prot · GN0999 · 2000-04-25 00:00:00 — Vidare är vi av åsik-ten att bör nämnas i ingressen ochpå ett tydligare sätt genomsyra förslaget. Som sistaexempel vill jag nämna att vi anser att det måste varamöjligt att grunda ett beslut på andra fakta än enbartskriftlig bevisning. Som förslaget nu ser ut ska dettagälla enbart då den person som befinner sig i med-lemsstaten är flykting eller omfattas av regler omalternativt skydd (subsidiärt skydd).Vad gäller fråga om regeringensbedömning av möjligheten att nå fram till ett enhälligtbeslut, kan jag säga att enhällighet är den beslutspro-cedur som enligt Amsterdamfördraget gäller fram tillden . Jag utgår emellertid från att direkti-vet kommer att kunna antas . Som jag docknämnde inledningsvis är detta fråga om en process,och vi måste vara inställda på att den kan ta tid ochatt vi under arbetets gång måste vara öppna för komp-romisslösningar på vissa punkter. Min förhoppning ärdock att vi ska ha kommit framtill ett förslag som länderna kan ställa sig bakom.Anf. 32 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet försvaret.Interpellationen har två delar. Den ena gäller enfråga om när regeringen har för avsikt att tillsätta denutredning om anhöriginvandring som imars 1999 med anledning av en motion från Vänster-partiet gav regeringen i uppdrag att skyndsamt till-sätta. Anledningen till att biföll Vänster-partiets motion var larmrapporter om de tragiskakonsekvenser som den nya utlänningslagstiftningenhade fått. Det är därför bra att statsrådet tillkännager att regeringen kommer attfatta beslut om direktiven för en sådan utredning.Den andra delen av interpellationen handlar omEG-kommissionens direktivförslag vad gäller rätt tillfamiljeåterförening. De här två delarna berör förståsvarandra, vilket jag återkommer till i ett senare in-lägg.Vänsterpartiet har inte ändrat ståndpunkt vad gäl-ler överstatlighet. Vi anser fortfarande att det bästasättet att lösa gemensamma problem är mellanstatlig-het. Överstatligheten innebär ju att makt förs överfrån de nationella parlamenten, och den urholkardärmed demokratin. Genom Amsterdamfördraget ärdet nu så att flyktingpolitiken kommer att föras frånden tredje mellanstatliga pelaren till den första över-statliga pelaren. Det arbetet ska göras , inom femår.Den här interpellationsdebatten ska därför ocksåses i detta perspektiv. Jag anser att det är viktigt attriksdagen ges tillfälle att på ett tidigt stadium diskute-ra ett så viktigt dokument som förslaget till familjeå-terföreningsdirektiv för att vi därmed ska kunna utövaden makt som medborgarna har gett oss.Jag tycker därför att det är synd att statsrådet hän-visar till att frågan kommer att beredas vidare i och att regeringen inte vänder sig till fac-kutskotten för att få till stånd en bred diskussion omvilken linje bör driva i de kommande för-handlingarna om familjeåterföreningsdirektivet.Det är också synd att frågan endast kommer attdiskuteras inför rådsmötena och att regeringen inte tartillfället i akt att förankra sig i riksdagen.Förslaget till direktiv för familjeåterförening harvarit ute på remiss hos frivilligorganisationerna innandet kommit till . Det innebär att det ocksåfinns remissvar, och jag undrar när kommeratt kunna få ta del av de remissvaren.Ett väsentligt begrepp vad gäller familjeåterföre-ning är förstås hur vi definierar familjen. svenska utlänningslagstiftningen betraktat famil-jen som mamma, pappa och barn . Dennarigida syn på familjen har lett till att familjer splittratsdärför att några av barnen har fallit för åldersstrecket.Nu närmast skedde detta i fallet med familjen ,där en 23-årig dotter inte räknas till familjen i utlän-ningslagens mening.Det är därför bra att statsrådet anser att kommis-sionsförslaget är för snävt vad gäller myndiga barn,allra helst som direktivet begränsar möjligheten förmyndiga barn att förenas med sin familj i medlems-staten till fall då barnet inte kan försörja sig själv ochhar behov av stöd av sin familj på grund av t.ex. ettallvarligt