prot · GN09126 · 2000-06-13 00:00:00 — Detta skulle ge förstärkta forskningsresur-ser för några av landets mest grundläggande basnä-ringar. Rådet ska kunna finansiera såväl grundläg-gande som mer tillämpad forskning.Den mer tillämpade forskningen vill vi föra övertill en ny myndighet för teknisk och industrirelateradforskning. Denna myndighet bör verka i nära samver-kan med de tekniska högskolorna och företagen.Myndigheten bör i första hand svara för forskningsfi-nanseringen som framför allt ligger på ,på och Kommunikationsforsk-ningsberedningen.Det bör också prövas om inte väsentliga fördelarkunde vinnas genom att i myndighetens uppgifterockså inkludera ansvaret för statens finansiering avverksamheten inom Industriforskningsinstituten. Stödtill områden inom bl.a. IT- och materialvetenskap börägnas stor uppmärksamhet.Fru talman! För oss moderater är inte en ny forsk-ningsfinansieringsorganisation den viktigaste ochmest akuta åtgärden när det gäller att trygga vårforskning och se till att den håller världsklass. Långtviktigare är att värna den akademiska friheten, attuppmuntra institutionell konkurrens och mångfaldsamt garantera att tillräckliga ekonomiska medeltillskjuts forskningen.Vi ser i propositionens formuleringar en uppenbarfara att blir en typ av förlängd arm,kanske t.o.m. en regeringens utredningsjänst. I ställetborde det vara så att vi hade många starka, självstän-diga ekonomiska garanter för en fri, månfasetterad,nyfikenhetsbaserad forskning. Men tyvärr är vi gans-ka långt därifrån.Jag har tre frågor till utbildningsministern.Den första frågan är: Varför väljer ni att börjamed organisationen och sedan - förhoppningsvissenare , eller när det blir - komma med syfte,mål, kunskapsstrategier osv? Varför denna omvändaordning?Den andra frågan, som jag har ställt flera gångertidigare, är: Varför söker ni aldrig ett samarbete ochett brett parlamentariskt stöd när det gäller utbildningoch forskning? Det är frågor där jag tycker att manborde ha så stor enighet som möjligt. Många av frå-gorna är mycket långsiktiga. Att byta betygssystem iskolan eller att lägga om stora forsk-ningsstrategier är något som hela landet skulle förlorapå.Den tredje frågan är: Varför samarbetar ministernså gärna med kommunisternas parti? Det är lite extrakonstigt. Det är väl knappast här, bland opportunisteroch äkta kommunister, som framtidens forsknings-strategier finns.Anf. 99 ():Fru talman! diskuterar vi en organisationsom enligt regeringen ska vara den mest lämpliga förfinansieringen av forskningen i landet. En rimligfråga att ställa är: Vad innebär den egentligen?Det första klarläggandet som krävs rör regering-ens sätt att handskas med forskningsfrågorna i sinhelhet. Ministern har valt att separera olika delar frånvarandra, vilket tillfälligt kan vara nödvändigt för attbringa ordning och reda. Men helheten förloras, ochgränsen har passerats beträffande lämpligheten attdela upp. I stället borde åtminstone utförarorganisa-tionerna - dvs. lärosätena, forskare, forskningsinsti-tutioner och andra som beforskar - inkluderas i ettförslag som gäller organiseringen av själva finansie-ringen.Att separera på detta sätt mörklägger de verkligtsvåra frågorna, och risken finns att vi får en idealise-rad fyrkantsmodell. Dessutom väljer regeringen bortatt över huvud taget beröra finansieringen av denfakultetsinriktade forskningen. Att inte mer forsk-ningsmedel ska gå direkt till fakulteterna har jag fåttsluta mig till av ministerns olika uttalanden i andrasammanhang.I propositionen har man således valt att hantera ettinnehåll som är en del av helheten utan att berättavarför man brutit loss just detta innehåll och intenågot annat. Ministern har heller inte angivit vilkenrelation han anser att beställaren, dvs. han själv medsitt forskningsråd, och utföraren, dvs. lärosätena ellerinstituten, ska ha med varandra. Vem ska vara bero-ende av vem, herr utbildningsminister? Var kommerrelationen mellan beställare och utförare att reglerasoch utvärderas? Borde inte