prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — är de ålagda att sittaoch skriva ut protokoll och åka runt med post. Alltdetta är effekten av att man haravskedat en stor del av den civilanställda personalen.Jag utgår från att justitieministern är överens medmig om att poliser ska göra det som de är bra på, dvs.bekämpa brottslighet och inte åka runt med post. Jagundrar därför vad justitieministern avser att göra såatt man ska ha råd att anställa civil personal igen ochanvända poliserna där de är bäst skickade att använ-das.Anf. 252 Justitieminister () replik:Fru talman! När det gäller polismyndigheternasom helhet i landet ser vi att de numera är i stort sett ibalans när det gäller ekonomin. Men det gäller tyvärrinte en del kommuner, och är en av dem.Det är fortfarande ett underskott i Stockholmspolisensbudget, och det är ett problem.Jag utgår ifrån att de resursförstärkningar som re-gering och riksdag fattar beslut omkommer att användas av på detsättet att man säkerställer att de resurser som behövsförs över till de polismyndigheter som inte kla-rar att utveckla sin verksamhet och t.ex. säkerställa attde har den civilanställda personal som de behöver föratt bäst kunna utnyttja sin polispersonal.Anf. 253 () replik:Fru talman! Även om jag förstår att det inte ärjustitieministern personligen som kommer att fördelaresurserna så innebär det alltså att kom-mer att få en större pott av resurserna framöver för attkunna klara sin brottsbekämpning och för att återigenkunna anställa civilpersonal, så att poliserna får göradet som de är bäst på och som vi tycks vara överensom. Jag tvivlar på att det kommer att vara så. Kom-mer det i vårpropositionen att anslås ytterligare resur-ser? Är det detta som justitieministern säger?Anf. 254 Justitieminister () replik:Fru talman! Det är inte fråga om att jag personli-gen fördelar några resurser. Det är t.o.m. så att detinte är regeringen som gör det, utan det är en uppgiftför . Och som regeringen har uttalati flera sammanhang, senast i budgetpropositionen ihöstas, så avser den att återkomma med de förslag tillresursförstärkningar som behövs för att kunna full-följa reformarbetet inom rättsväsendet.Anf. 255 ():Fru talman! Man hör ofta, också från den här ta-larstolen, att det går bra för . Det går inte allsbra för alla svenskar eller för alla landsdelar.Det finns ingen överhettning i glesbygd, inte hel-ler i landsbygd, inte i små och medelstora städer ochinte heller i de flesta län.Så många som var sjätte förskolebarn lever i hus-håll med inkomster under socialbidragsnormen, ochmånga har fortfarande inte ett jobb att gå till. Det gerinte trygghet, och det ger inte framtidstro.Trygghet, vad är det för något? Trygghet handlarmycket om att ha förutsägbarhet i tillvaron, att mankan planera, att man vet vad som händer , iövermorgon, om en månad och kanske om tre måna-der. Men när många barnfamiljer är beroende av attregeringen fattar beslut om att betala ut barnbidragennågra dagar tidigare så att barnfamiljerna kan fira ennormal midsommar, då är det inte mycket till trygg-het längre.Fru talman! Det är en idélös socialdemokrati somsitter vid makten, en regering som klamrar sig fastutan att man egentligen har någon idé om vad manska använda makten till.Om socialministern vore här så skulle jagfråga honom vad han egentligen vill med sin politik.Men det kanske inte bara är idéer som saknas hossocialdemokraterna utan också en vilja att tala om sinpolitik.Jag hoppas att det inte är så. Jag hoppas i ställetatt socialministern nu använder när haninte är i kammaren och debatterar med svenska folketsom vi representerar till att sitta och plita på den han-dikapproposition som regeringen lovade skulle över-lämnas till men som ännuinte har kommit.Den nuvarande regeringen har ju konsekvent förten politik som särskilt drabbat de handikappade. Deförslag till förbättringar som finns dras i långbänk. möjligheten för människor att få behålla person-lig assistans även efter fyllda . Det har varitständiga