prot · GN09107 · 2000-05-11 00:00:00 — När det gäller grundut-bildningsplatser måste vi ha en viss styrning av för-delningen i ett skede där man har en stark expansionoch en lång rad nya små och medelstora högskolor.Vi talar om kritisk massa. Jag skulle vilja införabegreppet kritisk gräns för hur många platser ett uni-versitet eller en högskola kan ta emot utan att det blirkvalitetssänkningar. Det finns ett problem där, somde stora universiteten också har uttalat. Frågan är hurmånga nya grundutbildningsplatser man kan ta emot.Anf. 122 () replik:Herr talman! När det gäller pengarna till grund-forskning var min poäng att en större andel av depengar fördelar borde gå direkt till univer-siteten i stället för via andra kanaler.När det gäller tomma platser är grundproblemetatt vi inte får elever och studenter från gymnasiesko-lan, som man har lyckats väcka intresse hos, att läsade ämnen som krävs för att sedan gå vidare på hög-skolan. Det är kanske i första hand ett problem förgymnasieskolan.Gunnar undrade i sitt anförande hur det gårom alla skulle vilja flytta till med Folkparti-ets modell. Då skulle och kanske ocksåstaden inte klara av det. Då vill jag säga att Folkparti-et vill att sökandetrycket i första hand ska styra resur-serna, men det finns naturligtvis en gräns för när enhögskola varken kan eller vill växa mer. Men ut-gångspunkten ska ändå vara den.Avslutningsvis vill jag fråga omhan inte tror att det trots allt är bättre för studieresul-taten om studenter kommer in där de önskar och omantagningsprinciperna garanterar att de som kommerin har bra förutsättningar att klara sina studier.Anf. 123 () replik:Herr talman! Det finns två kanaler för att finansie-ra grundforskning. Den ena är att man via statsbud-geten anslår medel till högskola eller universitet, ochgör det till vetenskapsområdet. Den andra delen är går via forskningsrådet eller i fortsättningenvetenskapsrådet. Där har vi samma uppfattning somministern, dvs. att det är bättre att låta de ökade resur-serna - vi är överens om att det ska vara ökade resur-ser - gå via . Skälet till det är att manfår en bättre kvalitet om man kan få en ordentligtgenomlyst konkurrens, som man har när enskildaforskare söker och det är kvaliteten som är avgöran-de. Därmed är det naturligtvis inte sagt att vi skaskära ned på resurserna till universitet och högskolor- för basen för forskarutbildning, t.ex. Det var denbiten.Den andra delen gäller antagningsförfarandet.Naturligtvis önskar man att det skulle kunna vara såatt alla fritt kunde få välja vart de ville komma. Dethänger samman med den enkla regeln att man är mermotiverad då och gör ett mycket bättre studieresultatom man hamnar på det ställe som man har önskat ochfår läsa det ämne som man själv vill - självfallet.Jag kan bara påminna mig vad som står i Miljö-partiets partiprogram: Om det är så att det finns flersökande än platser ska man i första hand försökautöka antalet platser och i andra hand ha ett antag-ningsförfarande. Det kan man ha som målsättning,men verkligheten ser lite annorlunda ut därför att detfinns kritiska gränser för hur många man kan ta in påett ställe utan att förlora i kvalitet.Anf. 124 ():Herr talman! Jag kan börja med att anknyta till detallra senaste replikskiftet, eftersom jag är en av mo-tionärerna i motion Ub427, som tar upp just de as-pekterna. Det är väldigt sorgligt att se hur antagnings-systemet till våra universitet och högskolor nästanhelt är uppbyggt efter ett planhushållningsresone-mang och inte efter studenternas egna val. Vi harmotionerat om att studenternas förstahandsval i ökadutsträckning bör få styra resurser till universitetsplat-ser, och även forskningsresurserna. Jag tycker att detär något märkligt att ett sådant yrkande inte kan vinnabifall här i . Det visar hur djupt planhus-hållningen sitter på vissa områden fortfarande.Vi har i motionen ytterligare ett yrkande som gårut på att , som är ett internationellt attraktivtkunskapscentrum, måste få