detta varit föremål förbreda politiska ställningstaganden?Samhället ska finansiera en bred nyttoinriktadforskning liksom en bred nyfikenhetsinriktad forsk-ning som har en utgångspunkt i de behov som finns isamhället eller i ämnesdisciplinen som sådan. Det vihar att diskutera är om regeringens förslag tillorganisering av finansieringen verkligen är den ef-fektivaste och bästa. Jag menar att den föreslagnaorganisationen är en teoretisk konstruktion tillskapadi det slutna rummet. Svaret kan bli ja på en sådan.Men ser man till verkligheten är den orealistisk.Organisationen fyller inte de behov som finns ochgynnar varken god expansion av kunskapsutveckling-en, tvärvetenskaplig forskning eller högre kvalitet påbredd och djup inom ämnesdisciplinär forskning.Risken är att den mångfald som trots sträng statligstyrning utvecklats inte överlever, och likriktning kanbli en allvarlig konsekvens i stället för att mångfaldenstimuleras.Fru talman! Jag ska här söka visa på några svagapunkter i organisationsmodellen. Jag ska samtidigtange lite grann av tendenser till utveckling mot enmodell som bättre ska kunna nå sina syften.För det första: Den givna modellen är starkt cent-raliserad. Makten kommer att koncentreras till någrafå. , som leds av själv, bestårav några ledamöter. Det är deras intresse, framför alltför den forskning som de värnar om, som blir avgö-rande för hur bra det kommer att gå.För det andra: De få som blir bärare av makten ärämnesföreträdare, som med största sannolikhet kom-mer att lyfta fram sina ämnen. Den tvärvetenskapligabehovsorienterade forskningen kommer att hamna iskymundan oavsett om ministerns ambitioner är ska bevaka den.Jag vill hävda att även vetenskapliga företrädareär människor. De som kämpar för sitt egna ämne,med en passionerad kärlek till det, kan inte samtidigtkämpa för tvärvetenskap och till varje pris arbeta förden. Den som tror på en sådan lösning är inte verk-lighetsförankrad.Efter många års kontakt med forskarsamhället vå-gar jag påstå att egenintressena är starka, och jag troratt de måste vara det i en kunskapsproducerandeorganisation. Problemet är om man, som i organisa-tionsförslaget, inte tar vara på den kraften och låterden verka på den lägsta effektiva nivån.För det tredje: Alla utökade ekonomiska resurserska passera , och de ska sökas i kon-kurrens med olika projekt och program. De lärosätensom har relativt nyetablerad forskning har sannoliktinte byggt upp den forskningsbas som gör det möjligtför dem att konkurrera med lärosäten som under enlång rad av år kunnat lägga grunden för ett forsk-ningsprogram. Därmed finns det risk att de mindreforskningsinstitutionerna får allt mindre, och för demsom redan har kommer mer vara givet. Också inomforskningen finns trender. Den nyfikenhetsbaseradeforskningen med nya kreativa idéer kan få mindrechans att konkurrera.Fru talman! Jag har givit exempel på tre svagapunkter, och fler finns. Tillsammans innebär de attkristdemokraterna yrkar avslag på regeringens förslagtill ny organisation för forskningsfinansiering.Vi vill som svar på dessa svagheter föreslå enmodell som innebär att tvärvetenskaplig forskningbalanseras med ämnesdisciplinär, att konkurrensenfår utrymme, och detta tillsammans med en tryggbasfinansiering och en decentralisering av makten istället för centralisering.Varje lärosäte ska ha tillräcklig basfinansieringför att upprätthålla den kritiska massan för det veten-skapsområde som man har fått ansvar för. Forsk-ningsråd som ombesörjer den behovsinriktade forsk-ningen med koppling till respektive departementgaranterar tvärvetenskapen. På detta sätt vill vi säkrasåväl den nyttoinriktade forskningens som nyfiken-hetsforskningens välstånd. Problem som ska befors-kas i det nyttoinriktade ska ha en värdeförankring idet kulturarv vi är bärare av.Fru talman! Obalansen i medelstilldelningenmellan å ena sidan humaniora och samhällsvetenskapoch å andra sidan naturvetenskap och teknik har vipåtalat . Det finns anledning attåterigen när det gäller