prot · GO0935 · 2000-11-28 00:00:00 — Men utbyggnaden sker juhela tiden med nya resurser. Kostnaden är på sam-mantaget 6½ miljard under den här utbyggnadsperio-den. Alldeles unikt om vi jämför med vilken annanperiod som helst i svensk utbildningspolitisk historia.Vi satsar 4 miljarder på en studiemedelsreformsom ökar bidragsdelen, nästan fördubblar fribeloppet,som ser till att studiemedlen också blir pensionsgrun-dande. Alldeles unikt i världen.Det är klart att går ytterligare ettsteg genom att drämma till med att studenterna barafår vara tio terminer vid högskolan och inte tolv som . Då kan man öka bidragsdelen lite grann. Menjag ifrågasätter starkt om det är en klok politik. Därhar som på så många andra håll lämnat denkloka inriktningen i utbildningspolitiken under senareår.Ulf tar upp Grundbulten, som var en ut-redning . Den diskuterade hur detskulle se ut i en vision, t.ex. hur många lärarleddaföreläsningar studenterna skulle ha möjlighet till.Det har aldrig varit så. Det är viktigt även för UlfNilsson att känna till. De som man dåbeskrev har aldrig funnits. Det var ett önskemål frånen utredning. När beskriver att det hargått stämmer inte det. I självaverket har minskningen varit mycket mindre än så.Antalet timmar på t.ex. samhällsvetenskaplig utbild-ning ser ungefär likadant ut som när jag för drygt tioår sedan var grundstudent i högskolan.Besparingar har det varit, men inte alls i den dra-matiska form som beskriver. Det är ocksåviktigt att känna till, så att vi har klart för oss ungefärhur utvecklingen har sett ut över tiden.Jag arbetar gärna för fortsatta förstärkningar tillhögskolan, så att vi kan gå från de mycket stora be-lopp som vi tillför till ännu större belopp. jag är gladom det finns ett starkt stöd för detta i . Detinnebär att vi kan fortsätta att driva högskolefrågor påett offensivt sätt.Låt mig ifrågasätta om det där engagemangetverkligen är långsiktigt, med tanke på att ett starktfortsatt engagemang i högskolan också kräver ettstarkt engagemang för att vi ska kunna skattefinansie-ra den.Runtomkring oss i ser vi en stark trend avavgifter i utbildningarna. Vi ser det i ,vi ser det i och vi har ett som starktpropagerar för att man bör ta ut avgifter för grundläg-gande högskoleutbildning. Jag menar att det måste gåvia skattemedel.Den centrala framtidsfrågan för högre utbildningblir bl.a. hur vi kan rekrytera nya grupper till hög-skolan. Där har utbyggnaden varit mycket framgångs-rik i och med att antalet personer som finns påhögskolan och som har föräldrar som icke har aka-demisk bakgrund är större än vi någonsin har haft.Över hälften av de 350 000 studenter som vi har vidvår högskola har föräldrar som icke har akademiskbakgrund. I proportion ser det likadant ut som , dvs. att när vi har byggt ut har också akademi-kerbarnen kommit i än större utsträckning till hög-skolan.Utmaningen framöver är att knäcka detta så att viockså i proportioner får en mer rättvis sammansätt-ning. Men vi kan hämta mycket kraft ur det faktumatt utbyggnaden har gjort att vi har väldigt många flerfrån icke-akademiska miljöer vid våra högskolor än vi någonsin har haft i svensk utbildningspoli-tisk historia. Det går att locka nya grupper till hög-skolan.Den andra utmaningen är att locka fler att gå vida-re till forskarutbildning. Det är där nyckeln ligger tillatt rekrytera nya lärare till alla våra högskolor i lan-det. Fler i forskarutbildning, fler som satsar på enforskarkarriär, då får vi också duktiga lärare på allavåra högskolor . Det är just den inriktningsom den forskningspolitiska propositionen har helasitt fokus på.Anf. 22 ():Fru talman! Det handlar just om att locka fler tillforskarutbildning och locka fler till en högre utbild-ning, som dessutom når sitt syfte och som blir fram-gångsrik för individen. Problemet är att vi intealls har tillräckligt många i forskarutbildningen ochatt vi inte har en finansiering för de mål som rege-ringen sätter upp. Som jag sade förut är ungefär hälf-ten av antalet doktorander finansierad