prot · GN0978 · 2000-03-10 00:00:00 — Det är riktigt att många av de reglersom Småföretagsdelegationen tagit fram, och som hargenomförts till stor del, handlar om myndigheternastillämpning. Det är väl bra.Vi i näringsutskottet är totalt eniga om att fråganom regelförenkling är mycket viktig. Men vi skiljeross åt lite när det gäller hur man ska hantera den. Närvi diskuterade den i ett tidigare betänkande skrev enutskottsmajoritet att vi anser att frågan om regel-förenkling för småföretagen är mycket viktig ur till-växtsynpunkt.Vi noterade med tillfredsställelse Simplexgrup-pens tillkomst och det arbete som pågår i departe-mentet. Men vi sade att vi också ville peka på någraåtgärder som regeringen bör vidta utöver demsom redan vidtagits eller aviserats. Vi gjorde ett till-kännagivande, och denna kammare beslutade attregeringen bör lämna en årlig redogörelse till riksda-gen om regelförenklingsarbetet t.ex. i en särskildskrivelse eller i budgetpropositionen, och det harockså skett.Vi sade också att det är viktigt att redovisa mål förregelförenklingsarbetet och att målen formuleras påett sådant sätt att det blir möjligt för regering ochriksdag att följa upp dem. När vi nu bereder ett nyttbetänkande som kommer att debatteras i denna kam-mare senare i vår på grundval av de motioner som harlagts fram har vi också fått dessa uppgifter. Vi ser vadsom har skett och hur det kommer att hanteras vidare.Jag tycker att det var väldigt tråkigt, herr talman,att vi inte kunde nå enighet runt detta för att Modera-terna och ett par partier till inte orkade följa med. Jagtror att det vore en styrka om vi kunde vara eniga iutskottet och om vi, eftersom vi anser att frågan ärviktig, också kunde vara överens om hanteringen.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! För det första vill jag starkt under-stryka att regelförenklingsarbetet inte är totalhavere-rat. Det år vi har bakom oss har inte varit ett förloratår. Debattnivån tjänar inte, tycker jag, på att manbeskriver arbetet på det sätt som gjor-de.Simplexgruppen har arbetat med bådemed- och motgångar. Simplexgruppens arbete behö-ver en nystart , för regelförenklingsarbetet harkommit för att stanna i . Det är enviktig och omistlig del i strävan att få fram fler entre-prenörer i vårt land att också reglerna successivt an-passas så att de utgår från den situation som ett litetföretag lever i.Det här året har det handlat om att arbeta mycketmed de nya regler som växer fram i Re-geringskansliet. Det har handlat väldigt mycket omatt jobba tillsammans med myndigheterna för att deockså ska förändra sitt arbete, sin tillämpning, sinakontakter och sin information till de små företagen.Man har också lämnat ett antal förslag till förenkling-ar som, precis som utskottets ordförande sade här,syns i budgetpropositionen. Det gäller vilket arbete vihar gjort, vilka områden vi har kvar och vad som ärprioriteringarna för fortsättningen.Vi kommer också i Simplexgruppen att arbetamed befintliga regler, för det finns ett antal sådanasom är mycket viktiga för att komma vidare medregelförenklingen. Jag vill också understryka att jagär politiskt ansvarig i . Jag sittersom ordförande i den politiska styrgrupp som skavara till för stöd och hjälp, men också för styrning av,Simplex arbete. Det gör jag tillsammans med repre-sentanter för och Justitiedepar-tementet. Det är de departement som är absolut när-mast berörda.Dessutom har vi utsett , ordföran-de i , som med sin ge-digna företagsbakgrund är en garant för att ocksåföretagarnas egna synpunkter snabbt, enkelt och oby-råkratiskt ska hitta rätt i Simplexarbetet. Så jag tyckerinte alls att det här arbetet förtjänar att beskrivas somtotalt havererat. Vi har börjat ett arbete som är långtoch mödosamt men oerhört viktigt med att förenklasituationen när det gäller regler och förordningar förde små företagen. Det arbetet kommer att fortsätta.Anf. 54 ():Herr talman! Svaren på de fem frågor jag ställdeär otillfredsställande