prot · GN09108 · 2000-05-12 00:00:00 — Dessutom har många politiker oklara föreställ-ningar om vad man konkret kan arbeta med och upp-nå och dessutom mycket små erfarenheter av vad somgår att åstadkomma. Detta berör utrikesministernmycket riktigt i sitt svar, men verkligheten är ett stegvärre när man väl upplever den än när man läser omden.Man är nästan inne i ett olösligt moment 22. Detgäller att klara situationen trots den omöjliga och alltöverskuggande frågan om Kosovos status och själv-ständighet. Det är naturligtvis olösligt i dagens läge.Vi har den serbiska regimen, som vi berört tidigare idebatten, och världspolitiken i säkerhetsrådet medKina och Ryssland.Därför tror jag, fru talman, att det är åtgärder ock-så i det mindre perspektivet och mindre formatet somär nödvändiga. De stora gemensamma lösningarnablir tyvärr väldigt svåra, och vi måste hitta andravägar.Problemet är politiskt, och det är därför som vihar ställt vår interpellation om hur vi ska kunna upp-rätta kontakter med representanter för de politiskapartierna i Kosovo och hur de ska kunna se att de gåratt arbeta och att också vi bättre ska kunna förstå hurproblemen ser ut.Anf. 122 Utrikesminister ():Fru talman! Jag kan instämma med interpellanter-na om problemen. Jag har också varit där och settbåde hatet och förtvivlan som ligger i botten, osäker-heten över om några institutioner kommer att fungera,risken för att alla vill bygga upp egna parallellastrukturer för att man ska ha någonting att lita på ochrisken för att förvirringen och kaoset därigenom blirstörre.Det finns naturligtvis också en väldigt stor risk isådana lägen att det blir extremorganisationerna, deextrema riktningarna, som kan ta överhanden. Natur-ligtvis bör vi och ska göra allt vad som ligger i vårmakt för att stödja demokratiska organisationer ochpolitiska partier för att få ett legaliserat och legitime-rat politiskt system i Kosovo.Det jag har försökt peka på i interpellationssvaretär alltså inte att jag inte vill ge ett stöd till politiskaorganisationer eller ett delegationsutbyte. Vi har ettregelbundet utbyte av delegationer. Jag nämner treministerbesök, men vi har ett regelbundet utbyte,framför allt att vi skickar delegationer till Kosovo.Det gör vi regelbundet.Jag har också försökt peka på att vi i det här lägettror att det bästa stöd vi kan ge är att bygga upp litelugn och ordning, stödja det civila samhället, stödjadet arbete som m.fl. gör med demokratiskaorganisationer. Sedan hoppas vi att vi kan se de parti-er som bildas stabiliseras.Det är lite vanskligt att just regeringen i det härläget skulle bjuda in olika grupper från Kosovo tillSverige. Då hamnar man i ett läge då man måstefråga sig vilka partier som inbjudas, vilka represen-tanter ska inbjudas. Det kan vara bättre dels att låtapartier i ha kontakter med partier i Kosovooch se om det kan verka, dels att vi stöder arbetet viaorganisationer och . Efter lokalvalen, när vi settvilka partier som fungerar i ett system efter lokalva-len, tror jag att det kan vara tid att göra det som niföreslår, bjuda in en bredare delegation med lokalarepresentanter för diskussion och kontakt med mot-svarande kommunpolitiker, regionala politiker ochandra politiker i för att se hur det svenskasystemet fungerar.Vi har precis samma vilja, men vi har bara be-dömt att det i det här läget är bättre att stötta det civilaarbetet i Kosovo. I nästa skede kan man också ha dedirekta kontakterna med politiska partier i Kosovo.Anf. 123 ():Fru talman! Jag delar inte riktigt utrikesministernssyn när det gäller tiden för insatser och när det gälleratt bjuda hit människor, dvs. att ta en mera nära kon-takt. Jag tycker faktiskt att nu är inne attkunna göra det. Det är klart att det kan finnas svårig-heter att veta vem man ska inbjuda.