prot · GN0954 · 2000-01-21 00:00:00 — Det var sunda värderingar somlyfte fram värdet hos den enskilda människan.Vi måste hitta tillbaka till dessa värderingar. Deflesta människor är inte mer drabbade eller svaga änvad vi gör dem till. Många av dem som löpande be-skrivs som svaga och drabbade har aldrig bett om detoch tycker alls inte om att bli klappade på huvudet avsocialdemokratiska politiker. Det är snarare så attvissa politiker har ett intresse av att utge sig för attkunna tala för de svaga bättre än vad de själva kangöra, som de som behöver stöd ofta viftasundan.De flesta människor kan, vill och har rätt att ta an-svar för sig själva och sin familj utan att paternalise-ras, utan att beskrivas som inkapabla att ta ansvar försina liv eller klappas på huvudet.Det finns en annan bild av människor som dukti-ga, starka, kämpande, ansvarstagande och uppskat-tande som verkligen förtjänar att lyftas fram. Politi-ken ska uppmuntra, stötta och ge alla möjlighet att taansvar och växa och inte lyfta bort ansvaret från deenskilda.Anf. 15 () replik:Fru talman! I , där vi har världens högstaskattetryck som säger, har vi en välutbyggd föräldraförsäkring. I , där man harett bra försäkringssystem, kan man försäkra sig tremånader om man blir mamma.Jag vill instämma i den målande beskrivning somSten Tolgfors gjorde av varför det inte föds fler barn iSverige. Ungdomar vill inte skaffa barn därför att deinte har fast arbete. Man har undersökt 1 000 25-åringar, och det största skälet var att de inte hade ettfast arbete. På vilket sätt vill säga attlagen om anställningsskydd skulle öka möjlighetenför folk att behålla sina arbeten?Anf. 16 () replik:Fru talman! För det första tycker jag att det är fa-scinerande att man går till kammaren, begär replikoch ställer frågor om precis vad som helst, oavsett omdet har med det tidigare anförandet att göra eller inte.Men låt mig ändå svara på några av de frågor somSiw ställer. Min poäng är att svenskvälfärdsdebatt ofta ägnar sig åt saker helt vid sidan avmänniskors liv. Det har blivit en välfärdsdebatt somär mer beroende av politikens spel och vem tar vem ipolitiken än den verklighet och vardag som mångamänniskor upplever. Jag tycker att just diskussionenkring de unga familjerna visar detta. utspeli somras visar att hon lever med 60-talets bild av hurmänniskor har det. Men alla de ungdomar man träffarsom verkligen kämpar på kronan för att få det att gåihop känner inte igen sig. Det blir ett enormt främ-lingsskap mellan dem och politiken.Jag försökte säga att vi måste flytta välfärdsde-batten från spelteorin och makropolitiken och merbeskriva människors vardag och välfärd. Det är baradå politiken kan svara på de behov människor har.Anf. 17 TALMANNEN:För att det inte ska råda några missförstånd villjag bara återge de debattregler som partierna kommitöverens om och som återfinns på talarlistan. Där stårdet: "Alla ledamöter - oavsett om de finns på talar-listan eller ej och oberoende av om de är direkt an-gripna - kan begära replik." Det är de särskilda de-battregler som gäller för denna debatt.Anf. 18 () replik:Fru talman! Hur vi återspeglar verkligheten berorju på vilka erfarenheter vi har när vi kommer hit ochvilka partier vi företräder.Sten Tolgfors gjorde sig till tolk för de svaga. Hansade att vi alltid gör det. Sedan sade han att de storagrupperna som far illa, nämligen änkorna, invandrareoch arbetslösa, inte har stora opinionsgrupper. Är inteden största opinionsgruppen som ni är starka företrä-dare för villaägarna?Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag är medveten om att alla har rättatt begära replik. Min kommentar tidigare gällde meratt om man har ett anförande om en sak är det intres-sant att diskutera just den saken.Jag har över huvud taget inte pratat om villaägar-na. Jag har pratat om välfärdspolitiken för Sverigesbarnfamiljer. Så enkelt är det.Anf. 20 () replik:Fru talman! För mig innehåller generell välfärds-politik allt det som rör människor i dessa oerhörtviktiga frågor. En sådan fråga är just barnafödandetsom tar upp. Han försöker koppla dettill ett socialdemokratiskt misslyckande här i Sverige.Men det är ingalunda så, Tolgfors. Det här problemetfinns i hela . Ett FN-organ uttalade härom-veckan att måste se upp och försöka göranågot åt sin situation, annars kommer det att bli pro-blem med många äldre i . Problemet är intebara svenskt. Demografin är ett bekymmer i helaEuropa.Anf. 21 () replik:Fru talman! Det är möjligt att det är ett problemöver hela . Men det intressanta är väl ändå attdet finns vissa förklaringar till detta i som vifaktiskt kan göra något åt. Det finns en ofrivilligbarnlöshet i som styrs av politiska beslut.Många unga familjer lever i en sådan situation att det,trots den egna viljan och den fysiska möjligheten, inteär ekonomiskt möjligt att bilda familj därför attotryggheten är så betydande.Jag tycker att det är mycket bekymmersamt ochallvarligt att riksdag nu vaknar upp av sjunkande nativitet och ser: Oj, var det såhär?Ungdomar och yngre familjer har glömts bort ivälfärdsdebatten. Vi har pratat om de stora kollekti-vens behov och önskemål i politiken. Men de gruppersom saknar påtryckarorganisationer har fallit utanför.Jag vill hävda att unga kvinnor som vikarierar i t.ex.barnomsorgen inte har några starka påtryckarorgani-sationer, och därav resultatet här . Vi måste haen politik som bättre beskriver verkligheten inte hospåtryckarna utan hos människorna.Anf. 22 () replik:Fru talman! Jag är medveten om att vi i Sverigemåste göra fler åtgärder efter hand. Men viktigagrundfakta är en bra föräldraförsäkring, höjda barnbi-drag, en bra skola, ett bra boende osv.Men Tolgfors tar upp arbetsrätten och lönebild-ningen. Tror verkligen Tolgfors att människor som ärotrygga på arbetsplatsen är beredda att ta ett mycketstörre ansvar och skaffa ett barn till? För er moderaterär arbetsrätten mer ett handslag mellan arbetsgivarenoch den enskilda arbetstagaren. Det blir inte ett duggmer om ni får möjlighet att driva er politik i enlighetmed era motioner. Det skapar inte grogrund för att tvåmänniskor ska bestämma sig för att skaffa ett barn tillför att det känns tryggt och säkert. Glöm bort det,Tolgfors, och var ärlig!Anf. 23 () replik:Fru talman! Jag tror att människor som har jobb ärtryggare än människor som inte har jobb. Det är kan-ske det som är skillnaden. Jag har sett hur många avmina vänner, kamrater och deras närstående ochmånga andra ungdomar i i ett decenniumstängts ute från arbetsmarknaden på grund av attSverige har haft en mycket stel arbetsrätt. Den ärdesignad för 60-talets samhälle och inte för 90-talets.Ronny och hans kolleger har valt arbets-löshet för stora grupper i framför en moderni-sering av arbetsrätt och företagarpolitik. Därmed harde skapat den yttersta otryggheten. Delar av en gene-ration har aldrig fått möjlighet att komma in på ar-betsmarknaden.Nu vaknar man plötsligt upp panikslagna i mångakommuner och ser att de kommer att få så stora pen-sionsavgångar att de inte kommer att klara av denkommunala vården, omsorgen och servicen i framti-den om de inte anställer en halv miljon på några år.Men var ska de människorna tas? Ska de tas från demsom man har tackat nej till , från demsom aldrig har fått chansen att komma in på arbets-marknaden och få sitt första jobb? Tala om att skapaotrygghet, och dessutom medvetet! Man har skapatotrygghet för dem som aldrig kommer in för att skapaökad trygghet för dem som är kvar.Anf. 24 HANS () replik:Fru talman! vackra ord om den tidi-ga arbetarrörelsen skulle kunna kännas värmande omdet inte hade varit för att jag vet på vilket sätt somSten Tolgfors företrädare behandlade denna framväx-ande arbetarrörelse. De har försökt förhind-ra att de som hade det svårast fick rättigheter.På samma sätt är det i inledningen av det tredjeårtusendet. Ni motsätter er att anställda ska ha ettrimligt skydd. Ni vill inte att människor ska ha rätt tillett fast jobb. som parti-vänner styrde och ställde i det här landet hade vi densvagaste ekonomiska