prot · GN0954 · 2000-01-21 00:00:00 — Det sista var intressant, nämligen attkan man kan tänka sig en politiskt styrd skola i kom-munerna. Hur ter det sig med skolpengen, de försäk-ringar ni vill ha? Jag har uppfattat ert ställningstagan-de i kammaren att ni vill ha försäkringar, skolpengosv.Men om det finns skolpeng, på vilket sätt ska detvara ett politiskt system i skolorna - ideologiskt förmoderaterna?Anf. 33 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte någon förespråkar det,allra minst vi. Man får skilja på finansieringen av enviss tjänst, t.ex. skolan, och produktionen av sammatjänst. Där tycker vi att finansieringen kan vara of-fentlig, dvs. med skattemedel, men i ett fritt samhälleär det rimligt att de enskilda, myndiga medborgarnafår välja mellan olika typer av skolor. Det är det somligger i begreppet skolpeng.Ett annat argument är att om det finns fler skoloratt välja på blir det en viss konkurrens, dvs. mantvingas anstränga sig, man tvingas utveckla sin peda-gogik för att locka till sig elever, till gagn för alladem som går i skolan.Anf. 34 ():Fru talman! Det talas, diskuteras och skrivsmycket om demokrati numera - vilket även föregå-ende talare uppmärksammat. Vi är många, inte minstbland oss som har fått förtroendet att vara en del avden praktiskt tillämpade folkmakten, som är oroligaför demokratins framtid. Bland kommunalt förtroen-devalda och tjänstemän och i de folkrörelser, som inteär riktigt så döda som det ibland påstås, förs en fort-löpande diskussion om demokratins brister, förutsätt-ningar och framtid i vårt samhälle. Sammankomsterpå temat demokrati och integration har nästan bliviten egen konferensbransch.Det finns anledning att vara bekymrad. Hoten motdemokratin är många, mångfasetterade och svårbe-mästrade. Människors känsla av utanförskap är tyvärrinte ogrundad. Slutsatsen att det inte spelar någonstörre roll vad man röstar på eftersom det ändå barablir nedskärningar och avregleringar är uppenbarligeninte helt orimlig om man ser tillbaka på de senastedecenniernas politik. Det är ingen svartmålning attpeka på segregationen som med skrämmande effekti-vitet ställer hela befolkningsskikt utanför det demo-kratiska samtalet och devalverar människor frånmedborgare till klienter.Det finns alltså goda skäl att diskutera demokrati,och själva det faktum att diskussionen förs ger ändåen viss anledning till optimism. Ändå kan man kännasig beklämd inför vissa delar av den demokratiskadebatten. har näringslivets olikaideologiproducerande organisationer ägnat ett växan-de intresse åt författningsfrågorna. En allt stridareström av konferensinbjudningar, rapporter och de-battböcker behandlar vår författning, grundlagarna.Det är självfallet inget fel på författningsdiskus-sionen. Som ledamot av voredet mig fullkomligt främmande att ens antyda någotsådant. Dessutom är en del av de näringslivssponsra-de debattinläggen av ganska hög kvalitet eller åt-minstone upplivande. Det som är beklämmande, detsom stör mig, är själva utgångspunkten för dennadebatt. Utgångspunkten för många av debattörerna ärnämligen inte hur vi ska fördjupa demokratin, hur viska utvidga den, hur vi ska förstärka folkets maktöver sitt eget samhälle. Nej, utgångspunkten är snara-re den rakt motsatta, dvs. hur demokratin kan begrän-sas, tämjas, tyglas.Gösta sade en gång i en intervju att förmycket demokrati är ett hot mot demokratin. En mo-derat landstingsledamot i lär hauttalat de bevingade orden: "Demokrati är bra, baradet inte blir för mycket." Det är väl en bra samman-fattning av högerns demokratisyn. gjorde det alldeles i talarstolen.Hur ska man se till att det inte blir för mycket de-mokrati? Det absolut grundläggande är självfallet hurman bestämmer det område, den politiska sfär, därdemokratin tillåts råda. Vilka verksamheter ska styrasav förtroendevalda, avsättbara folkrepresentanter?Vilka ska styras av aktieägare? Här hör hela privatise-ringsdiskussionen hemma, men jag ska avstå från dendenna gång.Ett annat besläktat spår i