prot · GN09114 · 2000-05-23 00:00:00 — För oss är det viktigt att utveckla denstrategi som har utvecklats . Som enföljd eller som ett resultat av vårt EU-medlemskapförfogar vi över mycket bestämda instrument som ärviktiga att slå vakt om. Bl.a. gäller det detaljhandel-smonopolet.Finland må göra sina bedömningar av hur mark-naden kommer att utvecklas eller av hur samarbetetinom EU kommer att utvecklas. För oss är det viktigtatt konstatera att vi slår vakt om monopolet, och vikommer inte att öppna för alternativa försäljningar -inte ens en gång om det handlar om inhemska produ-centers önskan att ha gårdsbutiker.När vi har analyserat detta har vi sett att det intehandlar om försäljningen i sig. Gårdsförsäljningenkommer inte att klara ekonomin. Det handlar om attvia gårdsförsäljningen ha en möjlighet att marknads-föra sina produkter, vilket andra leverantörer till detsvenska detaljhandelsmonopolet i så fall inte skulleha på den svenska marknaden. Det skulle innebära attvi börjar se på marknadsföring av alkohol på ett annatsätt än . Det är det som är grundfrågan.Sedan tror jag att förklaringen till att vi inte harlika många lokala producenter helt enkelt är att vissaproducenter, som i , som var ganskaframgångsrikt , faktiskt upphörde medhela sin produktion. Man kom i gång . Vikommer säkert att få sådana producenter, men detvingas arbeta på den svenska marknaden precis såsom de som importerar vin och utländska producenterarbetar.Man presenterar sina produkter för Systembola-get, och man ser till så att man får dem på Systembo-lagets lista och att konsumenterna via Systembolagetsdetaljhandelsmonopol kommer i åtnjutande av dem.Jag tror att de flesta vinkonsumenter i Sverigeuppskattar monopolet just därför att det har en sådanbredd och att man på de svenska systembolagen kankomma åt även svenska viner.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1999/2000:407 omosteoporosAnf. 52 Socialminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser vidta för att möjliggöra attnågot påtagligt sker för att sprida kunskap ochinformation om osteoporos samt att uppnå en förbätt-rad vård av osteoporosdrabbade människor och iframtiden.Alltfler människor lever , vilket i sin tur le-der till att åldersrelaterade sjukdomar som t.ex. oste-oporos ökar och blir ett allt större och växande folk-hälsoproblem. Regeringen har vidtagit och planeraratt vidta ett flertal konkreta satsningar inom området.Jag vill inleda med att nämna några. En arbetsgruppinom beslutade ifebruari om en stor satsning på forskning omäldre, åldrande och ojämlikhet i hälsa. Det kommeratt inrättas två nationella omäldre och åldrande, ett i och ett i Linkö-ping.I samband med regeringens proposition om ennationell handlingsplan för äldrepolitiken (prop.1997/98:113) beslutades att särskilda stimulansmedelskulle avsättas för projekt som syftade till nytänkandeinom äldreområdet. Medlen kan sökas av såväl kom-mun och landsting som av frivilligorganisationer.Flera av de projekt som beviljats medel har haft entydlig ansats inom området hälsofrämjande insatser.Ett projekt inriktas direkt på en större studiesatsningom osteoporos.Statens beredning för utvärdering av medicinskteknik (SBU) gjorde en genom-gång av befintlig dokumenterad kunskap angåendevärdet av mätning av bentäthet. SBU konstaterade atttobaksrökning, ökad ålder, brist på östrogen, låg fy-sisk aktivitet och otillräckligt med kalcium i kostenminskar benets hållfasthet hos människan. Det ärdärför angeläget att det förebyggande arbetet inriktaspå dessa faktorer. I SBU:s rapport konstateras att detinte finns några vetenskapliga underlag för att re-kommendera bentäthetsmätning när det gäller varesig generell massundersökning eller riktad screeningeller som ett led i hälsoundersökning av symtomfriaindivider. Att erbjuda hälso- och sjukvård av godkvalitet är som bekant en uppgift för sjukvårdshu-vudmännen. Om förebyggande insatser för särskildagrupper ska utföras står det