prot · GO0933 · 2000-11-24 00:00:00 — Många propåer har underåren framförts till alla olika ministrar i Socialdepar-tementet, inte minst från socialdemokratiska lands-tingspolitiker, men hitintills har det varit kalla han-den.Det är mycket glädjande för oss i attden finansiella samordningen nu tillåts i hela landet,men mest glädjande är det för de patienter som nusnabbare kan få sin rehabilitering och slipper långasjukskrivningstider, som i alltför många fall leder tillsjukpension. Dessutom kommer det att bidra till attsänka kostnaderna för sjukförsäkringen, kostnadersom bara växer dag för dag och där de långa sjuk-skrivningstiderna är ett stort problem. Jag vet dess-utom att glädjen är stor både hos landstingspolitikeroch inom försäkringskassorna runtom i Sverige.Fru talman! I mitt anförande har jag tagit upp bå-de kritik av propositionen och beröm för slutresultateti betänkandet. Vår sammanvägning har, som jagtidigare nämnt, resulterat i att vi stöder utskottetsbetänkande. Jag vill dock hänvisa till mitt särskildayttrande, där det finns upptaget det som Folkpartiethade önskat funnits med i betänkandet och som vifrån kommer att fortsätta att arbeta för.Anf. 39 () replik:Fru talman! Jag noterade att inne på att det i själva verket inte är någon läkar-fokusering i det här dokumentet utan att man betonardetta med team. Jag skulle ändå vilja höra med Kers-tin om det som står i betänkandet verkligen innebären bra balans mellan olika yrkesgrupper. Jag räknadeupp frekvensen av benämningen på olika yrkeskate-gorier, och jag tycker att det i någon mån bör framgåatt också andra yrkeskategorier de facto arbetar ivården om det ska vara en bra balans. Jag skulle viljahöra kommentar till det.Det är viktigt att detta finns rejält belyst, t.ex. fördet oändligt viktiga omvårdnadsarbetet. Jag tyckerfaktiskt att det brister betänkligt i betänkandet när detgäller att lyfta fram sådana viktiga områden. Jagupplever det som ett osynliggörande av viktiga yr-keskategorier. De yrkeskategorierna är också i myck-et hög utsträckning kvinnoyrken. Det vill jag gärnahöra kommentar till.Det är naturligtvis intressant att direkt från källanfå en kommentar till begreppet finansiell samordning.Som jag har relaterat för andra har jag tagit del av attLars ganska rakt av har sagt att FINSAM-systemet är återinfört. Jag vill gärna höra om detockså är uppfattning.Anf. 40 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det klart framgår avbetänkandet att alla personalkategorier är viktiga ochatt teamarbetet också är mycket viktigt. Om sedan deolika yrkesgrupperna nämns lika tyck-er jag i och för sig är oväsentligt, eftersom avsiktenmed det hela klart framgår av utskottets betänkande:att man ska arbeta tillsammans, att alla olika perso-nalgrupper inom vården är viktiga och att det ska skeett teamarbete. Jag lägger inte lika stor vikt som RolfOlsson vid att man nämner olika yrkesgrupper likamånga gånger.När det gäller den finansiella samordningen kan-ske man ska tänka på vad som var den ursprungligafinansiella samordningen. Det var att man tillät femolika län att arbeta tillsammans. Man öppnade för attkunna föra över pengar från olika myndigheter. Detvar finansiell samordning. Den såg olika ut i alla defem försökslänen. Den var inte centralt reglerad. Dethandlar om att man ska kunna använda pengarna påett annat sätt när det gäller de här gemensamma om-rådena. Det är precis det som också finns här.Om sedan på sin hemsida sägeratt FINSAM - som ju är en sammandragning av be-greppet finansiell samordning - har återinförts tyckerjag faktiskt att det inte är så farligt, därför att denfinansiella samordningen kommer att återinföras.Anf. 41 () replik:Fru talman! Jag tycker som sagt att det är en upp-enbar snedfördelning när det gäller belysning av olikayrkeskategorier i det här dokumentet. Och jag är inteensam om att tycka det. har uppmärk-sammat detta mycket tydligt och är mycket kritiskttill det. Även , sjukgymnasternaoch psykologerna