prot · GN0982 · 2000-03-21 00:00:00 — Jag lutar mig hellre på det synsätt som MariaLarsson gav uttryck för, alltså en bred remissomgångoch en ordentlig debatt för att se i vilken mån vi skaluta oss på lagstiftning och på parterna. Dessutomgäller det inte bara längden utan ocksåförläggningen av arbetstiden och möjligheterna att istörre utsträckning påverka.Min grundinställning är dock, som jag i mångasammanhang gett uttryck för, inte minst i debattenom : Avtal är alltid bättre än lag-stiftning. Däremot måste vi alltid lägga till, precissom själv gjorde, att ibland finnsdet, och måste det finnas, undantag från detta somhandlar t.ex. om skyddsregler eller om olika gruppersindividuella behov. Men de lösningarna ligger intebara i hur arbetstidslagstiftningen ser ut, utan detgäller också många andra olika områden inom politi-ken.Med dessa utgångspunkter vill jag ändå under-stryka att jag tror på debatten och att debatten är vik-tig. Jag hoppas att den blir bred och kan leda fram tillatt vi får en samlad syn på vad en arbetstidsförkort-ning kostar, vem som ska ta den kostnaden och vemsom ska ha inflytande över den. I grunden handlar detnämligen, tror jag, om att individerna har rätt att hastörre möjligheter att påverka också den här delen avsina liv.Anf. 10 ():Fru talman! Med tanke på att väldigt många haruttryckt betänkligheter mot just en generell arbetstids-förkortning tror jag att det är viktigt att ha en bredremissomgång, så att de här synpunkterna också fårföras fram i ett offentligt sammanhang och läggassamman i en hög för att sedan värderas. Det var minutgångspunkt när jag ställde frågan. Att kunna beaktade här svaren är ju också en styrka när man väljer vägmellan avtal och lagstiftning.De tre största fackförbunden inom LO - Kommu-nal, Metall och SIF - har redan klargjort att kortarearbetstid blir ett huvudkrav för dem i nästa stora av-talsrörelse, . De höjer också ett varningensfinger gentemot regeringen, och Väns-terpartiet när det gäller att lägga sig i avtalsförhand-lingarna och gå in med lagstiftning.Även inför en remissomgång kan vi vara ganskatrygga och även säkra på hur en del remissutlåtandenkommer att låta. Många fackförbund har redan varitute och tagit ställning. Därför tycker jag att det är braatt man sammanväger allt det här.Jag är tämligen övertygad om att många negativaoch kritiska synpunkter kommer att höjas och att mani stället ropar att det gäller att försöka lösa det härmed utgångspunkt i människan ute på verkstadsgolveteller byggnadssnickaren - han som kan bedöma dethär utifrån sin livssituation, alltså om han vill lyftalöneutrymmet som kortare arbetstid eller som högrelön. Vi vet att väldigt många har svårt att trots att dehar heltidslön klara sin familj och sin familjs försörj-ning på den. Då måste man kunna få ha det valetkvar.Kommunals avtalssekreterare säger:Lagstiftar politikerna tar de ifrån oss möjligheten attvälja mellan högre löner och kortare arbetstid.Avtal är bättre än lagstiftning, säger tar det som ett halvt löfte och tror att det utifrånremissvaren klart kommer att indikera att så tyckerflertalet.Arbetsgivarverket - företrädare för 277 statligamyndigheter med en kvarts miljon anställda - harockså varit ute i debatten. Verkets chef säger: Om en lagstiftning genomförs kom-mer det antingen att leda till kraftiga nedskärningareller till lönesänkningar till de statsanställda.Det skulle drabba verksamheter som polis, utbild-ning och rättsväsende - områden som vi alla sompolitiker säger oss värna om och vilja föra mer resur-ser till - och det kommer att få stora konsekvenserom man tillgriper lagstiftning.Jag tycker att man kan peka på att det ena efter detandra av förespråkarnas argument har fallit. De harskalats av allteftersom rapporterna haglat in undervåren. , Arbetslivsinsti-tutets rapport, och ak-tuell forskning har kommit på bordet.Jag skulle vilja gå vidare med remissförfarandetoch ställa några frågor till i anslutning till det: Hur sertidsplaneringen ut? Kan vi utesluta att frågan