i de mål somregeringen sätter upp.Fru talman! Utbildningsministern sade att jag be-skrev det här på ett överdrivet sätt. Men hela upprin-nelsen till min interpellation är egentligen de rappor-ter och utredningar som har kommit. Riksdagensrevisorer skriver att regeringens signaler om att följaupp och analysera grundutbildningen är oklara. Riks-dagens revisorer skriver också att det inte finns någrauppgifter om undervisningstidens utveckling och attregeringen inte har frågat om sådan information.Utredningen styrning skriver: Resursernaför grundläggande utbildning har urholkats, särskiltallvarligt beträffande humaniora och samhällsveten-skap.Det är ju det som är min utgångspunkt. Beskriv-ningarna av lärartimmarna var inte i första hand jäm-fört med utredningen , utan utifrån denstatistik som revisorer fick fram när dehade valt ut några kurser och ställt frågor.Jag vill alltså, fru talman, upprepa frågan i mittsista inlägg: Anser utbildningsministern att de kraftigtminskade resurserna till studenter och lärare är ettproblem? Tänker ministern föreslå att rutiner upprät-tas för uppföljning av kvalitet, lärartäthet m.m.?Anf. 23 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är fel när säger att dethar drastiskt förändrats . Dethar inte varit - det var en vision som manhade i Grundbulten, som var en utredning för tio årsedan. Den visionen tror jag att vi alla kan ställa upppå; det vore väldigt bra om vi kunde gå åt det hållet.Besparingen är ingen nyhet. Den skedde i mittenpå 90-talet. Denna församling fattade beslut om den,fullt medveten om vad man gjorde. Det var en del avsaneringsprogrammet. Men denna församling harefter detta också fattat beslut om mycket starka resur-stillskott till högskolan, med mångmiljardbelopp,vilket gör att det naturligtvis finns en grund för attdriva kvalitetsarbete i högskolan. Jag arbetar gärnaför ytterligare förstärkningar, och jag välkomnar i såfall om det finns ett stöd också från . Detvore bra.De beslut som är fattade här är tagna i full med-vetenhet från sida under saneringspro-grammen . Det behöver vi kanskeinte revisorer som enda källa till, utan jaghoppas att alla riksdagsledamöter var medvetna omdet när besluten fattades.Det ges inte tillräckligt till forskarutbildning, sä-ger . Nej, jag håller verkligen med om det.Ändå är vi i topp i världen när det gäller antalet per-soner, andelen av befolkningen, som har forskarut-bildning, och vi ökar mycket snabbt. Jag håller heltmed om att vi måste fortsätta att tillhöratoppen. Det gör vi tillsammans med ett par andraländer. har också satsat mycket. Det kräverfortsatta nya satsningar. Därför spelar forskarutbild-ningen en så viktig roll i att följa upp och utvärdera,som revisorer pekar på. Det är bra att deger ett kraftfullt stöd till regeringens politik.Vi har i en proposition till visat exakthur vi vill att det ska gå till. ska haden centrala rollen att vara en oberoende statlig myn-dighet, som kontinuerligt utvärderar alla våra utbild-ningar, men också med sanktionsinstrument; uppfyl-ler man inte högskolelagens krav på vetenskaplighetoch kritisk granskning riskerar man examensrättig-heterna. Därmed får vi mest ambitiösa kva-litetsutvärderingssystem.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2000/01:60 om stu-dentinflytandeAnf. 24 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig om jagavser att vidta åtgärder för att avskaffa kårobligatorietför studenter.Kårobligatoriet har sedan mitten av 1960-taletifrågasatts, utretts och blivit föremål för skiftandebeslut. De som har ifrågasatt kårobligatoriet har häv-dat att det utifrån grundläggande demokratiska prin-ciper är felaktigt med obligatoriskt medlemskap i ensammanslutning av detta slag och att obligatoriet böravskaffas. De som accepterat eller förordat kårobli-gatoriet har pekat på att studentkårerna sköter enbetydelsefull verksamhet, att det obligatoriska med-lemskapet utgör en förutsättning för att denna verk-samhet ska kunna bibehållas på oförändrad nivå ochatt det finns