utvecklingen sedan andravärldskriget.När vi nu är på fötter igen i känns det litemärkligt att beskriver en bild som inteär giltig.Anf. 25 () replik:Fru talman! kan inte ha så värstmycket på fötterna för att kritisera mitt inlägg när hanmåste prata om regeringen och inte om vad jagsäger.Han säger också att mina företrädare någon gångpå försökte hindra att de som hade detsvårast fick rättigheter. Det är faktiskt vad HansKarlsson har ägnat detta riksdagsår, 1999/2000, åt -det handlar inte om 1899/1900 - genom att t.ex. lägganed specialskolor för de av landets elever som harallra störst behov, dvs. blinda och multifunktions-hindrade barn på i . Hans Karlssonhar kämpat för att ta ifrån dessa barn den rättighet desjälva och deras föräldrar slåss så för. Sedan behöverhan gå tillbaka i tiden för att kritisera mittinlägg.Anf. 26 HANS () replik:Fru talman! medger ändå att det varpå det sättet att företrädare motarbetadearbetarrörelsens framväxt. Jag vet inte på vilket sättSten Tolgfors vill leda i bevis att vi socialdemokrateri slutet av och mot-arbetar den enskildes rätt. Snarare är det så att vi stårupp för den enskildes rätt på olika sätt - inom arbets-rättens område, när det gäller den generella välfärden,när det gäller barnfamiljernas möjligheter att få enförbättrad ekonomi.Sedan, , har vi frågan om special-skolorna. Jag känner en stor stolthet över att ha med-verkat till att exempelvis även fortsätt-ningsvis kommer att vara en skola för elever medsvåra funktionshinder.Anf. 27 () replik:Fru talman! Föräldrarna och barnen på Ekeskolankänner en stor förtvivlan över det hargjort, och det vet han. Han, liksom även skolminis-tern, har fått ta emot tretton och ett halvt tusen namnpå dem som protesterar emot det som Hans Karlssonoch skolministern har gjort.Varför, , har ni svikit idealen? Var-för har ni övergivit den tidiga arbetarrörelsens sundavärderingar om den enskildes ansvar för sig och sinanärmaste? Varför har ni svikit det som en gång gjordeatt ni startade ABF eller ? Varförhar ni börjat beskriva människan som svag och drab-bad i stället för som ansvarstagande och villig attsträva framåt för sig och de sina? Varför har ni i erabeskrivningar gjort en så stor del av svenska folkettill svaga och drabbade? Det är knappast att stå uppför den enskildes rätt, och det är det inte heller attförneka människor möjligheten att välja inom vård,skola eller omsorg.Återigen: är både vård, skola och om-sorg, och den stänger ni. Det tycker jag är talande.Och detta sker , riksdagsåret 1999/2000.Anf. 28 ():Fru talman! Begreppet trygghet är mycket stort,och för att uppnå trygghet behöver också en rad olikafaktorer uppfyllas. Social trygghet, ro i själen, rättentill jobb och bostad och ett tryggt, ordnat samhälle -listan kan göras lång. Men jag tänker i mitt anförandeendast beröra några för mig i hjärtat oerhört viktigadelar.En stor utmaning för att det svenska välfärdssam-hället ska kunna förmedla trygghet är att bryta denväxande sociala och etniska segregationen. Den ärkanske allra mest framträdande i storstäderna. Segre-gationen hotar att undergräva den grundläggandeförutsättningen för varje stadsbildning, medborgarnaskänsla av gemensamt ansvar för varandra och för sinstad, sin bygd. I många storstäder runt om i världenexisterar inte längre detta grundläggande ansvar.Resultatet av en sådan utveckling är förödande: socialutslagning, kriminalitet, miljömässig kollaps och iförlängningen en total likgiltighet inför det demokra-tiska systemet.Fru talman! Rätten till en bra bostad och till boen-dekostnader som är realistiska är också en välfärds-fråga som hänger samman med tryggheten. Bostads-marknaden i huvudstadsregionen är "sjuk" och bidrar i hög grad till segregationen ochsocial utslagning. Det är viktigt att de kommunalabostadsbolagen får fortsätta att spela en viktig roll förbostadsförsörjningen. Därmed, fru talman, är inte sagtatt man ska förbjuda dem att verka på den s.k. mark-naden. Men det som sker är en utförsäljning avbostadsbolagen, och