kring enarbetstidsförkortning över huvud taget inte kommeratt aktualiseras i samband med vårpropositionen, fördå kan väl inte remissomgången ha avslutats? Jagförutsätter att frågan hålls utanför regeringsförhand-lingarna med stödpartierna inför vårpropositionen.Men jag är, med rätta, misstänksam eftersom jag seratt regeringssamarbetet då och då kräver sitt offer.Anf. 11 ():Fru talman! Jag håller med statsrådet omatt som nation arbetar för lite. Jag håller ock-så med om att det finns väldigt många indi-vider i vårt land som arbetar alldeles för mycket ochatt detta med olika typer av stressrelaterade sjukdo-mar blir ett allt större problem. Men problemen medsmåbarnsföräldrar som får jobba för mycket är intenågot som man löser med en generell lagstiftning.Forskningen visar ganska entydigt att det utifrånaspekten att människor ska må bra är bättre med enindividanpassad arbetstidsförläggning än med engenerell arbetstidsförkortning.Jag var tidigare inne på detta med den breda de-batten och hävdar alltjämt att det är viktigt att statsrå-det , som närmast ansvarar för de här frågorna,aktivt tar del i den debatten. och Mil-jöpartiet är, som det nu är, ute och sprider sina myck-et förenklade budskap om att man ska kunna kortaarbetstiden utan att det kostar någonting.Det kommer naturligtvis att framkalla en stor be-svikelse hos många om man inte redan nu får klart försig att problemkomplexen inte är fullt så enkla. SomMaria sade finns det inte någon frilunch.I alla andra sammanhang brukar vi som ett avSveriges största problem på arbetsmarknaden peka påatt det finns så många som är ofrivilligt arbetslösa.Deras problem är att de inte kan försörja sig på endeltidslön. Om man nu överväger att göra hela svens-ka folket deltidsarbetslöst tycker jag att regeringenhar en moralisk skyldighet att redan nu försöka bidratill att klara ut begreppen så att människor lättare kanta ställning till den här frågan.Anf. 12 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig inledningsvis säga att dendebatt som vi nu har är ett bra exempel på den debattsom jag hoppas kommer att prägla , intebara i de grupper och organisationer som brukar dis-kutera arbetstidsfrågan utan kanske ännu bredare. Ensådan här debatt, tycker jag, ökar den samlade insik-ten om arbetstidens både spännvidd och betydelse förså många delar av svårt samhälle. Visst tänker jag tamycket aktiv del i den debatten.Jag tycker också att det är värt att notera att underalla år vi har diskuterat eventuella arbetstidsförkort-ningar, alla gånger vi har utrett detta har samtidigtden reala arbetstiden i sjunkit därför att män-niskor har gjort de välfärdsvalen tillba-ka. Men det är alltid, som många har påpekat, ett valmellan en löneförhöjning, en annan form av välfärds-reform och att korta sin arbetstid.Jag vill också betona att det intressanta är att förain diskussionen om stressen och om de stressrelatera-de sjukdomarna i detta. Det är ingen tvekan om attmånga av dem som får de här problemen jobbaralldeles för mycket, både tungt och under en lång tid.Det är också så att påfallande många av dem som harstressrelaterade sjukdomar jobbar men harjobb som är lågt betalt och ger litet inflytande. Stressär alltså så mycket mer än hur många timmar omdagen eller som vi arbetar. Därför tror jag att jumer debatten har breddas, desto mer tjänar hela kun-skapsnivån om arbetstidsfrågan på det.Jag vill svara , som jag tycker haren helt rätt ingång i diskussionen, att remissomgång-en kommer att vara den traditionella, tre månader.Sedan kan inte jag svara på vad olika partier kommeratt föra fram i olika förhandlingar inför budgetar.Men den här gruppens arbete ska remissbehandlasunder , fram till början av sommaren.Anf. 13 ():Fru talman! Det sista var ett bra klargörande, somjag tycker faktiskt också omöjliggör att man för-handlar om frågan innan remissomgången är klar. Jagtar det som intäkt för att man låter den frågan liggastill när det gäller att hantera vårpropositionens för-slag. Det vore att