har påpekat det, så vi är som sagtinte ensamma om den kritiken. Jag tycker nog attfrekvensen i benämningar har en viss betydelse. Menframför allt ger inte utelämnandet av viktiga vårdom-råden, som t.ex. omvårdnaden, någon bra balans. Detär det ena.Det andra är benämningar. Det är viktigt med de-finitioner, och det är viktigt med benämningar ibland.Jag tror inte att det är en tillfällighet att använder sig av begreppet FINSAM. Det står förnågot mycket specifikt. Det står för två aktörer. Detär och hälso- och sjukvården somsamverkar. SOCSAM är vidare. Det innebär att ävensocialtjänsten kommer in. FRISAM innebär att ocksåarbetsförmedlingen kommer in.Jag vill höra av varför ni intetycker att arbetsförmedlingen ska finnas med i dennasamverkan. Är inte arbetsförmedlingen en mycketcentral aktör i allt rehabiliteringsarbete?Anf. 42 () re-plik:Fru talman! Jag vill återupprepa att FINSAM stårför finansiell samordning. Det är vad som fanns förutoch det är vad som finns . Det pågår, som bådeRolf och jag vet, olika typer av andra försöks-verksamheter, med andra typer av förkortningar. Jagutgår från att de också kommer att utvärderas så små-ningom.I vet jag att just samordningen med ar-betsförmedlingen har varit värdefull. Jag utesluterinte att detta längre fram, när de försöken är utvärde-rade, kommer att kunna vidgas även till andra aktörer.Det är ingenting som vi säger nej till därför att visäger ja till den typ av finansiell samordning somfinns med i tillkännagivandet i det här betänkandet.Anf. 43 Socialminister ():Fru talman! Det är ett historiskt beslut som riks-dagen kommer att fatta när den tar ställning till dennationella handlingsplanen för hälso- och sjukvårdensutveckling. Det är historiskt av framför allt två skäl.Det är första gången som regering och riksdag föröver pengar från försvaret till sjukvården. Under treår, 2002-2004, kommer dessa resurser att successivtöka till en summa, sammanlagt över perioden, på 8miljarder kronor.Jag tror att den här modellen för att förstärka vik-tiga delar av välfärden kan bli stilbildande för framti-da satsningar. Framtidens välfärd kräver mer av prio-riteringar och en större beredskap för omfördelninginom de offentliga åtagandena.Det är också första gången som staten på detta sätttydligt markerar en inriktning av sjukvårdens utveck-ling som man anvisar pengar till sjukvårds-huvudmännen för att de ska kunna genomföra denbeslutade inriktningen.Dessa två saker är i sig tillräckliga för att göra denhär satsningen historisk i svensk sjukvårdspolitik.Jag skulle vilja lägga till ytterligare en dimensionsom är historisk. Den ser vi om vi tittar tillbaka påden sjukvårdspolitiska debatten de senaste årtiondena.Bakom denna handlingsplan har nämligen samlats enmajoritet bestående av Socialdemokraterna, . Detta är viktigt föralla som arbetar inom svensk sjukvård. Det betydernämligen att den politiska inriktningen i handlings-planen har en sådan förankring att den fortsätter videventuella majoritetsförändringar i . Vi kandärför på goda grunder utgå från att de långsiktigamålen i handlingsplanen kommer att förverkligas.Vi kan också utgå från att sjukvårdshuvudmännenmed stor målmedvetenhet nu kommer att sätta i gångarbetet med lokala utvecklingsplaner. De behöver juinte känna att de genomför de politiska motståndarnaspolitik.Fru talman! Bilden av den svenska sjukvårdenpräglas i alltför hög grad av sjukvårdens problem. Demassmediala skildringarna av läget i svensk sjukvårdhandlar om köer, tillkortakommanden när det gällerbehandlingar, stress för personalen och besvikelsehos patienterna.Men detta är faktiskt bara en bild av svensk sjuk-vård. Vi får inte glömma bort att ungefär 80 000behandlingar genomförs i svensk sjukvård -80 000. Alla undersökningar som har gjorts visar attde medborgare som kommer i kontakt med svensksjukvård och som får vård och behandling har ettmycket stort förtroende för sjukvården. Man möterkompetens och kvalitet i svensk sjukvård. Man