prot · GO0943 · 2000-12-08 00:00:00 — 66 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Det kanske inte blir så mycket re-plik, utan mer en upplysning.Det pågår nu ett arbete och det kommer att lämnasen departementsskrivelse som det blir möjligt att avgeett remissyttrande över. Därefter är det min avsikt attbegära en lagrådsremiss, för att kom-ma med en proposition . Det kommer attfinnas ett antal tillfällen att diskutera själva sakfrågan,arbetsskadeförsäkringen.Anf. 67 ():Herr talman! Jag ska i mitt anförande tala om denarbetslivsinriktade rehabiliteringen och arbetsskade-försäkringen.Inledningsvis kan jag konstatera att sjukfrånvaronökar i . Det gäller såväl den korta frånvaronsom den längre sjukfrånvaron. Framför allt återfinnsökningen bland kvinnor med anställning inom denoffentliga sektorn.Vad är den gemensamma nämnaren här? När jagtalar om kvinnor menar jag kvinnor som jobbar inomhälso- och sjukvård, inom äldreomsorg, inom skolanosv. Det jag skulle vilja säga här är att det visar hurbetydelsefullt arbetsgivarens ansvar är. Det gäller idetta sammanhang precis som i alla andra. Det som ärviktigt är att det finns en konkurrens, att det finnsmångfald bland arbetsgivarna, att arbetstagarna harmöjlighet att välja arbetsgivare, att det finns en möj-lighet att välja bort dåliga arbetsgivare för att arbetadär det är en bättre arbetsmiljö.Men det är också som så att konkurrensen mellanarbetsgivare främjar att arbetsgivarna utvecklar en braarbetsmiljö för att på så sätt kunna behålla och re-krytera nya medarbetare. I detta sammanhang vill jagsäga att jag hoppas att vi kan få se en utveckling avkonkurrensen mellan arbetsgivare inom den i dagoffentliga sektorn för att få större mångfald, äveninom t.ex. akutsjukhus.Den arbetslivsinriktade rehabiliteringens syfte äratt underlätta återinträdet på arbetsmarknaden för depersoner som är sjuka, så att de kan uppnå en egenförsörjning med allt positivt som det innebär. Ävenlivskvaliteten ökar.Den rehabiliteringsutredning som har gjorts visarju att de aktiva rehabiliteringsinsatserna initierasallt senare och förekommer alltmer sällan. av delångtidssjukskrivna, med en sjukskrivning längre änett år, har påbörjat sin arbetslivsinriktade rehabilite-ring . Här behövs detverkligen insatser. Detta är djupt otillfredsställande.Och jag delar inte i detta sammanhang, vill jag säga,utredningens åsikt om att ett nytt statligt verk medansvar för rehabiliteringen ska lösa problemet. Mer byråkrati, och det slukar merresurser. Se i stället till att sätta in resurserna där degör mer nytta, så att det blir en effektiv rehabiliteringsom kommer fler människor till nytta, fler än de 13 %som nu får rehabilitering inom ett år.Vi moderater vill också se en utveckling i tvåsteg. Initialt vill vi att ska ha ettfinansiellt ansvar för den arbetslivsinriktade rehabili-teringen. Och varför vill vi det? Jo, det är för att manska uppnå en högre grad av samordning än vad manhar . Samordning av insatser från olika myndig-heter, från arbetsgivare och individens intresse ochönskemål. Här är det som ska ägainitiativrätten när det gäller rehabiliteringsprocessenoch se till att den blir snabb och effektiv.Men det är också viktigt att betona den enskildeindividens eget ansvar, rätt att bli behandlad som ensjälvständig individ och få rehabilitering.Försäkringskassan ska också ha möjlighet attupphandla tjänster, sjukvårdsinsatser osv. från andralandsting, av privata entreprenörer eller utomlands föratt minska de regionala olikheterna. Individen skainte vara beroende av om det finns resurser inom detegna eller av hur långa köerna är. Dethandlar om att få en nationell samsyn.Vi anser också att arbetsgivaren har en central rollför arbetsmiljön och rehabiliteringen. Det är viktigtatt arbetsgivaren har incitament för att medverka.Konkurrens bland arbetsgivarna är ett incitament.Arbetsgivarna behöver också en ekonomisk spor-re, en premie för att bli intresserade av detta samar-bete. Det kan lämpligen ske genom att arbetsgivarav-gifterna