handikapp.UNHCR:s exekutiva kommitté säger ju något heltannat, och jag skulle vilja veta om statsrådet delarUNHCR:s syn på att även psykologiskt beroende skaingå när man tittar på vad som är en familj.Statsrådet anser att måste näm-nas i ingressen till direktivet och på ett tydligare sättgenomsyra förslaget. I den svenska utlänningslagenstadgas att varje åtgärd ska se till det berörda barnetshälsa, utveckling och bästa i allmänhet.UD har på uppdrag av regeringen gjort en utvär-dering av portalparagrafen. Den visar att vad gällert.ex. ensamkommande föräldralösa barn som sökersig till en syster i ställer vi väldigt höga krav.Det räcker inte att barnet är föräldralöst och utanandra släktingar i hemlandet, utan det är många andrafaktorer som ska till.Jag skulle vilja veta hur statsrådet ser på den ut-redning som UD gjort och på vad den kan få för kon-sekvenser för linje i familjeåterföreningsdi-rektivet vad gäller barn. Det räcker inte att föra in dethär i ingressen. Jag skulle vilja veta på vilket sättstatsrådet avser att arbeta för de ensamkommandeföräldralösa barnen och för att se till att de här ären-dena också behandlas med största skyndsamhet.Anf. 33 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller frågan om hur vi arbe-tar med EG-direktivet är det klart att vi följer denberedningsordning som vi har för samråd med riks-dagen. Självklart är det så att det inbegriper både och fackutskottet. När den nya faktapro-memorian kommer, när vi har fått se kommissionensreviderade förslag som vi tror kan tänkas komma tillhösten - vi är inte helt säkra på hur snabbt det härjobbet går i kommissionen, men det är ungefär denuppskattning vi gör nu - kommer vi förstås tillbakatill utskottet och till EU-nämnden.De remissvar som vi ju har hämtat in kan viskicka över omgående. Det är inga problem med det.De är inte så väldigt många, men de är naturligtvisvärdefulla som ett underlag för det arbete som nupågår.När det gäller de konkreta frågor om bl.a. ensam-kommande barn som ställde är ju kunskap vi samlar in från det ordinarie arbetesom pågår också en bas för ställningstaganden. Jaghar inte någon anledning att gå in i någradetaljer. Men självklart är det så att de erfarenheter vihar vunnit på olika områden, där det finns bäring iarbetet, är med i underlaget.Anf. 34 ():Fru talman! Tiden är knapp i dessa debatter.Statsrådet säger i sitt svar till mig, vilketjag berörde som något positivt, att hon vill gå längre isynen på myndiga barn och deras möjligheter attåterförenas med sin familj. Den svenska utlänning-slagstiftningen har inte varit särskilt flexibel i dettaavseende. Det finns åtskilliga tragiska historier därfamiljer har splittrats, där några barn blir kvar i hem-landet och andra barn får komma hit därför att de ärunder 18 år.Det skulle vara intressant att få veta om statsrådethar för avsikt att låta den nya synen på myndiga barnåterspeglas i direktiven till anhörigutredningen.En annan viktig fråga i direktivet är vilka s.k.tredjelandsmedborgare som ska ha rätt att få återföre-nas med sin familj. Direktivförslaget bygger helt påatt den som ska ha rätt att få leva med sin familj haruppehållstillstånd överstigande . Det kan tyckaslogiskt. Ska man få förenas med sin familj i det nyalandet ska man också ha tillstånd att vistas där.De som direktivet inte är tillämpligt på är asylsö-kande och de som söker temporärt skydd i Sveriget.ex. i en massflyktssituation. Men där återkommer jukommissionen.Detta kommer att ställa stora krav på våra invand-ringsmyndigheter. Om vi tar exemplet kosovoalba-nerna hade en stor del av dem varit asylsökande iflera år innan de beviljades tillfälliga uppehållstill-stånd tillsammans med dem som kom med anledningav kriget. Det innebär att de som har asylskäl inte harhaft möjlighet att förenas med sina familjer.Vi har en annan grupp i , nämligen asylsö-kande från . Jag kan bara nämna att man iEU-parlamentets resolution uppmanar medlemssta-terna och rådet, med anledning av att det inte finnsnågon laglig regering i och att talibanre-gimen styr, att radikalt ompröva sin politik.