prot · GN09115 · 2000-05-24 00:00:00 — I det här fallet var det inte en pitbullterriersom angrep henne utan en schäferhund - en av devanligare raserna i Sverige.Detta kan tjäna som en illustration till att det inteär möjligt att hänföra de farliga hundarna till någonsärskild hundras, för alla hundar, oavsett ras, kanutveckla aggressiva eller farliga egenskaper orsakadet.ex. av felaktig avel, olämpligt handhavande ellerträning av hunden för att få fram de aggressiva egen-skaperna. Det är heller inte möjligt att på ett effektivtsätt avgöra vilka hundar som är potentiellt farliga.Det gör att det inte är möjligt att begränsa ettmärkningskrav till vissa bestämda raser eller till s.k.farliga hundar. Av det djurskydds- och säkerhetsskälsom jag anfört ovan är det heller inte önskvärt attbegränsa märkningskravet till enbart vissa raser.Kristdemokraterna säger i sin reservation att Sve-rige bör införa Dangerous Dogs Act, den brittiskalagstiftningen. Den riktar in sig på några speciellaraser och förbjuder bl.a. uppfödning, försäljning, byteeller gåva av hund. Jag tror inte att det i dagslägeträcker med att införa en sådan lag, men jag tycker attdet är viktigt att vi i tittar på andra länderslagstiftningar och ser om det är något som vi kan taefter här.Fru talman! Enligt lagförslaget får omärkta hund-ar eller hundar som inte har någon ägare registreradtas om hand av polismyndigheten om hunden utgöreller kan komma att utgöra en fara för människoreller djur. Om ägaren inte låter märkahunden och registrerar sitt ägarskap får polismyndig-heten besluta att hunden ska säljas, skänkas bort elleravlivas.Jag förutsätter att det kommer att handla om ettmindre antal hundar som mer akut kan misstänkasutgöra en fara för omgivningen. Ägaren till en om-händertagen hund ska stå för kostnaderna i sambandmed omhändertagandet. Polisen kommer att behövaavläsningsutrustning som inte finns på allapolisstationer. Kostnaden för inköp av sådan utrust-ning kommer att bl.a. finansieras med de avgifter somhundägaren betalar i samband med registreringen.Hunden ska märkas med en metod som ger bestå-ende märkning. Detta utesluter t.ex. halsband. Detfinns andra sätt - tatuering och chipmärkning, vilkabåda bedöms lämpliga för en bestående märkning.Kostnaden för hundägaren kommer att variera mellan100 kr och beroende på ålder och storlek påhunden.Fru talman! Enligt uppgift är 550 000 av landetsca 800 000 hundar frivilligt registrerade i någon or-ganisation, t.ex. , och drygt100 000 hundar är , så den fråga vi disku-terar här gäller en märkning av ungefär 150 000hundar.Jag tycker att det är ett ansvar man har som hund-ägare att man märker sin hund, och det görs i de allraflesta fallen innan hunden säljs.Sammantaget innebär propositionen en förstärk-ning av hundägarnas ansvar och en ökad säkerhet förhunden och dess ägare. På så sätt kommer ocksåsäkerheten för omgivningen att öka. Förhoppningsvisär detta början på att komma till rätta med problemenmed de s.k. kamphundarna. Jag är medveten om attdet här kanske inte räcker. Det behövs säkert fleråtgärder, men jag tycker att det är en bra start.Moderaterna, har en ge-mensam reservation där man anser att lagen är verk-ningslös. Den kostar för mycket och drabbar redanskötsamma hundägare. De säger att nuvarande lag-stiftning reglerar flera av problemen medkamphundarna. Och vill jag fråga dem: Varför ärdet då så stora problem? Varför vill då t.ex. polisenha hjälp och stöd för att komma till rätta med proble-met? Jag tycker att det är som att stoppa huvudet isanden och blunda för verkligheten.Det är bra att den här lagstiftningen kommer och,som sagt, som ansvarsfull hundägare har man sinhund märkt, inte minst för tryggheten att få den till-baka om något skulle inträffa, om hunden blir stuleneller springer bort. Även för moster och taxenOrro är det här bra.