År 1998 hade man ett s.k. demokratiskt val. Viddet tillfället utkristalliserades några politiska partiersom ju också har tagit och gärna vill ta ett stort ansvarför den demokratiska processen men som man litegrann i det här arbetet har sopat under mattan på ettsätt, om jag får använda det uttrycket, och som ocksåkänner sig lite grann förbigångna. Det finns alltså ettembryo till en demokrati där och till en demokratise-ringsprocess som jag tycker att man måste ta vara på.Den handlar egentligen om folkets vilja och vad fol-ket tror och ser.Sedan har det kommit så många andra som tyckeratt det ska vara på ett visst sätt när det gäller att byggaupp demokratin. Vi har naturligtvis våra uppfattning-ar om hur det ska vara. Men i alla dessa situationerhar man kanske ändå inte frågat människorna hur deser på situationen. Visserligen ska det hållas ett val nudå de kan få tala om hur de vill att det ska vara närdet gäller deras eget samhälle. Men det finns en stark uppfattning om hur det ska vara. Ochden uppfattningen har man inte i alla sammanhang,som jag ser det, tagit till vara. Detta har kommit frami de diskussioner som vi har haft med olika politiker ilandet.Jag tycker att det är mycket riktigt och viktigt hjälper till att bygga upp det civila samhället.Det är oerhört angeläget. Lag och ordning är nämli-gen det som framför allt behövs. Och man vill ju hafler poliser. Men det är inte bara poliser som manbehöver ha, utan hela rättssystemet behöver byggasupp. Och man framförde önskemål om att vi frånSverige skulle sända ned hela grupper med fängelse-personal. De ville gärna att vi skulle skicka ett teammed fängelsefolk, eftersom de behöver lära sig hur deska kunna arbeta just inom dessa institutioner. harjag framfört det budskapet. Detta var de ganska an-gelägna om.Jag tror precis som utrikesministern att vi är gans-ka eniga om att det är ett stort arbete som återstårnere i Kosovo och att det finns många sätt att arbetapå. Men den viktigaste utgångspunkten tycker jag äratt man ska försöka utgå från de verkliga behovenoch människornas egen önskan och inte bara lyssnapå det som sägs för stunden. Man måste tränga in pådjupet när man talar med människorna.Anf. 124 ():Fru talman! På fanns deten mycket bra artikel, där utrikesministern är en avundertecknarna. Ni talar där just om civil krishante-ring och att man måste prioritera det. Utan den civiladelen fungerar inte heller den militära delen. Vi ärhelt överens om detta. Och jag vill inte se detta somnågon debatt om hur vi ska hantera dessa frågor utanmer som ett samtal kring hur vi på bästa sätt ska kun-na nå de gemensamma mål som vi trots allt har. Detär väl på det sättet att det inte är någonting som hind-rar enskilda eller partierna från att engagera sig idetta. Det är precis det vi har gjort.Skulle inte utrikesministern kunna ta ett initiativför att på något sätt få i gång detta lite mer organise-rat, så att vi både får personella resurser i någon formoch någon form av ekonomiskt stöd, så att man påolika sätt kan agera från olika organisationer, och inteminst från de politiska partierna? Detta är ju ett oer-hört angeläget problem, och vi bör komma i gång såfort som möjligt. Det är som sä-ger, och jag tror att utrikesministern också håller medom detta, att man inte borde vänta. Men ärdet svårt att veta vilka grupper som man ska bjuda in,osv. Jag är också medveten om detta. Men det voreväldigt bra om man så snabbt som möjligt försöktekomma fram till något och ta initiativ i denna fråga.Anf. 125 ():Fru talman! Jag kan bara instämma i inlägg när det gäller att det faktiskt behövs resur-ser för att kunna resa och för att kunna bjuda in män-niskor. Vi tre hade förmånen att kunna ordna detta.Men det var inte helt självklart.Man får inte glömma att Kosovo är väldigt isole-rat. Jag fick en känsla av att det även gäller dem somarbetar i FN och . Jag är inte säker på hur situa-tionen är. Men när vi var där så kunde människornadär inte resa ut, eftersom de inte har några pass. Detfinns nämligen ingen överenskommelse eller någotbefolkningsregister som gör det möjligt att utfärdapass. Det är alltså många konkreta små åtgärder somfaktiskt behövs.Jag vill också ta upp