Även de afghaner som har varit här i iupp till i ett tillståndslöst tillstånd kan inte fååterförenas med sina familjer. En sådan tillämpningav familjeåterföreningsdirektivet måste givetvis åt-följas av strikta regler om att medlemsstaternas in-vandringsmyndigheter inte får lägga ärenden på högför att avvakta utvecklingen i ett land.Jag vill återigen ta upp frågan om vilka som fårrätt till familjeåterförening. Det är helt klart att detkommer att göras åtskillnad mellan å ena sidan demsom har fått flyktingstatus eller anses ha skyddsbehovoch som har en självklar rätt att få hit sin familj och åandra sidan dem som får stanna av humanitära skäl.Dessa kan för att en gammal mamma eller ett myn-digt barn ska få komma hit tvingas att visa att de harbostad och kan försörja sin familj.Sålunda öppnar konventionen för att medlems-staterna ska kunna kräva att de som har fått uppe-hållstillstånd av humanitära skäl måste ha en lämpligbostad och en heltäckande sjukförsäkring för att fa-miljemedlemmarna inte ska ligga det sociala bidrags-systemet till last och att den sökande också måste hastabila och tillräckliga tillgångar.Vissa medlemsstater ställer redan de här villkorenom en tillräckligt stor bostad och tillräckliga tillgång-ar. ställer ännu så länge inte några som helstsådana krav. Risken med sådana krav är ju att detendast blir invandrade med stor bostad och välavlönatarbete som har möjlighet att få hit sin familj. I dagensarbetsmarknadssituation är arbetslösheten för invand-rade fortfarande hög, även om den sjunker för vissagrupper. Många av dem som har arbete är lågavlöna-de. Frågan är hur de ska ha råd att förenas med sinafamiljer när sådana krav ställs upp.Kommissionen säger i sitt förslag att medlems-staterna får - också det här är ett direktiv - inte skallställa dessa krav. Jag skulle vilja veta hur statsrådet,som företräder ett land som inte rest sådanavillkor, ställer sig till den möjlighet som kommissio-nen ger.Jag skulle också vilja veta om krav på tillräckligtstor bostad och tillräckligt stor inkomst kommer attåterfinnas i de direktiv som regeringen snart ska be-sluta om vad gäller Anhöriginvandringsutredningen.Anf. 35 Statsrådet ():Fru talman! har ställt ytterligareett antal frågor utöver frågorna i sin interpellation.Jag ska försöka att besvara några av dem.När det gäller frågan om myndiga barns möjlig-heter vill jag väl preliminärt säga att jag tycker att detser väl snävt ut i direktivet. Jag tror att vi har anled-ning att verkligen noga fundera över vad som är rim-liga krav i det här sammanhanget. Det är ett prelimi-närt svar på den frågan.Ulla var också inne på tredjelandsmed-borgare och asylsökande. Det ligger i sakens natur attinget medlemsland tillåter den som fortfarande ärasylsökande att ta in sin familj. Den ordningen gällerfram till dess att vederbörande har fått sitt beslut.Vad sedan gäller möjligheten att ställa krav sägerkommissionen i sitt förslag att det är upp till ländernasjälva att avgöra vilka krav de vill ställa. Vi har ingenanledning att gå in i en diskussion om hur andra län-der vill hantera denna fråga.Till konkreta fråga om utred-ningsdirektiven ber jag att få återkomma.Anf. 36 ():Fru talman! Jag har, som jag sagt, många frågormen begränsad tid. Statsrådet säger att hon är glad föratt kommissionen har presenterat det här förslaget,som i stort sett är bra. Hon lyfter också fram ett antalpunkter där regeringen har haft invändningar och därstatsrådet vill gå längre. Kan jag tolka det så att stats-rådet stöder förslaget i dess helhet och vill gå längrepå några punkter?Statsrådet säger att måste varaberett till kompromisslösningar på vissa punkter. Jagundrar om det är möjligt att säga vilkadelar i förslaget som är kompromissbara.Statsrådet säger vidare i sitt svar att hartillställts en faktapromemoria. Det är bra om vi fårdetta utrett. I socialförsäkringsutskottets yttrande tillutrikesutskottet om regeringens EU-skrivelse står