa medel har kunnat föras in och användas förannat ändamål.Det är klart att det är en fråga som kriminalvårdenarbetar med. I vilken utsträckning ska man minskaantalet personer på grund av att man faktiskt läggerned anstalter och använda de pengarna till att investe-ra i den personal som är kvar? Det är faktiskt frågorsom vi måste överlåta till ochdess ledning att överväga. Det gäller hur man villanvända sina resurser och hur man anser man att manfår ut den bästa effekten av dem.Vi återkommer till kriminalvårdens resurser ibudgetpropositionen i höst.Anf. 17 ():Fru talman! När det gäller klientelet har vi, somjustitieministern mycket väl vet, en mycket störreinternationell brottslighet. Man har erfarenheter frånandra fängelser, bl.a. Det är klart att många av deåtgärder som håller på att vidtas är till fördel. Men endel i detta är den uppkomna platsbristen. Där måstejag återvända till interpellationssvaret, där justitiemi-nistern anger den beläggningsfrekvens som finns. Detstår på s. 5 i mitt papper.Har jag rätt om jag uppfattar det som att justitie-ministern faktiskt säger att det inte finns någon plats-brist? Man har en medelbeläggning på , och förnärvarande är den . "Det borde därför finnasutrymme att - när det behövs - vidta även sådanaåtgärder", står det. Det är sektorisering, m.m., somjustitieministern tar upp. Anser inte ministern att detär platsbrist på de svenska fängelserna?Det är ett konkret förslag som gäller platserna ochhur man förlägger fångar.En annan del är riskbedömningar, som vi undermånga debatter har diskuterat i kammaren. Vi har närdet gäller anhöriga och våldsoffer blivit varse att maninte kan göra riskbedömningar i önskad utsträckning.Nu ser vi att man inom kriminalvården önskar hade möjligheter och resurser att göra riskbe-dömningar också för den inre säkerheten på anstalten- för andra intagna och för vårdarna.Det vore bra om justitieministern kunde kom-mentera diskussionen om riskbedömning och denprioriteringen.Anf. 18 ():Fru talman! Kriminalvårdens medarbetare medfötterna i det verkliga kriminalvårdsarbetet riskeraratt förlora sin entusiasm. Vi kan inte längre förväntaoss att den självpåtagna tystnaden kommer att fort-sätta. Risken är stor att den erfarna personalen slutar,och då har vi inte ny personal eller vikarier som kanersätta den. De har dessutom inte fått någon utbild-ning för detta arbete.Det är fortfarande mycket bra att utredningenkommer till stånd, tycker jag. Det är också bra att vihar anställda med en bra grund som söker detta arbeteoch nyanställs. Men fortfarande kan jag inte finnaannat än att det är besparingar som har gjort attgrundutbildning och fortbildning saknas.Anf. 19 Justitieminister ():Fru talman! Till vill jag sägaatt jag inte tycker att man kan tala om generell plats-brist om medelbeläggningen är . Det var denförra året, och den kommer antagligen att bli det i årigen. Det är en ökning innan. Detär inga stora förändringar som har skett. Men detfluktuerar väldigt mycket från månad till månad. Detär därför jag nämner att beläggningen var uppe i 93 %förra månaden. Men den går ned igen, så att medel-beläggningen hamnar betydligt under det.Likafullt är det otvivelaktigt så, att man uppleverdet som att det finns en platsbrist. Det gör man fram-för allt när det gäller verkställighetsfallen, alltså närnågon ska placeras ut ifrån häkte och man har svårig-heter där. Det är egentligen väldigt svårt att utifrån defakta som finns se vari svårigheterna ligger. Jag över-väger att ge i särskilt uppdrag till Kriminalvårdssty-relsen att analysera vad dessa hinder beror på. Deborde inte finnas. som över 230 platser ärtomma anser man att man inte har möjlighet att place-ra ut häktade. Någonting är inte riktigt i bästa ord-ning, om jag uttrycker mig försiktigt.När det gäller riskbedömningar kan jag säga attdet naturligtvis är ett arbete som man har inom krimi-nalvården. Riksmottagningen, som är den som skaplacera ut långtidsdömda, gör riskbedömningar enligtolika modeller som finns. Det pågår ett utvecklings-arbete. Regeringen har begärt en återrapportering frånkriminalvårdsstyrelsen vad gäller utvecklingen avriskbedömningar och kostnaderna för det.När det gäller frågan om att satsa på personal- ochkompetensutveckling tror jag att man gör det väldigtenkelt för sig om man bara säger att det måste bero påbesparingar och resursbrist att kriminalvården inte harutvecklat sin personal på det sätt den vill. Jag villsvara med att säga att det också i stor utsträckning haratt göra med vilka prioriteringar man gör inom enmyndighet. Jag gläder mig åt att se att Kriminalvårds-styrelsen har insett betydelsen av att framhäva ut-vecklingen av personalen såsom en viktig faktor ochatt detta antagligen kommer att påverka deras beslut iframtiden.