mötermänniskor som visar omtanke och omsorg. De somkommer i kontakt med svensk sjukvård berättar allaom den svenska sjukvårdens kvalitet.Men just de delarna av sjukvårdsdebatten upp-märksammas sällan.Jag får som socialminister ganska många brev.Naturligtvis är det många som också klagar på sjuk-vården när det gäller tillgänglighet eller andra till-kortakommanden. Men det finns också ganska mångabrev som berättar just om sjukvårdens positiva sidor.Häromdagen fick jag ett brev från en kvinna iHärnösand. Jag ska bara läsa några rader ur det:Min man, , blev sjuk i cancer i augusti i fjol.Vi tillbringade , då hanavled, på resande fot. Så kändes det.Karolinska Sjukhuset tog emot oss för specialist-vård. Ju mer sjukdomen framskred, desto mer avan-cerade blev transporterna. Vi bilade först själva. Se-dan åkte vi tåg. Därefter flög han ensam. Till slut flögjag med honom, eftersom han inte klarade sig själv.De sista resorna skedde i bårbil.Jag fick under denna katastrofala tid i hans, mittoch våra tre barns liv vara sjukskriven och hemma.Jag är så tacksam för detta, att vi har ett så ut-vecklat skyddsnät och ett sådant medmänskligt sam-hälle då vi är som svagast. Jag kommer aldrig attklaga över skattepålagor. Jag vill solidariskt hjälpadem som hamnar i samma katastrof. Alla drabbas vinågon gång i livet och behöver samhällets stöd, skri-ver kvinnan.När jag lämnade hemmet i lästejag som vanligt . På insändarsidor-na i lokaltidningarna brukar det förekomma mångarosor och tack till svensk sjukvårdspersonal ochsvensk sjukvård. I dagens , som ären lokalupplaga av , finns det tvåinsändare som belyser det jag försöker att skildra.Den ena insändaren är skriven av familjen . De berättar följande: "Nyss hemkommen frånytterligare ett besök på vårdcentralen sitter jag ochtänker på hur många (hundra?) gånger min familj ochnärstående egentligen varit i kontakt med vården densenaste tiden.Oftast när man läser i tidningen om sjukvårdenhandlar det om neddragningar, felbehandlingar, non-chalans - alltid om negativa saker.Trots att vår familj har utnyttjat många olika delarav vårdsystemet av mer eller mindre allvarliga anled-ningar, har vi alltid fått ett bra, kompetent ochmänskligt bemötande. Inget har tillåtits falla mellannågra stolar eller glömts bort och vi har mött stormedmänsklighet och engagemang från alla inblanda-de.Vi vill på det sättet tacka alla er som vi mött ochprotestera mot bilden att vi har en dålig vård -det har vi INTE. Vi vänder oss med stort förtroendetill er närhelst vi behöver det.Tusen rosor och stort tack till:. öronkliniken, ambu-lans och akutsjukvården, hjärtinfarktavdelningen,onkologen, operation ." - på i är bara en av dessa insändare som dagligenpubliceras och vi glömmer bort. I den andra insända-ren är man också mycket tacksam för sjukvården,men säger att när man väl fick vården upptäckte kvalitet. Problemet är kvaliteten, skriver dennainsändarskribent som kallar sig för "E A sal 3 njure",och pekar på att det faktiskt var först efter fjärde turentill infektionsakuten som insändarskribenten fick denvård som behövdes. Denna insändarskribent slutar:Så politiker, se till att sjukvården får resurser. Låt detej dröja . In med pengarna till vården. Handla!Det är precis så det är just . Den nationellahandlingsplanen är framtagen för att förbättra till-gängligheten i vården. Resurserna till sjukvårdenbehöver öka. Det behövs mer personal, och det krävsökade möjligheter till utbildning och kompetensut-veckling. Personalen behöver bättre arbetsvillkor ochett ökat inflytande. Personalen som redan jobbar ivården måste känna att deras möjligheter till person-lig utveckling och yrkesutveckling ökar. Det är dehuvudsakliga skälen till att regeringen presenterar dennationella handlingsplanen. Den handlar om att sam-mantaget anslå till primärvården,psykiatrin och sjukvården i äldreomsorgen. Här slåsfast att alla medborgare som så önskar ska ha möjlig-het att knyta en fast läkarkontakt i primärvården.Dessa