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till hem-ställan i betänkandet och avslag på reservationerna.Anf. 72 () replik:Fru talman! Vi fick här en målande bild av hur detfaktiskt kan se ut på sina håll. Exemplet kom frånGöteborg.Då vill jag osökt ställa en fråga. Om den hund,som beskrev inledningsvis,hade varit märkt och registrerad, hade den då valt attlåta bli att bita? En hund är snäll tillsden bits, och det är alltid svårt att veta när det skainträffa.Det är därför som vi anser att det är så viktigt attägaren tar ett ansvar, som också var inne på. Då vill jag fråga om det egna ansva-ret ökar mer genom att man tvingar folk till registre-ring och märkning än om man gör det på frivillig vägoch uppmuntrar genom information.Det finns en annan fråga som jag skulle vilja ställatill majoriteten. Man inför nu en lag som ska gälla föralla. Men egentligen behöver det stora flertalet intebry sig om den, och de kommer kanske inte heller attbli uppmärksammade av polisen på att de har en hundsom inte är märkt. Är det då bra för respekten för våralagar att stifta en lag som egentligen inte behöverföljas och som inte medför någon straffpåföljd?Anf. 73 ()replik:Fru talman! Hunden i hade säkert bititäven om den hade varit märkt. Men det hade varitlättare att fastställa vem som var ägare till hunden ochställa ägaren till ansvar för det som hade hänt.Jag tycker att det är viktigt att man som hundägaretar sitt ansvar och märker och registrerar sin hundmed tanke på att vad som helst kan hända.Det är bra att man kan åstadkomma saker på fri-villig väg. Men ibland räcker det inte. Det finns fort-farande 150 000 hundar som inte är märkta. Genomdenna lagstiftning ställs det krav på att alla hundarska märkas. Då gäller det också att man informerarom vad lagstiftningen innebär och att man hjälps åtför att se till att alla hundar blir märkta. Det innebärju också en trygghet att ägaren kan få hunden tillbakaom den springer bort. Det gäller just den skötsammaägaren som ni säger drabbas väldigt hårt av den härlagen.De flesta har sina hundar märkta, och med dennalagstiftning kommer förhoppningsvis alla hundar iSverige att vara märkta.Anf. 74 () replik:Fru talman! Jag anser att jag inte riktigt fick svarpå mina frågor. Men då backar jag tillbaka och upp-repar två av dem. Anser attdet egna ansvarstagandet ökar när man som ägare aven hund tvingas till att registrera och märka?Ann-Kristine säger att det är ca150 000 hundar som inte är märkta. Den lagsom nu ska instiftas gäller alla hundar. Men vi vetredan från början att den inte kommer att beröra detstora flertalet, eftersom det är de få som man vill åt.Det finns inte heller någon straffpåföljd om man intemärker sin hund. Först den dagen som polisen om-händertar hunden blir märkningen aktuell.Är det bra att stifta lagar av den här typen? Får vinågon respekt för sådana lagar? Tror Ann-KristineJohansson att man genom att använda sig av tvång fåren märkning även av de 150 000 omärkta hundarna?Eller ökar det egna ansvarstagandet om man på fri-villig väg får ta på sig det ansvar som ägandet inne-bär?Anf. 75 ()replik:Fru talman! frågade omdetta kommer att öka hundägarnas ansvar. Jag tror attmed den här lagstiftningen kommer de flesta att mär-ka sina hundar. märks de flesta valpar innan desäljs. När det gäller detta med frivillig eller tvingandelag, som var inne på, serjag inga problem. har ju aldrig velat haen lag om registrering i vilket fall som helst.Jag tror alltså att denna lag kommer att vara tillhjälp för de flesta hundar och hundägare.Anf. 76 () replik:Fru talman! Varför prövar inte möjligheten att för det första tillämpa dengällande lagstiftning som finns i djurskyddsför-ordningen?För det andra: Om det enligt förmenande inte är tillräckligt, varför prövar inteAnn-Kristine möjligheten att bättra på denbefintliga lagstiftningen? Där står det, som jag citera-de i mitt anförande: Det är förbjudet att inneha ellergenom avel frambringa hundar som har extrem storkamplust, som lätt blir retad och biten, som bara medsvårighet kan förmås avbryta ett angrepp och som haren benägenhet