justeras på branschnivå, relaterat till ohälsaninom branschen. Det förutsätter att rehabiliteringsför-säkringen kommer att brytas ut från statsbudgeten. Påsikt vill vi att privata försäkringsbolag ska erbjudasmöjlighet att konkurrera med föratt man på så sätt ska uppnå bättre effektivitet ochbättre rehabilitering.Den ekonomiska ersättningen till individen börligga på samma nivå som sjukförsäkringen, en 75-procentig ersättningsnivå. Det ska även finnas ka-rensdagar, men de ska inkluderas i det system somgäller för sjukförsäkringen. Om rehabiliteringen följerdirekt efter en sjukperiod är karensdagarna redanförbrukade. Det ska finnas ett tak på tio karensdagarper år.Det är också viktigt att poängtera att dagens ar-betsmarknad ser annorlunda ut . Tills-vidareanställningar blir alltmer ovanliga. Det före-kommer fler projektanställningar, vikariat och andraformer av anställningar. Därför är det viktigt att reha-biliteringen anpassas efter dagens arbetssituation. Deekonomiska resurserna bör då utgå från individen, såatt individen ska ha möjlighet att välja försäk-ringsgivare bland konkurrerande bolag. Detta ökarockså incitamenten för de olika bolagen att erbjuda enbra rehabilitering så att det finns individer som ärintresserade av att ha sin försäkring i bolaget.Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen ska varatill för individen och syfta till en återgång till arbeteefter sjukdom. Detta ska vara ledstjärnan vid föränd-ringen av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen.Då går jag över till arbetsskadeförsäkringen. Ävendenna behöver reformeras. Det ska finnas tydligaincitament för arbetsgivarna att arbeta för en godarbetsmiljö. har arbetsgivarna små incitamentför att minska långtidssjukskrivningarna. Vi vill se enprivatisering av arbetsskadeförsäkringen. Vi vill ock-så att premien ska vara relaterad initialt efter bran-schen, men vi hoppas att det i ett senare skede blirefter den enskilda arbetsgivaren.Detta kan leda till att de arbetsgivare som kanuppvisa låg förekomst av skador får lägre attbetala. På så sätt ökar incitamenten för att arbeta fören bättre arbetsmiljö.När det gäller ersättningsnivåerna i arbetsskade-försäkringen är det viktigt att man utvecklar ett sys-tem som ger ersättning för sveda och värk. Vi villgärna komma bort ifrån inkomstbortfallstänkandet.Det är klart att det ska vara en ersättning, men detmåste också finnas en ersättning för sveda och värk.Detta är en viktig del för de personer som skadas iarbetet.Arbetsskadeförsäkringen ska vara obligatorisk förarbetsgivarna. De ska vara tvungna att teckna försäk-ring. Det är en fråga som bör hanteras av riksdagen.Vi vill få ned beslut på detaljnivå. Det skahandla om den övergripande generella nivån somgaranterar alla människor en rätt till arbetsskadeför-säkring.Det är också viktigt att den enskilde individenupplever att arbetsskadeförsäkringen ger ett gottskydd vid arbetsskada. Så är det inte - det har i många sammanhang. Många människor sägeratt det inte finns någon ersättning vid arbetsskada.Det är många som talar om hur det ser ut för kvinnorinom den offentliga sektorn som är utslitna.På sikt hoppas vi att arbetsskador ska bli mer säll-synta, så att individer slipper att lida i onödan. Meddetta instämmer jag i yrkande tillvår första reservation. Jag instämmer också i samtligaövriga moderata reservationer.Anf. 68 () replik:Herr talman! talade sig varmför hög sysselsättning. I den frågan är vi ganska över-ens, men det är vi säkert utifrån olika infallsvinklar.90-talets situation med mycket hög arbetslöshet inne-bar att det blev tyst ute på arbetsplatserna. Löntagarnavågade inte längre ställa krav på förbättringar ochförändringar av arbetsmiljön och andra viktiga villkori arbetslivet.När det nu är hög sysselsättning vågar man att tainitiativ. Då kommer kraven på förbättringar ochförändringar. Jag är inte säker på att vi från den in-fallsvinkeln har samma uppfattning när det gällersysselsättningsnivå.I reservation angående arbetsskade-området säger