prot · GN0958 · 2000-02-01 00:00:00 — Jag ska hålla mig kort i min sista re-plik.Statsrådet säger att vi inte har samma uppfattning.Det finns inte samma uppfattning i landet om frisko-lor kontra kommunala skolor.Nej, och vi är alldeles överens om att så är för-hållandet. Därför är min poäng att vi ska låta männi-skorna själva, elever och föräldrar, välja. Det ska intevara beskäftiga politiker i kommunstyrelser ellerskolstyrelser som bestämmer var barnen ska gå iskola. De besluten ska människorna ta själva. Dåbehöver vi inte diskutera om statsrådet har rätt ellerom jag har rätt när det gäller vilka skolor som är bäst.Då väljer människorna. Och det är en modell jag villverka för.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1999/2000:114 omförmögenhetsbeskattningAnf. 111 Finansminister ():Fru talman! har frågat mig omoch i så fall när regeringen avser att rätta till denorättvisa som drabbar gifta par och sambor med ge-mensamma barn vid förmögenhetsbeskattning.När den av regeringen föreslagna nya förmögen-hetsskattelagen antogs av hadeen noggrann prövning gjorts av frågan om ifall sam-beskattningen av förmögenhet inom familjen skullebehållas eller inte. Det fanns skäl som talade både föroch emot en fortsatt sambeskattning.Att slopa sambeskattningen är förenat med ettbetydande skattebortfall. En sådan åtgärd måste där-för ställas i relation till andra reformer. harnyligen ställt sig bakom regeringens förslag till enreform av förvärvsinkomstbeskattningen som framförallt innebär sänkningar av skatten för låg- och me-delinkomsttagare. I vilken takt denna reform skakunna genomföras är beroende av den löpande be-dömningen av de offentliga finanserna och också avde behov som kan uppkomma inom den gemensam-ma sektorn vad gäller t.ex. vård, skola och omsorg.En ny bedömning av det statsfinansiella lägetkommer att göras såväl i den ekonomiska vårpropo-sition som ska lämnas till om några måna-der som i budgetpropositionen . Innandess är jag inte beredd att ta ställning till några för-ändringar av förmögenhetsbeskattningen.Anf. 112 ():Fru talman! Tack för svaret!Förmögenhetsskatten är en skatt som fått märkligakonsekvenser. Låt mig ta ett exempel: Sammanboen-de som inte är gifta med varandra och inte har ge-mensamma barn får äga var utan att drab-bas av förmögenhetsskatt. Om samma par får barneller gifter sig får de endast äga tillsam-mans. Som jag ser det måste det vara orättvist attskatten ska vara beroende av civilståndet.Under tid skrevs en proposition,1973:32, om äktenskapets ingående och upplösning.Där sägs det uttryckligen att man vid utformningen avregler om skatter och sociala förmåner borde undvikaatt ge reglerna ett sådant innehåll att människor förlo-rar på att gifta sig eller vinner på att skilja sig.Min fråga är: Vad planerar finansministern att gö-ra för att undanröja de här reglerna, som innebär enekonomisk förlust för de par som väljer att gifta sig idet här fallet?Det här är ju en fråga som har stötts och blötts un-der . har det läckt ut att denna orättvi-sa skulle åtgärdas, men inget händer.För ett par månader sedan intervjuades jämställd-hetsminister i Ekots lördagsinter-vju. Bl.a. fick hon frågan hur hon från jämställdhets-synpunkt såg på förmögenhetsskatten och sambe-skattningen. Hon tvingades då medge att den kvar-dröjande sambeskattningen inte var särskilt lyckadfrån jämställdhetsperspektiv men att regeringen fort-farande pratar om frågan.Pratas vidare ska det alltså göras. Vi har hört detförut - mycket prat men ingen förändring. Medanregeringen pratar fortsätter orättvisan att drabba giftapar och sambor med gemensamma barn.Frågan är - och här hoppas jag på ett positivt svar:Är vi överens i sakfrågan? Som jag ser det är detfaktiskt en rättvisesak. Vi kan nämligen vända på det:Skulle vi acceptera att man gav sådana här stöd ochförmåner åt gifta par på motsvarande sätt som man nustraffar dem som går från att vara sambo till att giftasig?Jag hoppas att jag kan få svar på de här frågorna.Anf. 113 ():Fru talman! Finansministern har här genom sittsvar på denna interpellation visat att regeringen fort-farande har en väldigt rigid hållning till förmögen-hetsskatten. Det är inte bara det att man envisas medatt ha kvar denna extra skatt på sparande, trots attmånga andra länder har slopat den. Regeringen ärockså rigid i det avseendet att man blundar för att dennuvarande utformningen har väldigt speciella kon-sekvenser för dem som har mindre förmögenheter.Det gäller i flera fall.Först är det sambeskattningen, som slår relativtmer för dem med små förmögenheter än för dem medstora. Som vi har hört här kan också ett parsom är sambor, och där var och en har en för-mögenhet på , om man skaffar sig barndrabbas av det faktum att man då ska sambeskattas.Det innebär att man får betala 1 ½ % på ,vilket man förut slapp. Bara det faktum att paret skaf-far sig barn gör alltså att man får en merkostnad permånad på över 1 000 kr.Ett annat faktum får också väldigt speciella kon-sekvenser. Den s.k. begränsningsregeln, som innebäratt man maximalt ska behöva betala av sinainkomster när man skattar för förmögenhet och in-komster, gällde förut per individ, men sker ensambeskattning på så sätt att hela familjen räknas in ibegränsningsregeln. Det innebär t.ex. att ett barn somärvt några aktier kan drabbas av en inkomstskatt påöver i och med att hela familjen ingår i be-gränsningsregeln. Det är också ett väldigt underligtsätt att utforma en begränsningsregel.Det tredje faktum som gör att jag tycker att rege-ringen har en väldigt rigid inställning till förmögen-hetsskatten är att man ju har insett hur skadlig den ärdå man har slopat förmögenhetsskatten för de mestförmögna aktieägarna. Detta tycker jag är mycketstötande och saknar varje form av logik.Dessa tre fall gör att utformningen dessutom ärväldigt ologisk.Jag vill fråga finansministern: finansministernöver huvud taget beredd att i något läge övervägadessa tre väldigt speciella fall som jag har talat omhär? Det gällde alltså främst att slopa förmögenhets-skatten. Gör man inte det borde man åtminstone slopasambeskattningen av förmögenheter och dessutomslopa sambeskattningen när det gäller begränsnings-regeln.Anf. 114 Finansminister ():Fru talman! Den fråga som harställt och som jag har besvarat i mitt svar handlar omatt det finns principiella skäl både för och emot närdet gäller sambeskattningen i förmögenhetsbeskatt-ningen. Jag har också i mitt svar konstaterat att detytterst är en fråga om vilken prioritering man gör avolika typer av skatter. Jag har redovisat att den be-dömning som regeringen har gjort i budgetproposi-tionen och som har godkänt är attdet är mest angeläget att minska inkomstbeskattning-en för vanliga löntagare. Vi har dessutom gjort storaåtaganden åren framöver för att sänka kostnaderna förföretagen via olika förslag för att sänka företagsbe-skattningen. Det är i den ordningen som regeringenhar prioriterat olika skatteförslag.Sedan finns det önskemål om att väcka bl.a. dis-kussionen här om sambeskattning kring förmögen-hetsbeskattningen. Det finns tidigare uttalanden frånriksdagen t.ex. när det gäller reklamskatten, och detfinns andra önskemål på andra områden. Som svar påfrågan kan jag bara på nytt konstatera att vår priorite-ringsordning är väldigt tydlig: Det är inkomstbeskatt-ningen och lättnader i företagsbeskattningen somkommer först. Sedan får man, vilket vi också hargjort t.ex. i det socialdemokratiska partiet, ta upp endiskussion om de principiella skälen när det gällerförmögenhetsbeskattning och just sambeskattnings-aspekten. Vi har tagit upp detta i en rapport som viför närvarande har ute till diskussion i de socialde-mokratiska grundorganisationerna. Det får väl vara enfråga för framtiden när och om de argumenten kom-mer att kunna gås igenom samt när och om det kom-mer att kunna finnas ett utrymme för en sådan diskus-sion.Anf. 115 ():Fru talman! Låt oss gå tillbaka till sakfrågan igen:Är det inte märkligt att ett gift par där makarna har900 var som