och djupt oroande. Det härhandlar om en debatt om hur Simplexkommissionensarbete ska kunna få en rimlig möjlighet att lyckas.Och duckar och beter sig strutsen.Mona räknar t.ex. med att den referens-grupp som finns med som ordförandeska tillföra arbetet kraft och kompetens. Då vill jagfråga: Vilken roll kommer den här referensgruppenatt ha? Ska den vara ett bollplank till Simplex ellerska den tjäna som en stödgrupp? Svaret på den fråganär oerhört viktigt. Ska den vara ett bollplank så är detnaturligt och bra. Men ska den vara en styrgrupp såblir det ytterligare en nivå mellan Simplex och politi-kerna, och det kommer att försvåra arbetet ytterligare.Ska Simplex kunna fungera väl måste Simplexchefenvara den som har direktkontakten med den politiskanivån. Blir det så?Regelförenkling är ett svårt och långsiktigt arbete.Det är ju därför det ställs sådana krav på att manorganiserar det här på ett bra sätt. Det finns en sär-skild statssekreterargrupp från flera departement medansvar för regelförenklingsarbetet. Saknar den heltinflytande? I annat fall borde ju den ha kunnat ageraför att lösa de motsättningar som kommit vidutfrågning i näringsutskottet, via massmedierna ochäven tidigare. Hur fungerar arbetet i statssekreterar-gruppen? Hur många möten har de haft och vad harde för uppdrag? Hur är deras uppdrag formulerat?Vid Simplex tillkomst lovade regeringen att denskulle koncentrera sitt arbete på att förenkla regelver-ket. Men varför har då inte regeringen satt in störrepolitiska resurser för att förhindra Simplex haveri?Signalerna måste väl ändå ha varit väl kända?De frågor som jag ställde när det gällde regering-ens interna byråkrati avfärdar och sägersig inte känna till. Men det kan väl ändå inte vara såatt inte är medveten om skeendet i sitteget departement? Vad tänker göra åtden interna byråkratin så att Simplex arbete får enrimlig möjlighet att lyckas?Efter allt det som har hänt borde detta bekymraMona djupt, och borde ge Simp-lex en omstart som innebär att man lyfter upp Simp-lex arbete och ger det en mycket tydligare och starka-re politisk uppbackning på det sätt som man har gjorti , och . Dessa länder liggermånga år före i sitt avregleringsarbete. Lär avdessa länder.Om inte på något sätt kommer attförändra organisationen så är det egentligen oärligt atttala om att man är besjälad av att regelförenklingsar-betet ska lyckas.Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill åter upprepa att Simplex intehar havererat. Jag förstår att nästanönskar att det vore så, men så är det inte.Regelförenklingsarbetet fortsätter. Det behöver enomstart. Det har jag också sagt. Det kommer detockså att få. Jag tar ledningen för den politiska styr-ningen, som tidigare låg i statssekreterargruppen. Denreferensgrupp som vi nu ombildar och som kommeratt fungera som ett kvalificerat bollplank med företa-gare i garanterar också att denna omstart inte bara ärord utan också innebär handling.Tyvärr, , går det inte att säga att enmoderat förenklar mer och att en sosse inte alls villförenkla. Det är struntprat. Och jag vet inte riktigt vadliknelsen med strutsen skulle avse. Just nu kan jaginte alls böja på ryggen, och jag tänker definitivt intestoppa ned huvudet i sanden och har så heller ickegjort.Jag tänker inte säga ett ont ord om de som underdet här året i Simplex har arbetat för att försöka för-enkla - icke ett ont ord. Jag har det politiska ansvaret.Jag tänker se till att det som inte har fungerat nu skafå en annan tyngd, att rekryteringen, som har avstan-nat på grund av att förordnande gickut och han valde att inte fortsätta, ska åtgärdas. Ocharbetet med att förenkla har kommit för att stanna iRegeringskansliet.Jag tycker att det är riktigt dålig stil att beskrivadetta som ett haveri. Det är det inte. Det syns på deregler som redan har tagits fram, på den redovisningsom har gjorts i budgetpropositionen, på den kundun-dersökning som vi har gjort hos alla myndigheter, pådet arbete som