man: Nuvarande bevisregler i arbets-skadeförsäkringen måste behållas. En reformering avarbetsskadeförsäkringen måste ta tid.Jag har mött flera hundrafackliga företrädare som har företrätt flera hundratusen löntagare. De har pratat sig varma för en för-ändring av arbetsskadeförsäkringen utifrån den situa-tion som man har hamnat i efter förändringen 1993.En av de saker man starkast betonar är just bevis-regeln, vilket också har framförts av statsrådet. Det ärviktigt att vi får en justering på det här området ochatt det sker ganska snart.Om det inte blir någon förändring tappar vi möj-ligheterna till att få drivkrafter, utveckling, forskningoch förändring, någonting som behövs ute på arbets-marknaden för att man ska få ned sjukfrånvaron ochskadefrekvensen i arbetslivet.Är det signalen som jag ska sända ut från dennadebatt att inte vill förändra bevisregler-na, att vill att reformen måste få ta tid attgenomföra? Är det den signalen som jag ska gå utmed?Anf. 69 ()replik:Herr talman! Vad vill är att det skavara en tydlighet i systemet som ser till att de perso-ner som har en arbetsskada också får den bedömdsom en sådan. Men vad som har hänt är att det råderotydlighet. Det kan väl knappast vara så att GöteJonsson i debatten har missat hur många personer detär som upplever att deras skador inte beaktas. Detfinns problem kring detta, och dessa problem haruppstått efter de förändringar som genomförts under90-talet, bl.a. när den socialdemokratiska regeringenändrade på bevisbördan.Jag tycker att det är viktigt att det finns tydligaregler så att individen vet vad som gäller, arbetsgiva-ren vet vad som gäller och vet vadsom gäller. Instämmer i detta? Och ärGöte , som representerar riksdagsmajoriteten,beredd att verka för att det finns en fungerande ar-betsskadeförsäkring?Anf. 70 () replik:Herr talman! tillhör i och för sigJönköpingsbänken, men jag heter talar om bedömningen av ar-betsskador. Det är just det som är problematiken. Närjag är ute och träffar fackligt aktiva talar de just omdet stora antal människor som drabbats av den nyabevisregeln och den situation som arbetsskadeförsäk-ringen nu befinner sig i. Bevisregeln är väldigt avgö-rande, men också tidsfaktorn för hanteringen ochbehandlingen av de här skadorna.Jag konstaterar av detta replikskifte och av denargumentation som för att man också iden här frågan, inom det här väsentliga området,markerar ut sig långt ut på högerkanten. Jag har svårtatt förstå att övriga riksdagspartier kan instämma iden syn på arbetsskadeförsäkringen och utgiftsområ-de 10 i övrigt som framför från dennatalarstol.Anf. 71 ()replik:Herr talman! Jag ber om ursäkt för min felaktigaanvändning av efternamnet, som är viktigt i de här sammanhangen är attse till individen, att individen vet vilka regler somgäller och också har en möjlighet att få en arbetsska-da bedömd just som arbetsskada i de sammanhang detär en arbetsskada. Men framför allt är det viktigt attarbetsskador ska undvikas och att arbetsgivarna skaha incitament att arbeta för en bättre arbetsmiljö så attarbetsskadorna minskar.Anf. 72 () re-plik:Herr talman! Mina tankar gick i samma banorsom här. Jag är också ganska för-vånad över den moderata inställningen. Jag undrarom egentligen har följt den de-batt som förts i medierna . Jag vet attGöte har följt den, och jag har också försökt göra det.Jag har en bakgrund som industriarbetare, och jag harsett ett otal människor som haft mycket svårt att fåsina arbetsskador godkända. För mig är det verkligenviktigt att man förändrar bevisregeln. Det har fattatsmånga olyckliga beslut.När jag ser på den moderata politiken ser jag ettväldigt markant systemskifte. Det är bara fråga omprivata lösningar, att lägga ut det på den enskildeindividen. Är det inte så att betydligt fler kommer atthamna i fallgropar och inte kunna få sina arbetsska-dor godkända? Jag tror tyvärr att det blir så.Margareta pratar om tydlighet i system-et. Vad jag kan märka finns det en sak som framgårmed väldigt skarp tydlighet i den moderata