familjeläkare som vi använder som benämningska vara generalister med bred medicinsk kompetens.De ska kunna behandla de flesta sjukdomstillstånd,men de ska också ha en god kunskap om den speciali-serade sjukvårdens breda utbud för att därigenomkunna vara patientens rådgivare inom sjukvårdssys-temet.För att alla ska ha möjlighet att välja en fast lä-karkontakt krävs det fler familjeläkare i primärvår-den. Regeringen visar i planen ett antal vägar för attåstadkomma en nödvändig ökning av läkartätheten.Men poängteras - och det är viktigt - att dethandlar om fungerande teamarbete inom primärvår-den. Alla yrkeskategorier måste samverka med var-andra över yrkes- och organisationsgränserna. RolfOlssons tidigare påpekande att detta inte nämns ihandlingsplanen är faktiskt fel. Det finns myckettydligt angivet att det handlar om att utveckla primär-vården genom att ge alla yrkesgrupper möjligheter attutvecklas och att samverka med varandra.Jag nämnde tidigare det historiskt viktiga atthandlingsplanen har stöd av en bred majoritet. Samti-digt är det intressant att konstatera hur de båda poli-tiska ytterligheterna bjuder motstånd mot handlings-planen och dess inriktning. Från är detuppenbart mångfalden i driftformerna som är proble-met. Det är beklagligt, eftersom det innebär attVänsterpartiet motsätter sig en politik som öppnarmöjligheter för personalen inom primärvården attsjälva ta över verksamheten. Det innebär ett stopp förpersonalkooperativ och personalägda företag.En mångfald av driftformer inom öppenvårdenhotar faktiskt inte de grundläggande principerna förden svenska sjukvården. Inga försäkringsbolag säljerförsäkringar för ett besök hos familjeläkaren, för etthembesök från distriktssköterskan eller påbarnavårdscentralen. En ökad mångfald kan tvärtommedverka till att skapa arbetsformer som utvecklarpersonalens vilja till ansvarstagande om inflytande.Därför är det synd att inte orkar ståupp för inriktningen i handlingsplanen.För högern handlar motståndet däremot om enkamp för ett systemskifte i den svenska sjukvården. Isitt motstånd mot handlingsplanen visar moderaternai praktisk handling att man inte behöver satsa på denallmänna sjukvården. Man har tidigare röstat nej tillatt tillföra sjukvården . tänkerman också rösta emot satsningen på primärvården,psykiatrin och äldresjukvården. Det blir alltmer tyd-ligt att inte står för allas rätt till godsjukvård utan för en sjukvård som styrs efter markna-dens principer.För den som har följt den moderata sjukvårdsde-batten blir det alltmer uppen-bart att det finns en dold dagordning i den moderatasjukvårdspolitiken. De började tala om att personalenskulle ta över driften av sjukvårdsverksamheten ochtalade entusiastiskt om avknoppningar. Det blevganska snabbt en strid för de stora, privata bolagensrätt att överta och driva sjukhus med skattemedel. Iartiklar propagerar nu ledande sjuk-vårdspolitiker för att vård ska ge vinst och att det inteär fult att tjäna pengar på vården. talarofta om köer och väntetider på mottagningar och tilloperationer, säger man nej till resursför-stärkningar i den offentliga vården, med motivet attresursförstärkningar skulle minska intresset och mo-tivationen för förändringar. Däremot är man intefrämmande för att tillskjuta privata försäkringspeng-ar.Moderaternas riksdagsledamot och talesman ivårdfrågor sade i en intervju alldelesnyligen att hon inte tänker försöka förhindra männi-skor att därutöver försäkra sig, alltså utöver vad denoffentliga sjukvården kan erbjuda tänker man lösavårdproblemet med privata försäkringar.Moderaterna talar alltså om en allmän sjukförsäk-ring, men i själva verket vill man genom att succes-sivt privatisera och sälja ut sjukhus låta privata sjuk-vårdsbolag och försäkringsbolag få tillgång till deoffentliga skattemedlen och med dem som grundbygga en privat sjukvårdsstruktur för de rika.Moderaterna talar om att det kommer att finnasoffentliga sjukhus också . Sedan säger manatt det naturligtvis beror på om