prot · GN09108 · 2000-05-12 00:00:00 — Det är där det stora bekymret ligger.Det finns utrymme att köpa vård och be-handling, men inte enbart vård och behandling.Landstingen har också fått resurser, inte bara inomDagmar utan en lång rad resurser, för att öka sinkapacitet att tillmötesgå de behov som yrkesverk-samma med sjukdomar och skador har. Därutöverkommer avsevärda resurseri form av att föras över till hälso-och sjukvården.Det finns alltså anledning för hälso- och sjukvår-den och för de övriga ansvariga, försäkringskassor,sociala myndigheter och arbetsmarknadsverk att tasitt ansvar - inte bara genom att samverka genom attsitta och tala med varandra utan också genom att tadet ekonomiska ansvaret för att sätta människan icentrum och åstadkomma det stöd för den enskildesjuke som de olika samhällsansvariga har.FINSAM var en bra start, en bra idé. FINSAMlöste en del. Men det som det nu finns lagstöd för ochsom regleringsbrevens uppdrag syftar till är ett myck-et bredare uppdrag. Och jag anser att detta bredareuppdrag skapar större möjligheter, om aktörerna tarsitt ansvar.Anf. 10 BO ():Herr talman! Det har sagts en del från riksdagenstalarstol i denna fråga. Det beror ju allra mest på attden socialdemokratiska regeringen under andra hälf-ten av 90-talet har varit lika bångstyrig mot godaidéer som den var innan IngelaThalén förra gången skilde sig fördelaktigt från sinatvå socialdemokratiska föregångare i ämbetet.Men det som gör mig lite bekymrad är att det somhar sagts från denna talarstol från , statsrådet , och som har varitfelaktigt och som gång på gång har påpekats att detvarit felaktigt nu sedan upprepadesfrån statsrådet . Hon gjorde en huvud-punkt av att utvärderingen skulle ha visat att FIN-SAM-försöken skulle ha lett till att det hade skapatsförbifiler i den meningen att den som var sjukskrivenskulle ha lättare att komma förbi den som inte var det,trots att de medicinska behoven såg likadana ut ellert.o.m. Så var det ju inte.Vi har från sida i den härkammaren till olika statsråd överlämnat, fysiskt, denskrift som utarbetades av och och där det framgår att detinte var på det sättet. Och det enda som jag ångrar iden delen, herr talman, är att jag inte även denna gångtog med mig skriften för att i ett förtvivlat försök fåsocialdemokratiska statsråd att ta del av de utvärde-ringar som rikets främsta myndigheter gör för dyrapengar.Om ville vara snäll och titta på ut-värderingen så slipper vi från socialdemokratiskasocialförsäkringsministrar än en gång höra dessamissvisande argument. De har förbryllat mig, som jagbeskrev.En annan sak som har förbryllat mig är att mantydligen inte tar något som helst intryck av att nästanalla som har arbetat med denna fråga tycker som vi iFolkpartiet och inte som de socialdemokratiska mi-nistrarna. Det är ju på det sättet att dessa verk gjordeden bedömning som jag nämnde . Alla de lands-ting och försäkringskassor som fick pröva FINSAM -det var fyra eller fem - tyckte att det var jättebra ochprotesterade vilt mot att det inte fick fort-sätta. , som jag nämndenyss, med alla partier har inför sin kongress i nästavecka konstaterat att man vill ha tillbaka möjligheterav den här typen och gärna andra också. I sin utvärde-ring och diskussion av vårdköer och vårdgaranti, somjag för egen del har en del invändningar mot, avslutarSocialstyrelsen just på den här punkten sin rapportmed tal om att det måste byggas finansieringsbroar,som man kallar det. Man kallar det inte finansiellsamordning - det är väl antagligen folkpartistisktbelastat antar jag. Men det heter numera finansie-ringsbroar i stället.Jag skulle alltså gärna vilja veta om statsrådet harnågon hypotes om hur det kommer sig att nästan allautom socialdemokratiska sjukförsäkringsministrarsom har sysslat med den här frågan är för detta ochatt det bara är de socialdemokratiska sjukförsäk-ringsministrarna - jag förmodar att det även gäller deövriga statsrådet - som är emot detta.En sak som kanske inte heller alltid har kommitfram i debatten är att vare sig vi i eller deandra partierna, tror jag, som stöder detta förslag iriksdagen vill tvinga