prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Men vi liberalerkan inte heller passivt se på när förtroendet för rätts-samhället undergrävs.Folkpartiet vill med skärpa än en gång understry-ka hur viktigt det är att först och främst se till attförhindra att brott begås.Orsaken till brottsligheten kan sökas i otryggauppväxtförhållanden - otrygga vuxna ger otryggabarn - dålig normbildning från vuxenvärlden, dåligaskolor och dåligt med resurser till barn med problem.Vi måste en gång för alla slå fast att mobbningoch våld inte hör hemma i skolan. Därför ska norm-bildningen när det gäller ordning, hänsyn och förbudmot våld i skolan bli striktare. Lärares och övrig per-sonals befogenheter att upprätthålla normerna måsteöka. Allvarliga former av våld och kriminalitet iskolor ska polisanmälas.Det är också viktigt att möta brottsligheten genomolika åtgärder som minskar möjligheterna att berikasig genom det brottsliga beteendet.För att ett rättssamhälle ska fungera måste vi ock-så komma ihåg att hela rättskedjan med polis, åklaga-re och domstolar ska fungera på ett sådant sätt attmedborgarna känner förtroende för myndigheterna.Det tragiska är att vi tyvärr inte är där i dag.Alldeles för många människor - och då särskiltunga människor - känner stark misstro mot derättsvårdande myndigheterna, och det, fru talman, ärmycket illavarslande.I den debatt som vi hade i samband med budgetenredogjorde jag för syn på polis, åklagareoch domstolar, och vi hade också en särskild debattom domstolarna här i kammaren. Därför vill jag somFolkpartiets representant särskilt tala om tvåfrågor, och de gäller brottsoffren och kriminalpoliti-ken.Att utsättas för brott är en grov och allvarligkränkning av den personliga integriteten. När enindivid utsätts för brott rubbas hans eller hennes för-troende för hela samhället. Denna känsla förstärksverkligen om den person som har blivit drabbat be-möts negativt eller med ointresse av de rättsvårdandemyndigheterna. Om man däremot blir bemött medrespekt, erkännande och intresse då förstärks känslanav tillit till och samhörighet med samhället.Skydd mot att samhället genom sitt agerande motbrottsoffret gör detta till ett offer, även i förhållandetill samhället, är lika viktigt som skydd mot det ur-sprungliga brottet. Brottsoffret ska ha samhälletsreservationslösa uppmärksamhet och stöd. Samhälletsåtgärder och insatser för att erkänna och stärkabrottsoffrens rättigheter är grundläggande för upple-velsen av rättvisa och trygghet i samhället.Men vi kan aldrig nog understryka att den vikti-gaste samhällsinsatsen för brottsoffren är att se till attbrottet mot dessa personer aldrig begås. När brott harbegåtts är det viktigt att komma ihåg två grundläg-gande principer: brottsoffrets rättigheter ska gessamma prioritet som den misstänktes och processenfår aldrig medföra att brottsoffrets problem på någotsätt ökar, s.k. sekundär viktimisering.Brottsoffret ska ha rätt till respekt, att få informa-tion, skydd för personlig integritet, ekonomisk kom-pensation samt rätt att både ge och inhämta informa-tion. Här måste vi komma ihåg att se till att alla myn-digheter blir bättre på det här, och det är inte bara enfråga om pengar, utan det gäller att ändra på invandkultur och inställning till människor.Jag vill nämna några konkreta åtgärder som vi fö-reslår och som vi hoppas ska förbättra brottsoffrensställning.Vi vill ha ett utökat besöksförbud. Det är extraviktigt för de hotade och förföljda kvinnorna.Den försöksverksamhet som man har med med-ling mellan brottsoffer och gärningsman bör utvidgastill att gälla hela . Dessutom vill Folkpartietatt man ska ha medling via tredje man. Det är särskiltviktigt när en person har blivit utsatt på ett sådant sättatt hon inte orkar möta gärningsmannen.Det bör genomföras familjerådslag i hela landet.Det är väldigt viktigt med sådana, därför att de gör attgärningsmannen verkligen får reda på konsekvenser-na av det som han eller hon har gjort, och personenfår framföra en ursäkt. Det ska också