att rikta sitt kampintresse mot männi-skor eller andra hundar.Varför vill inte pröva atttillämpa redan gällande lagstiftning?Anf. 77 ()replik:Fru talman! Det är som säger, attdet finns en förordning. Men varför har vi då dessaproblem ? Varför efterlyser polisen mer stöd ilagstiftningen för att kunna komma till rätta meddessa problem? Fungerade den nuvarande lagstift-ningen skulle vi inte ha dessa problem, som jag serdet. Därför måste man införa någonting ytterligare,och då tror vi på införandet av en lag om märkningoch registrering av hundar. Då får ägaren ta ansvarför problemen.När det gäller detta med tillsyn av hundar ochkatter, som även tas upp i reservationen, kommer detatt ske en översyn. Men det är bråttom, och därför villvi införa den här lagen nu för att sedan se om det ärnågot mera som behöver göras.Anf. 78 () replik:Fru talman! Om jag förstår lagen rätt är det oaktatägarskap förbjudet att inneha uppräknade hund-ar. De blir ju inte - som det har sagts idebatten - mindre farliga därför att de råkar att varatatuerade i örat.Tillämpa nu gällande lagstiftning! Är det så attden behöver ändras, så gör det! Ge inte människorökade kostnader och bryderier som inte tjänar sittsyfte!Anf. 79 ()replik:Fru talman! Fungerade den nuvarande lagstift-ningen bra, skulle vi i så fall inte behöva att införadenna lag. Men den gör ju inte det. Polisen har inte deredskap som behövs i dag.Sedan tycker jag inte att detta drabbar - som nisäger - skötsamma hundägare. Är man en ansvarsfullhundägare är inte en kostnad på och enregistreringsavgift på ca stora kostnader för attkunna vara säker på att få sin hund tillbaka om denspringer bort eller blir stulen. Just den tryggheten ärockså viktig i sammanhanget.Vi får inte glömma bort att den här lagstiftningenockså innebär en trygghet och säkerhet som hundäga-re och att man när det gäller vanvårdade hundar kanse vem som är ägare till en viss hund. Om den nuva-rande lagstiftningen hade fungerat, hade ju inte poli-sen behövt ropa efter något mer, som de vill ha i dag.Anf. 80 () re-plik:Fru talman! , jag sade in-ledningsvis att vi naturligtvis är rörande överens omatt det här problemet måste lösas, men tyvärr inte omhur det ska lösas.Det är positivt att sägeratt man vill titta närmare på vårt förslag. Men samti-digt ställer jag mig frågan om det inte är lite väl sentatt göra det . Vi ska ju faktiskt fatta beslut omdetta lagförslag . Om regeringens förslag nu gårigenom är ju skadan redan skedd, som jag ser det.Vi var också överens om att det inte finns någrahundar som blir vare sig mindre farliga eller mindreaggressiva för att de blir märkta eller registrerade.Det tror jag att vi är överens om.Eftersom det säkert är så, som vi har hört här, attden nya lagen inte kommer att bli tillräckligt verk-ningsfull, undrar jag varför man inte i stället kan talärdom av och titta på de positiva resultat som t.ex.den engelska lagen faktiskt har inneburit.Anf. 81 ()replik:Fru talman! Den lag som vi nu ska instifta är tillför huvudproblemet, att komma till rätta med farligaoch aggressiva hundar. Men det är också andra sakersom är kopplade till lagen, och det är detta med smitt-skydd, att som hundägare vara säker på att få tillbakaen bortsprungen hund och även att komma till rättamed vanvård av hundar etc. Det är alltså mer somingår i den här lagen.Dangerous Dogs Act och den brittiska lagstift-ningen är intressant. Jag vet att Jordbruksdeparte-mentet undersöker hur detta fungerar. Men det kanskeär så att det också i andra länder finns lagstiftningarsom försöker komma åt de här problemen, för pro-blemet med kamphundar finns ju i hela Europa.Dangerous Dogs Act kan vara bra. Det kan ocksåfinnas andra lagstiftningar som är bra och som vi fårtitta på. Men det brådskar, så därför inför vi den härlagen . Sedan får vi se vad som merbehövs.Anf. 82 () re-plik:Fru talman! Jag vill faktiskt återkomma till detsom jag sade tidigare, att det ligger någonting i att detfinns risk för att