landsting och försäkringskassoratt använda den här modellen. Det handlar om ska tillåtas och inte förbjudas av en riksdagsma-joritet i denna kammare, huvudsakligen bestående avsocialdemokrater, att få använda sig av detta.Till sist vill jag upprepa den fråga som jag avrun-dade mitt förra inlägg med, nämligen den fråga somhar att göra med vad det var i försöken som inte gickatt göra för hela landet. Det är ju självklart på detviset att om man gör försök på fem ställen så är detinte hela landet utan försök på fem ställen. De varganska olika just därför att man skulle få erfarenheter.Och sägs det gång på gång att man inte kan gene-ralisera. Känner till någon annan för-söksverksamhet som går att generalisera, eller är detbara FINSAM som inte går att generalisera?Anf. 11 Statsrådet ():Herr talman! Man kan göra dessa försök inomramen för de regleringsbrev och inom ramen för debeslut som denna riksdag har fattat beslut om. Detsom man inte kan kalkylera in är en automatisk betal-ning av en faktura att skicka över.Det finns en lång rad exempel ute i landet påsamverkan som både innehåller samverkan mellanförsäkringskassorna och hälso- och sjukvården, sominnehåller samverkan mellan försäkringskassorna,hälso- och sjukvården och kommunernas socialtjänst,men där respektive budgetar finansierar t.ex. vård ochbehandling och t.ex. de insatser som ska göras inomsocialtjänsten, där står för självasamverkanskostnaderna inom ramen för det uppdragoch de möjligheter som har, t.ex.att sitta tillsammans med läkare på en klinik ochtillsammans göra en bedömning av huruvida herrAndersson och borde få möjligheter attfå behandling. Men det är sjukvården som ska bärakostnaden för vården och behandlingen. Det fungeraralldeles utmärkt inom ramen för den lagstiftning somden här har fattat beslut om. I den mening-en är ju FINSAM-försöket, om nu Bö blirgladare av det, fullt genomförbart i hela landet inomramen för den lagstiftning som vi redan har. Vad vidärutöver har är möjligheter och utmaningar att sam-verka över hela landet inom ramen för den lagstift-ning som har fattat beslut om.Bo Könberg frågar vad det var för fel på FIN-SAM-försöket. Eftersom har vidgat möj-ligheten, kan jag inte se varför man ska uppfatta detsom något fel. Det finns en hake, och det är att lönta-garen och arbetsgivaren betalar två sorters avgifter,en landstingsskatt och en avgift i sjukförsäkringen.Att systematisera att medborgaren ska betala sin vårdoch behandling två gånger, både via avgift och viaskatten till , går an att göra inom ett be-gränsat försök, ett projekt, för att göra analyser ochför att korta köer, vilket vi gör inom ramen för Dag-mar. Så i någon mening kan man säga att löntagaren,produktionen, betalar en del av vården och behand-lingen två gånger, men mycket begränsat inom Dag-mar, där man kan se och ha kontroll över vad somhänder.Nu har landstingen möjlighet att utveckla sinverksamhet. De får mer resurser och har fått merresurser. Landstingsskatten är till för att finansieraalla medborgares hälso- och sjukvård och alla med-borgares medicinska behandling, efter den medicins-ka prövning som läkare gör. Med hjälp av de samver-kansmöjligheter som finns mellan försäkringskassoroch hälso- och sjukvården kan man tillsammans un-derlätta för att korta både köer och annat. Och där kanvi säkert göra mycket mer. FINSAM är inte svaret påBo Könbergs fråga.Anf. 12 BO ():Herr talman! Nej, kanske det. Men rätta drivkraf-ter är svaret på fråga. För att göra detsom är önskvärt för hela samhället, för de sjuka ochför kostnaderna som vi har för detta, och för att göradet bättre än det är nu så är drivkrafter ett viktigtmedel.Ingela ger nu bilden av att det som varmöjligt inom ramen för FINSAM-försöken skullevara möjligt i hela landet just nu och att Bo Könbergegentligen helt i onödan står och tjatar om detta. Menså är det ju inte. Så fort vi går utanför denna kammareoch talar med någon som sysslar med detta ute iverkligheten så har de en helt annan bild av vad somär tillåtet än den som nu ger. Och omdet inte var så, varför protesterade då alla landstingsom blev av med möjligheten att