det som om fängelseadministratörer och det som jagsade om poliser och domare. Detta är faktiskt ett stortproblem för hela att vi inte får i väg tillräck-ligt många. Jag har faktiskt ställt denna fråga fleragånger till flera av regeringens ministrar. Det är ty-värr många som är inblandade. Det är Justitiedepar-tementet, Försvarsdepartementet, Utrikesdeparte-mentet och även , antar jag, somär inblandade för att få detta att fungera. Kravet kännsextra tydligt när det gäller Försvarsdepartementetgenom vår bataljon där nere. Mycket av det manborde göra handlar om att ta hand om civil polishan-tering och rättsväsendet.När var här tog även han upp den-na fråga. Det är något konkret som också borde görasväldigt snart. Men utrikesministern kanske kan göraen liten påtryckning på vår justitieminister så att vifår tillräckligt med poliser, domare och åklagare härhemma. Det är naturligtvis det som är problemet bådei och i alla andra EU-länder, och det är därförsom dessa problem uppstår.Jag vill också säga att jag tycker att artikeln i alldeles utmärkt. Där säger ju utrikesministern attKosovo har varit den största utmaningen och att var-ken FN eller EU riktigt har klarat utmaningarna. Ochdet är ju tyvärr så.Det andra som gör mig lite orolig är att vi när viläser om detta i tidningarna var och blirproblemet på något sätt att vi får se problemen hem-ma i vardagsrummet och i morgontidningen och att vidå också tror att någon gör någonting åt saken - nå-gon i form av FN, EU eller hjälporganisationer. Nå-gon måste ju faktiskt vara någon. Och jag hoppas attutrikesministern och alla vi interpellanter är överensom att denna någon i detta fall förhoppningsvis skullekunna vara vårt land och att vi faktiskt skapar möjlig-heter att också göra dessa insatser som kanske inte ärde helt övergripande, eftersom det är en kompliceradprocess, men att vi kan göra enkla små insatser kon-kret. Jag tror att det finns en hel rad saker som viskulle kunna göra. Och jag hoppas att vår interpella-tion har kunnat ge lite inspiration och att vi faktisktkan se att det också sker någonting.Anf. 126 Utrikesminister ():Fru talman! När det gäller det civila arbetet har juSverige försökt att spela en mycket aktiv roll. Vi harockså, om jag får säga det själv, från svensk sida varitväldigt bra på att vara tidigt på plats i Kosovo. Sveri-ge var faktiskt det land som var först på plats, bådemed poliser och med den första domaren. Vi har av de största polisgrupperna - 60 poliser - i Ko-sovo.Det är i och för sig bra att har varit duk-tigt. Det är ett problem att andra länder intehar varit det. Precis som ni stryker under så är det brist på poliser, åklagare, domare och fängelse-personal.Jag vädjade till kollegerna i de andra län-derna att de alla ställer upp med åtminstone en doma-re eller åklagare såsom vi har gjort. I så fall skulle vilösa det akuta problemet. Det skulle räcka med hade så många åklagare och domare för att lösadet akuta problemet.Jag tar också gärna till mig förslagom att se över om vi kan göra någonting ytterligareför att stärka dessa kontakter. Jag tycker nämligen attdet är bra om man har kontakter med politiska partieroch grupper i Kosovo.Det som jag, som jag sagt, är lite oroligför är att officiellt från regeringen besluta vilkapartier, vilka representanter, som ska bjudas in. Där-emot tycker jag att det är väldigt bra om partier harkontakter med partier i Kosovo där mitt eget parti hardet och där ni säkert också har det. Finns det någotmer vi kan göra för att stötta detta ska jag gärna tittapå det - dock utan att det därmed ska uppfattas somett löfte om pengar till det. Vi ska se vadvi kan göra för att underlätta det praktiska.Avslutningsvis: Vi ser att fruktansvärt stora pro-blem fortfarande finns i Kosovo, precis som ni settväldigt noga på plats. För att klara det handlar det omatt gemensamt - det gäller då allt, från FN till enskil-da organisationer - kunna lägga ned engagemang påatt få det civila samhället att växa, få