prot · GN09101 · 2000-04-27 00:00:00 — Jag tror att det är bättre att ta etthelhetsgrepp på det här.Dessutom rör det sig om ett fåtal kyrkstäder. Detfinns bara en kyrkstad som inte har något skydd,och den heter Fatmomakke. Den har inget skydd, mendet beror inte på att den inte kan skyddas. Det finnsregler, och genom plan och K-märkningskulle man kunna skydda även denna. Självfallet villvi se utredningen an och vad den kommer fram till.Jag skulle även vilja säga någonting om folkligakulturföremål, också kallade allmogeföremål. Jaghåller med om att det är väldigt viktigt att se till att dehär föremålen inte förs ut ur landet. De kan vara kul-turhistoriskt intressanta och är en del av vårt kultur-arv. Detta hänger naturligtvis samman med de EU-regler som finns. Man strävar efter en samordning, såatt det inte ska bli alltför stora skillnader mellan fö-remål som förs mellan EU-länder och från ett EU-land till ett land utanför EU-området. Man ska intelåta detta gå för långt, utan man måste verkligen setill att allmogeföremålen skyddas. Man bör följa upphur dessa föremål kan skyddas.Jag stannar där så . Det här är några av deviktigaste punkterna.Anf. 252 () replik:Fru talman! Det var intressant att höra att social-demokraterna inte tänker yrka bifall till sin reserva-tion när det gäller kyrkstäder. Jag tror att det beror påatt det finns ett oerhört stort folkligt stöd för att dettaskydd ska införas i lag. Min fråga är varför socialde-mokraterna inte har kunnat ställa upp på detta när allaövriga partier gör det, plus ,som ju är färdig. Det finns en annan utredning somvidgar begreppen något, men Kulturarvsutredningenvar tydlig när det gällde att detta skydd borde införas.Det är min ena fråga.Den andra frågan handlar om det som jag tog uppnär det gäller utförsel av föremål ur landet. Jag skullevilja ha hjälp med att utforma mitt svar till den somfrågar varför hon får böter för att hon har fört ut ettföremål ur landet som det är tillåtet att föra ut.Anf. 253 () replik:Fru talman! När det först gäller kyrkstäder tror jaginte att någonting är sant bara därför att väldigtmånga tycker det, att det finns en stor majoritet. Attalla andra partier och tyckerdet är inte ett skäl för mig och socialdemokraterna attockså tycka det. Vi har redan fört fram synpunkten attvi vill vidga begreppet och att det finns skyddsformeri dag. Det handlar alltså i praktiken om en enda kyrk-stad.När det sedan gäller böter för utförsel av föremål,är det självfallet en nackdel. Men å andra sidan fårman mycket bättre kontroll på vilka föremål som försut. När man får denna kontroll kanske man t.o.m. kanupptäcka föremålskategorier som man inte har tänktpå som kanske kan behöva skydd. Det viktigaste äratt folk får god information om att de måste anmäladetta. Om den informationen går ut ska det inte behö-va hända att folk får böter.Anf. 254 () replik:Fru talman! Jag undrar då hur länge det ska dröjainnan och socialdemokraterna låtersig övertygas. Det kanske kommer efter nästa utred-ning, men då har dessbättre redan beslutat- som det ser ut nu i alla fall - att vi får ett skydd förkyrkstäderna. Jag är glad för det. Det är roligt attHillevi ömmar för de gamla missionshusen,som också är värda att skydda. Jag tror att de kommeratt få ett skyddsvärde efter den utredning som nuligger. Men det är inte ett aktuellt ärende i dag.Det var ganska tydligt i svaret att rättssäkerhetenställs mot behovet av bättre kontroll. Det blev väldigttydligt i svar, och det oroar mig.Anf. 255 () replik:Fru talman! Jag kan börja med att säga att när detgäller föremålen och tillståndsplikt är det så att kon-trollen ställs mot den enskilde. Men det finns ytterli-gare en aspekt på det här, och det är om man hastigtmåste införa tillståndsplikt på föremål. Då finns redananmälningsplikten, och därmed kan man få snabbaregenomslag.När det gäller kyrkstäder vidhåller jag och social-demokraterna att det är bättre att ta ett helhetsgrepppå de här frågorna, så att prästgårdarna och