många praktiska fördelar med att ha kvarobligatoriet.På senare tid har följande skett. beslu-tade att skyldigheten för studenter-na att tillhöra särskilda sammanslutningar skulleupphöra fr.o.m. . Inför detta beslut tillkalla-des en särskild utredare för att utreda vilka praktiskaåtgärder som behövde vidtas för att genomföra riks-dagens beslut. överlämnades ett betän-kande Avveckling av den obligatoriska anslutningentill studentkårer och nationer som utgick från förut-sättningen att kårobligatoriet skulle avvecklas på ettsådant sätt att de uppgifter som fullgjordes av stu-dentsammanslutningarna i viss utsträckning skulleläggas på universiteten och högskolorna. Betänkan-dets förslag innebar alltså att kårobligatoriets avskaf-fande skulle bekostas av staten.Efter en proposition fattades beslutav kammaren som innebar att kårobligatoriet bibe-hölls bl.a. med motiveringen att kårobligatoriet sessom ett uttryck för tanken att studenterna har ett ge-mensamt ansvar för betydelsefulla uppgifter vid uni-versitet och högskolor. Studentkårerna har viktigastudiesociala uppgifter och skapar en institutionellram för studentinflytande. Vidare anfördes att gällan-de system innebär en garanti för att många nödvändi-ga och praktiska funktioner - bl.a. studiesociala ochlokalmässiga - sköts på ett beprövat och tillfredsstäl-lande sätt till en för den enskilde studenten skäligkostnad.Som ett ytterligare skäl till att ha kvar kårobliga-toriet hänvisades till att en avveckling skulle ha inne-burit merkostnader för staten i storleksordningen38 . Dessutom skulle universitet ochhögskolor gå miste om alla de insatser som görs ge-nom flera tusen studenters frivilliga praktiska arbete.När det gäller frågan om den s.k. negativa före-ningsfriheten prövade dåvarande Europakommissio-nen om kårobligatoriet strider mot deneuropeiska konventionen angående skydd för mänsk-liga rättigheter och grundläggande friheter. Kommis-sionen fann att så inte var fallet. Kammaren har ocksåså sent som 1995 konstaterat att kårobligatoriet inteberör regeringsformens bestämmelse om negativföreningsfrihet.Jag kan inte se att förutsättningarna på något av-görande sätt har förändrats sedan dess.Regeringen lade fram en proposition omstudentinflytande och kvalitet i utbildningen. Helapropositionen genomsyras av en syn på studenter sommedaktörer i högskolan. Med det perspektivet blir ettstärkt studentinflytande, både på individuell nivå ochgenom studentkårerna, av stor betydelse för att drivapå kvalitetsarbetet.Som ett resultat av propositionen anges det nume-ra i högskoleförordningen att alla kurser ska utvärde-ras och att resultatet ska hållas tillgängligt för stu-denterna. Högskoleförordningen har dessutom änd-rats så att det framgår att studenterna har rätt att vararepresenterade i alla beslutande och beredande organ.Studentinflytandet är så viktigt att också högskolornaenligt en ny föreskrift i högskolelagen ska verka föratt studenterna tar en aktiv del i arbetet med att vida-reutveckla utbildningen.Mot bakgrund av studentinflytandets viktiga ochökande roll för utbildningskvaliteten är ett väl funge-rande studentinflytande av stort allmänt intresse. Ettavskaffat kårobligatorium skulle innebära en bety-dande försvagning av studentkårerna och studentin-flytandet.Enligt min uppfattning överväger fördelarna medkårobligatoriet. Därför bör kårobligatoriet behållas.Anf. 25 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern förhans svar.När utbildningsministern besvarar min interpella-tion och bemöter min åsikt att kårobligatoriet är enotidsenlig tvångsanslutning till en förening argumen-terar han också emot sig själv. Texten i min interpel-lation är nämligen direkt hämtad från motion1994/95:Ub14 undertecknad av riksdagsledamotThomas Östros.Jag känner mig därför föranledd att fråga utbild-ningsminister hur han kan för-svara det som han som riksdagsledamot 1995 ansågvara principiellt felaktigt.Hur kan det som 1995 var en, för att användaThomas egna ord, otidsenlig tvångsanslutningtill en förening vara fullt acceptabelt?