landstingen fritt att göradetta.Folkhälsoinstitutet har i regleringsbrevet för år2000 fått i uppdrag att redovisa hur arbetet med dethälsofrämjande och sjukdomsförebyggande arbetetbland äldre på nationell, regional och lokal nivå fort-löper. Avrapporteringen kommer att ges vid två till-fällen under året.Folkhälsoinstitutet arbetar naturligtvis även aktivtför att sprida information inom andra områden somkan påverka förekomsten av osteoporos, t.ex. genomatt uppmuntra till goda levnadsvanor genom minsk-ning av tobaksbruket och till sunda kostvanor ochfysisk aktivitet. Några sådana satsningar kan nämnas.Folkhälsoinstitutet har regeringens uppdrag att ge-nomföra ett fysiskt aktivitetsår 2001. Satsningen, somfått namnet "Sätt i rörelse 2001", inleds meden nationell konferens i i september 2000.Folkhälsoinstitutet har tillsammans med tagit fram en nationell handlingsplan förnutrition. Syftet är att genom förbättrade matvanorbefrämja hälsa samt förebygga sjuklighet och förtidig död i kostrelaterade sjukdomar. Handlingspla-nen anger strukturella åtgärder för att skapa förutsätt-ningar för bättre matvanor i alla målgrupper, så ävenbland äldre.Det initiativ som FN:s generalsekreterare har tagitgenom att proklamera som rörelse-organens årtionde har även den svenska regeringenställt sig bakom.Den arbetar fortfa-rande med sitt uppdrag att presentera nationella måloch strategier för hälsoutvecklingen. Kommittén skaslutföra sitt arbete . Därefter avserregeringen att återkomma till med konkretaförslag till hur målen ska uppnås.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret. Detta är en, som jag ser det ochsom många ser det, högst allvarlig fråga. Osteoporos- benskörhet - drabbar alltfler på grund av det sättsom vi lever på . Vi rör oss inte tillräckligt. Viäter fel kost, m.m.Socialministern och jag är båda , trorjag. Det är faktiskt så illa att varannan kvinna och varfjärde man riskerar att drabbas av detta:brutna handleder, ben, armar, axlar, m.m. Detta ärman inte medveten om förrän man bryter något.Det är här som min interpellation kommer in. Hurska vi bära oss åt för att informera människor om attvi lever på ett felaktigt sätt? Det är alldeles riktigtsom socialministern skriver i sitt svar, dvs. att vikonstaterar att tobaksrökning, ökad ålder, brist påöstrogen, låg fysisk aktivitet och otillräckligt medkalcium är orsaken till detta. Det är självklart!Men det är ju just därför, socialministern, som vibehöver benmätare. Vad gör benmätaren för nytta närvi redan har brutit något? De flesta av oss är ju intemedvetna om att vi löper denna risk. Benmätaren skasåledes varna för den felaktiga kosten, för bristen påöstrogen och för att vi sitter stilla. Läkaren kan sägatill socialministern eller till mig att vi löper en storrisk att råka ut för detta, som så många svenskar gör.Förutom det personliga lidandet kostar detta sam-hället oändliga summor. Det betyder också att dessapatienter tar upp plats för andra.Jag skulle vilja fråga socialministern om hantycker att det hade varit skönt att få en benmätning iförväg om han själv skulle råka ut för detta, så att hanhade kunnat ändra levnadssätt, ätit klokare och rörtsig mera. Det är min direkta fråga till socialministerni detta första skede.Anf. 54 Socialminister ():Fru talman! Jo, jag är . Om jag skulle fåklart för mig att jag har just den typ av benskörhetsom har att göra med brister i kosten, bristande mo-tion eller liknande är det klart att jag skulle säga attdet var synd att jag inte fick reda på det tidigare. Mensom patient i svensk sjukvård är jag ju mån om att vianvänder resurserna maximalt effektivt.Vad SBU pekar på är ju att det inte finns någravetenskapliga belägg för att vi skulle nå några hälso-effekter genom massundersökningar eller genomscreening. Vi försöker använda bentäthetsmätningarjust för människor som har drabbats av problemeneller, alternativt, för särskilda grupper. Då är det upptill varje landsting att bestämma