finnas en hand-lingsplan för återanpassningen.Vi i vill också att de svenska skade-ståndsreglerna ska kompletteras med en rätt till er-sättning för sorg och saknad. Det har vi förstått ärväldigt viktigt för tryggheten för dem som har blivitsvårt utsatta. För att undgå tidsödande och omfattandeutredning tycker vi att det ska vara ett schablonmäs-sigt belopp.De personer som mister trygghet på ett sådant sättatt de måste ha skyddade personuppgifter och allt vaddet kan vara måste få hjälp med kostnaderna.Vi i har sagt nej till avskaf-fandet av rättshjälpen och kräver att den återinförs.Till sist, fru talman, några ord om svensk krimi-nalpolitik. Det blev inte många minuter, tyvärr. Menlåt mig säga att vi i tycker att det är viktigtatt kriminalvården ska vara human men inte kravlös.Tiden i fängelse ska användas till återanpassning.Anf. 238 Justitieminister ():Fru talman! Det är glädjande att den allmänpoli-tiska debatten också innefattar människors rätt tilltrygghet mot brott och därigenom även kriminalpoli-tiken och rättsväsendet.Kriminalpolitik och frågor om rättsväsendet ärnågot som jag gärna diskuterar. Det må sedan ske häri kammare, på tidningars debattsidor elleri annat sammanhang. Anledningen till det är givetvisatt regeringen nu har satsat brett ochambitiöst på att utveckla samhällets förmåga att mot-verka och bekämpa brottsligheten.För den som betraktar jämlikhet, solidaritet ochrättvisa som grundläggande värden i ett samhällsbyg-ge är det självklart att slå vakt om ett väl fungeranderättsväsende och en lagstiftning som skapar trygghetför medborgarna. Det är i första hand inte den somhar möjlighet att på andra sätt köpa sig trygghet somär beroende av samhällets insatser. Lag och rätt ochinstitutioner med uppgift att värna rättsordningen ärdärför, inte minst, instrument i den utsattes tjänst.Kriminalpolitiken har därmed också sin naturliga ochsjälvklara plats i arbetet med att åstadkomma en rätt-vis fördelning och en grundläggande välfärd för alla.Regeringen vill skapa ett tryggare . För detkrävs breda insatser i alla delar av samhället. Grun-den för detta nydanande och stora arbete lades bl.a. idet nationella programmet för brottsförebyggandearbete, Allas vårt ansvar. utvecklasett brett samarbete på lokal nivå under ledning avbrottsförebyggande råd i alltfler av landets kommu-ner.Inom ramen för regeringens storstadssatsning harlokala utvecklingsavtal slutits med fyra kom-muner. Ytterligare tre kommuner tillkommer dennärmaste tiden. Ett av syftena är att öka människorstrygghet och trivsel. Samtliga kommuner har åtagitsig att utveckla det brottsförebyggande arbetet. I t.ex.Södertälje leder avtalet till att man antar ett programför brottsförebyggande arbete, att s.k. boendecentrumskapas i problemfyllda bostadsområden för att mot-verka skadegörelse och rasism. Ett familjecentrumska inrättas för att främja barns uppväxt tillsammansmed föräldrar under trygga förhållanden. Insatsergörs även för att minska missbruk av olika slag. Detär goda exempel på konkreta insatser för att minskabrottsligheten och öka tryggheten för människorna ien kommun.Men för att kommunernas satsningar ska leda tillfortsatt stadig minskning av brottsligheten krävs ävenatt rättsväsendet uppfyller sin centrala roll i brottsbe-kämpningen.Rättsväsendets övergripande mål är ju att minskabrottsligheten, öka tryggheten på gator och torg samtuppfylla kraven på rättstrygghet och rättssäkerhet.När vi i regeringen gick in i den nya mandatperio-den föresatte vi oss att inte bara mobilisera hela sam-hället i kampen mot brottsligheten utan även att mo-dernisera och effektivisera rättsväsendet. Den föresat-sen byggde på två grundläggande behov, nämligen attutveckla institutioner och dess arbetssätt, som formatsi ett annat samhälle, och att sanera statens sargadefinanser.Moderniseringen av rättsväsendet syftar till attforma ett rättsväsende som kan möta 2000-talets krav.Det gäller de krav som medborgarna ställer på ensnabb och professionell handläggning, ett bra bemö-tande