förskjutningar, ständigt den obotfärdigesförfall. Vilken trygghet känner de handikappade meden sådan regering?Regeringen försenar och den har långbänkar ihandikappolitiken. Symtomatiskt för regeringensarbete över huvud taget är att det lilla som kommer,det kommer alltför sent.Fru talman! Under det nya årtionde som kommerska vi, om jag har förstått rätt, åter-knyta till fördelningsfrågorna. Men hur resurser ska-pas och hur enskilda människor ska få möjlighet attväxa av egen kraft talar han inte mycket om. Vilkenframtidstro skapar det?Det handlar inte om att omfördela sjukvårdsköer,för att ta ett exempel, utan det handlar om att avskaffadem och utveckla nya och bättre behandlingsmetoder.Mer bidrag och mer offentlig sektor är inte lös-ningen utan i stället en del av problemet. Det behövsen helt ny politik - en politik som skapar möjligheteroch som ger människor större makt också över sinaegna liv. Om det offentliga inte inser sin begränsning,hur ska vi då klara av de verkliga uppgifterna - attstödja dem som inte själva kan klara sin trygghet, hurmycket de än själva skulle vilja?Fru talman! Svensk sjukvårds allt överskuggandeproblem är de långa köerna. Det blir alltid köer närSocialdemokraterna styr och har ansvaret för sjukvår-den. Så var det innan den borgerliga regeringen in-förde vårdgarantin. Köerna avvecklades nästan helt.Men sedan när Socialdemokraterna återkom och togbort vårdnadsgarantin kom köerna igen.Vi får inte, som jag sagt, glömma bort attbakom varje kösiffra finns det en människa.För några dagar sedan läste jag om en ung kvinnasom väntade på att få en hörapparat inprovad. Hennesberättelse grep mig oerhört mycket. Den här kvinnanhade väntat och fick nu beskedet attdet skulle dröja ytterligare innan hon skullekunna få en hörapparat; detta trots att hon hade förturi kön. Hon har en öronsjukdom som innebär att hör-seln försämras. Det går att operera när manhar den här sjukdomen men först när hörseln harförsvunnit och det kan dröja upp till 20 år.Den här kvinnan hör alltså allt sämre. Hon fårsvårt att hänga med i samtal. Det är inte längre roligtatt gå ut med kompisarna. Det sociala livet blir lidan-de. Men det räcker inte med det. Hon klarar inte läng-re av att följa med undervisningen på högskolan -hon hör inte längre vad föreläsaren säger.Göran talade i går om att alla ska ha rättatt välja, tid att tänka och lust att leva. Men den härunga kvinnan har tvingats avbryta sina studier därföratt hon inte kan få en enkel hörapparat inprovad - enhörapparat som gör att hon kan höra igen. Hon går nusjukskriven trots att hon dag skulle kunnafortsätta att läsa på universitet. Hon kan inte, somGöran sade i går, välja. Hon har heller inte entjock plånbok som gör att hon kan köpa sig förbisjukvårdsköerna. För henne finns det bara en kölappoch grusade framtidsplaner.Trots detta säger nej. De villinte ha någon vårdgaranti. Vi har i denna kammareupprepat och upprepat och upprepat förslag om attinföra en nationell vårdgaranti men Socialdemokra-terna säger nej. Förutom allt lidande är det dyrare attlåta människor stå i kö än att de får vård när de behö-ver vård. Det är inte vården som kostar mest utanicke-vården.Socialdemokraterna säger inte bara nej till en na-tionell vårdgaranti. ska de också lagstifta motsjukvård. ska nämligen - det är uppenbarligen de som styr,inte riksdag - fatta beslut om att förbjudasjukvård och också om att förbjuda skolor som drivs iprivat regi. Men detta förbud handlar inte om förbudmot någon sak eller någon abstrakt organisation, ellernågot sådant, utan detta är ett förbud mot att utvecklanya och bättre verksamhetsformer. Det är vad dethandlar om.Det handlar om den unga kvinnan och hennesmöjligheter liksom om alla andra människors möjlig-heter att få vård. Vi vet att tusentals och åter tusentalsmänniskor står i kö men Socialdemokraterna vill påfullt allvar förbjuda mer sjukvård. Detta är obegrip-ligt, fru talman!I måndags presenterades en ny undersökning frånStatistiska centralbyrån och ,Svenskt