Simplex har bedrivit gentemot myn-digheterna och på de redan befintliga regler somSimplex nu dessutom får mandat att ge sig på för attgöra dem anpassade till den entreprenörsanda som viså väl behöver i . Det är mitt ansvar, och jagtänker förstås också ta det.Anf. 56 ():Herr talman! Strutsbeteende betyder att mansticker ned huvudet i sanden och ingenting ser ochingenting hör. Och när förnekar attSimplex arbete har havererat, när BengtMånsson har avgått och när i DagensIndustri ger uttryck för sin besvikelse över hur svårtdet har varit att arbeta i departementet, då ser inteMona verkligheten.Regelförenklingsarbetet är ett stort, tungt och vik-tigt uppdrag. Av departementets 416 anställda bestårbemanningen av och en assistent.Jämfört med hur t.ex. och har lagtupp sin förenklingsenhet så är det en skandalös un-derbemanning. Hur avser att bemannaSimplexgruppen så att den ska kunna bli det hand-lingskraftiga regelförenklingsinstrument som alla villha?Jag hade hoppats att få uppleva en större vilja frånMona att stärka Simplexarbetet genom att gedet en tydligare politisk uppbackning och att dennauppbackning lyfts även till den högsta politiska nivån.Det hade varit mycket bättre om hadeerkänt att det inte fungerat och att det finns bristeroch att med det som utgångspunkt här hade sagt att hon var villig att ge Simplexgruppenen rejäl omstart. Det hade jag hoppats skulle kommafram i den här interpellationsdebatten. Den här frå-gan, , borde inte vara politiskt kontrover-siell. Vi borde ju alla vara besjälade av att regel-förenklingsarbetet kan fungera.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1999/2000:221 omspädbarnsdöd och stöd till drabbade familjerAnf. 57 Socialminister ():Herr talman! har ställt tre frågor tillmig. Den första frågan lyder: På vilket sätt avsersocialministern att bryta de byråkratiska murarna såatt den ideellt arbetande sektorn ges en hygglig chansatt arbeta med stöd och information kring familjersom drabbas av spädbarnsdöd? Den andra: På vilketsätt avser socialministern bidra till att kunskap kringperinatal död och spädbarnsdöd och de därmed sam-manhängande frågorna sprids och uppmärksammasinom regeringskansli, myndigheter, kommuner ochlandsting? Slutligen den tredje frågan: På vilket sättavser socialministern att aktivt verka för att forskningoch metodutveckling kring perinatal död och späd-barnsdöd samt omhändertagande och stöd till dedrabbade får en mer framskjuten position?Föräldraföreningen spädbarnsdöd har ti-digare erhållit verksamhetsstöd både från och från Allmänna arvsfonden.Det är riktigt att det finns olika former av före-ningsverksamhet som inte är berättigade till statligtstöd enligt de uppställda kriterierna. Det innebärnaturligtvis alltid att det kommer att uppstå gräns-dragningsproblem. Men att sätta upp regler och krite-rier för ekonomiskt stöd till föreningsverksamhet ärnödvändigt av flera skäl. Ett skäl är att de föreningarsom uppfyller kraven på förhand ska kunna veta attde får stöd och därmed kunna planera och förutse sinverksamhets framtid. Ett annat skäl är att finansiären,dvs. staten, ska kunna tilldela erforderliga resurser förändamålet samt kunna följa upp att stödet går tillavsett ändamål.Om man däremot vill förändra reglerna för före-ningsstöd och utvidga syftet med stödet till andra ände organisationer som får stöd måste man an-tingen öka de ekonomiska resurserna eller göra hår-dare prioriteringar inom ramen för befintliga resurser.Att förlora ett barn innebär naturligtvis en livslångsorg och saknad, men den akuta krissituationen somuppstår i samband med dödsfallet måste hanterasomgående och då av hälso- och sjukvården. Här serjag inget annat än att sjukvården har ett odelat ansvarför att se till att föräldrarna erbjuds adekvat vård ochstöd. Om detta inte fungerar är det en stor brist ivårdkedjan, och det är oacceptabelt att människor intefår ett respektfullt bemötande i vården. Jag hoppasockså att landstingen kan se värdet av