Är det så att principer får ge vika för pragmatism, attThomas inte har förmåga att stå fast vid sinaåsikter nu när han sitter i regeringen?Låt mig därför avslutningsvis instämma i och cite-ra vad riksdagsledamoten skrev i sinmotion: "Dock får inte de praktiska bekymren skym-ma det faktum att det nu är dags att avskaffa ett otids-enligt kårobligatorium. Jag menar att regeringen ånyobör se över frågan hur obligatoriet för studenter atttillhöra särskilda sammanslutningar kan avskaffas. "Hur kan utbildningsminister för-svara den tvångsanslutning till en förening som kå-robligatoriet utgör? Jag är övertygad om att landetsöver 300 000 studenter är intresserade och nyfikna påsvaret.Anf. 26 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har länge väntat på denna stund.Gunnar är den första som har noterat detta.Mina gratulationer!Det är naturligtvis så att det finns principiella in-vändningar att göra mot ett kårobligatorium. Dettycker jag är en självklarhet. Sedan ska man föra endiskussion om dess för och nackdelar och väga sam-man ett beslut som man tycker är rimligt.Som jag har redovisat i mitt svar menar jag attkvalitetsfrågorna är väldigt viktiga i utbildningspoli-tiken framöver. Jag menar också att studenternas egetengagemang i att utveckla utbildningen är centralt omvi ska lyckas förnya högskoleutbildningarna. Dåmenar jag också att studenterna, för att de ska få sinaröster hörda, behöver starka organisationer.Min bedömning är att vi skulle få kraftigt försva-gade studentorganisationer i med väldigt fåstudenter som medlemmar om vi rakt av skulle av-skaffa ett kårobligatorium. Orsaken till detta är attstudietiden är ganska kort i en människas liv. Jag tror- jag vet att många tänkte så när jag var student - attaktiviteter inte ger tillräcklig avkastning underden tid man själv pluggar, utan aktiviteter geravkastning för kommande generationers studenter. Vibehöver ha institutioner som garanterar att studentersinflytande faktiskt förbättrar för kommandegenerationers studenter. Då tycker jag att det är rim-ligt att, trots att det finns principiella invändningar,behålla kårobligatoriet.Det är inte principiellt felaktigt i den meningen attdet skulle hota någon grundlagsskyddad fri- ellerrättighet. Jag menar att studentkåren är att likna viden kommun, som också har väsentliga uppgifter fören medborgare och som man absolut inte har frihetenatt avstå från att vara medlem i.Det vore naturligtvis bäst om vi kunde ha en väl-digt livskraftig studentfacklig organisation medmycket hög medlemsanslutning på frivillig grundsom fungerade väl, men min bedömning är att det inteskulle fungera om vi genomförde i dag.Det är också så att många studentnationer ochmånga studentaktiva var väldigt aktiva när dennafråga var uppe senast - - ochvädjade till regering och riksdag om att inte avskaffaobligatoriet, för de var nämligen rädda att grunden förderas viktiga arbete skulle ryckas undan i ett slag.Därmed kommer jag, som är en pragmatisk män-niska - det kan jag villigt medge - fram till att minungdoms principiella fasthet när det gäller avskaffan-det av kårobligatoriet har förbytts i åsikten att ettobligatorium faktiskt är rimligt, åtminstone underöverskådlig framtid.Anf. 27 ():Fru talman! Jag tackar för utbildningsministernsärlighet i denna fråga, men jag tycker ändå inte attargumenten för bibehållandet av kårobligatoriet hål-ler.Utbildningsministern hänvisar till kvalitetsfrågoroch behovet av studenternas engagemang och sägeratt studentorganisationerna kraftigt skulle försvagasom kårobligatoriet upphörde och att studentkårernautövar ett viktigt inflytande.Jag ställer mig frågan hur utbildningsministernkan anse att en organisation som bygger på tvångsan-slutning och där av medlemmarna deltaraktivt i det demokratiska beslutsfattandet och upp-byggnaden av verksamheten har någon som helstlegitimitet.De viktiga insatser som utförs av studenter påuniversitet och högskolor utförs frivilligt.Det är en