kvalitetsindex. Där konstateras att den privatavården ges markant högre betyg än den offentliga.Detta återspeglas även i människors förväntningar påvård.Av denna undersökning kan utläsas att människorhar större förväntningar på privat vård än de har påoffentlig sjukvård. Många människor förväntar siginte längre att offentlig sjukvård ska vara lika bra somden privata.Ideologiskt betingad planstyrning och politisk klå-fingrighet har gjort den offentliga vården otrygg.Antalet misstag ökar. Resurserna ut-nyttjas inte.Engqvist vill ha en ny nationell handlingsplan.Det är femtioelfte gången som Socialdemokraternalovar att sjukvårdens problem ska lösas med en nyplan. När jag hör det kommer jag att tänka på iJönssonligan - "jag har en ny plan". Men det är intenya planer som löser vårdens problem, utan det är säger ja till mångfald och konkurrens som gertrygghet och valfrihet för patienterna och som gerpersonalen möjlighet att utveckla verksamheten ochfå inflytande över sin vardag. Det är vad det handlarom och det är det som Socialdemokraterna säger nejtill. Den här debatten handlar om trygghet. Det ärdock inte trygghet som Socialdemokraterna längrestår för, utan det är fråga om den egna politiska mak-ten.Anf. 256 HANS () replik:Fru talman! Jag noterar att har åter-fallit i den grälsjuka som understundom präglar de-batten här i kammaren. Jag tycker att det är lite tristmed tanke på att gårdagens partiledardebatt i väldigtstor utsträckning handlade om att försöka hitta minstagemensamma nämnare, inte motsättningar.Sedan skulle jag vilja korrigera påett område, till att börja med. Det handlar då om han-dikappolitiken. Vad välfärdsbokslutet faktiskt berättarom är vad vi socialdemokrater tidigare också har sagt,nämligen att den grupp som klarat sig bäst faktiskt är de svårast funktionshindrade. Detkänner jag stor stolthet över eftersom jag har varitmed och kämpat för det.Vidare ifrågasätter jag verkligen om det är storaskattesänkningar, , som ger mer pengaråt de mest utsatta, som ger mer pengar åt dem somvälfärdsbokslutet visar har hamnat efter. Men det ärju inte de som har de höga inkomsterna och somdärmed kan vinna på en moderat skattesänkning. Medmoderat politik ökar alltså, dessvärre, klyftorna ochojämlikheten i samhället.Anf. 257 () replik:Fru talman! Jag kan lova att jagkommer att vara grälsjuk så länge Socialdemokrater-na inte gör något åt de långa vårdköerna. Så är det,!Det handlar inte bara om den unga kvinna som jagnyss berättade om och som, därför att hon inte kan fåen enkel hörapparat inprovad, tvingas vara sjukskri-ven i stället för att läsa på högskolan, utan det handlarockså om många andra.Ni skulle tillsammans med oss i ett stort samar-bete kunna införa en nationell vårdgaranti för att pådet sättet se till att resurserna går till vård, inte tillannat - dvs. att man prioriterar sjukvården och ser tillatt människor får vård . Det är inte, som jag ocksånyss sade, så att man sparar pengar på att låta männi-skor stå i kö. Det är icke-vården som kostar, intevården, !När det gäller handikappolitiken är det riktigt attdet går mer resurser till handikappolitiken nu jämförtmed hur det var förr men handikappreformen är ur-holkad. Vi har sagt att det är något som vi inte vill. Vihar anslagit mer pengar för att hålla i handikappre-formen och har drivit på er för att den personligaassistansen ska kunna behållas också efter det att manfyllt 65.Anf. 258 HANS () replik:Fru talman! Det är inte så att handikappreformenoch assistansersättningen har urholkats. I stället ärdet så att mer än dubbelt så mycket pengar gårtill den delen av verksamheten än som var fallet vidinförandet 1994. Det tycker jag att det finns anled-ning att notera.Välfärdsbokslutet säger att anslagen till gruppensvårast funktionshindrade har ökat under90-talet.Sedan vill jag kommentera sjukvården. Om detvore så enkelt, , att kammaren kundebesluta om inrättandet av en vårdgaranti och köernadärmed vore borta skulle det nog inte vara någotproblem med köerna. Men det