missions-husen också kommer med. Det är märkligt att förstinrätta ett särskilt skydd och sedan kanske kommamed ett speciellt skydd för prästgårdar och ytterligareett för . Vi tycker naturligtvis att detta ären viktig fråga, men den är inte så dramatisk för ossmed tanke på att det bara finns en oskyddad kyrkstad,där det dessutom finns två möjligheter att skydda densom inte har utnyttjats.Anf. 256 ():Fru talman! Kommuners och länsstyrelsers kort-siktiga tänkande hotar livskvalitet, i synnerhet i regi-oner som betraktas som tillväxtregioner. Därför väl-komnar moderniseringen av nu gällandemål för verksamhet inom kulturmiljöområdet. skafrågor som resurshushållning, hållbarhet, bevarande,delaktighet, solidaritet och respekt för allas kulturarvintegreras i det arbetet. Kulturarvet ska försvaras, ochdet ska bevaras för framtiden. ska hot motkulturmiljön påtalas. Här krävs då samarbete mellanolika samhällssektorer, såsom storstadspolitik, miljö-politik, skogspolitik, transportpolitik, jordbrukspoli-tik, arkitektur, form och design samt det kyrkligakulturarvet. Ja, det är den totala regionala utveckling-en, tillväxt och sysselsättning.Här i kammaren ska vi slå fast att arbetetmed att utveckla det tvärsektoriella ansvaret för kul-turmiljön ska fortsätta och fördjupas. Men vet vialla att samarbete över revirgränser alltid är svårt -eller hur? Titta bara på oss i de olika utskotten här iriksdagen! Det är så lätt att bli hemmablind ochgränsbevakande. Därför lär vi få återkomma mångagånger till hur fördjupningen lyckas. Dagens takt kaninte vara normbildande, för den tycks varaobefintlig. En liten tidsplan hade kanske varit på sinplats, men vi får, som sagt var, anledning att åter-komma.Jag utgår från att vi slipper se en planfrån om exploatering av en grön kil avriksintresse, utan att de med ett ord beskriver att om-rådet är ett riksintresse, med begravningsplats frånstenåldern, att flyttfåglars sträck går just där eller attdet är regionens andra arbetsplats för verksamhetbaserad just på ren miljö och tystnad.Det är jag talar om, igen, här i kammaren.Men exemplet är så flagrant.För övrigt baserades hela deras beräkningsmodellpå felaktiga exploateringsförutsättningar som heltsaknar stöd här i , men det är en annan his-toria. gäller det ställning idessa sammanhang. De måste sätta i gång och använ-da de tänder som ger dem.I nämnt fall finns en landshövding som med ensvepande gest till ledamöter sade att detbara handlade om att lösa in ett par hundra fastighe-ter, så var saken biff. De skulle ju få marknadsmässi-ga priser, så de var säkert nöjda. Inte ett ord sades omkulturmiljö. Jag vill ha en ny landshövding i Stock-holm. Kan vi inte votera om det här i kammaren? Nej,det här är för allvarligt för att skämta om.Som tur är finns det ett engagemang hos vanligamedborgare i kulturmiljöfrågor och när det gällervärnandet om vårt gemensamma kulturarv. Som detstår i propositionen och betänkandet kräver ett håll-bart samhälle goda stimulerande miljöer och ett aktivtkulturmiljöarbete som fungerande, drivande kraft isamhällsbygget.Fru talman! Kulturmiljöverksamhet är ytterst re-surshushållning som ska ta till vara, hävda och åter-använda befintliga värden i miljön så att de tjänarbåde samtid som kommande generationer. När helaVägverket gått på kurs har jag gott hopp om framtidautveckling. Man började på ett annat sätt från sida för ett tiotal år sedan. Då talade de omvackra vägar. Då blev bilisten vaknare och dämpadehastigheten, och antalet olyckor minskade just omvägen var vacker. Så sade de, och det var många somhöll med. På fick man pris för sina blom-mande vägrenar. Det är dags för att vaknaigen.Kulturmiljöverksamhet ska ge perspektiv på sam-hällsutvecklingen, underlätta förståelsen för miljönskulturvärde och sätta oss i stånd att försvara kultur-miljöns väsentliga värden mot förfall och förödelse.Allas förståelse, delaktighet och ansvarstagande närdet gäller den egna kulturen ska vara vägledande. Härbehövs krafttag för att