organisationsmodellen ut-tryckta den rädsla vi känner för att den kommer attkonserveras.De långsiktiga konsekvenserna av regeringens en-sidiga satsningar är svåra att överblicka. Jag ser detsom synnerligen angeläget att regeringen anlägger etthelhetsperspektiv på forskningen och i det anger denvärdegrund som ska ligga till grund för de problem-ställningar forskningen arbetar med. Vi måste få entydlig strategi där vi är överens för att nå långsiktig-het. I det arbetet ska de som främst berörs involveras.Detta innebär att makten kommer till utförarna.Jag läste i Fokus - som Rådet för arbetslivs-forskning ger ut - om en man som talar om bättrekvalitet i forskningen om forskarna får bestämma.Det är fina bilder. Jag delar uppfattningen att omforskarna får bestämma blir det resultat i forskningen.Jag är rädd för att i den organisationsmodell som nuligger för handen kommer inte besluten att fattas påden lägsta nivån, dvs. att forskarna på lärosätena fårkonkurrera. I stället flyttas konkurrensen upp till ennivå där de allra bästa får konkurrera mot vetenskaps-rådet. Här är jag orolig för att många av dem somskulle kunna ta sig fram inte har de basresurser somkan ligga till grund för en bra forskning.Det kommer att bli svårt med tvärvetenskapligaprojekt. Jag har gett ett exempel meden tvärvetenskaplig satsning där det inte finns någotliknande - inte ens i - nämligen Centrum förhandikappvetenskap. Området är tvärvetenskapligtbåde när det gäller ämnen och lärosäten. Vad kommeratt hända? Antingen måste det finnas medel på läro-sätena, och de medlen ska nu inte komma fram, ellerså måste staten garantera medlen, och då måste ansö-kan ske i konkurrens. Vi kommer att riskera attmånga tvärvetenskapliga satsningar, som börjar attblomstra, som tillhör framtiden i ett kunskapssam-hälle, kommer att ligga risigt till för att få medel.Fru talman! Varför ska lärosätena avlöva sinmakt? Centraliseringen innebär det. Har de missbru-kat sin makt? Har de inte använt pengarna korrekt,eller tror politikerna att de bättre kan styra nyfiken-hetsforskningen än forskarna själva? Det går inte attprognostisera fram samhällets styrning. Vi kan anläg-ga en inriktning av värden, men vi kan knappast troatt vi kan avgöra var de kreativa bärande idéernaväxer fram. Här finns det något feltänkt hos minis-tern.Nya idéer som ligger utanför etablerade trenderkan prövas av ett lärosäte som vet vad de egna fors-karna går för. Vi måste trygga basen på lärosäten ochinstitut. Sedan bör politiker besluta om behovsinrik-tad forskning. Att diagnostisera uppkomna behov ivarje politikområde och föreslå forskning ska vararådens uppgift.Hur utbildningsministern tänker trygga tvärveten-skapen, de yngre forskaretableringarna och idéer somligger utanför den pågående forskningstrenden är trefrågor som alla kräver sitt svar. Jag hoppas att vi fårdet i dag.Fru talman! yrkar avslag påpropositionen om ny organisation för forskningsfi-nansiering av skäl som jag har redovisat här. Vi yrkarbifall till reservation 1 under mom. 1.Anf. 100 ():Fru talman! De flesta instämmer nog i det faktumatt dagens system för finansiering av forskning skaförändras. Den nuvarande organisationen, med alladess myndigheter, har vuxit fram under en lång tid.När myndigheterna inrättades såg forskningspolitikenhelt annorlunda ut än vad den gör i dag.För att hantera dagens och framtidens forskningkrävs en anpassning av strukturen för finansiering avforskning. En förändrad organisation för finansieringav forskning kan underlätta och påskynda en utveck-ling mot större flexibilitet och samarbete över discip-lingränserna, som det leder till nytänkandeoch förändringsförmåga i utförandeledet.För att vi ska få en stark forskning och långsiktigoch hållbar forskningspolitik krävs inte enbart enförändrad organisation utan en rad ytterligare insat-ser, framför allt vilka resurser som skjuts till forsk-ningen. Det krävs en stark innovationspolitik, endecentraliserad och fri forskning. Inget av detta harregeringen valt att