debatten är förslag omolika typer av expertstyre. Politikerna är okunniga,inkompetenta och lättpåverkade. De lyssnar nämligenpå väljarna . Därför kan de inte tillåtas att han-tera så viktiga saker som räntor och penningpolitik.Det ska oavsättbara riksbanksdirektörer som är kom-petenta och omutliga göra. Men varför stanna vidpenningpolitik? Varför inte låta experterna ta handom även andra erkänt svåra områden som sjukvård,bostadspolitik och arbetsmarknadspolitik? Det harinte saknats förslag i den vägen på DN Debatt.Den argumentationen bygger på tre ideologiskaillusioner. Man tror för det första att det finns en ochendast en korrekt politik, en politik som låter sigfastställas av experter på i princip samma sätt somman kan konstruera en maskin eller skriva ett da-taprogram. Det är en illusion som utan ironi skullekunna kallas leninistisk. Man bortser för det andrafrån att vi har olika intressen, att det som är gott förnågra kan vara dåligt för andra. Man bortser frånklassamhället och klassintressena, och man bortserfrån den patriarkaliska maktstrukturen. För det tredjeförväxlar man sina egna politiska fördomar och åsik-ter med vetenskap och sunt förnuft. "Du har en åsikt.Jag har en insikt. "De som resonerar så har en utpräglad instrumen-tell syn på politiken. Politiken ska leverera rätt beslut.Rätt beslut är detsamma som de egna åsikterna. Ominte demokratin levererar rätt beslut får vi ändra pådemokratin. Om inte folkets företrädare fattar rättbeslut får vi tillsätta andra beslutsfattare. Så har de-mokratins antagonister alltid resonerat, så resonerademan för övrigt när den ekonomiska och monetäraunionen, EMU, konstruerades.Ett annat intellektuellt något mer stimulerandespår i denna speciella demokratidebatt handlar oms.k. författningsdomstol och maktdelning. Där vänderman sig mot den s.k. folksuveränitetsprincipen. Riks-dagen, folkets högsta representant, uttrycket för fol-kets politiska suveränitet, formulerad i regeringsfor-men med orden "all offentlig makt utgår från folket",får inte bli för mäktig. makt måste be-gränsas och delas. En i politiska val uttryckt majoritetska inte ges full frihet att genomdriva sin uppfattning.Sätten att åstadkomma detta är mångahanda: Därfinns tvåkammarsystem och presidentstyre som iUSA. Inom parentes sagt är det enda hållbara argu-mentet för monarki att i en demokratisk monarki kanman inte gärna inskränka parlamentarismen genomatt överföra makt till statschefen. Där finns inrättan-det av en författningsdomstol som kan överpröva defolkvaldas beslut. Där finns långa rättighetskatalogeri grundlagen - inte bara sådana fri- och rättighetersom är förutsättningar för demokratin och därmed ärväl motiverade. Där finns krav på kvalificerad majo-ritet för vissa beslut, t.ex. budget och skatter, konsti-tutionsutskottets ersättande med jurister osv.Om man skär bort utsmyckningar och kokar neddiskursen till sin essentiella kärna finner man en na-ken och brutal frågeställning: ska vi rika förhind-ra att de fattiga tar våra pengar? I demokratin vinnertvå fattiga över en rik.Fru talman! Det politiska systemet och demokra-tin mår bra av att diskuteras. Den kräver att den dis-kuteras om den ska överleva. Vår författning, våragrundlagar, bör också diskuteras, inte bara av oss ikonstitutionsutskottet. Diskussionen har allt att vinnapå en annan utgångspunkt än ambitionen att begränsademokratin och undergräva folksuveräniteten. Tvärt-om bör vi i denna kammare bidra till en debatt omhur vi förstärker, fördjupar och utvidgar demokratin,folkmakten, i vårt land, i övriga och i restenav världen.Anf. 35 () re-plik:Fru talman! Beträffande begreppet demokrati, an-vänds det ofta i flera olika meningar. Man syftar bl.a.på demokratin som ett system med fria val och vissamänskliga fri- och rättigheter osv. I den meningenmåste vi säga att demokratin går segrande fram. Jaghoppas att uppskattar att kommunist-diktaturer faller eller står inför sitt fall och att demo-kratin vinner terräng.När man ibland talar om demokratins