demokratiskaorganisationer som fungerar och få mänskliga rättig-heter att respekteras. Tyvärr tror jag att det är ganskalång väg kvar. Desto viktigare är det då att vi agerarenigt.Anf. 127 ():Fru talman! Det har varit en fin debatt här somgett en del löften och inspiration för framtiden. Jagvet att det finns väldigt mycket att göra men också attdet finns resurser för att göra en hel del. För egen deltycker jag att det var mycket värdefullt att jag fickmed mig ett par politiker som såg situationen nere iKosovo. Jag blir riktigt glad och lycklig när jag hördem tala här och förstår att det som vi var med ombar frukt - inte bara i ord utan också långt in i själen.De idéer som vi talat om här finns nedteck-nade i en rapport. Förra gången vi talade om Kosovolämnade jag över en rapport. Jag har möjlighet attockså överlämna en rapport till utrikesministern.Slutligen tackar jag för debatten.Anf. 128 ():Fru talman och utrikesministern! Jag vill slutligenförsöka illustrera för utrikesministern hur svårt det äratt få saker och ting att fungera. Jag kommer ihåg engång när fru utrikesministerns regeringskollega för-svarsministern hade varit där nere på en försvarsmi-nisterkonferens och hade fått många av de här pro-blemen beskrivna för sig. Såvitt jag förstår försöktehan via sina medarbetare att få till stånd ett samarbeteöver departementsgränserna och lösa det här.När vi ställde en fråga om detta berättade, kom-mer jag ihåg, den tjänsteman som hade försökt göranågot här att han hade försökt ringa och hitta någonsom kunde få ihop ett sådant här projekt. Tyvärr kun-de jag bara konstatera - jag vet inte hur mycket hanhade försökt men jag förutsätter att han hade försökteftersom han sade det - att han hade försökt menfaktiskt inte lyckats.Det finns kanske anledning att be även fru utri-kesministern att se till att också på hemmaplan litegrann börja se till att man kan få ett gemensamt ar-bete för det här - alltså också hemma i Regerings-kansliet.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1999/2000:362 omalkoholpolitik och folkhälsaAnf. 129 Socialminister ():Fru talman! har ställt ett antal frå-gor till mig om den framtida alkoholpolitiken.Sverige bedriver en restrik-tiv alkoholpolitik för att begränsa alkoholens skade-verkningar.Samhällsutvecklingen och inte minst det svenskaEU-medlemskapet har i grunden påverkat förutsätt-ningarna för den svenska alkoholpolitiken som gör attvi nu delvis måste hitta nya former för att nå måletom att begränsa alkoholens skadeverkningar.Målet ligger fast men måste i fortsättningenfrämst nås genom aktiva informationsinsatser ochopinionsbildande åtgärder, särskilt mot vissa risk-grupper, risksituationer och storkonsumenter. Priori-terade områden är just sådana insatser som syftar tillatt förverkliga det som kallar för alko-holfria zoner - dvs. insatser som främjar en alkoholfriuppväxt, att kvinnors graviditetsperioder, arbetsplat-serna och trafiken såväl till lands som till sjöss bliralkoholfria.I pågår arbetet med en ny na-tionell handlingsplan för alkoholförebyggande insat-ser som kommer att presenteras i en proposition tillriksdagen . Just nu kartläggs sam-hällets alla insatser på såväl central som regional ochlokal nivå, och avsikten är att med handlingsplanenåstadkomma en nationell kraftsamling och mobilise-ring på alkoholområdet. Insatser för att motverkatidig alkoholdebut bland ungdomar är högprioriterat idetta arbete.I syfte att också engagera folkrörelserna i arbetetmed den nationella handlingsplanen träffar jag den19 maj representanter från alla frivilligorganisationersom arbetar med alkoholfrågan. Avsikten är att meddem diskutera olika insatser som frivilligorganisatio-nerna kan bidra med samt ge dem möjlighet att kom-ma med synpunkter på innehållet i den nationellahandlingsplanen.Svensk alkoholpolitik har varit framgångsrik i attbegränsa alkoholkonsumtion och i att begränsa alko-holens skadeverkningar. De förändringar som skerinnebär dock att de nationella instrument