direkt koppla till propositionenForskning för framtiden.Det behövs också en bred förankring och långsik-tiga, stabila spelregler för forskningspolitiken. Vi iCenterpartiet har ett antal gånger föreslagit regering-en, och speciellt utbildningsministern, att han skabjuda in de politiska partierna till överläggning. Menvarje gång har svaret blivit nej. I stället har man valtatt fortsätta att diskutera på egen hand internt i Rege-ringskansliet - vilket är synd.Fru talman! Forskning handlar om frihet ochmångfald. Den fria och kritiska forskningen är ettomistligt inslag i det öppna samhället. Det är en hu-vuduppgift för forskningspolitiken att slå vakt om detöppna samhället och att stimulera ett fritt kunskaps-sökande. Många av de viktigaste upptäckterna hargjorts och varit resultat av det fria och förutsätt-ningslösa sökandet som sker i form av grundforsk-ning. Det är genom upptäckter i grundforskningensom basen läggs för framgångsrik framtida tillämpadforskning och utvecklingsarbete. De kunskaper somhar uppnåtts genom grundforskning är också de som utgör basen för utbildning vid universiteten ochvåra högskolor.Mångfalden i forskningen är också avgörande.Det handlar självfallet om en mångfald av forskningoch forskare, men lika mycket om en mångfald avhögskolor och olika inriktningar. Utifrån det gäller attvi ger högskolorna en chans att utvecklas och profile-ras och framför allt att vi ger dem ekonomiska förut-sättningar för det. En stark och framgångsrik grund-forskning innebär ökade möjligheter till medverkan iinternationella forskningssammanhang och tillgodo-görande av forskningsresultat från andra miljöer somkan bidra till att stimulera den egna forskningen.Fru talman! Därför ser jag att en forskningspolitiksom är frikopplad från resurserna inte kan genomfö-ras. yrkar därför avslag på propositio-nen, med argumentet att en långsiktig forskningspoli-tik kräver en helhetssyn, en analys av läget och beho-ven vad gäller forskningens och näringslivets lång-siktiga utveckling. Man måste koppla samman orga-nisationsförändringar med fördelningen av resurser.Regeringens förslag för finansieringen är oklar.Regeringen skriver att förslaget kommer att innebäraen omfördelning av statsbudgeten till ett antal anslagoch möjligen mellan utgiftsområden. Mer står detinte. Därmed yrkar jag bifall till reservation 1 undermom. Jag vill också i den här debattenuppmärksamma skrivningarna i Forskning omforskningen vid de mindre och medelstora högskolor-na. Enligt utredningen förutsätts ytterligare utbygg-nad av de fasta forskningsresurserna vid de små ochmedelstora högskolorna och att antalet forskarutbil-dade lärare ökar. Forskningen vid högskolorna visarsig uppfylla kvalitetskriterierna, t.ex. genom att an-delen medel som erhålls i vetenskaplig konkurrensfrån forskningsråden ökar.Det innebär rimligt högt ställda krav på statsmak-terna. De mindre och medelstora högskolorna måsteges möjlighet att bevisa sin vetenskapliga kvalitet.Främst vid de mindre högskolorna finns inteförutsättningar för att konkurrera om forskningsmedelmed något så när likvärdiga förutsättningar som destora högskolorna och universiteten. Högre utbildningska bedrivas på vetenskaplig eller konstnärlig grund.En egen forskning är därmed nödvändig för att säkragrundutbildningens kvalitet vid alla lärosäten. Delsmåste lärosätets egna lärare ges möjlighet att forskaför att vidareutveckla sin roll, dels är högskolornasforskning viktig för att kunna attrahera nya lärare ochforskare.Enligt uppfattning utgör fastaforskningsresurser en förutsättning för möjligheternaatt genom hög kvalitet konkurrera om de rörliga me-del som finns i råden. Under ett par decenniers tid harproportionerna mellan de två anslagsformerna stadigtförskjutits till de fasta forskningsresursernas nackdel.Det är angeläget att den här trenden nu förändras ochatt högskolornas fasta resurser ökar. Givetvis gällerdetta för samtliga högskolor och de nya universiteten,som måste ges möjligheten att bygga upp konkur-renskraftiga