handlar faktiskt ocksåom att det måste finnas pengar till att betala personal,vårdplatser, utrustning osv.Om socialdemokratin inte hade tagit itu med detekonomiska moras som partivännermedverkade till, hade det självklart varit ännu svårareinom sjukvården. Det finns dock skäl att verkligengranska sjukvården och se på vilket sätt som vi bättrekan använda resurserna och stoppa in nya resurser föratt ta itu med de brister som finns.Anf. 259 () replik:Fru talman! Så fort som socialdemokraterna kän-ner sig hotade och finner att verkligheten tränger sigpå försöker de springa ifrån sitt eget ansvar. Jag talargärna om . Vi infördedå en vårdgaranti, och köerna försvann, . Vi vet hur det går till, för vi har nämligen gjortdet. Jag tycker därför att det vore bra om ni kundesamarbeta med oss för en nationell vårdgaranti för attpå det sättet se till att människor får sjukvård när debehöver det.Det är, som jag sagt, inte vården som kostar utanicke-vården. Den kvinna som jag nämnt var sjukskri-ven, men det hade varit bättre att pengarna hade an-vänts till en hörapparat. En sådan kostar kanske5 . Det handlar inte om mer, men honfår stå i kö och vänta.Vad sedan gäller handikappolitiken är det så att nihar urholkat den, . Vi har försökt attmotverka detta. Vi vill också utveckla den genom attdet ges möjlighet till personlig assistans . Vi har ännu inte lyckats med det. Ni har sagt ska göra det 2001. Vi får väl se hur det blir meddet. Hur lång kommer långbänken fram till dess attbli? Kommer vi att få ett beslut som innebär att allade som står och väntar får möjlighet att fr.o.m.den 1 januari 2001 behålla sin personliga assistansefter ?Anf. 260 ():Fru talman! Temat för den här debatten är jutrygghet, och det är ett mångomfattande ämne, somrymmer många tolkningar. är det justtrygghet i livets olika skeenden som är grunden för attmänniskor ska utvecklas och växa.Politikens uppgift måste vara att skapa förutsätt-ningar för detta. En grundläggande förutsättning ärvad vi i dagligt tal brukar kalla välfärd: välfärdssys-tem som håller över livets alla skeenden och där allamänniskor ryms.I förrgår presenterade kommittén Välfärdsbokslutsitt delbetänkande Välfärd vid vägskäl. Där redovisa-de man att välfärden vid utgången av 90-talet varsämre än . Välfärden blevförst mycket sämre, och sedan lite bättre i slutet avperioden. Man pekade på kraftigt minskade resurserför barnen, på att inkomstskillnaderna ökar mest närkonjunkturen vänder uppåt - alltså får inte alla del avförbättringarna när konjunkturen vänder - och på attungdomar, invandrare och ensamstående mammorfått det svårare.Man pekade på hårdare arbetsvillkor för mångakvinnor, på att antalet sjukvårdsplatser hade halveratsunder 90-talet och att färre får hjälp inom äldreom-sorgen. Där koncentreras insatserna till de mesthjälpbehövande.Allt detta har redan sett och påtalat,och det finns nu också kartlagt. Man pekar på attvälfärden står inför ett vägval, och jag delar den upp-fattningen. Jag menar att den socialpolitiska modellsom funnits och fortfarande finns, om än lite urhol-kad, inte ska överges, utan den ska utvecklas.Det ekonomiska utrymme som finns i ska användas till att stärka tryggheten, så att denhåller över livets alla skiften. Det handlar då både omatt höja taken i våra generella försäkringsystem, så attfler får en bättre täckning för inkomstbortfall, mendet handlar också om att sänka golven, inträdeskra-ven, så att trygghetssystemen omfattar fler.Vad som inte är önskvärt är urholkade generellasystem, som driver alltfler att teckna privata försäk-ringar och som gör att enbart de som har tillgång någorlunda tjock plånbok kan få en rimlig ersätt-ning för sitt inkomstbortfall vid sjukdom eller ar-betslöshet eller efter pensionering. För oss som villutveckla en välfärd som omfattar alla är valet mellandet generella och det privata enkelt.Det handlar också om att utveckla en familjepoli-tik som gör att kvinnorna återigen väljer att föda barn.Då handlar det förstås främst om möjligheten