gränser me-nar man egentligen det politiska beslutsfattandetsgränser i en demokrati. Där kan man ha olika ideolo-giska åsikter. Blir det verkligen mer demokratiskt föratt politikerna bestämmer så mycket som möjligt?Var går i så fall gränsen? Hur mycket ska människor-na få bestämma själva inom en rättsstat? Det är enannan fråga där man har olika åsikter från ideologiskutgångspunkt.Jag har en fråga till: Om det nu är en demokratisktstor förlust med exempelvis en författningsdomstol -om vi nu ska ha det systemet - är då , somhar många sådana på olika nivåer, mindre demokra-tiskt på grund av detta?Anf. 36 () replik:Fru talman! Jag uppskattar alla diktaturers fall,oavsett med vilka goda begrepp de har försökt legiti-mera sig.Ja, visst måste det finnas gränser för det politiskabeslutsfattandet. Vi bör inte fatta beslut här i kamma-ren om vilken slips som och jagtar på oss . Det är en ideologisk diskus-sion om var gränserna går. Men om den politiskademokratiska sfären är kraftigt inskränkt är dettasjälvfallet till förfång för demokratin - ett samhälleomfattar så mycket mer. Om den politiska sfären äroerhört liten är det svårt att säga att samhället somsamhälle är demokratiskt.Slutligen gällde det författningsdomstolarna iTyskland. kanske är ett ännu tydligare exempel.Ja, jag menar att författningsdomstolarna i dessaländer, i synnerhet - känner jag intetill så väl - har inneburit inskränkningar i demokratin.Anf. 37 () re-plik:Fru talman! I har man, eftersom det ären federation, en författningsdomstol i förhela . Den har bl.a. att ta itu medtvister mellan staten och kommunerna. Det saknar viett instrument för i på ett rimligt sätt.Det är politikerna som ytterst bestämmer vilka la-gar som ska gälla och politikerna som tillsätter exem-pelvis dem som ska sitta i en författningsdomstol.Håller med om min beskrivning närjag säger att den yttersta makten i en demokrati ändåligger hos politikerna som stiftar lagar, även grund-lag, och som utser de personer, kanske för en begrän-sad mandatperiod, som ska konstituera exempelvis enförfattningsdomstol?Anf. 38 () replik:Fru talman! Det stämmer att författningsdomsto-len har sin särskilda grund i den federala strukturenbåde i och i . Det stämmer naturligtvisockså att det i sista hand är politikerna, de folkvalda,som avgör. Men med det konstaterandet har man inteklarat ut problemet.Robert A. har skrivit en mycket intressantbok som heter just Demokratin och dess antagonister.Han tar bl.a. ett exempel från , där Högsta dom-stolen under åtminstone förhindradeett kongressbeslut om förbud mot barnarbete pågrund av att detta stred mot författningen.Jag menar att detta var en inskränkning i de folk-valdas demokratiska rätt att fatta beslut i USA.Anf. 39 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillMats . Det var ett bra anförande om demo-krati och fördjupning av demokratin. På vilket sättvill förstärka demokratin i våra seg-regerade bostadsområden?Anf. 40 () replik:Fru talman! Tack för möjligheten att besvara denfrågan ! Jag kommer inte att klara av det.Jag jobbar rätt mycket med de frågorna ute i Bot-kyrka, där jag är kommunalpolitiskt engagerad. Ut-gångspunkten för vårt arbete, t.ex. med Fittjaprojek-tet, är att engagera människor underifrån.Vi har från början sagt att vi som kommun, somtjänstemän eller som politiker inte kan införa demo-krati uppifrån, utan demokrati måste alltid erövrasunderifrån. Så är det i . Så har det varit histo-riskt, och så kommer det att vara . Det ärett slags allmän inriktning. Sedan måste det tillmängder av konkreta förändringar som underlättar förmänniskor att ta detta initiativ, ta sin makt underifrån.Anf. 41 () replik:Fru talman! När vi pratar om segregation, finnsdet ju segregation där alla bestämmer allt själva. Detär i de segregerade villaområdena. På vilket sätt ingårdet i ?Anf. 42 () replik:Fru talman! Villaområdena ingår också i . Vi har gjort särskilda insatser och försöktfå med även dem i de diskussioner som pågår i Fittjaom hur hela det