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellationerna 1999/2000:321,323 och 324 om kriminalvårdenAnf. 20 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att komma till rätta medde allvarliga problemen inom kriminalvården. MaudEkendahl har frågat mig om det är regeringens vilje-inriktning att antalet verkställigheter inom frivårdenska utökas och hur detta ska åstadkommas mot bak-grund av de resursminskningar som skett inom fri-vården. Vidare har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att kriminalvården skakunna leva upp till de beslutade målen.Interpellanternas frågor berör kriminalvårdens re-surser. Jag har därför valt att besvara interpellationer-na i ett sammanhang.Det har talats mycket ombesparingar inom kriminalvården. Det är därför vik-tigt att framhålla att kostnaderna för kriminalvården iprincip har varit oförändrade . Vissabesparingar har visserligen kunnat genomföras efter-som antalet intagna i anstalt har minskat bl.a. till följdav att nya alternativ till fängelse införts. De bespa-ringarna har använts för att utveckla verksamheten påen rad områden. Några exempel på hur kriminalvår-dens verksamhet utvecklats är att det har införts ge-menskap i häktena, att vårdarrollen har förändratsgenom att kontaktmannaskapet har införts, att åtgär-der för att förbättra säkerheten t.ex. genom sektorise-ring av de intagna har vidtagits, att programverksam-heten har utvecklats, att stödavdelningar och sexual-brottsavdelningar har inrättats och att frivården ge-nom införandet av nya påföljder har fått nya arbets-uppgifter.Det är viktigt att all statlig verksamhet användersina begränsade resurser till att driva en verksamhetmed hög och jämn kvalitet. , sompå regeringens uppdrag har granskat kriminalvårdensresursutnyttjande, har pekat på en del hinder för attresurserna inom kriminalvården ska kunna användaspå optimalt sätt. Kriminalvården arbetar nu med atteffektivisera resursutnyttjandet och finna instrumentför att följa upp och kvalitetssäkra verksamheten.De områden regeringen prioriterade i förra åretsbudgetproposition, som också ställt sigbakom, ska även i fortsättningen utgöra grunden förkriminalvårdens utvecklingsarbete. Det innebär attåtgärder för att förebygga återfall i brott, frigivnings-förberedelser, utvecklingen av alternativen till fängel-se och bekämpning av narkotikamissbruk är priorite-rade områden. Genom väl avvägda prioriteringar börkriminalvården ha förutsättningar att under inneva-rande år vidareutveckla sin verksamhet inom tilldela-de resursramar. Jag är dock medveten om att detkommer att krävas ytterligare resurser de kommandeåren.Regeringen har just lagt fram den ekonomiskavårpropositionen för . Regeringens förslaginnebär att rättsväsendet tillförs förår 2001, för och 1,6miljarder för . Medlen ska användas för attutveckla och reformera rättsväsendet. Arbetet ska,utifrån en helhetssyn på myndigheternas verksamhet,leda till ett rättsväsende som uppfyller medborgarnasberättigade krav på snabbhet, rättssäkerhet och högkvalitet. Ett viktigt inslag i detta arbete, som särskiltnämns i propositionen, är att ge kriminalvården förut-sättningar att möta ett ökat platsbehov och fortsättaatt utveckla verksamheten.Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill inleda med att tacka justitie-ministern för svaret. Justitieministern skriver följandei sitt svar, som hon precis läste upp:"Det har talats mycket ombesparingar inom kriminalvården. Det är därför vik-tigt att framhålla att kostnaderna för kriminalvården iprincip har varit oförändrade . "Fru talman! Min bild av verkligheten är en annan.Man måste se det i ett något längre perspektiv. Kri-minalvårdsstyrelsen lämnade en rapport, daterad den18 , som heter Redovisning av vidtagnaoch planerade åtgärder med anledning av regeringenssparkrav på kriminalvården budgetåren 1997 och1998.Man skriver så här:"Kriminalvården har fr.o.m. /92fram t.o.m. ålagts en besparing påtotalt . Sparkravet var under defyra första åren av perioden högst marginellt, totaltcirka , medan besparingen /96 uppgick till beräk-nat samt budgetåren 1997 och 1998till respektive 140 miljoner kro-nor i respektive års prisnivå. "Fru talman!