vad som ska använ-das.Elisabeth far sannolikt efter att viskulle försöka stimulera fram stora nationella mät-ningar. Då är ju risken att vi gör detta utan att detegentligen hjälper särskilt många människor och attvi använder resurser som skulle kunna användaseffektivare på andra områden.Jag anser att det finns skäl att luta sig mot SBU:sbedömningar i det här fallet och konstaterar att delandsting som vill satsa på förebyggande insatser medmer omfattande mätningar har möjlighet att göra det.Det gäller att diskutera det med sjukvårdshuvudmän-nen.Anf. 55 ():Fru talman! De landsting som vill kan självklartköpa benmätare. Det är väldigt skönt att kunna kon-statera att den enklaste typ av benmätare som finns,enligt uppgifter som jag har fått , inte kostar merän . Sedan finns det olika typer som kan-ske måste användas i mer avancerade sjukdomsfall,men det är i alla fall inte någon större kostnad.Socialministern säger själv i svaret att SBU:s be-dömning är gammal. Såvitt jagförstår har man ändrat uppfattning. Benmätning kanvara ett effektivt sätt att försöka föregripa.Det är också precis det som , generalsekreteraren för WHO, säger.Hon säger: We must focus on three major functions.Hon talar om prevention, som handlar just om hurman ska leva, management, som handlar om hur viska klara av det och om vi ska använda benmätare,och surveillance, som handlar om hur vi ska bära ossåt för att överskådligt klara av hela problemet.Tyvärr är det min uppfattning att SBU:s bedöm-ning av den medicinska tekniken i det här fallet ärnågot föråldrad. Jag hoppas att vi skakunna skaffa fler människor möjlighet att genomgåbenmätning. Jag har själv haft den förmånen. Mångagynekologer har skaffat det här, eftersom det ocksåhänger ihop med kvinnans menscykel. Jag fick en förmig väldigt nyttig uppgift. Jag hoppas att många flerska kunna få den . Det handlar om enhuman synpunkt, att människor ska slippa dessa ben-och armbrott; det kan förresten vara kotor i ryggenoch vad som helst. Men det handlar också om att setill att sjukvårdens resurser går till sådana områdendär vi inte kan föregripa och förebygga.Anf. 56 Socialminister ():Fru talman! Ska jag nu tolka att vi i praktiken är överens om att det handlarom att överlåta ansvaret till landstingen och att upp-mana landstingen att fundera över i vilken mån de skasatsa på det förebyggande i den meningen att de ock-så ska använda bentäthetsmätning i en mer omfattan-de utsträckning? Det har jag ingenting emot. Det jagargumenterar emot - och i det avseendet stöder jagmig på SBU:s undersökning - är att man ska genom-föra en mer omfattande nationell screening, masscre-ening. SBU inte kan hitta något stöd för att dettaskulle få någon påtaglig hälsoeffekt.Men att man ser till att vi i den ordinarie sjukvår-den har möjlighet till detta och att man i ökad ut-sträckning använder bentäthetsmätare i den ordinarievården har jag ingenting emot. Det kan vara ett sättatt ge stöd till människor som känner osäkerhet ellertill läkare som kan misstänka att det här är ett kom-mande problem och som kan förvarna patienten omdetta.Anf. 57 ():Fru talman! Det är självklart helt korrekt som so-cialministern säger att landstingen har ansvaret. Menmin tilltro till regeringen och är stark närdet gäller sådana här frågor, socialministern.Vad vi säger och debatterar i regeringen och iriksdagen betyder väldigt mycket för människorsinformation. Blivande patienter kanske ställer krav påsjukvården - jag hoppas verkligen att det är så - ochställer krav både på landsting och på kommunalamyndigheter för att få den här hjälpen. Det får effektbåde rent mänskligt och samhällsekonomiskt. Det ärdärför som jag är ute och vill väcka debatt. Jag vet attden här debatten håller på att växa. Jag är övertygadom att socialministern, jag och många andra kommeratt engagera sig i den här debatten för att försökaminska riskerna för osteoporos under kommande år.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1999/2000:414 omkönsselektiva aborterAnf. 