föregå någonting som har en demo-kratisk process och ordning och som man definitivtinte från politiskt håll ska störa i det läget.Det är intressant med arbetstidsfrågan. Den ärprecis så stor och vittomfattande som statsrådet be-skriver den. Men den har också ändrat inriktningunder tiden. Argumenten från förespråkarna har änd-rat inriktning. Från att ha varit en plädering för mins-kad arbetslöshet har den nu gått via ökad jämställdhettill att vara en fråga om en välfärdsreform där mycketfokuseras kring hälsofrågorna. Det här har varit na-turligt allteftersom det har kommit forskning ochrapporter som överbevisat att det kanske inte alls ärså som man hade tänkt sig att det skulle bli. Ocksånär det gäller hälsofrågorna belade Arbetslivsinstitu-tet med sin rapport att det inte finns någon forskningsom entydigt kan peka på att kortare arbetstid ocksågenererar en bättre hälsa och minskade utgifter i väl-färdssystemen.Vi har ett annat problem att hantera, och det är attvi har hamnat nedåt i OECD-ligan. Gapet har vuxit de30 vi började låna pengar i börjanav 70-talet. har bedömt attsvenskarna förlorat en femtedel av sina realinkomsterjämfört med om hade utvecklats i samma taktsom andra . Att i det läget börja disku-tera en generell arbetstidsförkortning är naturligtvisganska orimligt. menar att detbehövs en årlig tillväxt på mer än i andra länderunder en för att vi ska ta igen det som vihar tappat. Där har vi möjligheten att få människor attklara sig på sin lön så att de själva kan välja en för-kortad arbetstid därför att löneutrymmet medger det.Det valet finns inte i dag.Min förhoppning är att statsrådet fortsatt ska hatilltro till parterna på arbetsmarknaden, att de kanhitta de flexibla lösningarna som gagnar den enskildamänniskans val.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1999/2000:246 omsituationen för flyktingar från IrakAnf. 14 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder som planeras för att göra speciellaundantag från regeln om första asylland och vilkaåtgärder jag avser att vidta för att den s.k. Dublinkon-ventionen ska prövas av , FN.Enligt är vissa särskilt utsattagrupper, speciellt statsanställda assyrier, som flyr frånIrak eftersökta över hela världen och riskerar att av-rättas på plats eller kidnappas för att föras tillbaka tillIrak. I frågan framförs att detta enligt uppgift har hänti och att det uppges attdet inte går att där garantera deras säkerhet.Det finns anledning att här erinra om innehållet iett antal svar till om Dublinkonventionensom har lämnats på frågorna 1997/98:763, 853 och999 samt 1999/2000:391. I dessa har anförts bl.a.följande. innebär inte någonförpliktelse att sända en asylsökande till en stat somenligt konventionen ska pröva en ansökan. Enligtkonventionen gäller undantag från principen om vil-ket land som ska pröva en ansökan bl.a. om sökandenhar en familjemedlem som har erkänd flyktingstatusenligt i en annan medlemsstatoch vistas där. En grundläggande förutsättning frånsvensk sida för samarbetet enligt konventionen är,och måste vara, att de stater som är parter till kon-ventionen är demokratiska rättsstater som respekterarde mänskliga rättigheterna, inklusive rätten till asylsom den anges konvention angående flyk-tingars rättsliga ställning, dvs. i Genèvekonventionen.I finns bestämmelser dels om atten medlemsstat ensidigt kan bestämma att en ansökanska prövas även om en annan medlemsstat formellt äransvarig, dels om att två medlemsstater kan kommaöverens om vilken av dem som ska ta emot en sökan-de. Dessa bestämmelser används i , och inomEU, i just situationer där humanitära skäl föreligger. ISverige har och ,vilka är självständiga myndigheter, använt sig avdessa bestämmelser. En asylsökande eller flyktingsom befinner sig i t.ex. har rätt till det lan-dets skydd mot t.ex. att bli bortförd, precis som densom befinner sig i har rätt till motsvarandeskydd här.Dublinkonventionen kommer att ersättas av ettgemenskapsinstrument i enlighet med Amsterdam-fördraget. I samband