och tillgång till ett rättsväsende av hög kvalitet,oavsett vem man är eller var man bor. Det gällerockså krav till följd av att lagstiftningen har blivitmer komplicerad att tillämpa, bl.a. som en följd av ettallt djupare europeiskt samarbete. Krav kommerockså från anställda, och presumtiva anställda, i rätts-väsendet som vill ha goda arbetsvillkor på en attraktivarbetsplats.Det omfattande reformarbetet har redan burit frukti delar av rättsväsendet, men mycket arbete återstår iandra.I polisväsendet har det problemorienterade arbets-sättet lagts till grund för allt polisarbete, och närpoli-sorganisationen har delvis kommit på plats. Menmycket återstår innan vi ser resultat på mer än vissaplatser eller vissa områden.Åklagarna arbetar nu i en ny, rationell organisa-tion där resurserna används på ett effektivt sätt. Dethar bl.a. möjliggjort omfattande satsningar på kom-petensutveckling. Arbetsglädjen börjar återvända ochge synliga resultat. Särskilda organisationer har dess-utom skapats för att bekämpa ekonomisk brottslighetoch miljöbrott. Vi står i början av en positiv utveck-ling.Vid landets domstolar prövas nya arbetsformeroch en ny organisation. Även om mycket återstår attgöra känner jag stor tillförsikt mot bakgrund av denförändringsvilja som har etablerats.Kriminalvården har genomfört omfattande föränd-ringar. Det handlar bl.a. om att säkerställa en tydliga-re kontroll, uppföljning, utvärdering och styrning avverksamheten. Det räcker inte med att skapa nya ochfler behandlingsprogram. De ska också kunna geeffektivitet. Det är inte mer av kvantitet vi behöverutan mer av kvalitet. Syftet är givetvis att på så sättutveckla och förbättra verksamheten och att bättrekunna förebygga återfall i brott.Det är givetvis så att av stora reformer ärsmärtsam, inte minst för rättsväsendets personal. Påmånga håll inom rättsväsendet känner anställda oroöver sin arbetssituation. Men finns enmedvetenhet bland personal och andra berörda om atträttsväsendet behöver reformeras. resulterat i en febril försöksverksamhet sominitierats av dem som arbetar i rättsväsendet.Nu finns alltså såväl positiva exempel att hållafram som mental förberedelse för att gå vidare i mo-derniseringsarbetet. I ett sådant läge är det berättigatoch nödvändigt med nya resurser. Redan i budgetpro-positionen för aviserade regeringen att denska återkomma till ekonomiskavårproposition med vilka ytterligare resurser sombehövs för att fullfölja moderniseringen av rättsvä-sendet. De ekonomiska möjligheterna till sådanasatsningar har skapats genom att regeringens arbetemed att återställa balans i statens finanser varit myck-et framgångsrikt.Fru talman! Som en röd tråd genom regeringenspolitik går insikten om att är en del i en om-värld. Regeringens politik är därför också internatio-nellt och europeiskt inriktad. Det är min bestämdaövertygelse att nationell kriminalpolitik har allt atttjäna på att kompletteras av åtgärder med hela Europasom bas.Sverige fick stort genomslag vid det särskilda i , som bl.a. diskuteradebrottsbekämpningen i . Där sattes för förstagången en europeisk kriminalpolitik på pränt, starktpräglad av svenska idéer och erfarenheter, inte minstnär det gäller brottsförebyggande perspektiv ochbrottsoffers rättigheter.I stället för att skapa identiska regler i EU:s 15medlemsländer ska broar byggas mellan de olikaländernas rättssystem genom att erkänna domar ochbeslut samt verkställa dem och genom att underlättaför brottsbekämpande myndigheter att samarbeta. Iprincip ska det vara lika lätt för en polis eller åklagarei att samarbeta med kollegor i som iBarcelona. innebar alltså ett genom-brott för en ny dimension i det internationella rättsligasamarbetet.Det nya europeiska samarbetet öppnar således nyamöjligheter att angripa grov organiserad brottslighet.Ofta har ju den svåra brottsligheten internationellainslag. Det visar erfarenheterna från t.ex. kriminellamc-gäng och högerextremister.Sedan flera år tillbaka prioriterar rättsväsendetbekämpandet av brott med inslag av antisemitism,homofobi och rasism. I årets regleringsbrev till rätts-väsendets myndigheter uppdras åt dessa att höja sinkompetens när det gäller såväl brottsligheten i sigsom situationen för de grupper som utsätts för brotts-ligheten.