just det här förslaget kommer att bliganska verkningslöst.Ann-Kristine nämnde här tidigare attpolisen är så positiv till lagen. Jag vill tala om att detfaktiskt är så att anser att omhän-dertagande av hund, på grund av att den inte är märktpå föreskrivet sätt och därmed föranleder åtgärdermot hundägaren, inte kan anses vara en polisiär upp-gift. Dessutom ålägger inte den föreslagna lagennågon skyldighet för polismyndigheten att omhän-derta en hund. Med de små resurser som polisen har kommer detta säkert inte att bli någon prioriteraduppgift. Vad har för syn pådet?Anf. 83 ()replik:Fru talman! Kamphundsproblematiken har ju lyftsupp av bl.a. polisen, som vill komma tillrätta med den.Människor ska kunna leva i trygghet. Vi ska kun-na gå ut med våra sällskapshundar utan att vara räddaför att bli attackerade. Med ett skärpt hundägaransvarär det ju ett slag i luften om man inte kan preciseravem som är ägare till en hund som är besvärlig ellerbråkar. Jag tror att polisen behöver ha det här redska-pet för att kunna komma till rätta med kamp-hundsproblemet. När det händer något ska man intekunna säga att det här är en kompis hund, att ägarenär någon annanstans eller att jag inte har ansvaret förhunden. Genom att se till att hundarna är märkta skahunden kunna ledas till en ägare som är ansvarig fördet som har hänt. Jag tror att polisen behöver ha ettsådant här redskap för att börja komma till rätta medproblemet.Anf. 84 ():Fru talman! Det är intressant att lyssna till den härdebatten, som kanske inte är så oviktig som man iförstone kan tro.Jag tänkte börja med att berätta om tre hundmötensom jag har varit med om. Det ena skedde några årtillbaka i tiden, när jag själv hade hund. Jag mötte enäldre dam som hade en pekines. Min hund vill dåhälsa på den, som hundar gärna vill. Vi kom att pratalite grann. Hon lyfte upp sin hund i famnen och sade:Du får inte ta i den, för den bits. Den hunden kunde juha varit farlig, fast det var en liten sällskapshund.Ett annat hundmöte som jag har varit med om varnär jag mötte en grupp unga och medelålders männi-skor av den sort som man vid ett yttre påseende skullekunna tro tillhörde ett gäng. De var lite halvdåligtklädda. Man ska inte ha fördomar om människorberoende på hur de ser ut, men det var nog ett av degäng som man inte gärna vill möta en mörk kväll ialla fall. De hade en väldigt vacker dobermannpin-scher. Det är en hund som man inte heller skulle viljamöta en mörk kväll, särskilt inte om den är hosolämpliga ägare. Det är en mycket duktig och brabrukshund. Den har funnits . Den är en etableradras. Den kan göra massor av bra saker, men i fel hän-der är den definitivt ett väldigt farligt vapen.Den tredje hunden var också en dobermannpin-scher, som en av mina goda vänner hade när jag varaktiv i . Den var mycket duktig,mycket välskött och världens snällaste hund.De tre hundmötena säger lite grann, som flera harsagt här , att det inte är hundrasen som avgör omen hundras är farlig eller inte, utan det är den somäger hunden.Att ha hund är ett ansvar, vilket också flera harsagt här. Det är ett stort ansvar, ett ansvar som mantar på sig . Det är också en storkostnad, men den stora kostnaden är inte inköpet,försäkringen, chipet eller tatueringen. Kostnaden ärallt det andra. En hund lever . Det är mat ochannat som man ska betala för.När lagstiftningen inte fungerar måste man försö-ka göra någonting åt den. Vi står bakom det här för-slaget till lagstiftning för att det ska bli ett enklare ochsnabbare sätt att fastställa vem som är ägare till enhund. Kan man göra det enkelt och snabbt, är detkostnadseffektivt för samhället.Det finns också andra fördelar med förslaget.Ann-Kristine har redovisat dem. Jag tänkerinte upprepa dem just , utan tänker använda en litenstund till att kommentera lite grann av oppositionenskritik mot förslaget.Reservation nr 1, som , ochFolkpartiet står bakom, är ganska usel. Man sågar detförslag som finns och säger: Kom tillbaka med ettbättre