förmögenhet i form av pengar påbanken, fonder eller villa får betala medan ett sambopar med exakt samma förmö-genhet betalar i förmögenhetsskatt? Här skulle jag vilja höra vad finansministernegentligen tycker i sakfrågan, vilken hans inställningär.Upprinnelsen till min interpellation är en frågasom jag ställde till statsministern . Han gavmig i princip rätt i den här frågan och tyckte att dettavar något som skulle rättas till när det fanns ekono-miska resurser. Frågan är om också finansministernvill ställa sig bakom denna rent principiella hållning:att detta är någonting som bör ändras, att det är felak-tigt. Det var ju precis det som sades i den här propo-sitionen från tid: att man ska undvika attge reglerna ett sådant innehåll att människor förlorarpå att gifta sig eller vinner på att skilja sig.För mig är det också en viktig sak att vi måsteuppmuntra till familjebildning och äktenskap. Då ärdet självklart viktigt att de signaler vi sänder ut måstevara genomtänkta.Som jag ser det är förmögenhetsbeskattningensom den nu är utformad och som gör att man tjänarpå att skilja sig inte alls genomtänkt utan något sombör ändras på.I budgetpropositionen står det: Rege-ringens bedömning är att börkapitalinkomstskattesatsens nivå och förmögenhets-beskattningen övervägas.Men vårproposition och i budgetpropo-sitionen för sägs det ingenting. Hur ska mantolka detta? Är det månde som stopparupp detta, eller vad beror det på att det inte längreskrivs om detta?Jag skulle vilja höra om vi är överens i sakfråganoch om vi kan se fram emot en förändring och enöversyn i vårpropositionen eller i höstpropositionen,om det gäller eller vilket tidsperspektiv somfinns när det gäller om vi kan tänkas få en förändringpå denna punkt.Anf. 116 ():Fru talman! Jag måste få kommentera finansmi-nisterns svar en gång till, därför att jag tycker att dettamed att regeringen prioriterar skattesänkningar på detviset att den när det går väldigt bra förSverige ändå inte har råd att ta bort förmögenhets-skatten. Om man inte gör det , när ska man då tabort den? Väldigt många andra länder i vår närhet harslopat förmögenhetsskatten. Jag tänker på t.ex. Dan-mark, och . Hur kommer det sig attde har haft råd att ta bort förmögenhetsskatten ochinte vi?Dessutom tror jag att det är bråttom. Det skullejag vilja poängtera för finansministern. Internet görnämligen att informationen om andra länders skatte-system är oerhört lätt att få för väldigt många männi-skor. Sparkapitalet kanske bara är ett musklick bortafrån . har ju t.o.m. redo-visat siffror som säger att isparpengar troligtvis finns utanför på ettfelaktigt sätt. Men människor har känt ett behov av attflytta pengar, därför att de har tyckt att det har varitlätt att flytta pengar, och de vet att förmögenhets-skatten inte finns i flera andra länder.Jag tror att om man skulle slopa förmögenhets-skatten i skulle en stor del av detta kapitalkomma hem. Det viktigaste kanske ändå inte är detsparkapital som finns utomlands, utan det viktigastekanske är de riskkapitalbolag vilkas bolag liggerutomlands men ändå investerar i . Det vorebra för om dessa pengar kom hem.Min fråga till finansministern är därför: Om maninte tar bort förmögenhetsskatten , när tror finans-ministern att man kommer att ha råd att göra det?Anf. 117 Finansminister ():Fru talman! De båda moderata representanternavill ta bort förmögenhetsbeskattningen liksom ettantal andra skatter nu när det går bra för . Jagerinrar mig att när det gick riktigt dåligt för ibörjan av 90-talet, när det var en moderatstyrd rege-ring, så sänkte man också skatterna. Det är väl snarastuttryck för att egentligen vill ta bortskatter vare sig det går bra eller dåligt för Sverige.Det är nog ungefär samma slutsats som man drog frånmoderaternas sida då man förödde ekonomin ganskaordentligt. Därför ger jag inte särskilt mycket för detdär argumentet.Det finns alltid skäl att överväga olika typer avskatter. Det finns alltid fördelningsaspekter, rättvise-aspekter, effektivitetsaspekter