området ska utvecklas.Det är ett viktigt påpekande. När man pratar omsegregation verkar det ibland som att det är bara hög-husområdena som är segregerade, men de välbärgadevillaområdena är mer segregerade, både socialt ochetniskt. Det är inte lätt att föra samman den här dis-kussionen i ett område som , men ambitionenfinns.Anf. 43 ():Fru talman! När jag sedanbörjade i hade jag ambitionen att arbetamed demokratifrågor. Att bygga demokratin under-ifrån och stärka människors delaktighet i det gemen-samma beslutsfattandet ligger mig varmt om hjärtat.Det är därför väldigt roligt att demokratifrågor nukommit att bli en av de stora frågorna i den offentligadebatten, även om det inte direkt återspeglas i dennaallmänpolitiska debatt.Tyvärr förs debatten alltför ofta utifrån enidé om att makten är en, odelbar, evig och framför alltnågot som är skilt från medborgarna. Tron på ett slagspolitisk rationalitet och möjligheten att objektivtbestämma vad som är bäst för medborgarna gör ocksåatt debatten tenderar att handla om hur de politiskainstitutionerna ska bli effektivare och mer effektivtutföra sina uppdrag.Med den bakgrunden är jag inte förvånad över attmänniskor, trots att den ekonomiska krisen sägs varaöver och trots stigande ekonomiska förväntningarinför framtiden, inte är nöjda. Det behövs nämligennågot mer: frihet och ansvar att växa och utvecklas.Det må vara så att tryggheten i någon mening ökarnär samhället lägger till rätta och bäddar in, mensamtidigt minskar individens utrymme att själv taansvar för både framgång och misslyckanden. Denofriheten skulle jag vilja beskriva som vanmakt; attnågon annan fattar beslut som jag själv borde få fattaoch ta ansvar för.Det är lätt att finna de exemplen i vardagen. Detkan handla om den familj som sitter fast i selektivasystem och känner att de själva inte kan påverka sinekonomiska situation. Det kan också handla om deboende i här i som inte fickmåla fasaderna på sina hus, eller om flyktingarna sominte ens får jobba derasasylansökningar behandlas.Jag skulle kunna spetsa till resonemanget ochställa frågan: Varför växer nazismen i folkhemmet?Ytterligt få människor är fattiga i ordets egentligamening. Trots ett relativt stort välstånd dras vissaungdomar till totalitära och förtryckande ideologier. Igrund och botten tror jag att det är en fråga om makt:Den makt de inte känner att de har över sitt eget liversätts genom att de skaffar sig makt över andra, medvåld, hot och trakasserier.Missförstå nu inte detta. Nazism och rasism måstefördömas. Vi ska inte ha något som helst överseendemed rasistiskt våld utan reagera snabbt och tydligt.Men vi måste fundera över hur vi ska rådabot på myllan för att förhindra nytillväxt. Det handlarom makt över sitt eget liv och om personligt ansvar.Fru talman! Jag anser att det nya årtusendets vik-tigaste uppgift i ett långsiktigt perspektiv är att stärka,utveckla och förnya de demokratiska redskapen ochformerna. Demokratins framtid ligger inte i någonannans händer och är inte heller någon annans ansvar.Att skapa en intellektuell demokratisk beredskap hososs alla innebär ökade möjligheter att demokratisktmöta den snabba, oförutsägbara och ibland osäkravärld vi verkar i.Goda demokratiska kunskaper och egna demo-kratiska erfarenheter krävs i det samhälle som ställerallt högre krav på snabba svar, reaktioner och ageran-den. Med god demokratisk beredskap minskar ocksåfarhågorna för att ökat självbestämmande ska ut-vecklas i odemokratisk riktning.För att vi ska kunna ställa krav på ökat deltagandefrån medborgarna vid andra tillfällen än vid valurnor-na måste deltagandet bli meningsfullt och fyllt meddeltagarmakt.Offentliga åtaganden och institutionella makt-strukturer och ansvarsområden måste omprövas ochförändras för att det ska bli utrymme för de mångamänniskornas meningsfulla deltagande.