förslag. Men man har absolut ingen idé om hurdetta bättre förslag ska se ut. Man säger: Det fungerarbra som det är , fast egentligen fungerar det intebra som det är . Jag tycker att det är ett väldigtmärkligt sätt att hantera ett förslag. Det tyder väl påatt man inte har så särskilt mycket att komma medfrån den delen av oppositionen.Jag håller med om att vi inte ska ha dåliga lagar.Men ett krav som i alla fall borde kunna ställas är , om man avslår ett förslag till lagstiftning, har ettalternativ som skulle kunna fungera.I kd:s reservation ser man problemet och föreslårett alternativ, nämligen att man ska ansluta sig tillDangerous Dogs Act, som ställer krav på att dessafarliga hundar ska ha munkorg och vara kopplade, atthundägaren ska vara och att hundarna intefår vara på allmän plats. Jag funderar på hur man urdjurskyddssynpunkt ser på att hundar ska tvingas attleva under sådana villkor.Vi har i vår djurskyddslag krav på att djur skakunna bete sig naturligt. Jag tycker verkligen att mankan ifrågasätta om det ligger i linje med den djur-skyddslagstiftning som vi har i att en hundöver huvud taget inte får röra sig lös på allmän platseller måste handhas av en människa över 16 år.Fru talman! Det är mycket väsen för lite ull närdet gäller oppositionens kritik mot det här lagförsla-get. Hur det kommer att fungera i verkligheten är detingen av oss som kan säga någonting om förrän lagenhar trätt i kraft. Jag tror att den blir ett bra verktyg förpolismyndigheten i jobbet med de hundar som an-tingen är bortsprungna, felaktigt skötta, stulna ellerkräver åtgärder på många andra sätt. Då blir det härett verktyg som kommer att göra det enklare ochsmidigare att få rätt på vem som är hundägare.Anf. 85 () re-plik:Fru talman! Vi har hört många olika skildring-ar av vad som kan hända vid möten med aggressivahundar. Vi är ju inte på något sätt oense om att dettakan hända. Det är inte något problem.Däremot tycker jag kanske att det är lite lustigtnär man hör kritik mot oppositio-nen. Vi hörde precis säga attdet är intressant att det finns ett annat förslag, att detfinns andra lagar som kanske skulle kunna vara bättreoch att man är villig att titta närmare på det. Ni stårväl ändå bakom det här förslaget tillsammans. Dethade varit intressant att höra om det här som det enda möjliga alternativet, ellerkan också vara intresserad av attdet finns alternativ till det som vi ska besluta om här ?Anf. 86 () replik:Fru talman! Självklart måste man pröva mångaolika sätt när man ska hitta en lagstiftning och ett sättatt hantera ett problem som finns i samhället. Jagsäger inte att Dangerous Dogs Act skulle vara heltfelaktig. Men jag skulle vilja ifrågasätta att man pådet sättet försöker komma åt ett problem med hundarsom uppenbarligen är fel skötta, fel hanterade ellerframavlade på ett sådant sätt att de är farliga. Jagtycker att det är bättre att man hittar ett sätt där manfaktiskt kan försöka bli av med de egenskaperna hoshundarna snarare än att omgärda hundarna med enmassa regler.Det finns säkert andra sätt också. Ett viktigt sättnär det gäller lagstiftningen är att man ser till att fåmöjligheter att tillämpa de lagar som finns . Minuppfattning är att dagens lagstiftning inte är tillräck-lig. Det här är ett steg på vägen för att förbättra lag-stiftningen och möjligheterna. Om det räcker får vi sei framtiden.Många av de problem som gäller kamphundar ochhundar som används i sådana miljöer kommer maninte åt genom att vidta åtgärder mot hundarna, utanman måste jobba på den sociala biten och se till attdet inte finns människor som känner att de behöverha hundar som skydd för sig själva på det sättet.