därmed kommer medlemsstater-na att föra nya förhandlingar om innehållet i konven-tionen. När detta kommer att ske och vad som kan bliresultatet av dessa förhandlingar är svårt attsäga någonting om.Svaret på första fråga är attdet från svensk sida inte är aktuellt att inför omför-handlingar av innehållet i föreslåändringar eller undantag från det huvudsakliga inne-hållet i konventionen. måste sägas att densom är asylsökande eller flykting i förut-sätts få skydd av staten där.Då det gäller andra fråga villjag säga följande.FN som organisation kan inte pröva Dublinkon-ventionen. Ett enskilt ärende avgjort enligt kan dock, inte specifikt i sin egenskapav Dublinkonventionsärende utan som ett enskiltärende, bli föremål för prövning i de FN-organ somhar enskild prövorätt. Dessa FN-organ är Kommitténmot tortyr och rättigheter.Ett enskilt ärende kan också på samma sätt komma attprövas av enligt Europakonventio-nen om skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna.Anf. 15 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret, som juvar en relativt utförlig beskrivning av Dublinkonven-tionens innehåll. Men det sades inte så mycket om detsom interpellationen faktiskt handlade om, nämligenassyriernas situation och framför allt situationen fördem som varit statstjänstemän hos av honom utsetts till syndabockar för Gulfkriget.Det gäller ungefär 150 personer som egentligeninte har någon på denna jord men som genomsina stora familjer ändå är ganska skyddade i vårtland. Flera av dessa 150 söker asyl här just nu.Statsrådet säger i sitt svar bl.a. att detinte är aktuellt att från svensk sida föreslå ändringar ieller undantag från det huvudsakliga innehållet iDublinkonventionen. "måste sägas att densom är asylsökande eller flykting i förut-sätts få skydd av staten där", säger statsrådet. Menvad vet man om det egentligen?En intressant statistik i det sammanhanget kankanske vara att enligt U.S. Com-mittee for Refugees överförde 1 488 asylsökande tillandra Dublinkonventionsländer. Av dessa överfördesen klar majoritet på 1 321 personer till just Tyskland.Jag skulle vilja veta vad som har hänt med dessapersoner efter avvisningen till ? Hur följsdessa människor upp? Vem vet vart de tar vägen? Frånhänder sig hela sitt ansvar fördessa människor som ändå har sökt asyl i vårt land.Fru talman! Statsrådet har själv påvisat att varjeenskilt medlemsland eller det land som biträtt Dub-linkonventionen äger rätt att oavsett de generellareglerna om första asylland pröva ett ärende utifrånde humanitära principerna. Det är en markering av attockså har den rätten. Men hur mycket ut-nyttjas den?I praktiken visar det sig att de handläggande myn-digheterna inte tar några som helst hänsyn till denhumanitära delen utan man går bara på formalia medhänvisning till enskilda paragrafer i lagtexterna. Detmåste väl vara det ansvariga statsrådets uppgift ellerskyldighet att i humanitetens namn ingripa. Den yt-terst ansvarige måste väl ändå vara statsrådet ellerministern för det område som han eller hon har blivittilldelad att ansvara för?Statsrådet säger: "En asylsökande eller flyktingsom befinner sig i t.ex. har rätt till det lan-dets skydd mot t.ex. att bli bortförd, precis som densom befinner sig i har rätt till motsvarandeskydd här. "Men då det landet säger att man omöjligt kan för-se personen eller gruppen i fråga garanterat skydd, dåborde det med mitt sätt att se vara statsrådets skyldig-het att begära in alla handlingar och göra en särskildbedömning. Statsrådet måste ändå ha en skyldighetatt iaktta att myndigheten under ministerns fögderihanterar sakfrågorna korrekt. Det är ett ansvar sominte går att komma undan. Som jag ser det handlar detinte om ministerstyre, utan det handlar om ansvar.Jag kan exemplifiera vad jag har sagt här, men vibrukar inte tala om enskilda fall här i riksdagen.Fru talman! Eftersom Dublinöverenskommelsenär hårt kritiserad borde det ligga i den svenska rege-ringens intresse att medverka till att Förenta nationer-na, FN, ur ett