behålla sin ställning sominternationellt och att det då ärväsentligt att staten inte vidtar åtgärder som försämrarriksuniversitetets position.Utskottet har gjort ett väldigt kortfattat yttrandeom detta. Man yttrar sig också om en rad andra mo-tioner och säger att utskottet utgår från att regeringeni sin beredning av budgetförslag beaktar och vägersamman många olika faktorer.Herr talman! Jag hoppas verkligen att regeringenväger in den faktorn att det är oerhört viktigt att maninte äventyrar kunskapscentrumets position om manhar ett internationellt attraktivt ,framför allt inom bioteknikområdet, som har.Jag kan, herr talman, därför ansluta mig till yr-kandet i reservation 4, men jag står självfallet bakomalla de reservationer där förekommer,dock ej reservation 7 under mom. 27. Jag vill någotmarkera min ståndpunkt där. Den frågan gäller jukårobligatoriet.Diskussionen om kårobligatoriet är utomordent-ligt gammal. Vad som hände senast var att riksdagenunder den borgerliga regeringsperioden beslöt attupphäva kårobligatoriet. Det kunde väl i och för sigvara bra, men det beslutet var lite illa berett i denmeningen att man inte tydligt klargjorde vad somskulle hända i samband med obligatoriets avskaffan-de.Man ska komma ihåg att obligatoriet för studen-terna , inte minst , har inneburit att de har haft en väldigt godstudentsocial situation. Bostadsbyggandet skeddemed utgångspunkt bl.a. i aktiva studentkårer. Underslutet av 60-talet och kanaliseradesju studentinflytandet via studentkårerna.Problemet med obligatoriet är ju att studentkårer-na inte har en reglerad kompetens. Om studentkårernamer skulle fungera som någon form av studentkom-mun skulle de principiella olägenheterna med attstudenterna på en högskoleort var sammanslutna i enstudentorganisation som var obligatorisk väga ganskalätt. Men har ju studentkårerna ägnat sig åt enmassa andra frågor. Då blir de principiella svårighe-terna att acceptera det större.Jag beklagar att regeringen har varit helt passivsedan man upphävde beslutet från den borgerligaregeringstiden och inte har övervägt hur man skullekunna förändra kårobligatoriet, men jag kan inteinstämma i reservanternas väldigt kortfattade be-skrivning. Man säger att det här ska upphävas och attdet studentsociala arbete som studenterna sköterliksom studentinflytandet måste tryggas. Jag ställermig frågan: Hur? Om man bara skulle gå på linjen häver obligatoriet utan att klara ut fortsättningenvet jag att missnöjet bland landets studenter skulle bliutomordentligt stort. Det är av den anledningen somjag inte kan ställa mig bakom den reservationenslydelse, och jag vet att jag har en del personer i minegen partigrupp bakom mig i det hänseendet som harerfarenhet just av arbete i studentkårerna. Samtidigtär jag starkt kritisk till att regeringen inte har ägnatden här frågan någon som helst uppmärksamhet.Anf. 125 () replik:Herr talman! När det gäller fördelningen avgrundutbildningsplatser delar jag naturligtvis LennartHedquists syn, att man bör ta hänsyn till sådana frå-gor som internationell verksamhet. För uni-versitet är det speciellt angeläget, eftersom det uni-versitetet toppar listan när det gäller t.ex. EU-utbytetoch förmågan att i samverkan med universitet inomEU ha projekt och dra in EU-pengar. Detsamma gäl-ler för övrigt forskningsrådet. Man är alltså välframme i konkurrensen om forskningsmedel bådenationellt och internationellt. Det bör naturligtvisbeaktas när det gäller grundutbildningsplatserna.Man bör naturligtvis också lyssna på vad univer-sitetet har för syn på utvecklingen av grundutbild-ningsplatser. Det ser alltså lite olika ut för olika äm-nen. En del är inte alls särskilt roade av att få flergrundutbildningsplatser. De är i stället rätt pressadeav de platser som de redan har. finns detinom andra ämnen en expansionsmöjlighet. Det ärviktigt att den informationen kommer fram, och manbör ta hänsyn till den.Det är nästan komiskt hur lika jag och LennartHedquist tycker om