Även en rad förbättringar och skärpningar av lag-stiftningen har regeringen tagit initiativ till. Den gro-va brottsligheten utvecklas och utnyttjar nya möjlig-heter som bl.a. ny teknik erbjuder. Det är angelägetatt även rättsväsendets förmåga och möjligheter ut-vecklas i ännu större utsträckning. För det behövsäven att det regelverk som styr myndigheternas arbeteses över.Fru talman! Internationellt sett har ett välfungerande rättsväsende. Internationellt sett är Sveri-ge ett relativt tryggt land att leva i. Internationellabrottsofferundersökningar visar att har en lågnivå på grov brottslighet och att har denminsta andelen personer som känner sig otrygga t.ex.ute eller i sina bostadsområden.Men i ett land som står för jämlikhet, solidaritetoch rättstrygghet är det relativt sett bästa inte gottnog. Så länge det finns kvinnor och barn som lever iotrygghet i sina egna hem, så länge ungdomar blirånade på gatan av jämnåriga, så länge mörkhyademänniskor eller homosexuella blir utsatta för rasis-tiskt våld, så länge vittnen och målsägande blir hota-de av kriminella - för att bara nämna några aktuellabrottsområden - är det en huvuduppgift för regering-en att oförtrutet och med kraft bekämpa brott ochotrygghet i vårt land.För det krävs kunskap och sans i argumentering-en. För det krävs mod att bryta gamla vanor ochstrukturer. För det krävs vilja att se komplexiteten isåväl brottsligheten som det brottsbekämpande arbe-tet. För det krävs tydlig politisk styrning, inte minstgenom att säkerställa goda resurser och ett gott re-sursutnyttjande.Anf. 239 () replik:Fru talman! Justitieministern sade avslutningsvisatt det relativt sett bästa inte är gott nog. Jag ska inteta upp tid med att diskutera om är relativt settbäst, men det gläder mig att vi är överens om att lägeti vart fall inte är gott nog.En viktig del i det brottsförebyggande arbetet, lik-som i det brottsbeivrande arbetet, är närpolisverk-samheten. Justitieministern antydde att utvecklingeninte har varit tillräckligt bra när det gäller denna verk-samhet. Vi är alla väl medvetna om att ett viktigt skälär att resurserna inte räcker till. De närpoliser vi harfår i mycket stor utsträckning syssla med helt andrasaker.Jag ställde i mitt anförande en fråga till justitiemi-nistern. Den gällde hur analysen av behoven för poli-sen ser ut för framtiden och hur man tänker tillgodosebehoven. Något svar fick vi inte här men rimligen,eftersom det gavs löften, måsteanalysen finnas nu.Anf. 240 Justitieminister () replik:Fru talman! Antalet poliser i vid ingångenav var 16 429. Det är mindre än 300 färreän det antal som i början av 90-taletslog fast att vi behövde. Jag delar inte . Jag tror att vi behöver fler poliser. Det ärbakgrunden till utbyggnaden av utbildningen på Po-lishögskolan. Vi räknar med att ca 500 poliser kanutbildas under innevarande år. blir det flera.Det blir uppemot 800-900 . Hur många viska utbilda är beroende av kapaciteten och av hur fortvi kan bygga ut den.Under vägen bedömer vi också behovet av poli-ser, för det ändrar sig . Vissa faktorer ärkända för oss, t.ex. pensionsavgångar. Men i vilkenutsträckning poliser väljer att t.ex. byta arbete ellervara tjänstlediga för att tjänstgöra internationellt elleri annan verksamhet som vi uppmuntrar på olika sättvet vi inte. Det måste man göra mer kortsiktiga be-dömningar av. Därför är målsättningen ett ökat intag ipolisutbildning.Anf. 241 () replik:Fru talman! Först ska vi klara av ett missförståndsom jag har förstått att justitieministern har levt medett bra tag. Det var faktiskt så att i den regering somavgick 1991, och i vilken justitieministern ingick,dock utan ansvar för polisen, drev man kravetpå att det skulle fattas beslut om antalet polistjänster.Det jag gjorde var att jag avskaffade det