detatt någon sådan faktapromemoria inte har kommit tillriksdagen. Det verkar som om den har kommit bort ihanteringen mellan och riksda-gen. Jag fick tillgång till faktapromemorian och har inte kunnat läsa den förrän för en stundsedan.I faktapromemorian redovisas den preliminärasvenska inställningen. Där finns t.ex. inte regeringensönskan om uppehållstillstånd för myndiga barn ellerom ställning med. Däremot stårdet att regeringen är tveksam till att förslaget begrän-sar den uppskjutna invandringsprövningen till de s.k.anknytningsansökningarna till . Jag skulle viljaveta vilket dokument som gäller.Anf. 37 Statsrådet ():Fru talman! Det är ytterst beklagligt att UllaHoffmann inte har fått den här faktaredovisningen isin hand förrän . Jag ska ta reda på vad det berorpå. Enligt den information som jag har fått skulle denha presenterats i vederbörlig ordning. Som jag tidiga-re sade kommer vi naturligtvis att presentera en nyfaktapromemoria när kommissionens revideradeförslag kommer.Jag har redovisat preliminära ställningsta-ganden och även försökt redogöra för ståndpunkter inågra viktiga frågor. Det är omöjligt att gå in på dju-pet när det gäller de olika frågeställningarna. Vi ärinne i en process som nog kommer att bli rätt svår.Ulla kan vara rätt övertygad om att detkommer att bli många tillfällen för socialförsäkrings-utskottet att vara med och diskutera i den här proces-sen. Jag tror att vi inte kommer så mycket längre genom att borra i de här olika frågorna, utan vifår föra en fortlöpande dialog. Vi är båda intresseradeav och engagerade i att få ett bra slutresultat, och jagtror att det är viktigt att vi håller upp detta framföross.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1999/2000:333 omamnesti till gömda flyktingarAnf. 38 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagär redo att bevilja amnesti och ge uppehållstillståndför de människor i landet som gömmer sig undanavvisning.Den parlamentariska ansåg attförutsägbarhet och konsekvens i rättstillämpningenhar stor betydelse för huruvida sökande, som i bäggeinstanser fått avslag på ansökan om uppehållstill-stånd, trots detta håller sig kvar i landet i förhoppningom att senare ändå få ett sådant tillstånd. Regeringendelade denna uppfattning i den proposition (prop.1996/97:25) som låg till grund för migra-tionspolitiska beslut . Den tydligarelagstiftning och förbättrade rättsprocess som genom-förts har enligt min bedömning medverkat till attantalet som håller sig undan av allt att döma harminskat väsentligt sedan dess.Det är riktigt att det i olika länder förekommit s.k.amnestier, med generellt meddelande av uppehålls-tillstånd till personer som saknar rätt därtill enligt dekriterier som anges i lagstiftningen. Det är uppenbartatt detta inte är i linje med att genom förutsägbarhetoch konsekvens förebygga undanhållande. Avgöran-de är här främst på vilka ordinarie grunder uppehålls-tillstånd kan ges samt vilken kvalitet prövningenhåller.Lars talar i sin interpellation om"amnesti till gömda flyktingar". Om det vore frågaom flyktingar som gömmer sig funnes det verkligenstarka skäl för en åtgärd av sådant slag. Den som ärflykting - i rättslig mening - ska ju enligt både vårainternationella åtaganden och vår nationella utlän-ningslag få skydd här. Tack vare en under årtiondenalltmer förbättrad rättsprocess är detta också vad somsker i verkligheten, även om misstag aldrig fullstän-digt kan uteslutas i någon mänsklig verksamhet.Frågan gäller därför om de som efter en noggrannprövning befunnits inte ha behov av skydd ändå skafå uppehållstillstånd om de håller sig kvar i , imotsats till det stora flertal som fullgör sin skyldighetatt lämna landet när de får avslag på sin ansökan. Förtrovärdigheten i migrationspolitiken är det viktigt attsådana beslut verkställs och att det sker på ett värdigtoch humant sätt.Det är inte min uppfattning att de som håller sigundan sedan avvisningsbeslut meddelats kollektivtbör få uppehållstillstånd. Jag är osäker på om LarsLindblad