föreningar somdenna som ett komplement till det stöd som de kanerbjuda. Statliga bidrag till en rikstäckande organisa-tion kan knappast vara något krav för regionalt ellerlokalt ekonomiskt stöd.Jag anser att den statligt finansierade forskningensom bedrivs inom området spädbarnsdöd är mycketframgångsrik. Forskningen har omsatts i praktikenoch fått en omfattande spridning genom flera av våramyndigheter, t.ex. och Socialsty-relsen. Inom finns en expertgruppsom arbetar med barn- och ungdomsfrågor. Gruppenhar till uppgift att omvandla forskningen kring barnsoch ungdomars hälsa i praktiken, genom att bl.a. tafram Allmänna råd och andra rekommendationer.Även har en barngrupp som arbe-tar för att sprida kunskap om barn och ungdomar ochhur man kan arbeta hälsofrämjande för denna mål-grupp.Enligt min uppfattning har forskningen kringspädbarnsdöd en framskjuten position . Det ärmycket tack vare viktiga insatser inom forskningensom är ett av de länder i världen som kanuppvisa de lägsta talen när det gäller spädbarnsdöd-lighet.Jag vill passa på att nämna att Socialde-partementet har ett övergripande ansvar för barnfrå-gor generellt, vilket innebär att vi bevakar barns per-spektiv i allt politiskt beslutsfattande. Detta ger ossmöjlighet att på bred front skapa förutsättningar förett barnvänligt samhälle och sprida kunskap om barnsoch ungdomars behov i olika sammanhang.Anf. 58 ():Herr talman! Jag börjar med att tacka för svaret påinterpellationen. Det innehåller många rader, men jagmåste faktiskt säga att jag är mycket besviken påinnehållet i detsamma.För det första tycker jag inte att det är något svaratt tala om på de frågor som jag faktiskt ställer. Fördet andra undrar jag om det fortfarande inte riktigtnått fram vad frågan handlar om. Det är mycket svårtoch känsloladdat, och det är kanske inte förrän mansjälv eller någon i ens närhet drabbas som man förståratt problemet över huvud taget finns.Jag vill inte påstå att socialministern inte har nå-gon inlevelseförmåga, men jag måste säga att svaretinte andas att vi har nått fram till vad frågeställningenegentligen gäller. Jag tycker att det vore beklagligtom vi skulle hamna i en situation med polemik ochretorik i stället för att på ett värdigt sätt lösa fråganden politiska vägen.Man kan aldrig helt undvika att människor drab-bas av sorg och dödsfall, men man kan faktiskt göravad som politiskt är möjligt för att de människor somdrabbas ska kunna få bästa tänkbara stöd, och det görman inte i dag.Jag frågade på vilket sätt man är beredd att brytaned de byråkratiska murarna för att kunna få mer stödoch information till familjerna. Det är uppenbart inte är beredd att göra det. Det finns enrikstäckande föräldraförening för familjer som drab-bats, men det här är en mer generell fråga. Uppenbar-ligen anses det som inte passar in i de byråkratiskaregelverken inte heller fylla någon funktion, men såser livet inte ut.De människor som drabbas av att deras barn dörantingen innan det fötts, i samband med att det födseller efter födelsen passar inte in i en anhörigorgani-sation, eftersom deras barn är döda. De passar inteheller in i en handikapporganisation. Det betyderdock inte att man inte har behov av stöd eller att pro-blemet inte finns.Socialministern anför att andra föreningar skulledrabbas och att man skulle vara tvungen att göraprioriteringar. Ja, det är precis det som det handlarom. Jag kan räkna upp många föreningar som fårmångmiljonbelopp av staten, och det skulle mycketväl kunna klämmas in ett par hundra tusen till enannan förening.Det här är en fråga om attityd från regeringens si-da, inte om något som skulle vara ekonomiskt omöj-ligt. Vad gäller att ska betala de här insat-serna vill jag säga att många landsting också gör detmen att de flesta gör den bedömningen att om det intefinns någon riksorganisation som får stöd, ger maninte heller regionalt stöd. Framför allt kan inte deenskilda landstingen stödja en riksorganisation. Detär helt fel