forskningsmiljöer inom något eller någraområden vid varje högskola. De fasta forskningsre-surserna till landets högskolor ska därför öka, både iabsoluta och i relativa tal. Att ge större, ej villkorade,resurser direkt till forskare och lärosäten är ett av deviktigaste sätten att öka den forskarstyrda forskningenoch därmed den akademiska friheten.Men så har det inte riktigt blivit under utbild-ningsminister tid. Många av landets högskolorhar t.o.m. fått sina belopp frysta i stället för ökade.Jag skulle vilja fråga ministern: Hur ser utbildnings-ministern att dessa högskolor ska kunna konkurreraom medel om de inte haft möjlighet att bygga uppden egna forskningen? Anser inte ministern att forsk-ning är en stor del av kvalitetssäkringen av landetshögskolor? De frågorna skulle jag vilja ha svar påfrån ministern.Fru talman! En svårighet för forskningspolitikenär att samhället saknar överblick över de samladeoffentliga forskningsresurserna och att prioritering avforskning därigenom blir svårare. Utbildningsdepar-tementet ansvarar för drygt hälften av de of-fentliga medlen till forskningen. Den andra hälftenbestår av sektorsmedel och kontrolleras av en mängdandra departement samt ett antal olika forskningsråd.De olika departementens forskningsanslag är i sin turutspridda på en rad olika statliga verk.Centerpartiet anser att en ordning bör prövas därall offentlig forskningsfinansiering bör redovisas i ensamlad forskningsbudget. I betänkandet skriver manatt regeringens forskningspolitiska propositioner juger information om detta, men det räcker väl inte sålångt. Jag skulle vilja fråga Socialdemokraternasrepresentant varför vi inte gemensamt kan gå framoch få en samlad forskningsbudget. Är det så att maninte vill visa helheten vad gäller forskningsresurser-na?Fru talman! Dagens forskningsfinansieringssys-tem ska förändras, men forskningens framtid berorinte i första hand på organisationsförändringar utanpå hur man säkrar den akademiska friheten och fors-karnas möjligheter. Det beror också på resurser tillforskningen. vill decentralisera ochstärka den fria forskningen. Vi vill ha en stark grund-forskning, ge större, ej villkorade, resurser direkt tillforskare och lärosäten. Vi vill ha en ökad högre ut-bildning i hela landet, där många får möjlighet tillutbildning och forskning av hög kvalitet.Anf. 101 ():Fru talman! Självständiga högskolor och fri ochobunden forskning av hög kvalitet är av största bety-delse för ett lands utveckling. En offensiv satsning påforskning måste därför klassas som en mycket prio-riterad samhällsuppgift.När vi liberaler säger att vi vill satsa på forskninghar det ingenting med att öka den politiska styrningenatt göra - tvärtom. Det är viktigt att betona att mång-fald och frihet inom forskningen har ett egenvärde,eftersom forskningsresultat inte går att förutse. Attutgå från förväntad nytta av forskning kan i självaverket få en negativ effekt på resultaten av forskning-en. Forskningsresultat som inte verkarintressant för samhället kan komma att visa sig varamycket viktiga pusselbitar senare.Regeringen har lagt fram en proposition om enny organisation för forskningsfinansieringen. Enligtoss i är det inte organisationsfrågorna somvi i första hand ska börja arbeta med. Det är helt up-penbart att finansieringen av forskning och dokto-randutbildning inte hållit jämna steg med utbyggna-den av högskolan. Det är också uppenbart att rekryte-ringen av forskare från grundutbildningar inte räckertill. Det behövs en djup diskussion om vad svenskforskarutbildning ska få kosta i jämförelse med vadforskningen får för tilldelning i andra jämförbaraländer i vår närhet. Därför kan dagens förslag heltenkelt t.o.m. innebära en tempoförlust genom att manlägger ned så mycket tid på organisationsfrågornasom regeringen nu gör. Det finns enligt regeringen ettbehov av kraftsamling. Därför ska de tidigare forsk-ningsråden slås samman och integreras i nya myndig-heter.Folkpartiet menar att regeringens argumenteringskjuter över