detta ska bli verklighet, sägeren luttrad miljöpartist som ofta haft okunniga ochtrångsynta myndigheter, länsstyrelser och kommun-ledningar att tampas med.Efter en helg i det sköna - det Sörmlanddär mest skog i avverkas - kan bara konstate-ras att det inte finns mycket gammelskog eller mogenskog, som skogsbrukarna säger, kvar längre. Härbehövs också en ändring av språket så att vi återigentalar om livskvalitet - det mänskliga mervärde somen promenad i en gammal trollskog kan ge - ochåtererövrar terminologin från ekonomisterna.När det gäller att förklara ett mark- eller vatten-område som kulturreservat, som har varit möjligtsedan 1998, kan vi konstatera att det inte skett någonmassiv marknadsföring av den möjligheten. Om detskulle bli anstormning behövs det mer än 5 miljonerkronor att täcka kostnaden med. Det här är en frågaatt ta upp igen inför höstens budgetarbete.Till sist, fru talman, vill jag säga att den utredaresom ska ta fram underlag för ett beslut om starktskydd för kyrkstäder och undersöka om även lösörekan byggnadsminnesförklaras måste jobba skynd-samt. När det gäller just kyrkstäderna kommer säkertdelaktighetsmålet att vara av stor betydelse. Det ärviktigt att det som bevaras får användning och att detfinns motiv till skötsel. Det ska dock inte vara enanvändning som gör att det förvanskas, men det skabli ett levande kulturarv och inte ytterligare en upp-samlingsplats för föremål.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )14 § betänkande 1999/2000:KrU13Kulturmiljövård.Anf. 257 ():Fru talman! Detta är ett slags uppföljning av detförra ärendet. Några av de yrkanden som framfördes ide motioner som väcktes med anledning av kultur-arvspropositionen rymdes inte där, utan de finns numed här, tillsammans med ett antal motioner frånallmänna motionstiden och 1999.Fru talman! Låt mig först säga att det är ett myck-et läsvärt betänkande som utskottet förelägger riksda-gen. Ett innehållsrikt avsnitt beskriver den gällandeorganisationen inom kulturmiljöområdet och ansvars-fördelningen mellan centrala, regionala och lokalaorgan. Här kan kommande motionärer hämta myckenkunskap om var man ska förlägga ansvaret för deåtgärder man föreslår i någon för valkretsen aktuellkulturmiljöfråga.Under detta avsnitt har vi moderater ett antal yr-kanden som berör ansvarsfördelningen, renodlingenav uppdrag och möjlighetenatt slå ihop RAÄ och . Det senareförslaget hänger ihop med att vi också ville titta påmöjligheten att inordna kulturminneslagen undermiljöbalken. Eftersom vi av utskottskansliet på densenare punkten låtit oss övertygas om att detta i varjefall för ögonblicket inte är någon lämplig lösning - iså fall skulle man ändå behöva behålla en viktig delav KML utanför - har vi ingen reserva-tion på den punkten. Utan den lagmässiga samord-ningen faller också just nu frågan om sammanslag-ning av själva myndigheterna.Kvar står då frågan om RAÄ:s uppdrag. Vi anseratt den sammanblandning som finns mellanrollen som central tillsynsmyndighet inom kultur-miljövården och den verksamhetsdrivande roll somRAÄ har påtagit sig både inom den arkeologiskauppdragsverksamheten och när det handlar om rentmuseal verksamhet är otillfredsställande. Det finnsingen anledning att RAÄ ska ägna sig åt publik verk-samhet eller det man på sin webbsida kallar besöks-mål varken på , Eketorp på eller Glim-mingehus. bortser jag från museet iGamla Uppsala, som kommer att invigas om ett pardagar. Ännu mindre angelägen är den arkeologiskaundersökningsverksamheten.Jag har fått tillgång till Statskontorets rap-port, som heter Staten som kommersiell aktör. I denfinns ett avsnitt som behandlar RAÄ. Statskontoretskommentar är väl värd att läsa upp. Det står underrubriken att RAÄ för det förstabedriver anslagsfinansierad verksamhet inom sammamyndighet som avgiftsfinansierad, vilket riskerarskapa misstankar om korssubventionering. För detandra är RAÄ central tillsynsmyndighet för kultur-miljövården. Detta kan få till följd att RAÄ åtnjuterett extra