kårobligatoriet. Under den förramandatperioden, som var min första som riksdagsle-damot, handlade det första ärende som jag mötte omkårobligatoriet, om jag minns rätt. Jag tillhör alltså ettparti som är emot obligatorisk anslutning av med-lemmar till föreningar. Därför skulle jag gärna viljaavskaffa kårobligatoriet, men det måste ske så att destudiesociala uppgifter som kårerna nu har verkligentas om hand på annat sätt. Det ska alltså till en orga-nisation och en ekonomi som garanterar att det arbe-tet fortsätter. Då kunde vi inte gå med på det här,eftersom vi trodde att man, om man pressade igenomdet här i kammaren, inte skulle ha någon garanti föratt det följs upp. När Per hade tagit bort dethär hade han inte hunnit med att komma med någotbra förslag på hur det här skulle lösas.Vi är väl i samma situation , med ett undantag,och det är att utbildningsministern då satt som riks-dagsledamot i bänken bakom mig. Om jag minns rätthade han uppfattningen att kårobligatoriet skulleavskaffas och röstade för det. Det kan väl hända atthan, när han nu får lite tid över efter reformerna,ägnar sig åt den frågan.Anf. 126 () re-plik:Herr talman! Jag har ingen annan uppfattning änGunnar i frågan som rör det s.k. kårobligatori-et. Det visar väl att det går väldigt myckettroll i ordet "obligatorium".Jag tror att det är viktigt att man avskaffar obli-gatoriet när det gäller att man tvingar studenter attdelta i en organisation som kanske är studentpolitiskeller har starkt kontroversiella uppfattningar i diversefrågor. Däremot kan det vara vettigt att kanaliserastudentinflytandet gentemot via en stu-dentsammanslutning där det kan finnas olika student-partier eller motsvarande och att man också kan skötadet studentsociala arbetet och studentbostadsbyggan-det genom en sådan organisation. Det liknar ju meratt man skulle ha något slags studentkommun, ochsedan skulle det studentfackliga arbetet i övrigt liggapå frivilliga organisationer.Gunnar och jag är överens på den härpunkten. Därför kan jag mer understryka min förstapunkt som gäller tilldelningen av såväl universitets-platser som forskningsresurser. Det är klart att deninte enbart kan styras av studenternas förstahandsval,men studenternas förstahandsval är en väldigt viktigindikator. Man bör ta hänsyn till vad de tycker och iökad utsträckning fördela resurserna efter detta. Se-dan finns det aspekter som var innepå. Men genom att man lämnar planhushållningen, idet här fallet, och har ett synsätt som mer handlar omstudentinflytande skulle möjligheten för universitetenatt konkurrera aktivt med varandra öka. Och därmedblir kvaliteten bättre.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag kan bara tillägga, vilket framgårav motioner som vi har väckt tidigare, att vi, när detgäller hänsynstagandet till studenternas val av utbild-ningsplatser, också har krävt att man ska titta på uni-versitetets och högskolans sätt att genomföra sittuppdrag. Det handlar alltså om hur många de lyckasföra i land med genomförda studier. Det är bara denena biten.Den andra är att man ska relatera detta till taket.Man ska beakta om ett universitet eller en högskolaverkligen har gjort det som man har åtagit sig, dvs.upp till tak, när det gäller tilldelningen av nya platsereller en utökning. Det är rimligt att man gör så.I har man alltså länge legat över taket ochkan pruta ned en bit eftersom man inte får medel fördetta. Det har man sett på . Manhar tröttnat lite på att ligga långt över taket och har numinskat antalet platser. Det gjorde man i alla fallförra året. Det är naturligtvis också en sak som mankan diskutera. Vi måste komma i takt på något sätt.Men man ska alltså titta på antalet sökande och huruniversitet och högskolor har klarat av sin uppgift attfå studenterna att fullfölja sin utbildning.Anf. 128 () re-plik:Herr talman! Jag är ju inte alltid så hemma i ut-bildningsutskottets överväganden. Men när jag lyss-nar på vad säger tycker jag att detverkar som om det skulle kunna