politiken,och det är att löntagarna och de grupper som har detsvårt kommer att få det än värre med de moderataförslagen.Anf. 73 ()replik:Herr talman! Som jag nämnde inledningsvis är detendast av de långtidssjukskrivna som i dagerhåller en arbetslivsinriktad rehabilitering inom ettår. Och så har vi en monopolsituation med ett offent-ligt system. Är detta att betrakta som tillfredsställan-de?Anf. 74 () re-plik:Herr talman! Jag kan i och för sig hålla med om att vi måste göra mycket mer närdet gäller rehabiliteringsansträngningar. Visst är detså. Vi måste avsätta mer resurser, och vi måste ocksåkomma in på ett mycket tidigare stadium när detgäller rehabiliteringar och när det gäller att följa uppskador. Att anslå resurser vid de rätta ögonblicken ären prioriterad uppgift.Därför behövs det också mer pengar i de offentli-ga systemen. Systemet är överbelastat som det är . Det behöver göras mycket mer ute på arbetsplat-serna. Vi behöver en förebyggande arbetsmiljö. Vibehöver en företagshälsovård som fungerar. Detta vetjag att inte har varit några anhängare av.Vi har sagt att vi vill ha en obligatorisk företagshäl-sovård där läkare och tekniker kan hjälpa till medarbetsplatsundersökningar och rehabiliteringspro-gram. Det kan verkligen förebygga. Det gäller då attsatsa pengar på detta.Margareta nämnde också det här medsveda-och-värk-ersättning. Tittar man närmare kanman se att det finns ganska bra avtalsgruppsjukför-säkringar på arbetsmarknaden . De flesta fackli-ga organisationer har tecknat sådana. Jag vill rekom-mendera att göra ett studiebesökpå AMF och få reda på vilka ersättningar man kan fåvid arbetsskada eller när man är sjuk en längre tid.Det är ganska bra ersättningar och också någontingatt bejaka.Avslutningsvis sade att manpå sikt hoppas att arbetsskador ska bli mer sällsynta.Jag tycker att det är ganska naivt att säga så. Vi måstealla arbeta för att vi ska få ett mindre antal arbetsska-dor, och då gäller det också att göra bättre reformeroch ändra på bevisreglerna.Anf. 75 ()replik:Herr talman! Är det ert synsätt att det är naivt atttro att arbetsskador ska bli mer sällsynta ?Jag trodde att vårt arbete i utskottet gick ut på attfinna system och förbättra just så att arbetsskador skabli mer sällsynta . Det är just detta vårtmoderata förslag syftar till.Anf. 76 BO ():Herr talman! Jag tänkte be att få återkomma ensista gång i denna del av debatten till en fråga somflera av oss har tagit upp, nämligen att det skulle varavärdefullt för vårt land om vi kunde få till stånd or-dentliga överläggningar om en reformering av desvenska socialförsäkringarna. Jag och några andra harfått svar av fru statsrådet, som tyvärr inte är kvar ikammaren, på temat att man kanske kan klara avdetta i . Hon har hänvisat till utskottetsdiskussioner, och hon har också, om jag har förståttdet rätt, hänvisat till att man kan motionera och på såvis lägga fram förslag.Jag har därför försökt ta reda på hur många mo-tionsyrkanden som har väckts. Jag måste dock erkän-na att min räkneförmåga inte riktigt klarar det på såhär . Men om vi tittar på antalet sidor där manhar räknat upp de motionsyrkanden som är föremålför debatt här kan vi se att det är drygt 20 sidormed motionsyrkanden från olika partier som har velatreformera det svenska socialförsäkringssystemet.Då undrar man förstås, herr talman, hur det hargått med alla dessa kloka förslag. Det är förstås mereller mindre kloka förslag från olika partiers sida,men man har ändå ansträngt sig. Jo, det kan man läsapå s. 2 i betänkandet. Där står det nämligen hur dethar gått med dessa, kanske några hundra, motionsyr-kanden. Jag citerar: "Samtliga motionsyrkanden av-styrks." Den slutsats man kan dra är att denna metodåtminstone inte har varit framkomlig när det gälltatt nå varandra för att försöka vidareutveckla desvenska socialförsäkringarna.Jag tvingas då att återkomma till det jag avrunda-de mitt inledningsanförande med: Det finnsförstås en risk att reformeringen av de svenska social-försäkringarna får avvakta en borgerlig