stort förtroende, en "offentlig goodwill", hoskunderna eller länsstyrelserna, vilket kan leda till attRAÄ får fler uppdrag jämfört med aktörer som intehar denna fördel. För det tredje gör bristen på upp-handling att beslut om vilka som ska göra en vissarkeologisk undersökning riskerar att baseras på loja-litet, personliga kontakter och gammal vana, vilketgynnar de redan etablerade aktörerna. För det fjärdehar RAÄ en dominerande ställning på grund av att dekunde bygga upp sin verksamhet skyddat från kon-kurrens, vilket gör att de har ett försprång framförkonkurrenterna.Under rubriken anser Statskontoretatt det bör vara möjligt att förbättra konkurrensenbetydligt utan att kulturmiljövården försämras. Dettakan göras genom att man ekonomiskt och organisato-riskt särskiljer RAÄ:s uppdragsverksamhet i ett egetbolag. Innan detta sker bör gränsdragningen mellanuppdragsverksamhet och myndighetsuppgifter utre-das. Om den i Statskontorets förstudie föreslagnautredningen emellertid konstaterar att det inte går attskapa en tillfredsställande konkurrentmarknad bör istället marknaden regleras så att det görs klart att detinte är en marknad där privata företag kan konkurre-ra.Vi ser Statskontorets rapport i detta avsnitt somett tungt stöd för vår uppfattning.Fru talman! En tydlig renodling av RAÄ:s rollskulle kunna vara nästa steg i den pågående processendär ansvar och arbetsuppgifter inom kulturmiljövår-den förtydligas och preciseras. Då skulle också rela-tionerna mellan länsstyrelserna å ena sidan ochlänsmuseerna å den andra med RAÄ:s hjälp och stödkunna utvecklas, till gagn för den viktiga samhälls-uppgift som de är satta att sköta. beslut med anledning av betänkande KrU7 om denya övergripande målen för kulturmiljövården är enmarkering. Det är viktigt att de inblandade myndig-heterna klargör vilken rollfördelning som ärlämpligast för att uppnå dessa mål.Jag yrkar med detta bifall till reservation 1 i be-tänkande 13 under moment 1.I övrigt står vi bakom en trepartireservation där viefterlyser en rimligare balans mellan statens ochmarkägarens kostnadsansvar vid arkeologiska under-sökningar. I vårt budgetförslag för detta budgetåringick en höjning av anslagsposten G2 på vårt ut-giftsområde - bidrag till kulturmiljövård. Den skullegjort det möjligt för länsstyrelserna att redan inomramen för gällande förordning tillämpa för markäga-ren fördelaktigare principer när man fattade beslut ombidrag.Slutligen står vi bakom en annan trepartireserva-tion som efterlyser en mer långsiktig plan för denstatliga finansieringen av bevarandet av de kyrkligakulturvärdena. Det är mycket troligt att kommandetalare i denna debatt kommer att utveckla argumentendärvidlag, så jag avstår från det.Anf. 258 ():Fru talman! Precis som sade be-handlar vi kulturmiljöfrågor utifrån allmänna mo-tionstiden både 1998 och 1999. Det finns också någrayrkanden med anledning av kulturarvspropositionen,som diskuterades alldeles nyligen.Först vill jag göra några reflexioner om kultur-miljövård. Kulturmiljövård är ett vidsträckt och in-tressant begrepp. Förut talade vi om kulturminne, ochdå tänkte vi mer på vården av en isolerad byggnad, ettfornminne osv. När vi nu talar om kulturmiljövårdligger i det begreppet att bevara, vårda och spridakunskap om vårt fysiska kulturarv. Det kan varabyggnader, fornminnen, gårdar m.m. samt miljöernaruntomkring dem. Där ingår också vår gemensammakulturmiljö i form av traditioner, seder, händelser osv.Man skulle kunna säga att kulturmiljö egentligenär alla spår som föregående generationer har lämnat ilandskapet under många . Egentligen är detväl inte så stor yta av vårt land som är helt orörd.Människan har ju varit nästan överallt och satt sinaspår. Ofta tänker vi på ängar, trädgårdar och gravfältsom kulturmiljöer, men vi får inte glömma bort mil-jöer som vi lever i. Jag tänker på byar, kyrkbyar,brukssamhällen och även stadskärnor.Lösryckta ur historien får lämningar, gamla hus,inredningar m.m. inget riktigt värde, men om