man tvingar fram ombildningartill bostadsrätter, vilket är upprörande.Fru talman! Den bostadspolitik som för närvaran-de bedrivs i bidrar starkt till ökadeklassklyftor i samhället. Lägg därtill det faktum attdet byggs för lite bostäder i , ochmorgondagens bostadssituation blir närmast ohållbar.Fru talman! För att känna trygghet krävs självklartatt man ska våga gå ut på gator och torg, att man viden utsatt situation ska känna att det går att få hjälp närnöden så kräver och när man känner sig utsatt.Stockholmsområdets betydelse som internationellmötesplats ökar. Riksdag och regering står ofta värdför stora konferenser. Dessa kommer att bli fler ocksåunder ordförandeskap i EU. Huvudstadensattraktionskraft är en viktig del också för landet iövrigt och bidrar till att stora idrottsevenemang medbåde nationell och internationell prägel anordnas.Och det är bra. Men det innebär också att det behövsresurser för att klara ordningen.Under 1990-talet har den maffialiknande brotts-ligheten, mc-brottsligheten, den ekonomiska brotts-ligheten och annan grov brottslighet som hotar rätts-samhället och som i huvudsak finns i eller styrs frånstorstäderna blivit alltmer omfattande. Risken för attbli utsatt för brott är stor i storstäderna, och det äronekligen därifrån som mycket av den ekonomiskabrottsligheten sprids.Fru talman! Dessa faktorer måste enligt min me-ning finnas med i beräkningen vid fördelning av re-surser för att möta det behov som polismyndigheten it.ex. har.I detta sammanhang, fru talman, är det viktigtockså att framhålla att det är nödvändigt att se till attutbildade poliser befrias från uppgifter som rätteligenåligger eller i övrigt med fördel kanfullgöras av icke polisutbildad personal.Fru talman! Vård, skola och omsorg är frågor somär starkt integrerade i tryggheten. När fungerande ochklart utvecklingsbara offentliga sjukhus säljs ut, pri-vatiseras, är det ett klart brott mot den generella rättentill trygghet. I praktiken innebär det mindreintäkter och kostnadsökningar för den offentligasjukvården. Lägg därtill att man genomför skatte-sänkningar med 1 miljard i sjukvårdsbudgeten iStockholms län. Då är det lätt att förstå vad det får förkonsekvenser för tryggheten, för varje individ i detsvenska samhället, och vad den har rätt att kräva.Men framför allt är den privatdrivna sjukvårdenoerhört ojämlik. Den som kan betala får en bättrevård som ändå inte är riskfri eftersom den tenderar attbli "överförfriskad".Fru talman! I debatten om trygghet som har förtshär är det märkligt hur man slår också mot barnsjuk-vården från den borgerliga sidan. I tarman nu betalt för barnsjukvård. Enligt min meningoch enligt socialdemokratisk definition får ett barnshälsa inte avgöras av hur mycket pengar föräldrarnahar.Till sist, fru talman: För att känna trygghet måsteman också känna sig älskad, bli omtyckt, bli troddoch - som det också talades om i den inledande all-mänpolitiska debatten - bli synlig och sedd. Den somkänner sig ensam och isolerad kan aldrig känna om inte detta finns med i helhetsbilden avtrygghet. I detta sammanhang drar storstadsregioner-na det kortaste strået eftersom det i mängden av allaandra är lätt att bli osynlig. Är man dessutom gam-mal, har man mist sitt kontaktnät, har man inte nät-verket kvar, har nätverket tunnats ut, börjar krämpor-na göra sig alltmer påminda, är man ensamstående, ärman kanske inflyttad från annan ort - då är det kan-ske inte allra viktigast att utöka servicen om det sak-nas känsla, lyhördhet och medmänsklighet.Antalet ensamma människor ökar alltmer i stor-stadsregionerna, därför är det nödvändigt att ocksåskapa fler mötesplatser och att begreppet livskvalitetintegreras på alla nivåer. Man måste kunna kopplasamman teknisk utveckling och humaniora på ettbetydligt bättre sätt än vad som görs i dag.Fru talman! Jag blir väldigt orolig när jag hörmånga moderater från talarstolen som uttryckligenvill att klassklyftorna ska öka mer och mer. Bekymretär inte att vi får fler medelklassinkomsttagare. Detkanske vi behöver. Bekymret är att vi får alltflerrika människor och alltfler fattiga människor.