valseger.Anf. 77 ():Herr talman! Jag sade i mitt anförande inled-ningsvis att det var ett stort antal motioner som be-handlats och varit föremål för diskussion, såväl in-ternt i utskottet som naturligtvis också på andra stäl-len i den debatt som lett fram till det betänkande somvi behandlar. Att dra den slutsats som Bo Kön-berg nu drar, att detta på något sätt skulle vara attignorera alla de tankar som finns i de motioner som ärförelagda , är naturligtvis fel. De finns medi diskussionen, i alla fall inom vårt parti. Sedan fårnaturligtvis övriga partier göra bedömningen utifrånsina ställningstaganden, men för vår del är det heltnaturligt att de tankar och idéer som finns, även omde inte ideologiskt stämmer överens med våra tankar,har funnits med i processen inför beredningen av dethär betänkandet.Anf. 78 BO ():Herr talman! Det är förstås glädjande för alla mo-tionärer som har arbetat med sina förslag att nu fåhöra från att den socialdemokratiske huvudtalaren idetta avsnitt att deras förslag finns med och har fun-nits med i beredningen av betänkandet. Det kännssäkert bra. Dock tror jag att den glädjen något dämpasav formuleringen: "Samtliga motionsyrkanden av-styrks."Anf. 79 ():Herr talman! Såväl som jag har skri-vit motioner, inte bara i det här sammanhanget utanockså i andra sammanhang, där vi har sett att dessamotioner, tankarna och visionerna om hur vi byggersamhället, har funnits med och lyfts fram. Bo Kön-berg uttryckte själv i diskussionen förut att tankarsom förde fram tydligenbörjar vinna kraft hos vissa företrädare i den härkammaren . Det är klart att processen tar sin tid.Men att gå ut och torgföra att man skulle ignorera allade tankar som finns i motionsskrivandet tycker jag ärett felaktigt synsätt och ett felaktigt sätt att hanteradet här utifrån den erfarenhet som inte minst BoKönberg bör ha av arbete.Anf. 80 BO ():Herr talman! Visst är det så att förslag med tidenkan få större genomslagskraft än de har inledningsvis.Mitt och flera andras förslag till bl.a. årets riksdag äratt man skulle försöka nå en bred uppgörelse omfundamentet i de svenska socialförsäkringarna. Dethar ändå baserats på att jag tror att det kanske voremer framkomligt om man slog sig ned med det utta-lade syfet jämfört med den mer traditionella motions-hantering som det ändå blir fråga om, och som manväl ändå får utläsa av att samtliga motionsyrkandenavstyrks.Utgiftsområde 11Anf. 81 ():Herr talman! 2003 träder hela den stora pensions-reformen i kraft. För att underlätta övergången frånett pensionssystem till ett annat är reformen omgär-dad med en rad övergångsbestämmelser. Den infla-tionsekonomi som kännetecknade 80-talet kraschade.Statligt dominerade Nordbanken var den kreditinsti-tution som först möttes av de här allvarliga proble-men. Andra banker följde efter, och staten fick gå inmed mycket kostsamma räddningsaktioner, den s.k.bankakuten. Resultatet blev ekonomiska problem förbåde allmänheten och staten. Det blev nödvändigt attdra ned utgifterna i de statliga transfereringssystem-en. Detta drabbade såväl ATP som folkpensionerna.Vi kan nog vara överens om att pensioner i detlängsta ska vara oantastbara, alltså att reglerna i pen-sionssystemen bör ligga fast. Finanskrisen värkte utså småningom och den flytande kronan skapade nyaoch bättre tillväxtförhållanden. långa hög-konjunktur har också inverkat mycket positivt på densvenska ekonomin. Det är därför vi moderater nu imotion SF298 anvisar mer änregeringen. Vi vill att folkpensionen och dess efter-följare för ska räknas uppmed ett förhöjt prisbasbelopp med två procentenheterför dem som fick folkpension 1993-1998. Vad viföreslår är alltså helt enkelt en återbetalning till demför vilka en viss del av pensionen drogs in.Jag kan tyvärr inte här yrka bifall till detta kraveftersom de 400 miljonerna redan har röstats bort i etttidigare förfarande - egentligen utan att riksdagenfaktiskt har blivit uppmärksammad på hur vi villelösa dessa problem som endast har drabbat ett fåtalårskullar av pensionärerna.Herr talman! När det gäller änkepensionerna är vimoderater mycket kritiska till regeringens handlägg-ning. 1988 kom man här i i bred enighetöverens om att övergångsregler som skulle göra dendå aktuella försämringen av änkepensionerna så litestötande som möjligt skulle ligga fast. Övergångs-reglerna skulle alltså inte ändras. Trots detta försäm-rade Socialdemokraterna övergångsreglerna och in-förde nya regler om inkomstprövning i änkepensio-nernas folkpensionsdel. Det har lett till mycket krafti-ga inkomstminskningar för en rätt stor grupp änkor.