vi pla-cerar dem i ett sammanhang stiger kulturvärdet föross människor. Det bildas en miljö. Tillsammansbildar de en viktig enhet, en kulturmiljö. Många godaexempel på detta finns runtom i vårt land. Jag kan idetta sammanhang inte låta bli att nämna jordbrukar-nas stora kulturmiljöinsats . På just detområdet är jag djupt oroad inför framtiden.Precis som sade i det förra ärendethar vi kristdemokrater ingenting att invända mot deövergripande mål som diskuterades alldeles här ikammaren. Men vi vill särskilt betona betydelsen avdet arbete som utförs i kommuner, folkrörelser, fri-villigorganisationer och av enskilda för att stödja detdemokratiska bruket av kulturmiljön. Det bidrar ak-tivt till att uppfylla det tredje målet om allas förståel-se, delaktighet och ansvarstagande för den egna kul-turmiljön.Fru talman! I reservation 3 tar vi kristdemokratertillsammans med moderater och centerpartister uppkostnadsansvaret vid arkeologiska undersökningar.Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 3, under mom.7.Det är en självklarhet att värdefulla fornfynd intefår förstöras vid exploatering. Fornfynd som finns imarken - på vissa platser i landet är det ju ganska tättmellan dem - tillhör vårt gemensamma kulturarv.Dessa fornfynd ska behandlas professionellt. Det ärockså reglerat i lagen. Vad vi vänder oss emot är attett alltför stort kostnadsansvar numera läggs på denenskilde markägaren. Regeringen bör pröva fråganom hur en rimlig balans ska kunna uppnås mellanstatens och markägarens kostnadsansvar. I den tidiga-re fornminneslagen fanns bestämmelser om att ettarbetsföretag, som inte var allmänt eller ett störrearbetsföretag, skulle vara befriat från kostnadsansvar.Denna bestämmelse togs bort när bestämmelsernafördes över till kulturminneslagen. Jag vet att dettillkom en möjlighet att få bidrag för kostnader isamband med arkeologiska undersökningar. Det ärbara det att den möjligheten egentligen inte är så stor.Vi vet också att kostnaden för en utgrävning kan blimycket omfattande. Det finns fall som visar hur enenskild ägare har kommit i kläm när vederbörandeinte har varit medveten om att en fornlämning harfunnits på en ärvd obebyggd tomt. Vid en bedömninghar det visat sig att kostnaden för den arkeologiskaundersökningen och utgrävningen var orimligt hög iförhållande till tomtens värde. I praktiken innebärdetta en inskränkning också av äganderätten. Slutsat-sen blir alltså: Fornlämningarna är en viktig del avvårt kulturarv och är därför en riksangelägenhet. Detär då också rimligt att det finns en balans mellanstatens och markägarens kostnadsansvar och också enbalans mellan kulturminneslagen och äganderätten.Fru talman! I samband med kyrkans skiljande frånstaten beslutades om fortsatt statligt stöd till vård avkyrkliga kulturminnen. Detta är helt riktigt, eftersombevarandet av de kyrkliga kulturvärdena är en ange-lägenhet för hela samhället och svenska folket. Det ärhelt enkelt en mycket viktig del av vårt gemensammakulturarv. Redan i motion medanledning av propositionen Staten och trossamfundenkritiserade vi regeringens ekonomiska beräkningar.Regeringen har beslutat om en tioårsplan för kyrko-antikvarisk ersättning fr.o.m. . Först skaersättning ges och då med 50 miljoner. Samtidigtfinns det beräkningar som visar att det årliga behovetpå området är 450-460 miljoner. Först är enersättning i den storleksordningen beräknad. Detfinns, menar vi, en uppenbar risk att ambitionsnivånnär det gäller vården av de kyrkliga kulturvärdenamåste sänkas.Den beräkning som gjorts i propositionen Statenoch trossamfunden beträffande kostnaderna för vårdoch underhåll av de kyrkliga kulturvärdena är enligtvår mening så grov att det är svårt att bilda sig enuppfattning om de stämmer. Men vi kanske kan fåinformation från socialdemokraterna om den sakenhär . Vi anser att regeringen ska återkomma tillriksdagen med förslag till en mer utförlig och lång-siktig plan för finansieringen av de kyrkliga kultur-värdena än den som presenterades