och strider mot reglerna för hur man fåranvända landstingspengar. Jag tycker faktiskt att detär rimligt att tänker om i dettaavseende.Vidare anför socialministern att det stöd som kanbehövas ska först och främst ges av hälso- och sjuk-vården. Visst är det rimligt, men i många fall, speci-ellt i samband med att barn dör vid förlossningen, gesstöd kanske bara två . Men sedan då? Det ärklart att sjukhusen och sjukvården i övrigt inte kanhantera de enorma behov som finns i senare skeden.Jag ska senare återkomma till fler frågor.Jag kan i svaret inte se ett ord om hur myndighe-terna hanterar de här behoven. Man råkar här ut förden kanske värsta sorg som man som förälder kandrabbas av, nämligen att ens barn dör. Går man tillförsäkringskassan för att få uppgift om regler förfortsatt föräldraförsäkring, får man i sorgen över attens barn har dött också veta att barnet i dess ögonaldrig har funnits. Jag tycker inte att en familj skabehöva råka ut för den typen av attityd.Anf. 59 Socialminister ():Herr talman! Trots allt handlar frågan om ettganska kyligt ställningstagande, nämligen vilket re-gelverk vi ska ha för stöd till organisationer. KarinPilsäter har valt att diskutera det med ett engagemangi sakfrågan som gör att det blir svårare att föra endebatt om detta.Jag menar att är skyldig att svara påen fråga från mig, nämligen vilket regelsystem som viska ha för statligt stöd till organisationer. Vilka orga-nisationer ska avstå från pengar till förmån för detta?Det är alldeles för enkelt att ta in en organisationsom inte passar in i systemet. Har man som utgångs-punkt att det visas bristande empati och inlevelseför-måga eller alternativt att det är en fråga om byråkrati,är man faktiskt skyldig att redovisa vilket regelsystemsom vi ska ha, om vi över huvud taget ska ha ett stat-ligt stöd till organisationerna. Kan det ska jag gärna återkomma med en nykommentar.Anf. 60 ():Herr talman! Jag måste säga att jag blir lite för-bluffad över den attityd som socialministern intar.Det är fullt möjligt för staten att ha ett regelverk sombygger på att man från en pott delar ut stöd på olikatyper av kriterier. Ett kriterium kan vara att det gälleren organisation som jobbar med uppenbara behov ianslutning till sjukvården.Det är uppenbarligen så att ti-digare har haft den här möjligheten. Den här fråganhar en lång historia. Den borgerliga regeringen kunde1994 efter mycket besvär ändå hitta en möjlighet attge det här stödet. Det är klart att vi kan föra en långdebatt om de allmänna regelverken för föreningsbi-dragen, men jag tycker att det för lite vid sidan avfrågan.Staten kan aldrig ge oss våra barn tillbaka, menstaten kan ändå visa att man försöker hantera fråganenligt de möjligheter som staten har. Man kan exem-pelvis göra det genom att inte vägra att ändra ett torrtoch strikt regelverk som man har satt upp, samtidigtsom man ändå tycker att det är bra om landstingengör det.Den andra fråga som jag ställde i min interpella-tion var hur man vill riva ned de byråkratiska regel-verken t.ex. för föräldraförsäkring. I det samman-hanget kan ges besked om att man inte räknar med attdet döda barnet någonsin har funnits. Det är inte sålätt att ställa om sin privata situation , spe-ciellt inte om man är drabbad av en mycket stor sorg.Man kan även själv ha drabbats av medicinska pro-blem.Förutom att man för att kunna klara sin ekonomiom man får ett nytt barn kanske behöver gå upp iarbetstid kan man få ett bemötande som går ut på attdet här barnet aldrig funnits. Det finns många sådanahär exempel som inte alls bara handlar om att manska ta pengar från någon annan organisation utan omatt man måste försöka sätta sig in i den situation somnågra hundratal människor i vårt land drabbasav.Jag vill återkomma till att den svenska sjukvårdenfungerar väldigt olika på olika ställen i de här sam-manhangen, eftersom det här är väldigt sällsynt. Påvissa stora sjukhus träffar man oftare på människor idenna situation och har kanske