målet. Den svenska forskningens framtidoch dess kvalitet beror inte i första hand på organisa-tionsförändringar utan i huvudsak på två andra fakto-rer: Vilka ekonomiska resurser tillskjuts forskningen?Hur säkras den akademiska friheten och forskarnasmöjligheter att fritt välja forskningsproblem och prio-ritera mellan olika tänkbara uppgifter? På ingen avdessa punkter tillför propositionen något nytt.Det är t.ex. fortfarande för många av regeringenutsedda styrelseledamöter med tunga poster i de nyaforskningsråden. anser att den politiskastyrningen genomgående borde minska till förmån förden rent vetenskapliga bedömningsgrunden. En hu-vudinvändning från är att regeringen ipropositionen vill föreslå en ny organisation utan attta ställning till hur mycket forskningen ska få kostaoch dessutom utan att ta ställning till viktiga princip-frågor om hur forskningspengar ska fördelas. Innanriksdagen tar ställning till en ny organisation måsteden veta vad organisationen ska användas till. Hurstor del av forskningsmedlen ska gå direkt till univer-siteten via fakultetsanslagen, och hur stor del ska gåvia någon ny form av forskningsråd?Enligt måste basresurserna i form avfakultetsanslag och fasta resurser för forskning vid deenskilda universiteten och högskolorna öka. Det harvi föreslagit vid ett flertal tillfällen i budgetsamman-hang. Det finns naturligtvis - det ska erkännas - ettstort värde i möjligheten att söka forskningspengar påolika håll i råd och stiftelser, men för att garantera enfri grundforskning är fasta forskningsresurser enförutsättning.Den här propositionens uppdelning i vetenskaps-råd och två områdesinriktade forskningsråd saknarstöd i i varje fall formulerade sakliga argument. Hurstyrningen från departementen kommer att balanserasmot vetenskapliga bedömningar är t.ex. oklart i pro-positionen.Folkpartiet anser också att en omorganisation avden här omfattningen borde bli föremål för en bredremissbehandling. Märkligt nog har det inte skett.Detta är ett par starka avgörande skäl till att Folkpar-tiet avstyrker propositionen. Regeringen borde åter-komma med ett förslag som skickas ut på bred re-miss.Det tidigare betänkandet Forskning 2000 blev juföremål för en omfattande remissbehandling. Mendagens proposition, som bryter mot flera grundprin-ciper i Forskning där man hade en bred politiskenighet, har inte ens remissbehandlats. Propositionenbygger på ett förslag från regeringens arbetsgruppoch på en utredning tillsatt av Näringsdepartementet.Den har endast diskuterats vid några remissmötenmen aldrig skickats ut på en riktig remiss. Bl.a. moti-verar regeringen sina förslag utifrån vad man kallar"vissa tecken på strukturella svagheter i systemet"och ganska diffust formulerade krav på "föryngringoch förnyelse". Jag tycker inte att regeringen lyckasvisa vilka stora fördelar den nya organisationen haroch heller inte hur stor den politiska styrningenkommer att bli.Ansvarsfördelningen inom det nya vetenskapsrå-det är oklar. Det ska finnas tre ämnesråd inom veten-skapsrådet. Å ena sidan ska ämnesråden självständigtbesluta om medelsfördelning, men å andra sidan skaämnesråden följa de riktlinjer som utfärdas av veten-skapsrådet. Risken finns att begreppet "kraftsamling"som regeringen använder kan tolkas som en intentionatt ensidigt gynna natur- och teknikvetenskapligforskning på human- och samhällsvetenskapernasbekostnad. Det nya föreslås få egnaresurser vid sidan av dem som ämnesråden ska ha.Det är tveksamt om humaniora och samhällsveten-skap kommer att få någon del av dessa kraftsam-lingspengar. Även ansvarsfördelningen inom dessaämnesråd är dåligt motiverad.Naturvetenskaplig forskning är, precis som denhumanistiska forskningen, till stor del grundforsk-ning. Det är viktigt att det ges tillräckliga resurser tillnaturvetenskaplig grundforskning. Därför är sam-manslagningen av naturvetenskap och teknik i ett ochsamma ämnesråd olycklig. Naturvetenskap har mångaandra kontaktytor med forskningsområden, som me-dicin, miljöteknik m.m.