i samband medpropositionen.Fru talman! För tids vinnande yrkar jag inte bifalltill reservation 7, men vi kristdemokrater står själv-klart bakom den.Anf. 259 ():Fru talman! Det här betänkandet, KrU13, inne-håller massor av "hemma hos mig"-motioner ellerhembygdsmotioner, som de populärt kallas. Det ärsådana som man som ledamot kanske känner liteextra varmt för.Många små orter och kända platser, t.ex. ,, , Forsby, Vinäs slott och fyrenPater Noster, är omnämnda. Alla som är bevandrade igeografi lägger säkert märke till att de här orternaligger i . Är då inte vi som kommer frånNorrland lokalpatrioter, och skriver vi inte om vårakulturmiljöer som behöver bevaras? Jo, nog är vipatrioter, men vi har inte så många kulturminnen iNorrland. Därav är det få hembygdsmotioner somhandlar om kulturmiljövård. Jag känner mig dockdelaktig i hela landets kulturmiljövård och lyfterdärför bl.a. fram en fråga om kostnaderna i sambandmed arkeologiska undersökningar, precis som DanKihlström föredömligt gjorde.Enligt lagen om kulturminnen m.m. är ansvaretför skydd och vård av kulturmiljön en angelägenhetför alla. I verkligheten vilar ansvaret främst på fyraslags intressenter när det gäller arkeologiska under-sökningar, nämligen ägare eller andra markanvända-re, kommuner, museer och statliga myndigheter.Ägarens ansvar har succes-sivt skärpts, bl.a. genom kostnadsansvaret för dearkeologiska undersökningarna och exploateringarna.Speciellt jordbrukarna drabbas ofta mycket hårt avdet här. Kostnaderna blir särskilt stora i områden somhar många fornlämningar, t.ex. och Öland.Det blir för många en svåröverstiglig kostnad. Tidiga-re lagar var annorlunda utformade, vilket innebar attstora arbetsföretag fick stå för kostnaden själva me-dan staten betalade för de mindre. Vi anser att det varett bättre system. Därför yrkar vi på att kost-nadsansvaret för markägaren vid dessa undersökning-ar bör begränsas och att regeringen bör pröva fråganom hur en rimlig balans ska kunna uppnås mellanstatens och markägarens kostnadsansvar. Med deorden yrkar jag bifall till reservation 3.Fru talman! arbetar förnärvarande med en sammanställning av efterkrigsti-dens bebyggelse. En inventering av , och pågår just nu inom det s.k. stor-stadsprojektet. Jag vill i det här sammanhanget påpe-ka att det också är viktigt att hela landet, via kommu-nernas och landstingens ansvarsområden, uppmärk-sammas på vikten av att bevara efterkrigstidensbyggnader. Därför bör det pågående arbetet inte barafortgå i storstäder, utan även mindre städers och tät-orters bebyggelse ska uppmärksammas. Lika viktigtsom det är att skaffa kunskap om skyddsnära miljöer ide större städerna är det att bygga upp kunskapen omsådana miljöer även i de mindre städerna och tätor-terna. Vi har ett särskilt yttrande i den här frågan.Fru talman! Regeringen har fastställt fem övergri-pande mål för kulturmiljövården. Två av dem låtersom följer:- stärka den lokala kulturella identiteten- bidra till att öka medvetenheten om estetiska vär-den och historiska sammanhang.Jag tycker att det är bra mål. Det gäller bara attleva upp till dem. Dessvärre anser jag att det yrkandeom avslag som har fått på sin motionKr207 om fornfyndens placeringar inte följer de härmålen. För att stärka medborgarnas hembygdskänslaoch öka det historiska intresset är det värdefullt attfynden placeras så nära fyndplatsen som möjligt.Båda de upplästa målen styrker detta, anser jag. Var-för kan då inte regeringen följa sina egna mål?Jag läser vidare i regeringens skrivning: I propo-sitionen uttalas bl.a. att kulturmiljöverksamheten skautgå från en helhetssyn på människan och hennesmiljö. Den måste därför spela en tydlig och integreradroll inom övriga samhällssektorer. Kulturmiljöverk-samhet är ytterst resurshushållning och dess uppdragär att ta till vara, hävda och återanvända befintligavärden i miljön så att de tjänar samtiden och därmedframtiden.Ta till vara befintliga värden i miljön så att de tjä-nar samtiden och därmed framtiden.