kravet. Dockröstade socialdemokraterna mot mitt krav på att viinte längre skulle diktera uppifrån. Då hoppas jag attvi har klarat ut detta missförstånd. Om sedan någonhar återinfört det senare så är det i vart fall inte jag.Jag har en kort fråga. Jag tackar för de kommenta-rer jag fick när det gäller insikten om behovet av flerpoliser. Men hur tänker justitieministern lösa detakuta problemet? För vi har, det är jag övertygad omatt vi är överens om, ett akut problem.Anf. 242 Justitieminister () replik:Fru talman! Beslutet om 16 700 poliser fattades ibörjan av 90-talet. Det var väl då varjustitieminister om jag inte tar fel. När det gällermöjligheten att förstärka personella resurser hos poli-sen använder sig polismyndigheterna av de möjlig-heter som finns för att utnyttja annan typ av personal.Det handlar om civilanställd personal i olika typer avuppgifter. Det handlar om experter. Det handlar omatt utveckla samarbete med beredskapspolis ochfjälltjänstgörare. Man diskuterar hur man skulle kun-na utnyttja militärer i organisationen. Det pågår ettintensivt arbete på för att finnaolika sätt att stärka den polisiära organisationen medpersonell kraft av olika slag.Anf. 243 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja säga att justitieminis-tern och jag kanske är överens när det gäller hur vik-tigt det är med den brottsförebyggande verksamhetoch brottsofferverksamhet som sker på ideell basis.Men jag har varit ute och på besök och pratat medmånga, och frågan är hur länge de ställer upp, hurlänge de orkar. Vi måste ge någon form av morottillbaka för att vi ska kunna behålla denna goda kraft.Det behövs också en samordnare, och där ser jag attnärpolisen har en viktig uppgift att fylla. Vi måstevara rädda om det ideella arbete som bedrivs justinom det brottsförebyggande arbetet och brottsof-ferarbetet.Anf. 244 Justitieminister () replik:Fru talman! Jag ser också närpolisen som enmycket central aktör när det gäller det lokala brotts-förebyggande arbetet eftersom det är polisen som harmöjlighet att säkerställa att man har information omhur läget ser ut i det lokala samhället. Det gäller vil-ken typ av brott som begås, när det begås, var detbegås och ibland t.o.m. av vem det begås. Den kun-skapen behövs för att man ska kunna agera brotts-förebyggande.Men min uppfattning är att ansvaret för att sam-ordna samhällets insatser för att bekämpa och före-bygga brottslighet måste ligga hos kommunen ochdess ansvarstagare. Det får gärna ske i form av bil-dande av ett råd eller liknande där man samlar deideella krafterna, näringslivets representanter, kom-munens alla myndigheter och polisen för att gemen-samt skapa kunskapsunderlag och besluta om detfortsatta agerandet.Anf. 245 () replik:Fru talman! Jag kan instämma i det, men det be-höver ändå finnas något samlande som håller i gångdet här. Annars trappar det av i dagens samhälle. Detmåste finnas någon. Den här polisen finns inte alltidute. Jag tog i mitt anförande ett exempel från ,där man har dragit in närpolisen och använt den tillutryckningsverksamhet. Där finns inte detta. Dettycker jag är otroligt oroande. På mina frågor svararpolischefen att det inte finns några poliser att få tagpå. Vi måste ta närpoliserna till utryckningstjänsterna.Det tycker jag är synnerligen oroande.Anf. 246 Justitieminister () replik:Fru talman! Som antagligen vetfinns det skilda meningar i fråga om hur man skaorganisera arbetet på lokal nivå i de olika delarna avpolisens verksamhet. Det förs en intensiv diskussionpå olika håll. Jag vill inte bestämt ta ställning till påvilket sätt man borde fördela sina resurser t.ex. närdet gäller närpolisorganisationen i förhållande tillnågon annan organisation som i stället ska ha huvud-ansvaret för utryckningsverksamheten. Det här måstepolismyndigheterna själva komma underfund med.Vilket är det effektivaste sättet att betjäna allmänhe-tens behov?Dessutom har myndigheterna i uppdrag att motbakgrund av den kunskap vi har skaffat oss om hurman använder polisresurserna