och annat som kanföras in och som det finns skäl att ompröva när detgäller olika typer av skatter. Precis som hänvisade till har regeringen också övervägtskattesystemet och kommit fram till slutsatsen att detmest effektiva ur tillväxtsynpunkt och dessutom urrättvisesynpunkt och fördelningssynpunkt i dagslägetär att sänka inkomstskatterna för vanliga inkomstta-gare via kompensation för egenavgifterna. Det ärockså det förslag som regeringen lade fram i höstasför och som har fattat beslut om.Vi tycker att det också är viktigt att somen del i tillväxtpolitiken förbättra för företagen ge-nom lättnader i företagsbeskattningen och därmedskapa lägre kostnader för företagen.Detta har varit de två viktiga prioriteringar somregeringen har lagt fram.Jag har i mitt svar konstaterat att det naturligtvisfinns både principiella skäl och jämställdhetsskäl somgör att man kan ifrågasätta den typen av sambeskatt-ning som vi har i förmögenhetsbeskattningen. Menden står inte överest på listan, och det är inte det somär vare sig prioritet ett eller två, utan det är en sänk-ning av inkomstskatten och en sänkning av företags-beskattningen som är prioritet ett och två för mig ochsom har funnits med i våra förslag. Därför får diskus-sionen fortsätta.Jag är glad över att vi i vårt eget parti dessutomhar ett intresse för att diskutera dessa frågor. Sedan ärjag medveten om att det fördelningspolitiska skälet,som är väldigt viktigt för mig som socialdemokrat,naturligtvis inte biter på några moderater. Och jagkan hitta många andra skatter som ur fördelningssyn-punkt och ur rättvisesynpunkt är mer angelägna attgöra någonting åt än kanske just förmögenhetsbe-skattningen.Anf. 118 ():Fru talman! Jag får tacka finansministern för denhär debatten. Först vill jag säga att jag inte är mode-rat. Jag är kristdemokrat. För oss är detta en väldigtviktig fråga. Det är fråga om vilka signaler som visänder ut från denna kammare. Vi tycker att idéernafrån proposition borde få gälla i dagockså.Det är väldigt positivt att man är på väg att sänkaskatter och att det finns ett utrymme för det. Det ärgott så. Men det var ändå mer eller mindre ett löftefrån statsministern att han ville ändra på dessaregler för förmögenhetsbeskattningen som slår så fel.Låt mig bara få påminna om att en åtgärd är inteen åtgärd förrän den är vidtagen. Därför vill jagskicka med att detta är en viktig fråga. Det är en frågaom vilka signaler som ska sändas ut i landet. Ska detvara lönsamt att skilja sig? Jag kan bara påminna omatt vi har kanske högsta skilsmässofrekvens.Nu tror jag inte att förmögenhetsbeskattningen är denstora anledningen till alla dessa skilsmässor. Men detär ändå viktigt att de signaler som vi sänder ut frånriksdagen är riktiga. Jag tycker att detta är helt felsignaler som sänds ut.För mig är detta egentligen inte en partipolitiskfråga som jag vill ta poäng på. Jag tycker att detta ärfråga om sunt förnuft. Detta är en diskriminering motgifta par, mot sambopar och mot barn som enligt mitttycke borde upphöra.Anf. 119 Finansminister ():Fru talman! Först vill jag be omursäkt för att jag betecknade honom som moderat.Argumentationen var visserligen moderat. Men jag ärmycket väl medveten om att han är kristdemokrat.Det som skiljer oss åt i denna fråga kanske fram-för allt är att jag gör en annan prioritering. Jag göraprioriteringen att det är framför allt sänkningar avinkomstskatterna och sänkningar av företagsbeskatt-ningen som ska ske. Sedan kan jag se att det ocksåfinns andra typer av beskattning som man har skäl atttitta närmare på just utifrån fördelningspolitisk syn-punkt. Men det finns naturligtvis en jämställdhetsas-pekt med i diskussionen om förmögenhetsbeskatt-ningen som man har skäl att ta hänsyn till för framti-den.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1999/2000:130 omtrygg ekonomisk utvecklingAnf. 