finnas vissa förut-sättningar för att han lämnar det planhushållningssyn-sätt som ändå präglar utbildningsutskottets majoritetnär man avvisar den typ av motion som vi har lämnatfrån Uppsalahåll, bakom vilken står såväl Folkpartietsom och . Jag tyckeratt bör överväga att möjligtansluta sig till det synsättet.Anf. 129 ():Herr talman! , mitt hemlän, tillhör tyvärrde län som tappar mest i befolkning av alla län. Fort-sätter nuvarande minskningstakt kommer om 100 årnoll personer att bo i . Vi kan självfallet intefortsätta så här, det är helt orimligt. Det finns baraförlorare på den utveckling som vi just nu har. Vimåste släppa fram initiativkraft, entreprenörsanda,satsa rejält på infrastruktur, vägar, järnvägar och IToch inte minst utbildning bl.a. i form av en rejältutbyggd högskola med verksamhet över hela landetoch med god spridning inom länen samt i utveckladsamverkan med näringslivet. Det är utomordentligtviktigt för tillväxt och regional utveckling. Dalarnaligger dessutom alldeles för lågt avseende antalethögskolestuderande - på jumboplats i landet. Denmoderna landsbygden och småorterna måste gesförutsättningar att utvecklas för att vara ett attraktivtalternativ till storstaden.Vi behöver fortsätta satsningen på inte minst demindre högskolorna. För del behövs merfasta forskningsresurser inom ramen för ett nytt Da-launiversitet. Förslag i den riktningen finns i part-nerskapets intentioner i länsstrategi och tillväxtavtal.För att öka antalet högskolestuderande i ett län sommitt hemlän, som delvis lider av stor brist på studiet-raditioner och där högre utbildning inte varit särskilttillgänglig, krävs enligt min uppfattning nya greppoch riktade insatser. Om varit här i kammaren skulle jag ha ställt en frågatill henne, men jag får ställa den via protokollet. Jagskulle vilja fråga om hon som representant för rege-ringspartiet delar den uppfattningen och om vi kandiskutera olika grepp, möjligheter att rikta insatser förlän som som ligger alldeles för lågt just be-träffande högskolestuderande.Jag skulle också ha ställt frågan om jag hörde rätti ett replikskifte innan frågestunden började där honsade att studiebidragssystemet, utformningen ochnivåerna inte har särskilt stor betydelse när det gällersnedrekryteringen och tillgängligheten till högreutbildning. Om jag hörde rätt får jag lov att säga attjag har en helt annan uppfattning. Det är av mycketstor betydelse när det gäller att bryta den socialasnedrekryteringen att vi har ett studiemedelssystemsom möjliggör för alla att delta i högre utbildning.Det är inte mors och fars plånbok som ska få avgöraden möjligheten.Ökade möjligheter till distansutbildning är ett ex-empel på vad man kan, och enligt min uppfattningska, göra för att öka tillgängligheten till högre utbild-ning. Tillsammans med två vänner på dalabänken,och , har jag en motion, sombehandlas i detta betänkande, om betydelsen av di-stansutbildning. Vi har tagit , ettkommunalt utbildningsbolag som ägs av fem Siljans-kommuner, som exempel på lösning med högre ut-bildning via distans i glesbygd. Med modern di-stansöverbryggande teknik kan människor även iglesbygd erbjudas högre utbildning som kvalitativt äratt jämställa med traditionella studier på högskoleor-ter. Näringslivets behov av högutbildad arbetskraftmåste garanteras. Vi måste nyttja tekniken, bygga utdistansutbildningen, öka tillgängligheten, ge männi-skor som i många fall inte har en chans att flytta ellerpendla möjlighet att utbilda sig. Det är i högsta graden rättvisefråga.Herr talman! Utskottets behandling av vår motionär väl ungefär vad man kan vänta sig. Redovisninghar gjorts av vad som åstadkommits när degäller utbyggnaden av distansutbildningen. Det ärotillräckligt enligt min uppfattning. Beträffande deövriga mer konkreta förslagen i vår motion hänvisastill pågående utredningsarbete på området. Vi kansom motionärer inte göra annat än invänta detta ar-bete.