vi hittillsanvänt oss av också måste kompletteras med ökadesatsningar på internationellt samarbete och om möj-ligt gemensamma regler. På svenskt initiativ pågår ettsådant samarbete med flera länder i . Inom EUfinns ett ökat intresse och en större medvetenhet omalkoholens betydelse för folkhälsan och också ettstörre intresse för samarbete på EU-nivå för att be-gränsa alkoholens skadeverkningar. Under vårt ord-förandeskap kommer det mest prioriterade områdetför mig att vara att lyfta fram frågorna om alkoholenoch alkoholens betydelse för folkhälsan.Under vårt ordförandeskap genomförs på Sverigesinitiativ en på alkoholområ-det - and Alcohol. Hälso- och ung-domsministrar från 51 europeiska länder kommer attbjudas in för att fatta beslut om en ny WHO-deklaration om unga människor och alkohol. kommer en särskild EU-överläggning atthållas för att stärka arbetet inom EU på alkohol- ochfolkhälsoområdet. Inom EU sker nu också ett arbeteför att ta fram ett folkhälsoprogram som syftar till attstärka folkhälsoarbetet inom unionen där arbetet medatt minska alkoholens skadeverkningar är en viktigdel, inte minst på de s.k. punktnykterhetsområdena.Någon nollvision kan det dock aldrig bli fråga om.Av debatten kan man ibland tro att det bara är vi iSverige som har problem med alkohol och dess ska-deverkningar. Detta är helt fel. Tyvärr är detta ettproblem som vi delar med hela . Arbetet medatt minska alkoholens skadeverkningar måste nu skepå alla nivåer, både här hemma i och inomEU. Arbetet med en ny nationell handlingsplan fördet alkoholförebyggande arbetet i tillsam-mans med en alkoholpolitisk strategi på Europanivåinnebär att vi får en samlad strategi för hur det alko-holpolitiska arbetet ska bedrivas framöver. Jag inbju-der härmed också samtliga partier till attaktivt och positivt bidra med kreativa synpunkter pådet här arbetet.Anf. 130 ():Fru talman! När jag nu tackar socialministern försvaret vill jag säga att jag är oerhört be-sviken över innehållet. Det är en uppgivenhet ochbrist på fantasi och handlingskraft när det gällersvensk alkoholpolitik som , , signeras avden socialdemokratiska regeringen.Socialministern lägger inte ned någon större mödapå att besvara de fyra konkreta frågor som jag ställde.Han redovisar dem inte tydligt i svaret, utan mer iförbigående berör han frågeställningarna.Som svar på min fråga om hur man begränsarskador och dödsfall på grund av ökat alkoholbruk blirdet närmast en byråkratisk redogörelse över kom-mande konferenser och möten. Nationella handlings-planer och EU-konferenser ställs i utsikt. De konkretabeskeden uteblir helt. Det hjälper inte att tala om"kraftsamling", "mobilisering" eller "högprioriterat".Erfarenheterna visar att det man kallar för handlings-planer mer är planer än handling. Socialministernssvar och regeringens agerande under det senaste åretbekräftar detta mer tydligt än någonsin.Jag uppskattar självfallet att socialministern beja-kar mina fem "alkoholfria öar" som skulle utgöra enform av hälsofrämjande och skadefria zoner, någotjag upprepat i denna kam-mare.Men någon nollvision i likhet med vad som gällerinom trafikområdet, dvs. att ingen ska allvarligt ska-das eller dödas i trafiken, är inte socialministern be-redd att applicera på det socialpolitiska området. Dåinställer sig, socialministern, den första frågan: Ärmänniskor drabbade av högriskberoende och socialutslagning mindre värda än landets trafikanter? Jagupprepar frågan för att den ska bli tydlig: Är männi-skor drabbade av högriskberoende och social utslag-ning mindre värda än landets trafikanter?Socialministern förbigår med tystnad mina påstå-enden - som väl är argumenterar han ändå inte emotdem - att vetenskapliga rön tyder på att alkoholbrukoch missbruk ligger i klassen hundratals miljarderkronor när det gäller utgifter för samhället. Jaghar påstått att det innebär en dagskostnad för sam-hällsekonomin på varjedag året runt. Därtill kommer de skador i fråga om des.k. mjuka värdena som det