humanitärt och medmänskligt intresseprövar utifrån internationelllagstiftning. Vissa av är faktiskt tveksamma till om konventionen verkligen ärbefogad utifrån just den internationella lagstiftningen.Jag anser att också den ska ar-beta för att speciella undantag från regeln förstaasylland görs när det gäller personer som flyr för sinaliv på grund av etnisk förföljelse kombinerad medförföljelse på grund av att de innehaft sådana positio-ner att de av diktatoriska härskare kan utses till syn-dabockar för förseelser som de inte har begått.Anf. 16 Statsrådet ():Fru talman! har ratificerat såväl Genè-vekonventionen som , och Dub-linkonventionen bygger på Genèvekonventionen.Tyskland är en rättsstat. Har man behov av skydd därkan vi inte förutsätta någonting annat än att man fårskydd i Tyskland.När det gäller möjligheterna att pröva en asylan-sökan i trots att ett annat land är första asyl-land omnämnde jag dem i mitt skriftliga interpella-tionssvar. Men jag kan för tydlighets skull ta framden korrekta texten i konventionens artikel 9. Där stårdet att varje medlemsstat kan, fast den inte är ansva-rig enligt kriterier som anges i denna konvention, avhumanitära skäl grundade särskilt på familje- ellerkulturskäl pröva en asylansökan på begäran av enannan medlemsstat under förutsättning att denasylsökande så önskar.Detta är en tydlig skrivning om möjligheten att taöver en asylansökan. Men jag har inga siffror - somMargareta kräver mig på - på hur ofta dettaförekommer, men det är inte så sällan som det går tillpå det här sättet.Sedan hade synpunkter på attjag skulle kunna begära in enskilda ärenden. Denmöjligheten finns inte. Vad som däremot är möjligtatt göra är att om man får en uppgift om att någontinghar hänt en person som har skickats tillbaka till sitthemland eller till ett så att säga land innan hemlandet,då kan man på olika sätt undersöka ett sådant fall.Men att man rutinmässigt skulle inhämta uppgifter ienskilda ärenden är ingen möjlig åtgärd.Anf. 17 ():Fru talman! bedöms som ett asyllandlikvärdigt med , om jag uppfattade statsrådeträtt. Men det är det som kan ifrågasättas med , att den likställer länderna. Men varjeland har ju sina regler och gör sina bedömningar närde olika asylfallen behandlas. gör sina be-dömningar, gör sina bedömningar och allade andra länderna gör sina bedömningar. Detta är detskeva i det här sammanhanget, som jag ser det.Jag förstår att bestämmelserna kan vara sådana inte kan begära in något ärende, men när någothar hänt kan man få reda på det i efterhand. Jag vetinte om det låter bra eller dåligt, men det finns i allafall en möjlighet. Då skulle jag vilja veta: På vilketsätt får man den informationen? Vem i så fall anmälerdetta? Hur får man reda på det senare när man intekunde få reda på det tidigare ifall man skulle vilja hain ett ärende i förväg, innan något fel har begåtts?Statsrådet säger ju själv att det går att göra över-enskommelser mellan konventionsländerna om hurman ska kunna agera i olika enskilda fall och beträf-fande olika grupper. Det skulle vara intressant att fåreda på lite grann hur dessa överenskommelser funge-rar, t.ex. när det gäller Tyskland.I sitt svar hänvisar statsrådet till att Dublinkon-ventionen ska ersättas av ettgemenskapsinstrument i enlighet med Amsterdam-fördraget. Vad det dokumentet kommer att innehållavet vi inte, och vi vet inte heller när det kommer attgälla. Men vi vet ändå att drabbas väldigtmånga människor av negativakonsekvenser.Dublinkonventionen har kritiserats av många in-ternationella organ - t.ex. av UNHCR, ECRE, , och andraflyktingorgan - för att den riskerar att inte leva upptill internationella åtaganden på området. Den ärutsatt för hård kritik.Dublinkonventionen finns och den har sina regler.Men humanism, mänskliga rättigheter och individu-ellt hänsynstagande måste också kunna överbrygga dereglerna.Fru talman! Jag vet att det är ett svårt och känsligtämne som jag lyfter fram här . Jag vet också attdet har blivit allt svårare att komma in i vårt