med sin fråga verkligen menar att trovär-digheten i migrationspolitiken kan och bör eftersättasför ett sådant kollektivt beslut.En noggrann och rättssäker individuell prövningär att föredra. Amnestier riskerar erfarenhetsmässigtatt skapa förväntningar om nya amnestier. Jag villemellertid betona att hänsynstaganden sker med till-lämpning av utlänningslagen till humanitära omstän-digheter även när dessa inte förelegat under pröv-ningen hos myndigheterna utan uppstått som en kon-sekvens av att man inte lämnat landet utan hållit sigundan. Allmänt kan för ärenden om uppehållstillståndsägas att införandet av portalbestämmelsen om hän-synstagande till barnets bästa lett till att barn på grundav de sammantagna skälen får tillstånd i större ut-sträckning än tidigare.Att uppehållstillstånd i undantagsfall ges även närett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut redan förelig-ger får sannolikt en del negativa verkningar genom attvissa andra föräldrar uppfattar det som en realistiskmöjlighet att få uppehållstillstånd genom att hålla sigundan efter avslagsbeslut. Hänsynstagandet till en-skilda människor som befinner sig i en allvarlig situ-ation måste dock få väga över när de humanitäraskälen är starka.Barn i familjer som saknar tillstånd att vistas iSverige och håller sig undan myndigheterna leverregelmässigt i en svår situation, skrev regeringen iden migrationspolitiska propositionen. Även om detär föräldrarna som har huvudansvaret för barnen såbefriar det inte myndigheterna från att försöka mot-verka konsekvenserna av att föräldrarna gömmer sinabarn för myndigheterna hellre än att lämna landet.Åtskilliga åtgärder har i detta syfte också vidtagits,såväl i lagstiftning som i myndigheternas verksamhet.Nu senast har regeringen beslutat attdessa barn ska få full tillgång till hälso- och sjukvårdsamt tandvård. Det betyder att de får tillgång tillsamma barnhälsovård, akutvård, sjukhusvård ochtandvård som asylsökande barn och självfallet ävenalla barn som är folkbokförda i Sverige.Avslutningsvis vill jag framhålla att syftet medbestämmelsen i 2 kap. 14 § utlänningslagen inte är attgöra det möjligt för regeringen att utfärda "en kollek-tiv amnesti - - - för samtliga gömda flyktingar". Denär avsedd att användas för helt andra situationer.Anf. 39 ():Fru talman! Jag vill inleda med att tacka migra-tionsminister för svaret på mininterpellation. Enligt uppgift från Rikspolisstyrelsenden sista december var det 1 604 personer somefterspanades av den svenska polisen för verkställan-de av avvisning ur landet. 239 av dessa var barn.Enligt frivilligorganisationer är det över 2 000personer som håller sig gömda i . Vissa avdessa har inte sökt uppehållstillstånd med anledningav att de är rädda att få avslag och därmed sändas tillett land där framtiden är oviss eller direkt farlig, utande håller sig gömda.2 000 människor lever i en mycket svår situation.De flesta av dem är helt utan rättigheter, helt utantillgång till medicin, sjukvård, tandvård, socialtskyddsnät eller arbetsrättsligt skyddsnät. Många avdessa personer är under mycket hård psykisk press.De vågar inte gå ut och kan långt ifrån leva ett nor-malt liv. De känner sig ständigt jagade. Det är ettfaktum att många av dessa människor har det mycketsvårt.Regeringen genomförde Förintelsekonferensenhär i för att signalera humanism och re-spekt för de mänskliga rättigheterna. Det ska ni haberöm för. Men vad har hänt ? Hur ska nifylla de ramar ni skapade där med verkligt innehåll?Jag tycker att migrationsminister svar påmin interpellation inte visar på att regeringen kommeratt fullfölja sin utmålade humanism i verkligheten.Fru talman! Migrationsministern hävdar att da-gens hantering av uppehållstillståndsärenden hartrovärdighet och för god rättssäkerhet. Hur kanhon bortse från t.ex. Svenska advokatsamfundetsmycket skarpa kritik mot förfa-rande med schablonmotiveringar gällande barnetsbästa och stora brister i bevisföringen? Att tala omvikten av förutsägbarhet och principer när ca 2 