viktig verksamhet. Jag vill understryka det.Jag tycker att det är viktigt. Men det kan inte vara såatt denna verksamhet skulle vara hotad om man av-skaffade dagens tvångsanslutning - en tvångsanslut-ning, som sagt, som inte på något som helst sätt haren legitimitet bland studenterna, om man ser till attendast av medlemmarna faktiskt deltar i kårva-len.Anf. 28 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag vill inte på något vis rygga för attde finns en principiell frågeställning som inte är all-deles enkel i frågan om kårobliagtorium. Men detfinns också väldigt starka skäl för att behålla ett kå-robligatorium: de studiesociala frågorna och studen-tinflytandet - det som är väldigt viktiga allmännaintressen. Därmed tycker jag att anslutningen till enstudentkår är att likna vid anslutningen till en kom-mun. Därmed är det också rimligt att vi har ett obli-gatorium, åtminstone under överskådlig tid.Anf. 29 ():Fru talman! Det var i alla fall intressant att få ut-bildningsministerns uppfattning i frågan klarlagd: Atttvingas tillhöra en studentkår är detsamma som atttvingas tillhöra en kommun eller ett landsting. Jaghoppas - jag vädjar till honom - att utbildningsmi-nistern tänker över de principiella argument han tidi-gare har omfattat och ånyo kommer fram till att det ärprincipiellt felaktigt att tvinga studenter att varamedlem i en viss förening, och att han också därvidinser att de frivilliga insatser som många studentergör på universitet och högskolor inte på någotsätt är hotade om tvångsanslutningen avskaffas.Därmed är debatten avslutad för min del.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2000/01:70 om kvali-teten i förlossningsvårdenAnf. 30 Socialminister ():Fru talman! har frågat om jag avser attvidta åtgärder för att följa upp om kvaliteten påverkasi förlossningsvården mot bakgrund av allt färre vård-platser och nedläggningar av BB-avdelningar.Vårt sjukvårdssystem är uppbyggt enligt principenatt det är sjukvårdshuvudmännen som utifrån degrundläggande bestämmelserna i hälso- och sjuk-vårdslagen ansvarar för att medborgarna erbjudshälso- och sjukvård och för finansieringen av vården.Grundtanken är att det är huvudmännen som är mestlämpade att göra de prioriteringar av resurserna sombehövs för en bra vård.Grundläggande för all vård och omsorg måste gi-vetvis vara att människor ska känna trygghet och varasäkra på att vården och omsorgen håller god kvalitet.I lagstiftningen ställs därför höga krav på kvalitet ihälso- och sjukvården. Givetvis kan detta medföra attden medicinska säkerheten och kvaliteten kommer ikonflikt med patienternas krav på bekvämlighet.Säkerheten i förlossningsvården har förbättratsdramatiskt under . Mödradöd-ligheten i samband med förlossning har i det närmasteförsvunnit. Den perinatala dödligheten är bland delägsta i världen, ungefär 5 per 1 000 födda, och död-ligheten under själva förlossningen är 0,19 per 1 000födda.Enligt angående intensiv-vård av nyfödda barn som gavs ut krävs ettrelativt stort förlossningsunderlag för att kunna bedri-va och utveckla neonatal intensivvård med hög kva-litet. För att gynna vårdkvaliteten och bättre utnyttjaresurserna rekommenderade expertgruppen därför enviss centralisering av den neonatala intensivvården.Eftersom det inte alltid är möjligt att i förväg identifi-era vilka barn som ligger i riskzonen kan denna rap-port även ha haft viss påverkan vad avser centralise-ringen av förlossningsvården.För att upprätthålla kvaliteten och patientsäker-heten förutsätter jag att , inom ramenför sitt tillsynsansvar, noga följer utvecklingen pådetta område.Anf. 31 ():Fru talman! Själva ansvaretför förlossningsvården vilar på de landsting som ärsjukvårdshuvudmän. Det handlar heller inte dennafråga om, utan den handlar om socialministerns an-svar för kvalitet och uppföljning och metodutvecklingi vården.Jag kan konstatera att i dagens läge läggs BB-avdelningar och förlossningsavdelningar ned i Boll-näs, i , i , i , i , i -på två ställen har det redan skett - och