land omman är flykting, även om man har ett dödshot häng-ande över sig.Det som förvånar är Dublinöverenskommelsensbrist på humanism och medmänsklighet. Det finnsinte en enda människas liv som är lik en annans. Ocheftersom människorna, assyrierna, flyr över gränsernaländerna emellan för att söka en där det even-tuellt kan finnas någon i är detta inteförvånande, utan det handlar faktiskt om överlevnad.Anf. 18 Statsrådet ():Fru talman! Det är viktigt att inse att Dublinkon-ventionen är en relativt ny konvention. Men det ärviktigt att betona att den helt och hållet bygger påGenèvekonventionen som samtliga medlemsstater iEU har ratificerat. När det gäller Dublinkonventionengörs det nu en utvärdering för att man sedan ska kun-na arbeta vidare med framtidaskepnad.Vi driver på från svensk sida för att få en positivtillämpning av . Huvudsyftetmed den är att den ska reglera vilket land som skapröva en asylansökan. Den är också avsedd att för-hindra att en asylsökande skickas från land till land.Jag tycker att det finns starka skäl att som regel till-lämpa de regler som staterna har kommit överens omoch som ligger till grund för ,som i sin tur bygger på Genèvekonventionen.Vi måste naturligtvis också inse att alla medlems-stater inte gör exakt samma bedömningar. Det är helatiden fråga om enskilda människor, om individer ochom individuella prövningar. Men det som är viktigt ivårt framtida EU-samarbete, och där vi från svensksida driver på, är en harmonisering av flyktingpoliti-ken på en hög nivå. Det är vad vi arbetade för nusenast i , och det är vad vi kommer attfortsätta att arbeta för t.ex. under vårt ordförandeskap.Jag vill bara korrigera på enpunkt. Undantag från konventionen gäller, som jagsade, enskilda fall - inte hela grupper.Sedan ställdes det en fråga om att kunna följa uppoch undersöka om människor ändå har drabbats avförföljelse. Det är sådant som kan komma till svenskamyndigheters kännedom på olika sätt. Det är derasansvar att i så fall följa upp en misstanke om att nå-gonting har hänt.Anf. 19 ():Fru talman! Statsrådet sade att det kunde kommatill myndighetens eller statsrådets kännedom att dethade hänt någonting med någon person som manhade skickat vidare. Jag ställde en fråga inledningsvisom huruvida man visste vad som hade hänt med allade personer som man hade avvisat till - ca1 300 personer. Man vet inte vad som har hänt dem.Det skulle vara intressant att veta vad som verkligenhar hänt dem efter det att de har lämnat vårt land.Finns det någon uppföljning på det?Det är någonting som förvånar mig ganska myck-et i den diskussion som förs i olika sammanhang omolika grupper som söker asyl i vårt land och som ärförföljda och utsatta på olika sätt. Det är att folkgrup-pen de assyriska kristna helt verkar ha fallit bort. Denfinns inte med när man talar om flyktingar i olikasammanhang eller i olika konventioner, osv. Attmänniskorna har det svårt i diktaturens medSaddam som enväldig härskare är ingenhemlighet. Att han på alla sätt sätter skräck i männi-skor och inte skyr några medel för att driva sin viljaigenom och bl.a. framkalla syndabockar för sina egnamisslyckanden är inte heller obekant. Att de kristnaassyrierna i den muslimska världen skulle ligga dåligttill i letande efter syndabockar förvånar inteheller.Sverige, som kallas för världens mest demokratis-ka land och världens mest jämställda land, bordeockså kunna göra något åt assyriernas utsatta situa-tion i många av världens länder - i detta fall de assy-riska f.d. statstjänstemän som har blivit syndabockar. Det tycker jag är oerhört angelä-get. Det är verkligen en insats som vi skulle kunnasatsa på här i Sverige.Anf. 20 Statsrådet ():Fru talman! Helt kort vill jag säga att jag inte harnågon annan uppfattning än närdet gäller förhållandena i . På grund av att för-hållandena är som de är där skickar varken Tysklandeller tillbaks några människor till Irak.Sedan kan vi inte förutsätta någonting annat än attTyskland är ett säkert land. har skrivit påGenèvekonventionen.