fortsätta med dettaefter 1997? Varför vill partivänner påFörsäkringskasseförbundets kongress eller i samma saksom jag, men inte som ? Har de ocksåmissuppfattat allt detta?Herr talman! Som jag nämnde i mitt första inläggså gjorde en vissomvändning av den dåvarande socialdemokratiskapolitiken genom att införa möjligheterna till Dagmar.Det var vi från mycket glada över. Och desom har fått arbeta med detta runtom i landet har varitglada.Nu är det ju som så att jag väl känner IngelaThaléns kompetens, kunskap och övertalningsförmå-ga. Jag har utsatts för den själv, bl.a. inom ramen förden stora pensionsreformen. , ta nu ochanvänd den kunskapen, kompetensen och övertal-ningsförmågan och ta med sjukvårdsministerEngqvist och boka tid hos finansministern och stats-ministern och se till att reglerna ändras.Anf. 13 Statsrådet ():Herr talman! Rätta drivkrafter - ja. Men om manlåtsas som om en finansiell överföring per automatik ilängden innebär en drivkraft för de landsting som,genom sitt uppdrag av medborgarna, har ansvaret föratt finansiera vård och behandling, låtsas som omdrivkraften är att hämta pengar ur den del av finansie-ringen som löntagaren/medborgaren avstår till sjuk-försäkringen är det enligt min uppfattningen inte denrätta drivkraften. Det kan vara en drivkraft, för manhittar en ny plånbok att systematiskt hämta pengar ur.Men det är inte den rätta drivkraften. För mig är denrätta drivkraften att var och en samhällsinstitution tarsitt ansvar.Jag är klar över, , att det behövssmörjolja i systemet för att se till att den samverkanfungerar. Den smörjoljan är jag beredd, med minpolitiska övertygelse och mitt engagemang, att se tillfinns på rätt ställe. Men den rätta drivkraften är inteatt systematiskt börja finansiera vård och behandlingfrån försäkringskassevärldens sida när det är lands-tingens uppgift, och landstingen har medborgarnaspengar för att sköta denna uppgift. Tack, herr talman!Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1999/2000:354 omEuropeiska livsmedelsmyndigheten . 14 Jordbruksminister ():Herr talman! har frågat vilka åt-gärder jag tänker vidta för att den Europeiska livsme-delsmyndigheten ska få sitt säte i om bildandet av en europeisk livsmedel-smyndighet har varit uppe för diskussion inom EUvid tidigare tillfällen men har då stupat bl.a. på finan-sieringen. Intresset för en myndighet har åter väckts ioch med de senaste årens skandaler på livsmedelsom-rådet. föreslog att en borde skapas. Så har också föreslagitsav kommissionen. Oavsett var den placeras kommerden att vara till stor hjälp i unionens arbete för att allalivsmedel som produceras i EU är säkra och att kon-sumenterna kan lita på att alla livsmedel de köper ärsäkra.EU har verkat för att de myndigheter som bildasska fördelas rättvist mellan medlemsstaterna. Sverigeoch har som nya medlemmar ingen . Den har under flera årarbetat för att få en till . tror inte att det kommer att bli någon sådanmyndighet. Frågan om en myndighet eller annat or-gan inom IT-området är emellertid ännu inte avgjord.Finland har tidigt signalerat ett starkt intresse förlivsmedelsmyndigheten. Jag vill inte gärna konkurre-ra med vår nordiska granne om livsmedelsmyndig-heten. Jag har därför givit mitt stöd för en lokaliseringtill Finland.Anf. 15 ():Herr talman! Tack för svaret, även jag med all re-spekt för jordbruksministern tycker att svaret är skä-ligen tunt. Jag kan förstå att det är tunt därför att omman räknar upp argumenten och skälen för att den härmyndigheten skulle finnas i blir slutsatsen attdriva frågan att den ska vara i vårt land.Jag hade förmånen att lyssna på på livsmedelsindustriernas årsmöte som var förganska exakt en månad sedan. Där talade MargaretaWinberg om vikten av att återställa förtroendet försäkra livsmedel och säker mat. Hon gav ett väl moti-verat och väl förtjänt beröm till vårt eget livsme-delsverk i . Hon sade att ska vara ettföregångsland när det gäller frågan om säker mat ochbra livsmedel. Det var efter att ha lyssnat på Marga-reta som jag skrev den här interpellationenom att myndigheten naturligtvis borde förläggas tillvårt land.Sverige