120 Finansminister ():Fru talman! har frågat vilkastrukturella åtgärder regeringen avser att vidta för attklara av eller dämpa negativa effekter av skenandesjukförsäkringskostnader som kan underminera stats-finanserna samt för att inte flaskhalsproblem tillsam-mans med hög efterfrågan ska skapa ett infla-tionstryck i ekonomin.Jag vill till att börja med framhålla att jag delardet grundläggande synsätt som geruttryck för i sin fråga. En stabil och långsiktigt godutveckling av ekonomin är grunden för tryggheten isamhället. Att skapa goda förutsättningar för såvälökad tillväxt som förstärkt rättvisa har varit ochkommer även fortsättningsvis att vara centrala led-stjärnor för mig i mitt arbete som finansminister.Krisen har inneburit att alltförmånga i förvärvsaktiv ålder ställts utanför arbets-marknaden. Den politik som regeringen beslutsamtfört för att vända denna utveckling, tidigare medCenterpartiets stöd och med stöd avVänsterpartiet och , har börjat ge tyd-liga och för hela samhället glädjande resultat.Den snabba förbättringen av de offentliga finan-serna och den påtagliga förstärkning av förtroendetför prisstabiliteten har lett till kraftigt sänkta räntor.Den ekonomiska politikens inriktning har dessutomskapat goda förutsättningar för att upprätthålla densvenska industrins starka internationella konkurrens-kraft. Det har lett till att efterfrågan i ekonomin nuökar på bred front och att arbetslösheten sjunkit isnabb takt.Politiken måste nu inriktas på att befästa de fram-gångar som uppnåtts. Vi står inför avgörande utmaningar inom fyra olikaområden.För det första måste risken för överhettning ochdärmed ökat inflationstryck i ekonomin motverkas.Såväl lönebildningen som finanspolitiken måste där-för ges en fortsatt ansvarsfull utformning.För det andra måste goda förutsättningar skapasför att den nuvarande konjunkturuppgången ska blilångvarig. Det handlar om att mobilisera de ledigaresurser som finns i ekonomin, exempelvis arbetslösaoch andra personer som under 90-talskrisen ställtsutanför arbetsmarknaden. På varu-, tjänste- och kapi-talmarknaderna måste dessutom konkurrenspolitikenfortsätta att förstärkas för att vi på ett effektivt sättska kunna minska risken för tilltagande inflationsten-denser i den uppåtgående konjunkturen.För det tredje måste goda förutsättningar för enlångsiktigt högre tillväxttakt i svensk ekonomi ska-pas. Det kräver insatser som ökar effektiviteten inomalla områden och som skapar goda förutsättningar fören fortsatt snabb produktivitetstillväxt.Sist men inte minst måste för det fjärde den godatillväxten komma alla till del. Det mot allt större skillnader vad gällergrundläggande inkomstmöjligheter bland dem sombefinner sig i förvärvsaktiv ålder måste vändas. Åt-gärder måste därför vidtas för att säkerställa att denekonomiska återhämtningen bidrar till ökad rättvisaoch integration i samhället.Problemen med de ökade kostnaderna för sjukför-säkringssystemet är ett tydligt exempel på att detfortfarande återstår mycket att göra för att förbättraförutsättningarna för ökad tillväxt och rättvisa.Regeringen tar därför dessa problem på störstaallvar. Det finns inte något enkelt svar på frågan omvarför antalet långtidssjuksskrivna ökat så kraftigt.Detta är i stället frågor som måste analyseras grund-ligt och från flera olika infallsvinklar för att det skavara möjligt att hitta långsiktigt hållbara och rättvisalösningar på dessa problem. Regeringen gav i somrastvå olika utredare i uppgift att komma med förslag tilllösningar på dessa problem. Den ena utredaren har iuppgift att fördjupa analysen av varför sjukfrånvaronoch utgifterna för sjukpenning förändras över tiden.Den andra utredaren har i uppdrag att mer specifikt seöver den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Jagförväntar mig att vi kan få en spännande diskussionefter de här två utredningsrapporterna.Anf. 121 ():Fru talman! Jag vill tacka finansministern för sva-ret.Trygghet är ju något som vi alla söker och trygg-het är något som vi alla behöver för att vi ska må väl.Det är därför som vi i så envetet åter-kommer med interpellationer på trygghetstemat.Jag vill uttrycka min