Övriga frågorAnf. 29 ():Fru talman! I likhet med dagens första talare väl-jer jag att inleda med att citera en psalm. Men jagväljer "Förfäras ej, du lilla hop", inte för att jag ärspeciellt stridslysten - det är ju arméns gamlakrigspsalm - utan med en liten anspelning på antaletnärvarande i kammaren.Fru talman! Ser man tillbaka på det förra sekletkan man konstatera några avgörande skeenden. De-mokratin har segrat, låt vara att detta inte har skett ihela världen . Kollektivismens nederlag somideologi och praktik är också uppenbar. "1900-taletsstörsta politiska händelse är socialismens undergång",säger filosofen triumf är också påtaglig. Detär svårt att hitta företrädare för planhushållning.Finns det någon sådan i kunde det varaintressant att höra argumenten. Sambandet mellanmarknadsekonomi och demokrati är också mycketpåtagligt, nämligen på det sättet att demokratin endastkan existera i en marknadsekonomi. Marknadseko-nomi kan visserligen, i varje fall en outvecklad form,förekomma också i auktoritära stater och rentav idiktaturer, åtminstone för . Enligt vad mångaerfarenheter tyder på kommer dock pluralismen i enmarknadsekonomi att leda till kravockså på demokrati.Jag tror att vi under vår livstid förhoppningsviskommer att se förändringar på det sättet exempelvis iKina, dvs. den leninistiska principen om ett enda partisom vet allas bästa kommer inte att kunna bestå i enframväxande marknadsekonomi.Nu är det viktigt att understryka att en marknad-sekonomi inte uppstår utan vidare, utan att rättssam-hället och rättssamhällets institutioner är nödvändigaförutsättningar för en fungerande marknad. Jag syftarpå oväldiga domstolar, tydliga äganderätter osv.Rättsstaten vilar dock ytterst på medborgarnas mora-liska känsla.Så här skriver ekonomen och samhällsfilosofenRöpke i klassikern Bortom utbud och efterfrågan:Marknaden kan endast trivas som en del av en bor-gerlig samhällsordning. Denna präglas av "individuellsträvan och individuellt ansvar, oantastliga normeroch värden, en i äganderätten förankrad oavhängig-het, kalkylering och risktagande, räknande och spa-rande, livsplanering på eget ansvar, samhörighet medgemenskapen, sinne för traditionen - - -. "I vår egen historia kan vi se hur rättsstaten föregårsåväl marknadsekonomin som demokratin. Marknad-sekonomins genombrott med upphävande av skråför-ordningar och annat - viktiga milstolpar är här be-sluten och 1864 - banar väg för demokratin ochvälfärdssamhället.Vi måste också vara medvetna om politikensgränser. En grund demokratiuppfattning som säger attdemokratin växer i takt med det politiska beslutsfat-tandet måste avvisas.Hans Zetterberg har uttryckt detta väl. Detta blir,fru talman, det sista citatet i mitt anförande. Så härskriver i en av :"1900-talets segrande demokrati missade någraenkla sanningar om samhället. Man kan uttryckadessa självklarheter i fyra punkter:· I allt väsentligt har affärslivets problem ekono-miska lösningar, kunskapsproblemen har veten-skapliga lösningar, konstens och skönlitteraturensproblem har estetiska lösningar och moralfrågorhar etiska lösningar.· kan politiken bidra till dessa lösningar,men den ger sällan eller aldrig de väsentliga de-larna av lösningen.· Politiker är däremot oumbärliga i lagstiftningenom den allmänna ordning som kräver polis, fogde,domare, kriminalvård och försvarsmakt.