har verkligen goda förutsättningar för attvara värd för en sådan myndighet, eller en institutionkanske är bättre för myndighet leder egentligen tan-ken lite fel. Det ska inte vara en myndighetsroll.Vår egen livsmedelsindustri i som ärmycket omfattande och duktig stöttar verklingentanken att vi skulle förlägga den hit. Olika institutio-ner som håller med mat och livsmedel i harverkligen uttalat sitt stöd som i sin tur har fått ett stödfrån motsvarande institutioner i , vilket ärintressant. Danska intressen stöttar att vi skulle ståvärd för detta.Med andra ord: Det finns verkligt många goda ar-gument för att vi borde verka för att få den hit.Nu skriver i sitt svar:"Oavsett var den placeras kommer den att vara tillstor hjälp i unionens arbete för att alla livsmedel somproduceras i EU är säkra och att konsumenterna kanlita på att alla livsmedel de köper är säkra." Det är ioch för sig riktigt. Oavsett var den placeras tror jagatt den kommer att göra ett fint jobb. Men frågan ärvar det är bäst. Jag tror för min del att det vore allrabäst om den placerades här.Min slutliga fråga till blir:Håller inte med om att Sverigeskulle vara, och kommer att vara om vi lyckas, detbästa av värdländer för denna institution?Anf. 16 Jordbruksminister ():Herr talman! Det är väldigt härligt att höra stå och tala om som det bästa avländer. Det är inte så ofta som ni moderater brukarframställa vårt land på det viset, men jag kan verligenhålla med om det. På livsmedelsområdet finns det,genom vetenskapliga undersökningar och annat, enväldigt god grund för att säga så. Våra svenska bön-der och vår livsmedelsindustri och alla led i dennakedja är mycket bra och säkra. Det gör att jag brukarsäga, och jag tycker att jag har fog för det också, attvi har världens bästa livsmedel i . Då skulledet, precis som säger, leda till att viska be att få denna nya institution. är det emeller-tid så att det inte bara är på livsmedelsområdet som viär duktiga. Vi är duktiga på annat, inte minst på IT.Det är också en annan institution som vi diskute-rar, och det gäller jämställdhet. Där är vi också bäst ivärlden. Vi ska vara väldigt stolta över att vi harmånga möjligheter därför att vi är bra.Då har vi gjort den bedömningen - och vi harockså diskuterat detta med - att vi i dennafråga stöttar , som också är ett utomordentligtbra land när det gäller att producera livsmedel, detska vi inte förglömma. ska i första hand för-söka få till stånd ett IT-organ av något slag. Vi vetinte hur det går. Det är inte avgjort ännu, men till dendag det avgörs håller vi på den här inbördes ordning-en mellan oss och Finland.Anf. 17 ():Herr talman! Jag tycker faktiskt inte att det är sär-skilt konstigt att jag framhåller svenskt jordbruk ochsvensk livsmedelsproduktion. Det gör jag därför att vifaktiskt ofta är osams och inte har samma åsikt omvikten av att slå vakt om svenskt jordbruk och svensklivsmedelsproduktion - denna viktiga koppling somdet finns mellan primärproduktionen och livsme-delsproduktionen. Vi upprepar ständigt behovet av attslå vakt om båda de näringarna tillsammans.Sedan säger i sitt svar att CarlG inte tror att det kommer att bli någon . Det är jag förvisso inte ensam om att intetro. Det har sagts från denna talarstol, och det harsagts av flera framträdande från regeringshåll att detfår betraktas som "kört", som det heter, att det blirnågon över huvud taget. För resten:Varför ska det över huvud taget finnas behov av enIT-myndighet? Om det är någon fråga som är själv-gående i vårt land, i och i världen i övrigt ärdet just IT-frågorna. De behöver vi politiker förvissointe lägga oss i vare sig genom någon myndighet ellergenom några andra institutioner, utan de är verkligensjälvgående.Jag menar alltså att vi har underlag för att påstå attdet inte blir någon . Därför är min frågafortfarande obesvarad. Hur kan det komma sig från början inte drev frågan med de argumentsom själv räknar upp för att Sve-rige skulle vara ett lämpligt värdland för denna myn-dighet? Frågan är ju ännu inte avgjord.När jag nu hör själv hålla medom att är värdigt, och har kanske de bästaresurserna och