både en viss rutin ochen viss kunskap om hur man kan hantera frågorna,men på andra ställen händer det mera sällan. Då kanmänniskor råka riktigt illa ut.För kom det ut en bok med titelnNär möte blir avsked, där en svensk barnmorskabeskriver vad som har hänt i olika familjer och vilketbemötande de har fått. Det har varit väldigt olika, ochdet visar att det är väldigt stort behov avatt öka kunskaperna inom sjukvården. Det visar ävenatt sjukhusen, som är den vårdform som blir inblan-dad, faktiskt inte har kapacitet eller ens uppdrag långsiktigt följa upp detta.Hur förklarar man t.ex. för en att han haren storasyster i himlen? Det kan inte på enkvinnoklinik vid ett stort sjukhus. Det är väldigt vik-tigt att man får stöd i den typen av frågor. Det finnsen riksorganisation men också andra grupperingaroch möjligheter, och det behövs en förändrad attityd idessa frågor.Vad gäller forskningen står det i interpellations-svaret att vi ligger väl framme på området. Ja, detgäller beträffande forskningen om plötslig späd-barnsdöd, men det finns också många andra dödsor-saker. Man ligger när det gäller vissa diagnoser intealls särskilt långt framme. kanske man inte kanfå fram någon diagnos. Dessutom pågår det inte sär-skilt mycket forskning, och det gör att man inte alltidvet om man skulle kunna vidta förebyggande åtgär-der. Som blivande förälder får man inte särskiltmycket information.Jag tycker att vi borde närma oss det här med enbåde mera ödmjuk och mera engagerad attityd ochinte bara säga att det här inte går att lösa.Anf. 61 Socialminister ():Herr talman! Jag försökte sortera upp frågeställ-ningarna. En frågeställning är trots allt ganska kylig,nämligen: Vilket regelsystem ska vi ha för stöd tillorganisationer? En lång rad frivilligorganisationersom också är rikstäckande får inget statligt stöd. Detbetyder inte att någon här i , vare sig soci-alministern eller , därmed inte tycker attdenna organisation kan spela en väldigt stor roll soci-alt, kulturellt och allmänmänskligt. Den har en viktigfunktion, men den har ändå inget stöd.Det jag försökte påpeka är att det faktum att före-ningen inte har fått något stöd inte betyder någotställningstagande till föreningens värde eller före-ningens betydelse som riksorganisation. Det är ettganska viktigt påpekande. Det har förekommit dis-kussioner i tidningarna om att det faktum att före-ningen inte har fått stöd skulle innebära att regeringenär ointresserad av problemställningen. Inställningenär faktiskt en helt annan.Det intressanta är att ingen regering, såvitt jag harförstått, har hittat ett system som innebär att manautomatiskt skulle få rätt till stöd. Det är sant attFolkhälsoinstitutet har gett stöd. Det är också sant attAllmänna arvsfonden har gett stöd och förmodligenkan ge stöd också . Allmänna arvsfondenär så konstruerad att den ger stöd till särskilda pro-jekt. Det är inte uteslutet att organisationen kan fåstöd också i framtiden.Jag efterlyste en diskussion om vilka principer viska ha. Det är lite för enkelt att säga att vi ska brytaupp de byråkratiska reglerna för stödet. Vi kan inte haett organisationsstöd som beror på vilken ministersom för tillfället finns på plats eller hur man gör be-dömningarna. Vi måste ha ett ganska hyggligt regel-verk för varje organisation så att man vet hur man skaplanera sin verksamhet och vilka rättigheter man har.Något sådant har inte kunnat etableras på dethär området. Jag är gärna intresserad av en diskussionför att se om vi kan hitta ett annat regelverk somockså skulle täcka den här typen av organisationer.Den andra frågeställningen, som handlar om be-mötandet och hur sjukvården fungerar, kan vi ägnamycket diskussion. När det gäller föräldraförsäkring-en skulle jag vilja rekommendera attställa motsvarande interpellation till den för föräldra-försäkringen ansvariga ministern för en diskussionom vilken information som ges, hur informationenges och vilka regler som man ska följa.Anf. 62 ():Herr talman!