· För dessa kärnområden passar demokratin bäst avalla statsformer och endast här bör den vara heltutslagsgivande. "Inställningen att det politiska beslutsfattandet i ettfritt samhälle måste vara begränsat får viktiga kon-sekvenser för exempelvis synen på skatternas omfatt-ning och på frågorna om valfrihet och egenmakt.Dessa frågor har diskuterats en del tidigare i denallmänpolitiska debatten, så jag väljer att inte närmaregå in på dem här.Låt mig i stället nämna något om ett annat ämnesom rönt ett allt större intresse, vilketvi har kunnat se på bokutgivning m.m. Vi har i Sveri-ge vad man kan kalla en konstitutionell demokrati, enkombination av folksuveränitet och maktdelning.Maktdelningstraditionen är visserligen relativt svag iSverige jämfört med i andra länder, men det finnsändå vissa sådana inslag som ett arv årsregeringsform.Kommunernas brist på självständighet antyderproblem som har med gränsdragning och maktbalansatt göra. Den otydliga rågången gör att den socialde-mokratiska staten sett sig oförhindrad att ingripa motkommunernas självständighet, t.ex. beträffande han-teringen av de kommunala bostadsbolagen. Här krävsdet en tydligare självstyrelse, vilket i sintur kräver judikalisering, dvs. tydligare regler som vidtvist får hänskjutas till juridisk tolkning.Detta leder över till kravet på en bättre rättspröv-ning. En bättre sådan kan utformas på olika sätt. - jag tänker nu på beslutsfattandet i -skulle kunna få en starkare ställning. Man kan tänkasig att vanliga domstolar får detsamma om uppenbar-hetsrekvisitet slopas och man kan tänka sig en för-fattningsdomstol. Vilken teknisk lösning man väljerär dock inte avgörande.Den svaga ställning grundlagen har i harsin bakgrund i en vänstertradition som säger att denpolitiska makten ska vara oinskränkt. Att tjänstemänska kunna stoppa socialistiska projekt med hänvis-ning till grundlagen är en styggelse för detta tänkan-de.Emellertid är föreställningen att politikerna i ettsystem med t.ex. en författningsdomstol inte får sistaordet felaktig. En sådan domstol har av folkets valdarepresentanter fått i uppgift att tolka om lagar ochbeslut står i överensstämmelse med grundlagen. Ommajoriteten är missnöjd med ett utslag kan man alltidändra lagen eller ändra grundlagen.Majoritetens styrelse förverkligas alltså genomvissa bestämda procedurer och institutionella ord-ningar. Demokratin bygger på vissa procedurreglersom befrämjar det demokratiska systemets stabilitetoch kvalitet.Varför skulle det då vara odemokratiskt med ettsärskilt organ som prövar om folkets konstitutionelltuttryckta vilja efterlevs i det politiska vardagsarbetet?Fru talman! Frågorna om maktdelning har underförra året aktualiserats bl.a. i samband med bråketkring . En ny förståelse för värdetav fristående institutioner för revision exempelvis,men även för rättsprövning, tycks ha blivit följden.T.o.m. skrev att revisionen börvara självständig. En insikt att demokratin inte för-svagas utan förstärks av sådana fristående institutio-ner verkar med andra ord sprida sig, vilket bör väl-komnas.Anf. 30 () replik:Fru talman! Det var ett intressant anförande somNils höll. Jag tror att det var ideolo-giskt för i den hyllning han ger demo-kratin för att den bygger på marknadskrafterna. Men iden demokratiska andan måste det finnas några statli-ga institutioner som styrs av politiker.Jag tror att man kan sammanfatta det sade så. Det var militär, polis och någontingmer.Det är det vi alltid säger när vi diskuterar medmoderater på annat håll. Det var jätteintressant attNils som företrädaretog upp det. Men det förutsätter bara det statligt of-fentliga. Då förstår jag inte din koppling till kommu-nerna. Varför är så emot att viingriper mot kommunerna? Moderat ideologi förut-sätter egentligen inte några kommuner med politisktstyrda enheter, folkligt politiskt valda.Anf. 31 () re-plik:Fru talman! Det sista var ett överraskande påstå-ende. Det måste jag ha missat. Det är tvärtom så att vibrukar betona den kommunala självstyrelsen mycketstarkt.Beträffande frågan om den genuint politiska upp-giften, antar jag att syftar på citatetfrån . I det citatet framgår att detfinns vissa uppgifter där det bara är politiken som skavara avgörande. Sedan finns det en mängd områdenockså där politiken ska ha ett visst inflytande. Mankan t.ex. tänka sig att finansieringen av skolan ärsåtillvida politiskt styrd att den sker med skattemedel.Sedan kan den kombineras med ett system där politi-kerna inte alltför mycket lägger sig i var människornaväljer att deras barn ska gå i skolan, osv.Anf. 32 () replik:Fru talman!