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! Det kan naturligtvis ligga någonting idet. Men just Dangerous Dogs Act tar ju tag i rotenav problemet i och med att man för att få ha vissautpekade hundraser faktiskt måste kastrera eller steri-lisera dem. Man kan alltså inte bedriva avel med dehär farliga hundarna.Det är där problemet startar, att vi faktiskt tarfram hundar som har ett sådant här beteende. Att vimärker dem eller registrerar dem gör dem som sagtinte mindre farliga, och aveln kommer också att fort-sätta.Anf. 88 () replik:Fru talman! Men har vi också pratat om att detinte räcker med att försöka komma till rätta med s.k.kamphundar. Det är flera talare som har sagt det. Detär ett steg, och där är min absoluta uppfattning att vimåste försöka se till att man inte avlar på sådana, över huvud taget förbjuder raser som avlas en-bart för kamp.Sedan har vi hela det stora problemet med hundarav brukshundstyp, som ofta kan vara ganska skarpa isin mentalitet, men som rätt hanterade är ett alldelesutmärkt sällskap till oss människor. Men fel hantera-de kan de bli farliga. Det gäller inte bara brukshun-dar, det kan också gälla sällskapshundar, som i detförsta exemplet jag tog upp. En liten pekines tyckermånga inte är så farlig, men ofta har jag varit med omatt man när det gäller små hundar tycker att de är såsmå att det inte gör så mycket om de har dålig men-talitet. Man måste jobba med de här frågorna påmånga olika sätt. Att förbjuda vissa hundraser löserinte heller problemet.Anf. 89 ():Fru talman! står också bakom försla-get. Jag kan säga att vi har jobbat mycket med det,därför att det vid ett första påseende kan tyckas går ganska långt för att komma till rätta med ettproblem. Jag kan säga att vi verkligen har tittat när-mare på alternativen.Efter att ha utrett detta mycket anser vi att det härär en mycket bra lagstiftning. Jag kan förstå att oppo-sitionen inte har något alternativt förslag, för det äroerhört svårt att finna det. Jag kan säga att vi har tittatpå ett försök att skärpa den lag som finns somheter lagen om tillsyn av hundar och katter. Men föratt den ska kunna användas krävs det att manvet vem som är ägare och som kan ges ett föreläg-gande. I så fall måste man ändra lagen om hundar ochkatter på ett sådant sätt att man börjar fundera pårättstryggheten. Det går alltså inte att ändra det somfinns.Djurskyddsförordningen och förbudet att innehaoch framavla hundar med kamplust osv. löser inteheller problemet. Det är inte enbart de hundarna vitalar om. Det är två problem vi måste lösa.Vi måste lösa problemet att det finns kamphundari . Det håller i och för sig på att lösa sig självt,kan man säga, för den ras som ni kallar för pitbullter-rier heter amerikansk staffordshire bull i ,bullterrier. Ägarna till dem märkersina hundar. De registrerar sina hundar. De skötersina hundar. Det problemet kan vi säga att vi börjarkunna lösa. Därmed finns det också en ägare till dehundarna.Sedan finns det andra problem. Det är de männi-skor som kanske inte har hunden som sällskap utansnarare som vapen. Där är det oftast inga renrasigahundar, det kan jag tala om. De är inte registrerade.Det är blandraser mellan , rottweiler, mas-tiffer, olika typer av bullterrier, - you name it!Det tas också in ganska många nya raser till Sve-rige, stora kraftiga vakthundsraser. De här hundarnaär jättebra till sitt speciella syfte. De är duktiga på dethär. De är oftast inte farliga hundar om de inte ham-nar i fel händer. Men de människor vi syftar på fost-rar dem på ett sådant sätt att de kan bli mycket obe-hagliga. Då gäller det att också komma åt den typenav hund.Något som inte har sagts men som måste sägas äratt det inte finns något centralt register förhundar. Det är inte så att om jag går och märker minblandrashund kommer jag in i ett centralt register.Det kan man inte i dag.Vad det här förslaget också gör är att skapa ett re-gister för både renrasiga hundar och hundar av bland-rastyp. Det gör att det finns en möjlighet att kontrolle-ra ägaren. En blandrashund som är märkt kan i daginte komma in i ett register för renrasiga hundar.Vi måste alltså lösa flera problem med den här la-gen. Det går att rent populistiskt säga: Stackar fruGreta, nu måste hon märka sin pekines. Det är denenkla dåliga politiska poängen.