58 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag vidhåller att sekretesslagen inte bör ändras så attdet förhindras att blivande föräldrar får besked ombarnets kön. har också frågat migvilka konkreta "ideologiska" åtgärder som har vidta-gits för att könsselektiva abor-ter inte ska utföras i Sverige.Vid en interpellationsdebatt när dennafråga debatterades konstaterade jag att uppgift omfostrets kön är ett vanligt s.k. bifynd vid fosterdia-gnostik. Det är en uppgift som kan framkomma vidundersökningen men som inte direkt har efterfrågats.Enligt gällande lagstiftning har kvinnan i principrätt att få del av all information som kommer fram vidfosterdiagnostiken, även sådan som inte eftersökts vidundersökningen. Som jag konstaterade i den tidigareinterpellationsdebatten innehåller sekretesslagengrundläggande regler för när man får göra undantagfrån att lämna ut information till patienten.Detta är grundläggande principer som jag inte harför avsikt att föreslå någon förändring av. Jag vid-håller således att man som patient ska kunna ta del avall den information som läkaren har.Jag vill återigen framhålla att synen på könenmåste påverkas genom attitydförändringar på olikasätt. Vad jag i mitt förra interpellationssvar syftade påvar en allmän attitydpåverkan. I är jämställd-het mellan könen ett högt prioriterat område. Detövergripande målet för jämställdhetspolitiken är ettsamhälle där kvinnor och män har samma möjlighe-ter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsentligaområden i livet. Jämställdhet handlar helt enkelt omatt värdera kvinnor och män lika.Det råder heller inget tvivel om att det offentligaSverige säger nej till abort med fostrets kön sommotiv. Vi är alla överens om att det skulle vara mora-liskt förkastligt att exempelvis sortera bort flickfoster.I interpellationsdebatten markeradesockså detta förhållningssätt mycket starkt från flerahåll.En allmän attitydpåverkan i ett aktivt jämställd-hetsarbete är den väg man bör gå för att verka för attmän och kvinnor värderas lika. Det är på så vis detbör förhindras att blivande föräldrar begär abort föratt fostret har "fel" kön.Anf. 59 (m):Fru talman! Tack herr statsråd för svaret!Abortlagen behöver egentligen rent allmänt sesöver. Den har på nacken , och vi vetväsentligt mycket mer än vad vi visste när ab-ortlagen antogs av för flera decennier se-dan. Det som vi tar upp är ett exempel på detta.Flickaborter sker. Statsrådet delar uppfattningenatt det är moraliskt förkastligt att så sker. Jag trorockså att det finns en stor enighet i om attdet är moraliskt förkastligt att flickaborter sker.Margó , f.d. ordförande, harkritiserat detta, liksom fem socialdemokratiskakvinnliga riksdagsledamöter /95 i en mo-tion kritiserade detta.Statsrådet ägnar sig åt allmän attitydpåverkan. Detär kanske alldeles utmärkt i den mån det verkligensker. För oss, för mig, är det fråga om något mer änatt det är moraliskt förkastligt rent allmänt. Det ärockså fråga om att här fungerar inte synen på jäm-ställdhet, som det stora partiet Socialdemokraterna iandra sammanhang är så framgångsrika i att fram-hålla att de står för. Jämställdheten gäller inte flickor idetta fall.Om vi nu inte stämmer i bäcken och faktiskt vid-tar direkta åtgärder så ökar sannolikt frekvensen avflickaborter på . Det är en fråga av stormoralisk halt där vi tycks vara överens men där stats-rådet väljer att inte göra något konkret utan håller sigtill att försöka med något slags allmän attitydpåver-kan.Det är klart att jag är väldigt intresserad av att hö-ra om detta. En liknande frågeställning togs ju upp ien interpellationsdebatt också . Vad har dåstatsrådet gjort när det gäller allmänattitydpåverkan? Hur har det gått till och vad har skettfrån statsrådets sida? Då talades det om ideologiskaåtgärder. Det var intressant att det skulle finnas ideo-logi i detta. Men har det formulerats om till att bliallmän attitydpåverkan.Jag