sociala och mänskligalidandet medför.Mitt påstående att den svenska alkoholpolitikenutmanas instämmer i. Det gäller inteminst det ökande utbudet av alkohol, inte minst då pårestaurangsidan, där den aktiva för att inte säga ag-gressiva marknadsföringen mot framför allt ungdomslår väldigt hårt.I linje med denna regeringens slappa hållning lig-ger naturligtvis att man utan erinran lät det helstatligaSystembolagets vd gå ut och plädera för kraftigaskattesänkningar på alkohol. var hon tydligen liteför tidigt ute, för som väl var fanns det ändå en till-räckligt stark social ådra i den socialdemokratiskariksdagsgruppen som kunde få hejd på både social-ministern och regeringen i övrigt när det gällerspritskattesänkningar.Uppgivenheten markeras av att både finans- ochstatsministern har uttalat att skattesänkningar på al-kohol säkerligen blir en följd av förändringar i frågaom införselbegränsningarna. Det gör man trots så sent som i valrörelsen förnekade attdetta skulle komma att ske under kommande valperi-od. I det läget tiger socialministern still, och han låternu viktiga grundpelare i det alkoholpolitiska byggan-det rasa likt ett korthus.Nu är det service och tillgänglighet som står iförsta rummet. Krögarna och andra profithungriganäringsintressen tar över, och det är långt till godasocialdemokratiska traditioner då man såg alkohol-politiken som en viktig insats för att säkra folkhälsaoch välfärd.Fru talman! Jag hoppas och förutsätter att social-ministern har mer av konkreta besked att ge än vadinterpellationssvaret gav vid handen.Anf. 131 ():Fru talman! Dagens debatt förs i ljuset av mycketalarmerande siffror om de mönstrandes alkoholkon-sumtion. Det är CAN:s mångåriga undersökningarsom visar att var femte mönstrande drickersig berusad en gång eller oftare. Det är endubblering jämfört . Vi är tyvärrtillbaka till samma dystra siffror som på 1970-talet.Lika oroande är tendensen beträffande narkotika.Andelen som prövat narkotika var jäm-fört tidigare.Sverige står nu inför den största förändringen avalkoholpolitiken sedan motboken avskaffades. Denprincipiellt viktigaste förändringen är urholkningenav desintresseringsprincipen, alltså att privata intres-senter inte ska tjäna pengar på alkoholhanteringen.Den här urholkningen startade isamband med att bl.a. partihandelsmonopolet avskaf-fades.Innebörden av detta är att de privata vinstintresse-na får ett allt större inflytande i hanteringen. Alko-holhanteringen kommersialiseras, vilket märks i alltaggressivare attityder. Det som återstår av desin-tresseringsinstrumenten är egentligen Systembolaget,vars roll naturligtvis inte enbart är att upprätthållaåldersgränsen för inköp av alkohol.Ett vanligt resonemang i den alkoholpolitiska de-batten är att alkoholkonsumtionen är en privatsak.Samhället ska inte lägga sig. Den som sköter sig skainte utsättas för restriktioner. Alkoholpolitiken skainriktas på dem som har problem. Tesen omhuldasvarmt av de privata vinstintressena.Det som är farligt i denna utveckling är att männi-skornas alkoholproblem också riskerar att privatise-ras, att samhällets intresse och samhällets resurserminskar. Vid en ökande konsumtion av alkoholkommer behovet av vård och rehabilitering att öka.En redan tidigare hårt ansträngd sjukvård får en ökadbelastning.Redan i dag konstateras i olika undersökningaratt resurserna är otillräckliga för att tillgodose debehov som finns av vård och rehabilitering. Ett ex-empel är att antalet hemlösa blivit så stort att en sär-skilt utredning nu arbetar med frågan. Enligt minmening är vårdresurserna ett av de stora framtidaproblemen vid en befarad kraftig ökning av alkohol-konsumtion.Fru talman! Mot bakgrund av den resursbrist somkan förutses vill jag fråga socialministern om hansuppfattning om vilka ekonomiska resurser som kankomma att finnas tillgängliga för de här ändamålen,alltså vård och rehabilitering, i kommuner och lands-ting. Jag vill också återuppväcka en gammal tankekring resurser för missbrukarvården.