Överföring av makt och ansvar till de berördamänniskorna och till dem som vill använda sin tid fördet gemensamma kräver ett bemötande med tilltro tillden enskilda människans kompetens att finna lös-ningar på gemensamma problem. Att uppmuntrabrukarstyrelser, byalag, utvecklingsgrupper och ko-operativ att arbeta i denna riktning är en del i detta.Att många upplever vanmakt därför att denpolitiska makten alltmer distanserat sig från medbor-garna är inte konstigt. Den logiska förlängningen avde resonemang som låg bakom kommunsammanslag-ningarna är naturligtvis 80- och 90-talensresonemang om medborgarna som kunder, kundnyttai stället för deltagande, service i stället för eget an-svarstagande.Det är heller inte konstigt att kommunministerLars-Erik med den traditionen i ryggen nutalar om att slå samman de redan sammanslagnakommunerna till än större enheter för att rationellthandlägga ekonomiska frågor. Det är talande attkommunministern väljer att tala om kommunernasekonomi, ökad kontroll av verksamheten och statligstyrning genom olika åtgärder men sällan talar ombehovet av ökad delaktighet och kommuner som harmakt att själva påverka sin utveckling. Det är precisvad man kan vänta sig förskjutning avperspektivet på lokal demokrati och självbestämman-de.Fru talman! Socialdemokraterna har under flera årvarit emot förslag som ställts i kammaren med hän-visning till den stora demokratiutredningen. Nukommer dess betänkande inom en månad. Det finnsredan en massa material som man har tagit fram ochsom belyst demokratin eller bristen på demokrati. Påriksdagens bord ligger förslag från ochockså från andra partier. är det att kommaupp till bevis; det är dags att ta avstamp ur material och kunnande och formuleraen bred demokratireform för det nya årtusendet, endemokratireform som bygger på en tydlig och långt-gående decentralisering av offentliga åtaganden ochnya demokratiska strukturer som utgår från deltagar-demokrati, där service- och kundperspektivet är kvar-glömt i 1900-talet.Anf. 44 () replik:Fru talman! Det var ett intressant och tankeväck-ande anförande som här höll. Hontalade om att politikens räckvidd är för stor, så attmänniskor känner vanmakt. Frågan är då om inte ettav de väsentliga inslagen för människors självkänslaoch självrespekt är möjligheterna till arbete. Fråganär: Är det då inte en brist i politikens räckvidd attpolitikens verkningskrets inte omfattar företagsned-läggelser, fusioner, utflyttningar från en region till enannan?Anf. 45 () replik:Fru talman! Jag tror också att rätten och möjlig-heten till arbete är avgörande i en demokrati. Men jagvill fortfarande påstå att de demokratiska formernaockså är avgörande för de enskildas möjligheter attsjälva ta mycket aktiv del i det lokala samhället ochskapa nya förutsättningar också för arbete och ut-veckling av näringslivet. Om man bryter ned maktenkan de enskilda människorna få ett helt annat ansvaroch en helt annan delaktighet, i ett närområde somkan möta de strukturförändringar vi ser.Anf. 46 () replik:Fru talman! har ju närmare tillsitt kommunalpolitiska förflutna än vad jag har, menen fråga är ju vad det är som hindrar att man ikommunerna gör fler människor delaktiga exempel-vis i beslutsfattandet och i verksamheten.Menar att det är politikens verk-ningskrets som har gjort människorna i Sverigeosjälvständigare under förra århundradet? Har intepolitikens utbredning och politikens beslut faktisktgjort människorna friare och givit dem större möjlig-heter att verka och fungera i samhället?Anf. 47 () replik:Fru talman! Den förändring som skett under desenaste 30 åren och som jag just beskrev kan inte haundgått . Det har blivit ett starktcentralstyre som följd av kommunsammanslagningaroch därtill ett tydligare riktat krav från centralt håll.Lövdén är ett exempel på att man pratar om kommu-nernas ekonomiska svårigheter och inte ser på struk-turerna. Man kan regionalisera, föra ut regionalpoli-tiska medel i en mycket mer decentraliserad struktur,som innebär att den enskilda människan kan ta ettstörre ansvar i sin närmiljö, bli delaktig och får ettlångsiktigt medansvar för effekterna.Anf. 48 ():Fru talman! När fyra stora tidningar för se-dan