i Ängelholm.Vidare har vi ett annat fenomen inom den här de-len av sjukvården. Det är nedläggningar av avdel-ningar eller minskningar av antalet vårdplatser, vilketinnebär att det är väldigt frekvent med överbelägg-ningar och att det är närmast obligatoriskt med tidighemgång . Och det här medför ju endel problem.Det är självklart ett problem med de långa resor-na, , på dåliga vägar; det handlar om vägarvars tillstånd vi har debatterat ganska många gångerunder den här hösten i kammaren. Det är ett problemför de mammor som ska föda som inte får tillgång tillsmärtlindring, övervakning eller läkarhjälp eftersomdet inträffar att de får föda i taxi eller iambulans. Självklart är det också en risk för de barnsom ska födas.Det är överbeläggningar på BB-avdelningar. Dethar också kommit en del larm-rapporter om en ökning av antalet fall av infektioner,barnsängsförlamning, som det hette förr i världen.Det är ytterst allvarligt, och det är ett fenomen som ärpå väg tillbaka på ett mycket olyckligt sätt.De här fulla och överbelagda förlossningsavdel-ningarna innebär också - det är nästa stora problema-tik - att det som egentligen är ett mål inte kan nås.Det handlar om att pappor och syskon ska kunnafinnas med och lära känna det nya livet, att de skalära sig att hantera en bebis och få kunskap om hurman sköter ett litet nyfött barn. Den möjligheten finnsinte längre, eftersom man som regel skickas heminom 24 timmar.Det innebär också att det finns ett ytterligare stortproblemområde, nämligen det som handlar om am-ning. Det är mycket viktigt för att det ska bli en brastart för både mamman och barnet och också förpappan att det fungerar lugnt och fint för en ny människa. Amningen kommerju inte i gång förrän efter det att barnethar fötts och då finns det alltså inte tillgång till denprofessionella hjälp som bara varvanlig och var ett absolut krav när detgällde förlossning och att ta hand om ett nyfött liv.När det gäller de här kvalitetsområdena undrar jagom inte socialministern tycker att det är besvärligt.Sedan undrar jag vad som har sagts i regleringsbreventill om uppföljningsansvaret på dethär området?Anf. 32 Socialminister ():Fru talman! En del av den sjukvårdspolitiska de-batten handlar mer om en oreflekterad rädsla och oroför förändringar än om en faktiskt grundad analys avde kvalitetsförändringar som en förändring kan inne-bära.Det finns ingenting i det material som vi har atttillgå som visar att förlossningsvården i pånågon punkt skulle ha förändrats under de senasteåren. Det finns heller ingenting, bortsett från det somsägs i den allmänna debatten, om att de förslag somdiskuteras ute i landstingen skulle förändra eller för-sämra den faktiska vården.Landstingens ansvar är att inom sina ramar prio-ritera inom vården, och det kommer att genomförasstora organisatoriska förändringar runtom i svensksjukvård för att resurserna ska användas på bästa sätt,för att man ska se till att minska köerna och användaresurser för att möta den efterfrågan som finns. Det ärlandstingens ansvar att göra det.Socialstyrelsens ansvar är att se till att sjukvården,oavsett hur man nu organiserar den, har en hög medi-cinsk kvalitet. Det är uppgift attbevaka detta och att utöva tillsynen på det sättet.Jag inser naturligtvis att diskussionen, som försruntom i landstingen, om nedläggning av BB-avdelningar kan vara upprörande, men jag har fulltförtroende för landstingen när det gäller att de faktiskthar möjlighet att själva fatta beslut i de här frågornaoch att de får göra de prioriteringarna. Jag tror att detvore olyckligt ifall vi med utgångspunkt från en all-män diskussion om kvaliteten sade att vi skulle läggaoss i hur man nu fördelar resurserna i den sjukvårdsom ska vara offentligt finansierad.Jag menar att vi har ett system för att garanterakvaliteten. Utvecklingen har pekat på att vi haren förlossningsvård som är bland de bästa, för att intesäga den absolut bästa, i världen. Och jag tror att detkommer att gälla också i framtiden.Anf. 33 ():Fru talman!