tillarbete och egen försörjning men också om ett arbets-liv som gör det möjligt att kombinera barn med yr-kesverksamhet. Därvidlag är en arbetstidsförkortningen alldeles avgörande pusselbit i framtidens välfärds-bygge. Det visar inte minst Barnombudsmannensrapport. Av den framgår den stress som barnfamiljer-na lever under.Men det handlar också om att återupprätta kvali-teten i barnomsorgen och om att stärka barnfamiljer-nas ekonomi, t.ex. genom att se över taxorna i barn-omsorgen och kanske också indexera barnbidragen.Men allt detta kräver en resursförstärkning. Dethandlar om pengar. Det handlar om att återskapakvaliteten i sjukvården, så att människor kan kännatrygghet och erbjudas en god vård och omsorg inomrimlig tid. För att man ska kunna åstadkomma det härkrävs det också ytterligare resurser.Det handlar om äldreomsorgen, där indragningartvingat alltfler att förlita sig på anhörigvård eller olikamarknadstjänster, en utveckling som innebär att demed liten plånbok och de som inte har anhöriga somkan eller vill ställa upp riskerar att lämnas utan stöd.Det handlar om att förstärka tandvårdsförsäkring-en, så att alla har råd att vårda sina tänder. Tandhäl-san får inte vara en fråga om storleken på plånboken.Allt det här kräver resurser, dvs. pengar för attåteranställa människor i vård och omsorg, pengar föratt stärka trygghetssystemet. Detta måste finansieras.Det går inte att kombinera detta med stora skatte-sänkningar, som t.ex. föreslår. Deras valatt montera ned välfärden och i stället minska skat-teuttaget för att människor, som de säger, ska ha merpengar kvar i plånboken för att välja privata lösningarkommer aldrig att ge låginkomsttagarna eller lågin-komstpensionärerna några valmöjligheter. Hur myck-et ni än sänker skatterna kommer de här hushålleninte att tillföras så mycket pengar att de kan upp-handla de offentliga tjänsterna på den s.k. fria mark-naden.Skatter liksom generella system har dessutom denfördelen att de utjämnar skillnader mellan grupperoch individer över livets olika skeenden. Moderater-nas och dessvärre ibland delar av den övriga borger-lighetens vägval leder till vidgade klassklyftor, ökadojämlikhet och minskad trygghet för de allra flesta.Dessbättre går just nu i otakt medsvenska folket, som visat att det är väl berett att be-tala skatt om skatten går just till att stärka vård, om-sorg och trygghetssystem.För oss i är det alldeles självklartatt fortsätta att utveckla välfärden genom att utveckladen socialpolitiska modellen. Sedan får vi diskuteratakten och tidsplanen för detta. Allt låter sig integöras på ett budgetår, men inriktningen är klar. Justnu pågår det en diskussion om hur man bäst stöderbarnfamiljerna, förutom genom de redan aviseradebarnbidragshöjningarna.Det pågår också en diskussion om hur vi ska kun-na förbättra den ekonomiska situationen för de sämstställda pensionärerna. En arbetsgrupp arbetar med huren arbetstidsförkortning skulle kunna utformas ochmed hur mycket en sådan skulle kosta. Det pågårockså ett arbete med att ta fram en nationell hand-lingsplan för en utveckling och förnyelse av sjukvår-den, där primärvård, psykiatri och äldreomsorg ärprioriterade områden.Det pågår också ett arbete inom handikappområ-det. Det kommer en proposition undervåren. Inom andra områden behöver den politiskadiskussionen fördjupas innan det går att lägga framkonkreta förslag, men för är inrikt-ningen klar, och det är för vår del självklart att dengoda ekonomi som just nu uppvisar ska an-vändas till att stärka välfärden och tryggheten, så attmänniskor kan växa och utvecklas oavsett storlekenpå plånboken.Anf. 261 () replik:Fru talman! När man lyssnar på funderar över vad trygghet egentligen är för nå-gonting, hör man att svar är: meroffentlig sektor, mer politiska beslut och mer politiskstyrning. Det är det som ska vara grunden för trygg-heten.Jag visade i mitt anförande att det inte är myckettrygghet när barnfamiljer har en sådan svår ekono-misk situation att de är beroende av att regeringenbetalar