gemensamt publicerade bilder på aktiva nazistervisade man människor som i aktivt föresprå-kar nazismens förakt för demokrati och mänskligarättigheter. Det var en drastisk åtgärd att publiceradem, kan man tycka, men det finns stor anledning attmotarbeta sådana krafter.Det finns andra, kanske var för sig mindre allvar-liga tecken på demokratins försvagning.Medlemsantalet och vitaliteten i folkrörelser och ipolitiska partier minskar.Valdeltagandet har minskat. Inte bara politiker-förakt utan också förakt för politiken har blivit vanli-gare.Civil olydnad som politisk arbetsmetod användsnu i större omfattning. Metoden förespråkas t.o.m. iett nytt handlingsprogram för ett av parti-er.Allt detta sker på bekostnad av det politiska sam-talet, den klargörande diskussionen, jämkningen ochkompromissen, som är goda kännetecken för densvenska demokratin.Demokratins vitalitet är allas vårt ansvar - det ärditt och mitt engagemang som är avgörande. Aldrigså välmenande tekniska förändringar av demokratinsregelverk kan inte ersätta vars och ens personligaengagemang.Genom många människors arbete i olika folkrö-relser och intresseorganisationer har den s.k. mellan-valsdemokratin starkt bidragit till att vitalisera densvenska demokratin. Demokratin får aldrig stelna isina former, och den får inte tas för given. Varje ge-neration måste vinnas för demokratins ideal.Fru talman! Den svenska regeringsformen har va-rit i kraft . Inledningsorden - "All offentligmakt i utgår från folket" - är principielltuppfordrande och genomsyrar hela regeringsformen.Detta står i skarp kontrast till kungamakt och elitsty-re, som var ledstjärnan i den äldsta föregångaren.Det finns inom den demokratiska ideologins ramtvå traditionella sätt att se på maktutövningen i enstat. Det ena är den radikala uppfattningen - den somföreträds av den politiska vänstern. ut-tryckte saken så här: "Politik är att vilja och social-demokratisk politik är att vilja förändring". Politikensuppgift är att förändra samhället, att förbättra och attbygga nytt. Författningens uppgift är enligt dettasynsätt att ge ramar för samhällsförändringen. Folketsvilja till förändring ska manifesteras i nya lagar ochnya regler. Folksuveränitetens princip genomsyrar ensådan författning.Motsatsen är den konservativa uppfattningen, somföreträds av den politiska högern. Där är politikensuppgift att bevara ett gammalt samhällssystem. För-fattningen ska bromsa utvecklingen och förhindraalltför tvära politiska förändringar. Folkets viljamåste tämjas och endast tillåtas slå igenom långsamt.Många länder har författningar som lägger ton-vikten rejält åt det ena eller andra hållet. Storbritanni-en, å ena sidan, går längst åt det radikala hållet. Därfinns inte ens en skriven författning. Traditioner ochparlamentariska beslut styr. I är å andra sidandet politiska beslutsfattandet mycket hårt styrt avförfattningen. Ytterst är möjligheten att genomförapolitiska beslut beroende av juristerna i högsta dom-stolen.Den svenska regeringsformen tillkom efter nästan30 års diskussion och är resultatet av väl avvägdakompromisser mellan olika intressen och . Denär en kompromiss mellan de båda ytterligheterna,men med tyngdpunkten åt det radikala hållet. Den gerett stort utrymme för folksuveräniteten, ytterst före-trädd av oss här i riksdagen.På senare år har de politiska och ekonomiska eli-terna visat en allt starkare vilja att vrida författningenåt höger - att minska den politiska viljans möjlighetertill genomslag. När SNS Demokratiråd, finansierat avden samlade högern, diskuterar förändringar av rege-ringsformen handlar det om olika metoder att minskafolkets - politikens - makt. Det senaste exemplet ärskriften Makten över politiken: om konstitutionellaspelregler och politikens innehåll. ochandra borgerliga partier argumenterar med ökad in-tensitet för en författningsdomstol som skulle geexperterna större inflytande över beslutsfattandet.Förslag finns också om obligatorisk lagrådsgransk-ning innan propositioner får läggas fram.