Änkorna känner sig svikna och övergivna. Jagfick ett brev från en änka i somtvingats begära ackord hos banken för sina huslån.Om det inte skulle beviljas måste hon gå från gårdoch grund. Hur kan och hans hej-dukar i stödpartierna förklara för den här bohuslänskaänkan att ni tillvaratar hennes intressen?Herr talman! Vi moderater har inte övergivit än-korna. Vi har tillsammans med de andra borgerligapartierna gjort vad vi har kunnat för att nedkämpalöftesbrytarna. I vår motion anslår vi medel för attänkepensionerna ska kunna återställas. Samma kravoch anslag finns i en partimotion. Upprördheten överhur en stor grupp änkor har behandlats har också letttill en rad enskilda moderata motioner där man kräveratt regeringen ska lägga fram förslag som undanröjeren orättvisa som så specifikt inriktas mot en litengrupp människor, nämligen änkorna.För precis sedan debatterades integra-tionspolitik här i kammaren. Jag frågade då AnitaJönsson, som hade att leda debatten för Socialdemo-kraterna: Varför vill inte Socialdemokraterna med-verka till att gamla invandrade människor får, jagkallar det inte pension för det får man inte göra men ialla fall någon form av pensionsliknande bidrag, istället för att behöva förnedra sig med mössan i handpå , där någon annan har makt över peng-arna, för att kunna trygga sin försörjning?I anslutning till utgiftsområde 11 finns det ett parmotioner på det här temat. Jag fick alltså inget svar idebatten . Jag är emellertid ibland, vidnågot enstaka tillfälle i alla fall, optimist avseenderegeringens vilja. Jag hoppades att statsrådet skullesvara, men kanske kan svara påfrågan hur man har tänkt göra, snabbt, när det gällerförsörjningen av åldriga invandrare så att den fråganfår en snar lösning.Herr talman! De sista punkt jag vill ta upp i dethär anförandet gäller bostadstilläggen till pensionä-rerna. Regeringen föreslår här ändrade regler. Mansäger i propositionen att man genom denna ändringnår de pensionärer som har mest bekymmersam eko-nomi. Den ökning av taket i bostadsbidragssystemetsom föreslås kommer i alltför många fall inte alls attgynna pensionärer. I stället kommer kommuner somtar ut mycket höga kostnader i t.ex. särskilt boende attgynnas.Dessutom är det inte helt lätt att säga vilka indivi-der eller möjligtvis grupper av individer som drabbasvärst av de här ökade kostnaderna. Frågan är om detinte är änkor som bor kvar i det gamla hemmet somär värst drabbade. Det kan t.ex. vara ett äldre hus i ettuppvuxet område i en storstad eller i en universitets-stad. Det kan också ligga i ett attraktivt kustområde.För dessa orter har taxeringsvärdena ökar med mellan30 % och , och det har i många fall lett tillökade boendekostnader på mer än per må-nad. Pensionerna ligger fast. har även andraboendekostnader skjutit i höjden. Här utgår inga bo-stadsbidrag, men statens krav på skatter leder tilltvångsförsäljningar på grund av likviditetsbrist. Dettadrabbar åter hårt kvarboende änkor.Herr talman! Ett mycket bättre sätt att verkligense till att de pensionärer som har det sämst ställt fårstöd är att öka det särskilda bostadstillägget för pen-sionärer. Vi moderater föreslår därför att den skäligalevnadsnivån beräknas till för ensamståendeoch för gifta. I propositionen pekar regering-en på att det särskilda bostadstillägget för pensionärervarit ett utomordentligt väl avvägt socialt stödsystemför äldre med knapp pension, men man har tydligeninte dragit några slutsatser av detta.Herr talman!