de klarar sig i konkur-rensen. Men vi vet ju att alla offentliga sjukhus ochvårdcentraler som går bra i första hand privatiserasnär bestämmer.Denna dolda dagordning blottläggs framför allt idebatten om akutsjukhusen. började atttala om möjligheten till mångfald och personalensengagemang, för att nu intensivt och med alla medelföra kampen om att sälja de stora sjukhusanläggning-arna till privata företag, vinstdrivande storbolag.Tanken är enkel: På det sättet ska man skapa en grundför de privata försäkringsbolagen att etablera ett na-tionellt försäkringssystem som kompletterar denallmänna sjukvården. Beslutet om att sälja akutsjuk-hus i syfte att förändra den nationella sjukvårdsplanenbör inte betraktas som en fråga om den lokala demo-kratin. Det är ganska rimligt att står uppför sina långsiktiga avsikter, redovisar dem öppet idebatten och ser till så att får majoritet iSveriges riksdag för att byta sjukvårdssystem. Attgöra detta bakvägen genom löften till personalen ommer mångfald för att skapa en grund för ett nytt na-tionellt försäkringssystem med de privata akutsjukhu-sen som bas är att föra väljarna bakom ljuset.Fram med den ordentliga dagordningen. Låt ossdiskutera den i riksdag. Låt väljarna ha syn-punkter om vilket sjukvårdssystem vi ska ha.Att går på denna linje kanske inte ärså överraskande. Mer överraskande är att Kristdemo-kraterna nu följer i hjulspår. Kristde-mokraterna talar, som , om en bättresjukvård men sviker när det är dags att fatta beslut omatt ge sjukvården mer resurser.Det är nu kan bestämma sigom de är med på att bygga ut den svenska sjukvården.Ingen i svensk sjukvård kan leva på allmänt prat frånKristdemokraterna - där är man i behov av rejälabeslut. När nu ska fatta beslut har Kristde-mokraterna möjlighet att välja väg: att följa Modera-ternas dagordning eller att ställa upp för svensk sjuk-vård.Anf. 44 () replik:Fru talman! Jag vill inledningsvis konstatera attöverföringen av de 9 miljarder som socialministerndiskuterade sker i samband med beslutet om finansut-skottets betänkande.Socialministern lyfte fram kvaliteter i svensksjukvård, och det är väldigt bra. Tyvärr tycker jag inteatt de här sakerna är tillräckligt betonade. Framför alltär inte den utveckling som också sker i den offentligasektorn tillräckligt belyst i den här planen och deolika dokument som den bygger på.Det är positivt att ministern trycker på resursbe-hovet. Där har vi också sagt att vi är vidöppna förvidare diskussioner om detta, för vi tror inte att detstannar med det.Det är inga problem för oss i Vänstern att diskute-ra t.ex. intraprenader eller kooperativ. Men vi får integlömma att det på marknaden också finns storavinstdrivande företag som kastar sina ögon på pri-märvården och som de facto finns där redan. Det ärockså viktigt att vi diskuterar sådant. Det utgör åt-minstone för oss ett betydande orosmoment.Jag citerade i min inledning de-battartikel: Anförda av flyttar politiker-na i successivt makten över skola, vårdoch omsorg från de folkvalda till aktieägarna i börsfö-retagen. Individen får betala, inte bestämma.Vi i Vänstern tycker naturligtvis att det låter bra.Men varför då föreslå den här privatiseringen avprimärvården? Primärvården är ju i mångas ögonsinnebilden för svensk sjukvård. Vad har socialmi-nistern för garantier för att primärvården, liksomäldrevården i , inte tas över av stora,vinstdrivande företag?Kan socialministern också se den ökade riskenmed koppling till privata försäkringar, när de storaprivata vårdaktörerna nu börjar dyka upp? Och varförtalas det bara om privata eller alternativa utförare somutvecklare av vården? Varför inte nämna den faktiskautveckling som sker i den vanliga, offentliga vården?Anf. 45 Socialminister ()replik:Fru talman! Följande formulering är ganska ly-sande:Det finns flera exempel där det har varit bra medmångfald. Det finns ingen anledning att motarbetadetta. Jag har besökt flera enheter som tagits över avpersonalen, och vad jag förstår har det