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 8 §. )6 § Vissa skolfrågorFöredrogsutbildningsutskottets betänkande 1999/2000:UbU15Vissa skolfrågor.Anf. 130 (m):Herr talman! För tids vinnande vill jag börja medatt yrka bifall till reservation nr 1 under mom. 1. Vimoderater står givetvis bakom alla våra reservationeri betänkandet.Det är tre frågor som jag tänkte ta upp i det häranförandet. Mina möjligheter att ge rättvisa åt detstora engagemang för skola och utbildning som le-damöter har visat genom sina motioner är ju väldigtbegränsade. Det är inte ens möjligt att gå in på alla defrågeställningar som vore värda en diskussion.Men en stor fråga som vi moderater lyfter framoch som vi också har reserverat oss för gäller översynav gymnasieskolans program och struktur - ett kravsom vi moderater har drivit . Det är all-deles uppenbart att nuvarande ordning inte fungerarväl. Många elever lämnar gymnasieskolan med otill-räckliga grundkunskaper. Utslagningen i form avavhopp och rejäla studiemisslyckanden är omfattan-de, framför allt inom de yrkesförberedande program-men.Debatten om detta har varit livlig, och vi har fåttmånga rapporter om problemen. kan vi ocksåläsa i att har färre med gym-nasieutbildning eller motsvarande än andra jämförba-ra länder som , och . Detfinns knappast anledning att tro att den siffran, som ärfrån 1996, har blivit bättre . fall har vi i utskottet inte fått några rapporter somtyder på det.Den fråga man ställer sig är naturligtvis: Hurlänge ska socialdemokraterna acceptera detta miss-lyckande för gymnasiereform? Det ärdet som det handlar om.Jag är naturligtvis informerad om att man nu skagöra ännu en översyn av gymnasieskolan, men skol-ministern har ju gett utredningen ett väldigt begränsathandlingsutrymme. Såvitt jag kan förstå av direktivenkommer utredningens ordförande inteatt kunna lösa de grundläggande problemen, eftersomkraven på sammanhållen utbildning är väldigtstränga.Felet med direktiven och felet med den socialde-mokratiska gymnasiepolitiken som återfinns i mångamotioner är att huvudpersonerna i all utbildning inteär utgångspunkten. Om eleverna vore utgångspunktenför den politik som förs visavi gymnasieskolan - ochför den delen också för - skulle man juerkänna att elever har olika intressen, behov ochförutsättningar.Alla rapporter om och om grund-skolans resultat är ju en eldskrift på att det blir pro-blem i gymnasieskolan om man förbiser detta. Justdärför är det väldigt cyniskt att som övergripande målför all gymnasieutbildning ha att alla ska läsa rader avgemensamma kurser och därtill alltid nå högskolebe-hörighet . Enskilda elever passar sällan in iden här typen av väldigt enhetliga mallar.Många ungdomar i gymnasieskolan farmycket illa. De får ett väldigt dåligt självförtroendeoch får sin inställning till skola och utbildning för allframtid naggad i kanten. Jag tror att detta är till menför vår möjlighet att lyfta bildningsnivån i vårt land.Om man menar allvar med att man ska ha engymnasieskola för alla måste man komma tillbaka utgångspunkt där det är de enskilda eleverna ochderas förutsättningar som är basen för den struktursom man har. Då måste - såvitt jag kan se - utred-ningen få betydligt friare ramar än dem som IngegerdWärnersson har gett moderater anser inte att har råd attförlora ungdomar på det sätt som ofta blir resulta-tet, därför att de inte orkar med studietakten ellerdärför att - som många uttrycker det - skolan är allt-för teoretisk. Jag är helt klar över att kunskapsmålenmåste sättas högt, men det behövs också bättre kun-skaper om olika slags begåvning och inlärningsprofi-ler, om kunskapsnivån ska lyftas generellt.Det behövs också ett erkännande av de professio-nella lärarna och de erfarenheter som de har när dekritiserar dagens gymnasieskola. Jag tror att vi behö-ver flexibla utbildningsmodeller och större öppenhetför många olika former av pedagogik om vi skakomma till rätta med bekymren. Jag tror också attdetta går att åstadkomma och att det ger fler - intefärre - elever med nödvändig