hoppas att statsrådet nu ställer sig upp och härtalar om vad han tänker göra mer konkret i fortsätt-ningen för att stämma i bäcken. Det här är en luckasom har stor moralisk betydelse. Vi bör därför funde-ra tillsammans - hela egentligen - på omman inte bör vidta någon konkret åtgärd i lagstift-ningen.Anf. 60 ():Fru talman! Jag hade först inte tänkt gå upp i denhär debatten, men jag blev väldigt konfunderad ochfaktiskt lite beklämd när jag läste socialministernssvar på interpellation. Visst är detbra med en allmän attitydpåverkan, men jag tror inteatt det räcker när det här problemet faktiskt finns idag.En fråga till ministern är: Vilka andra könsdiskri-minerande aktiviteter och åtgärder ska enbart motar-betas med attitydpåverkan? Många kvinnor utsätts för fruktansvärd misshandel. Ska man motarbetadet också med enbart attitydpåverkan och opinions-bildning? Det finns många arbetsgivare som diskri-minerar kvinnor när de söker jobb. Ska det också baramotarbetas med opinionsbildning och attitydpåver-kan?Nej, på alla de här områdena behövs det konkretaåtgärder. talar ju om skydd fördet ofödda livet. Vore det då inte rimligt att tänka sigatt i sätta en tidsgräns för information omkönet? Naturligtvis borde tidsgränsen ligga efter denövre abortgränsveckan för att eliminera risken för attnågon över huvud taget selekteras bort på det härsättet.Anf. 61 Socialminister ():Fru talman! Den alldeles grundläggande frågasom jag skulle vilja be båda de övriga debattdeltagar-na att svara på är: Ska vi ha en sjukvård som byggerpå idén att jag som patient ska ha samma informationsom läkaren och varje möte ellerska vi ha en sjukvård där vi bestämmer oss för attläkaren vet mer om mig och min kropp än vad jagsjälv får reda på?Det är den grundläggande etiska frågan när detgäller sjukvården. Jag hävdar mycket bestämt attsjukvården ska vara byggd på idén och föreställning-en att jag som patient är lika mogen att hantera in-formation om mitt liv och min kropp som läkaren är.Har vi bestämt oss för detta kommer vi inför ett annatetiskt problem, nämligen att man skulle kunna miss-tänka, för det är i hög grad faktiskt bara fråga ommisstankar, att någon i sitt övervägande om att begäraabort skulle ta hänsyn till kunskap om att hon bär påen flicka i stället för en pojke.Det problemet begär ni nu båda att vi ska lagstiftaom, dvs. vi ska förhindra att patienten får sammainformation som läkaren. Jag svarade , ochjag svarar igen: Detta är ett problem som vi alla harett ansvar för. Det är inte ett statsråds sak att ändravarje människas hållning till frågor om livet och tillhur man hanterar kunskap. Det har vi ett gemensamtansvar för att diskutera.Varje beslut, i den mån det nu verkligen före-kommer, som innebär att man skulle bestämma sigför att göra abort för att det är fel kön på det barn manbär är förkastligt. Det finns det skäl att bekämpa.Frågan är bara med vilka metoder vi ska göra det. Skaden ena etiska principen stå över den andra? Då bör-jar vi få ett sjukvårdssystem som vi kanske i övrigtfaktiskt inte önskar oss.Det är den frågan jag har pekat på redan förra året.Jag vill ha en sjukvård där jag är garanterad sammainformation som läkaren. Det ska bygga på detta.Ingen står över mig när det gäller kunskap om migsjälv och min kropp. De problem vi diskuterar, därman kanske skulle kunna säga att kunskapen miss-brukas och att det fattas för oss egendomliga beslutmed kunskapen som grund, måste vi bekämpa genomvad jag kallade för en ideologisk diskus-sion, dvs. en diskussion om livet, om respekt för allaoch om respekt för både pojkar och flickor.Där har vi ett gemensamt ansvar. Det kan inte en-bart en minister genomföra. Det har alla politiker, allapolitiska partier och alla samhällsmedborgare ettansvar för.Anf. 62 (m):Fru talman! Jag har ju motionerat tidigare om bör göra en allmän och genomgripande översynav abortlagstiftningen. Det är i högsta grad både riks-dagens och statsrådets mandat att kunna