ut barnbidragen för att de ska få fira en normalmidsommar. Många av de här barnfamiljerna - ja,alla - har betalat mer i skatt än vad de får i bidrag.T.o.m. de barnfamiljer som är beroende av socialbi-drag har betalat ungefär lika mycket i skatt som de fårtillbaka i bidrag. Vad är det för vits med det? Hurstärker man tryggheten på detta sätt?Vore det inte bättre, , att man lätmänniskor känna tryggheten i att kunna försörja sigsjälva, att kunna få ett arbete, kunna leva på sin in-komst och själva kunna fatta de avgörande besluten istället för att det är som fattar beslutentillsammans med sina kombattanter i denna riksdag?Anf. 262 () replik:Fru talman! På en punkt är jag och eniga: Det viktigaste är att människor fårtillgång till arbete och egen försörjning. Men ska videssutom ha en trygghet över hela livet så krävs detgenerella system som bär över livets olika skeenden.De kan innehålla både föräldraledighet, sjukdom,arbetslöshet och pensionering. Ett sätt att finansieradetta som bygger på ett solidariskt tänkande är tar in skatt efter bärkraft och sedan fördelar ut.Jag vet att där skiljer sig syn ochmin, eftersom mer förlitar sig på att denenskilda individen alltid ska ha tillgång till en visspenningsumma, och sedan ska man klara sig överlivets olika skeenden utan detta generella trygghets-system i botten. Jag tror inte på att den modellenleder till välfärd för alla. Jag tror att den leder tillökade klyftor i samhället.Anf. 263 () replik:Fru talman! För att återgå till detta med trygghe-ten, , är det så att den enskilda indivi-den och familjerna är beroende av politiska beslut ochdet som tycker är viktigt just . Justnu tycker att det är väldigt viktigt attse till att man höjer taket i socialförsäkringarna, hontycker att det är väldigt viktigt att man bygger ut denoffentliga barnomsorgen och hon tycker att mycketannat är väldigt viktigt. Men vad de enskilda indivi-derna tycker är viktigt, vad som är betydelsefullt förderas trygghet: Hur ska kunna vetadet?Jag tycker att det är bättre att barnfamiljerna själ-va får avgöra hur deras barn ska tas om hand och hurbarnomsorgen ska se ut. Därför är det viktigt att se tillatt de har de resurserna så att de kan fatta dessa beslut- själva, inte . Då kan man inte havärldens högsta skatter, framför allt inte världenshögsta skatter på låga och normala inkomster. Det ärju det som gör att man är beroende av att regeringenfattar beslut om att betala ut barnbidragen tidigare. Ärdet inte bättre att man får behålla pengarna från bör-jan än att det i stället är som fattarbeslut om vart de pengarna ska gå?Anf. 264 () replik:Fru talman! är ju inte världen så enkelt inord-nad att det är som fattar besluten, utandet är så att jag, liksom , presenterar ettprogram för svenska folket över vad vi vill göra, ochvi ber att få mandat och stöd för det. Och just nu hardet svenska folket tyckt att det är lämpligt att de par-tier som slår vakt om bl.a. generella välfärdssystemska styra det här landet, dvs. man har gett en fullmaktför att vi ska driva den politiken. Makten att drivadenna politik är given av svenska folket. Det kallasdemokrati.Sedan är det så att den valfrihet som dessvärre är kopplad till plånböckernasstorlek.Det finns ett sätt att se till att det alltid finns till-gång till en viss omsorg och en viss service för alla.Det heter ofta offentlig sektor och finansieras skatte-vägen, och jag värnar den delen av samhällssystemet.Anf. 265 () re-plik:Fru talman! Före juluppehållet, i budgetdebatten,frågade jag om hadenågra idéer om hur de besvärande vårdköer som vihar kan begränsas. Svaret blev: Det måste finnasresurser i form av pengar och personal. Det är inte såsvårt att vara ense med om det. Mendet fanns inte särskilt mycket mer av besked frånIngrid sida.När hon nu har haft lite mer tid att tänka skulle jag vilja fråga om kommit på någonting mer konkret.Min andra fråga handlar om mångfald. Jag kon-staterar att det ju inte är något som ochIngrid direkt går i bräschen för, snararebromsar man.