000personer de facto gömmer sig av rädsla för att bliavvisade verkar inte rimligt.Det finns anledning till att de gömmer sig. Manmåste förstå att människor inte går under jorden medallt vad det innebär, och de risker för sin mentala ochfysiska hälsa som det innebär, för vilken struntorsaksom helst. Dessa risker visas inte minst av regering-ens tillsatta utredning om när barn lever gömda. Desom gömmer sig löper mycket stor risk för psykiskaoch fysiska men. Dessa människor är givetvis mycketrädda för det som väntar dem i det land dit vi väntasskicka dem. Det tyder på ett mycket cyniskt och by-råkratiskt synsätt från regeringens sida.Migrationsministern talar om det skydd som barnsom gömmer sig har fått med regeringens politik, dvs.möjlighet till barnhälsovård, akutvård, sjukhusvårdoch tandvård. Det är riktigt. Men hur kan man för detförsta bortse från de behov som alla de vuxna somgömmer sig har och för det andra från det faktum attdessa barn löper stor risk att bli upptäckta och därmedbli gripna av polisen? De kommer troligen aldrig ensatt uppsöka dessa sjukhus i verkligheten. Varför före-slår regeringen halvmesyrer som inte kommer attförbättra situationen i verkligheten? Varför låter interegeringen dessa människor stanna? Det är sann hu-manism. Regeringens politik är ren kosmetika i dethär fallet.I min interpellation har jag angett 2 kap. 14 § iutlänningslagen som en möjlig lösning för regeringenatt ge de gömda amnesti. Migrationsministern anserinte att detta är syftet med lagen. Dock avvisar honinte möjligheten, vilket visar att det endast är politiskovilja det handlar om. Internationella exempel frånUSA, och har visat att detta är ettmöjligt vapen mot den orimliga situationen.Ministern ser amnestin som något som leder tillatt samhällets trovärdighet minskar. Jag ser det precistvärtom. Det är ett sätt att återskapa ett samhälle somhanterar människor med en grundläggande värdighet.Min fråga är: Om detta inte är syftet med lagen, ivilka situationer ska regeringen använda denna lag?Samtidigt har jag kanske missuppfattat ministern.Hon antyder att en amnesti skulle vara negativ för degömda. Jag hoppas att jag har missuppfattat det. Ominte: Vad menar ministern med detta?Anf. 40 ():Fru talman! tar i sin interpellationupp en mycket angelägen fråga. När jag läser svarettycker jag att ministern lite grann hoppar över fråganoch undviker den problematik vi ändå har och detsom har hänt när det gäller flyktingarssituation inte minst i hela Europa.Jag vill hänvisa lite grann till barnen , sommånga av oss kunnat följa, och deras mycket tragiskasituation. Där har de nu äntligen fått ett uppehållstill-stånd. Om jag tittar på de barnen och deras situationoch intentioner är jag mycketfrågande inför om vi verkligen tycker att barnkon-ventionen är viktig i det här landet. Jag undrar somregeringen tycker det i förhållande till hanterandet avflyktingärenden, och då inte minst i förhållande till degömda flyktingar som vi har i vårt land.Många har funnits här i väldigt . Manborde vid det här laget kunna ge någon form av am-nesti, med en viss begränsning sett till tidsaspekten,bakåt i tiden. Historien visar på en mängd politiskamissgrepp, om vi går tillbaka i historien. I efterhandbrukar man ångra det och försöka kompensera ellergöra någonting. Frågan om tvångssteriliseringar hart.ex. nu varit aktuell.Jag är mycket orolig för att just flyktingarnas situ-ation i , och de gömda flyktingarna,kommer att bli vår tids politiska misstag. Vi glömmerbort deras situation. Det är inte så att människorgömmer sig därför att de har någonstans att ta vägen.De gömmer sig därför att de är rädda för att flyttatillbaka till sitt ursprungsland.Det enda hopp som jag kan se i texten är någotsom jag gärna ser att ministern utvecklar, och dåkanske i en positiv anda. Ministern säger i svaret:"Hänsynstagandet till enskilda människor som befin-ner sig i en allvarlig situation måste dock få väga övernär de humanitära skälen är starka". Det vore bra omministen utvecklade det.