göra det. Jaginledde också med att säga att det vore att såskedde eftersom det var väldigt länge sedan det fatta-des beslut om den nuvarande lagstiftningen.Sedan gör ju statsrådet en rätt makalös beskriv-ning av det här. Sjukvård - ja visst - men det är frågaom något mer än sjukvård i detta fall. Skyddet för detofödda livet är inte sjukvård utan det är just respektför det ofödda livet. Det är något annat än sjukvård.Detta med fostret som något slags sjukdomssituationär ju alldeles befängt. Är fostret bara en del av kvin-nans kropp eller har det ett egenvärde? Har det etteget skyddsvärde eller inte? Det är vad det handlarom.Respekt för livet, för kvinnans liv, är självklart.Men varför inte också för fostrets liv, vare sig det ären flicka eller en pojke? När man dessutom dispone-rar över det ofödda livet så att det innebär att det kanbli abort på grund av kön, är det då inte dags att för-söka agera? Då talar jag inte bara om olika allmäntideologiska, attitydpåverkande saker som man kangöra. Det gäller också faktiskt att se över om vi kangöra något åt detta i lagstiftningen. Det är väl vad dethandlar om.Jag har tagit upp den här interpellationen just föratt jag tar mitt ansvar för att försöka lyfta fram detofödda livets intressen. Statsrådet talar om sjukvård,som om det vore något som kvinnan i det här falletdisponerar över. Det är mycket mer än så. Det har enmycket högre moralisk halt än så. Jag hoppas attstatsrådet kan inse det.Anf. 63 ():Fru talman! Självklart ska man få samma infor-mation när det gäller sjukvård. Men handlar detinte om sjukvård i det här fallet. Det handlar om fos-terdiagnostik. Fostret är, precis som riktigt påpekar, en egen individ som man bör re-spektera. är nu: Vid vilken tidpunktska man lämna den här informationen? Där hävdarjag återigen att informationen inte bör lämnas förränefter den övre gräns vi har för abort.Jag skulle också vilja fråga ministern om attityd-påverkan. Vilken attitydpåverkan har ministern tagitinitiativ till ?Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Jag håller just nu på med en smulaattitydpåverkan. Det är faktiskt så att fosterdiagnosti-ken inte primärt används för att ta reda vilket könfostret har. Det finns en rad andra skäl. Ofta är detfaktiskt av strikta sjukdomsskäl som man gör en fos-terdiagnostik just för att få klart för sig om hälsotill-stånd, risk för sjukdomar och vad det nu kan vara förnågot.Detta med kunskap om könet är ju ett bifynd vidfosterdiagnostiken. Då är frågan: Ska jag få veta dettanär skälet till diagnostiken är ett annat eller ska läka-ren hålla inne med informationen?Jag tycker att man ska få veta allt som den somhar gjort diagnosen känner till. Jag tycker att det är enrimlig utgångspunkt. Jag litar faktiskt till att medbor-garna är mogna att få veta allt om sig själva och omsitt blivande barn och att få all den kunskap somsjukvården har.Om denna kunskap riskerar att missbrukas elleranvändas på ett sätt som vi tycker är oetiskt och somvi tar avstånd ifrån, då står vi inför en stor utmaningatt faktiskt upplysa människor om respekten för livet,respekten för alla människors lika värde och respek-ten för jämställdhet.Jag är rädd för att diskussionen om könsselekte-ring, som det kallas, i själva verket handlar om enannan diskussion, nämligen hela frågan om abortlag-stiftningen. Låt oss då diskutera den. Låt oss diskute-ra förutsättningarna för abort i stället för att gå gen-vägen via i hög grad lite ryktesvisa antydningar omatt könsselektering skulle vara vanligt förekomman-de.Anf. 65 (m):Fru talman! Varken eller så påstodjag att det var vanligt förekommande. Men jag påståratt statsrådet och jag är överens om att det faktisktförekommer. Och bara förekomsten i sig väcker ju defrågor som jag har aktualiserat här.När en kvinna som är gravid gör en allmän hälso-undersökning om sitt tillstånd är det självklart att detkan komma upp frågor som rör just hälsa och havan-deskap, och det ska respekteras.