tillfredsställelse över att fi-nansministern säger sig dela det grundläggande syn-sätt som jag har gett uttryck för i min interpellation,nämligen att en stabil och långsiktigt god utvecklingav vår gemensamma ekonomi är grunden för sam-hällets och därmed också för människors trygghet.Det skulle ha varit uppseendeväckande om så intehade varit fallet.Gemensamma finanser i obalans gör att vi riskerarräntechocker som för individen medför högre bo-stadskostnader och som medför högre arbetslös-hetstal.Gemensamma finanser i obalans urholkar våratrygghetssystem, med den otrygghet som detta ger förenskilda individer.Gemensamma finanser i obalans ger neddragning-ar inom vård och omsorg, med de brister i den egnatryggheten som detta innebär för enskilda individer.Nu har vi, till stor del genom gemensamma insat-ser, kommit över det besvärliga 90-talets ekonomiskakris med rötter i både 70-talet och 80-talet. gällerdet - med militärt språkbruk - att försvara tagenterräng. Vi får inte nu i en högkonjunktur bädda förnya problem i en vikande konjunktur när den kom-mer. Det är bra att vi är överens på den punkten.Vidare är det lätt att vara överens om finansmi-nisterns allmänna fraser på de fyra områden som hananger i sitt svar. Men jag måste uttala stor besvikelseöver att det i svaret inte framgår hur det som sägs idessa allmänna fraser ska kunna infrias. Svaret är fritt från åtgärdsförslag som regeringens hand-lande i övrigt när det gäller att ge sådana här allmän-na fraser ett verkligt och för enskilda människor på-tagligt innehåll.Jag skulle uppskatta om finansministern i nästainlägg kunde ge i varje fall något exempel på vadregeringen och finansministern avser att göra för attde här allmänna fraserna ska få ett realt innehåll närdet gäller att öka enskilda individers trygghet.Har finansministern t.ex. noterat att vi faktiskt re-dan har en påtaglig och fläckvis ökande överhettning?Det gäller i geografiskt hänseende och det gällerockså t.ex. flaskhalsar inom branscher och yrkes-grupper. Att inflationen ökar framöver är alltså etttilltagande hot.Avslutningsvis undrar jag: Är det inte så, finans-ministern, att den bästa hjälp som finansministern kange i bankens strävan att undvika ränte-höjningar är att den ekonomiska politiken inriktas påatt undvika inflation i vårt samhälle?Anf. 122 Finansminister ():Fru talman! Det är viktigt att det som vi i form avekonomisk styrka och stabilitet har vunnit undersenare år också kan vidmakthållas. Jag brukar vidvarje framträdande varna för att det som varit en långresa att åstadkomma lätt kan fördärvas på mycket korttid om vi inte ser upp och, framför allt, tar lärdom avde erfarenheter som vi har bakåt i tiden.Som finansminister möts jag naturligtvis varje dagav folk som säger: när det går bra i svensk eko-nomi kan vi väl göra det och det och det. Jag brukarsäga: Visst kan vi göra många saker när vi nu på egenhand kan bestämma på ett annat sätt än vi kunde förnågra år sedan. Men vi kan inte göra alla saker på engång, utan vi måste ta sakerna i tur och ordning.Framför allt måste vi se till att vi inte överbelastarekonomin så att vi skapar överhettningstendenser.Det är viktigt om man från alla partier kan ge ut-tryck för ett sådant synsätt, dvs. att det inte handlarom att brassa på i ekonomin så att vi väldigt snabbtåtergår till ruta 1. Därför fordras det reella politiskaprioriteringar och en förståelse för att det handlar omatt göra svåra avvägningar.Rolf Kenneryd tar upp en diskussion om de fyraavsnitt som jag talar om och säger att de är väldigtallmänna och att det skulle behövas preciseringar påde här områdena. Jag skulle naturligtvis kunna nöjamig med att säga att vi gör sådana preciseringar. Vigjorde det i budgetpropositionen och vikommer att göra det i vårpropositionen. Jagskulle också kunna återkomma till de grupper som har lyfts fram, alltså grupper med svag förankringexempelvis på arbetsmarknaden. Det handlar omförslaget om maxtaxa inom barnomsorgen, sänktainkomstskatter och mycket annat.