teoretisk grund.Vi moderater förordar att översynen av gymnasie-skolan fokuseras på att ta fram förslag som gör attelever med olika förkunskaper och inlärningsprofilernår bättre och bättre resultat. Det ska inte finnas någraåtervändsgränder. Vi tror att det innebär lättare ochsvårare kurser. Vi tror att det är nödvändigt att geeleverna möjlighet att studera i olika takt. Och vianser inte att det ska vara ett absolut krav att allagymnasieutbildningar direkt ska leda till allmän hög-skolebehörighet. Dessutom är jag övertygad om attdet krävs en generös inställning till fristående skoloroch ett fritt val av skola för gymnasieelever om vi skalösa de övergripande problemen.Den andra frågan som jag vill ta upp är attskolministern i samband med den här översynenockså har aviserat att departementet ska titta på bety-gen i gymnasieskolan, och det är väldigt bra. Även pådet här området har vi moderater ställt krav i vårmotion och sedan reserverat oss för dem i utskottet.Vi har drivit kravet på en översyn av betygen i gym-nasieskolan . Det är uppenbart att betygborde ges i fler steg och att frågan om betyg ochkursernas längd kräver förändringar.Jag har i tidningarna läst att skolministern försö-ker påstå att och borgarna är ansvarigaför de nuvarande betygen och att socialdemokraternanu äntligen ska göra någonting åt problemen. Vi lade fram en proposition, och enigheten varrelativt stor även om socialdemokraterna ville hanågot slags terminsbetyg.Men man får inte ha sådan prestige i det politiskaarbetet att man inte följer upp och rättar till de pro-blem som finns, och det har vi försökt att göra underflera år. Det är i elfte timmen som regeringen äntligenbestämmer sig för att genomföra detta.Däremot är jag något bekymrad över dennagranskning med tanke på socialdemokraternas samar-betspartner och med tanke på att det i skolministernsargumentation inför det här arbetet inte bara skymtaromsorg om ett bättre betygssystem. Det finns ocksåen allmänt negativ inställning till uppföljning avelevernas studieresultat. har t.o.m. idetta betänkande ett yttrande om att utgångspunktenborde vara en betygsfri skola.Vi moderater kommer mycket noga att följa medoch se vad som händer. Betygen i gymnasieskolanbygger i grunden på tanken att det ska med kursut-formning vara möjligt att öka den enskildes valmöj-ligheter och ge mer flexibilitet i gymnasieutbildning-arna. Det vill socialdemokraterna än en gång begrän-sa, och kallas det i direktiven till utredningen attfrämja helhet.Jan har fått order om att begränsa an-talet gymnasieprogram. I förlängningen kan man dåana en risk för grundskolefiering, som enligt mitt sättatt se på saken inte är någonting som främjar ett kun-skapslyft som gör att vi kan hamna i ett bättre lägevid internationella jämförelser.Det finns anledning att varna för denna översyn,men den är nödvändig att göra. Jag utgår i vart fallifrån att man gör den med de bästa avsikter.Avslutningsvis vill jag kommentera det särskildayttrande som vi moderater har i betänkandet rörandekursplanen för ämnet religionskunskap.Bakgrunden är den debatt om förslagtill ny kursplan för ämnet som ledde till en väldigtstor debatt om kursplanen som sådan, men också omde principer som har styrt myndighetens arbete. Enallmän utgångspunkt var att man ville minska dendetaljerade styrningen, och det är ju vällovligt. Mennär det sedan ledde till sådana slutsatseratt man tonade ned betydelsen av kristendom m.m.jämfört med den tidigare kursplanen, då har ju myn-digheten gått på tok för långt. Grundprinciperna förämnena i läroplanen är det riksdag som harlagt fast.Regeringen har genomfört förändringar i rätt rikt-ning i det av framlagda förslaget, och detvar nödvändigt. Hade skolministern inte gjort det,hade det varit nödvändigt för henne att komma tillriksdagen för att få ett nytt beslut, enligt vad jag kanförstå.Min uppfattning när det gäller ämnet religions-kunskap är att undervisningen måste baseras på denverklighet som vi lever i.