varit till gagnför både organisationen och patienterna. Det är bådesunt och naturligt och inget som jag har några pro-blem med.Det är som har formulerat sig så ien intervju. Jag tycker att det är en utmärkt formule-ring.Man bör alltså bejaka möjligheten att ge persona-len chans att ta ett eget ökat ansvar, att i avtal medsjukvårdshuvudmännen driva verksamheten. Detta ärgrunden för vårt ställningstagande för mångfald.Vi är helt övertygade om att för att såväl de an-ställda som patienterna och medborgarna ska ha för-troende för satsningen på mångfald är det också nöd-vändigt att klargöra vilka gränser vi sätter, dvs. attmarkera att vi inte avser att ändra sjukvårdssystemoch att vi inte avser att ersätta det nuvarande systemetmed ett marknadsstyrt system, som Moderaternalängtar efter. Vi är inte heller intresserade av attöverlåta akutsjukhusen, som jag har markerat, tillföretag som drivs med privata vinstintressen.Vad och borde funderapå är just denna paradox att vi kan arbeta för enmångfald i den öppna sjukvården om vi är benhårttydliga när det gäller att sätta en gräns mot de privatavinstintressena i de stora anläggningarna. Dennaparadox tror jag att har förstått, men devänder på det och säger att de börjar med personalenför att sluta på börsen.Jag har inte svårt att arbeta för en mångfald i denöppna sjukvården. Jag är inte rädd för att det innebärnågon systemförändring. Jag är helt övertygad om attvi kan, med en sådan öppen mångfald, behålla grun-derna i det svenska sjukvårdssystemet.Anf. 46 () replik:Fru talman! Som jag sade är det inga problem föross att diskutera t.ex. intraprenader eller kooperativ,vilket också var inne på i den härartikeln. Det finns de facto stora vinstintressen på dethär området som börjar dyka upp. Det nämner ocksåIngrid i artikeln, men det citerar inte social-ministern, tillfälligtvis. Det är just den kopplingensom vi gör. Jag skulle, som sagt var, vilja höra mi-nisterns kommentar kring de riskerna.I tisdags hade vi ett möte med ledamöter från , och där medverkade bl.a. ,som är s-ledamot i . Han hade varit påen föredragning i om framtideni vården, och han konkluderade det ungefär så här:Det avgörande för framtiden är att arbeta med ochutveckla den inre organisationen i den offentligasektorn. Jag undrar: Varför finns inte det här i hand-lingsplanen?De verkliga hjältarna i svensk vård, efter det hårda90-talet, återfinns i den vanliga, offentliga vården. Destår upp och utför ett engagerat jobb, och en hel delfortsätter också att utveckla och förnya sina arbets-platser trots en mycket tuff arbetsmiljö. Jag tyckerinte att de får en belysning och en vägledning i dettadokument. Förnyelsen ska i stället komma genomprivata och andra utförare. Jag tycker att det är an-märkningsvärt. Jag vill gärna höra socialministernskommentar kring det.Anf. 47 Socialminister ()replik:Fru talman! Detta är inte en riktig skildring avhandlingsplanen. När vi talar om förnyelse av svensksjukvård, möjligheten för personalen att utvecklas, attarbeta med nya arbetsmetoder och att hitta nya orga-nisationsformer handlar det om hela sjukvården. Denstörsta delen av svensk sjukvård drivs trots allt ocksåav det offentliga. Det är otroligt viktigt att det skerdär.Vi vill också konstatera att om man erbjuder per-sonal som är intresserad av det möjlighet att ta ettstörre ansvar och driva delar av verksamheten i egenregi i avtal med landstingen, tror vi att detta är ettytterligare bidrag till den förnyelse och utveckling avsjukvården som vi vill ha.Där har vi samma uppfattning som Vårdförbun-det. Det är ganska intressant att när det gäller kritik mot benämningen familjeläkareställer snabbt upp, men den andradelen av hållning, nämligen att arbetaför att personalen ska erbjudas möjligheter att ta överdelar av verksamheten i avtal med landstingen, lyss-nar inte Vänsterpartiet.Jag är helt övertygad om, som jag har sagt, att vibehöver en förnyelse inom hela sjukvården, ickeminst för de offentligt anställda.