säkerställa attdessa används utifrån medborgarnas behov. Det gäl-ler både arbetstider och arbetssätt. Här pågår ett ut-vecklingsarbete, men vi har fortfarande lång väg kvaratt gå.Anf. 247 (mp) replik:Fru talman! Att är en del i omvärlden ärju ingen ny insikt, utan det har ju funnits ett samar-bete före inträde i EU. Men genom det euro-peiska samarbetet sker allting i en rasande fart. Barapå denna korta tid har polisen involverats både genomEuropol och Schengen och åklagarna genom Euro-just. Det som skulle vara bara en början har snabbtblivit något helt annat och mer ingripande.Jag är alltså bekymrad över resurserna. Hurmycket resurser ska gå till EU-samarbetet? Eftersomdet går så fort så måste det finnas tankar om detta.Jag fick information om att av verk-samheten inom går till interna-tionella aktiviteter och speciellt då till EU. Och införordförandeskapet ska 45 arbetsgrupper arbeta. Då ärmin andra fråga: Hur kommer in i det ar-betet, därför att det sker ju mycket på tjänstemanna-planet? Och eftersom det handlar om 45 arbetsgrup-per är det mycket arbete som görs där.Anf. 248 Justitieminister () replik:Fru talman! Om jag har förstått rätt så handlade den både om Justitiedeparte-mentets organisation och resursanvändning när detgäller EU-arbetet men också om rättsväsendet. Ochdet är ju två mycket skilda saker.När det gäller är det helt rättatt inför ordförandeskapet innebär det att vi i mycketstor utsträckning måste omprioritera våra resurser ochkoncentrera oss på det som Europasamarbetet och detkommande ordförandeskapet kräver.Men när det gäller rättsväsendets resursanvänd-ning så handlar det ju om att använda resurserna påett sådant sätt att man får ut det bästa resultatet. Viska ju samarbeta i , t.ex. i Europol, för atteffektivisera det svenska polisarbetet. Att avsättaresurser för att utnyttja det samarbetet ska ju leda tillatt man får ut mer för de satsade pengarna än om manavstår från det samarbetet. Det är inte fråga om enökad kostnad, utan det är fråga om ett bättre resursut-nyttjande och en större möjlighet att agera polisiärt.Och jag kan inte hålla med om att det går för fort. Jagtycker att det går för långsamt.Anf. 249 (mp) replik:Fru talman! Jag tog upp exemplet med Justitiede-partementet därför att det är ett av de departementsom har den högsta belastningen, och det säger junågonting om farten på detta område.När det gäller resursanvändningen är ju en stor delatt få uppmärksamhet för svenska idéer. Och det äringet fel i det. Men det finns också en konflikt i dettasammanhang, nämligen att få det svenska systemet attverkligen fungera ute på fältet i stället för att visa påidéer och lägga så mycket kraft där att det kan bli enkantring. Och det är det som jag är oroad för. Det ärdärför som jag ställer frågan: Hur mycket av rättsvä-sendets totala resurser är det egentligen möjligt attsatsa på detta samarbete, och i vilken takt?Anf. 250 Justitieminister () replik:Fru talman! Jag har fortfarande svårt att se hurKia väver ihop dessa två frågor. En sakär ju vad vi gör i . Och där är detingen tvekan om att vi är tvungna att satsa mycketresurser inför ordförandeskapet. Och vi har satsatäven tidigare - som kritiken gällde om jag förstod deträtt - på samarbetet inom just för att föra utvåra idéer, ställa våra krav och påverka den europeis-ka utvecklingen i en riktning som vi tycker är riktig.Och den politiken och det sättet att agera är jag be-redd att försvara. Men hur det påverkar rättsväsendetär en helt annan fråga. Det arbete som vi bedriver iJustitiedepartementet och i är ju att ut-veckla möjligheterna för vårt rättsväsende att arbetaeffektivare, att få ut mer av resultat än tidigare medinsatta kronor när det gäller att bekämpa brott. Det ärju hela syftet med det europeiska samarbetet. Hur skavi annars komma framåt när det gäller att bekämpagrov organiserad brottslighet som är gränsöverskri-dande?Anf. 251 () replik:Fru talman! I är läget mycket an-strängt, för att uttrycka sig milt. Poliserna hinner integöra det som de ska.