den bästa kompetensen av alla för attvara värd för detta så undrar jag varför vi då inte drarslutsatsen att vi ska jobba för vårt eget land för engångs skull.Anf. 18 Jordbruksminister ():Herr talman! Det där sista förstod jag inte. Skullevi inte jobba för vårt land i andra sammanhang? Detär klart att vi gör!Men det är också så att EU-medlemskapet för-pliktigar. Det gäller att se helheten - att se alla län-ders behov. Då måste man också ibland se till att göraöverenskommelser som i just det specifika fallet, justdå, gagnar - i det här fallet - . Det är en sådandiskussion som vi har fört med Finland.Vi har inga olika meningar, och det är jag väldigtglad för, när det gäller kompetens på det härområdet. Vi är duktiga på detta, och skullemycket väl kunna vara värdland för en sådan härmyndighet. är nästan unikt i sittslag med sin kompetens osv. Livsmedelsindustrin ochprimärproduktionen är också utomordentlig i Sverige.Vi skulle alltså mycket väl klara detta, precis som jagär övertygad om att vi på samma utomordentliga sättskulle klara en eller en myndighet förjämställdhet.Här står vi nu - när EU står i begrepp att fatta be-slut om olika typer av institutioner. Vi kan tyvärr intefå alla tre, och därför har vi pratat med ochfört en diskussion. Den finske jordbruksministern hartagit upp detta på jordbruksministerrådet vid två till-fällen. Han har där fått mitt stöd, eftersom vi har gjortdenna uppgörelse. Jag tycker nog att man ska hållasådana ingångna uppgörelser. I längden gagnar detockså vårt land.Anf. 19 ():Herr talman! Jag skulle bara kort vilja avslutamed att säga: säger nu att Sverigemycket väl skulle kunna stå värd för en sådan myn-dighet. Vi har en ny situation där vi ganska säkert,eller säkert, vet att någon blir det inte.Då uppstår ett nytt läge, och då tycker jag att vi skullekunna vara överens om att, i och för sig kanske pas-sivt, säga: Vi är också beredda att stå värd för enlivsmedelsmyndighet.Anf. 20 Jordbruksminister ():Herr talman! Vi vet ännu inte om det blir en eller ej. Så länge den frågan inte är av-gjord ska vi inte spekulera i vad vi kan göra i stället.För övrigt tycker jag att det är rätt ohederlighet atti det läget frångå en uppgörelse som vi faktiskt hargjort med . Det stöd som jag har givit på mi-nisterrådsmötet till min finske kollega står fast.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1999/2000:403 omsvensk binäringAnf. 21 Jordbruksminister ():Herr talman! har frågat vilka åt-gärder jag planerar att vidta i syfte att återupprättasvensk biodling till den nivå som är nödvändig för attjordbrukets och naturens behov ska kunna tillgodosessamt vilka åtgärder som jag avser vidta för att gällan-de lagar för bitillsyn och bisjukdomsbekämpningbättre ska efterlevas framöver.Inledningsvis vill jag framhålla att biodlingensframgångar är beroende av ett flertal faktorer, därvarroakvalstret endast är en. Statens jordbruksverkhar ett uppdrag att redovisa förutsättningarna förbiodlingsnäringen i . Med utgångspunkt frånjordbruks- och livsmedelssektorn i sin helhet skabiodlingens tillbakagång analyseras liksom dess lön-samhet, konkurrenskraft och utvecklingsmöjligheter.Biodlingens betydelse för landskapsutvecklingen ochför tillskapande av ett långsiktigt och ekonomisktbärkraftigt jordbruk ska också vägas in och bedömas.I detta sammanhang ingår naturligtvis frågor som denminskade oljeväxtodlingen i landet.Frågan om hur och på vilket sätt varroakvalstretska bekämpas har diskuterats fortlöpande genomåren. , som ansvarar för bekämpning-en av bisjukdomar, har alltsedan år 1987 tvingatskonstatera att kvalstret inte går att utrota. Strateginhar i stället varit att förhindra spridning genom flytt-ningsrestriktioner m.m. För att de samhällen somtrots förebyggande åtgärder har smittats ska kunnafortleva bekämpas kvalstren med hjälp av kemiskaoch alternativa metoder. De åtgärder som vidtagitshar hållit utbredningen av varroa tillbaka, men sjuk-domen är ändå under spridning i . Fortsattainsatser för forsknings- och utvecklingsarbete vadgäller bekämpning av varroa behövs därför. Jag vill idet sammanhanget påminna om det EG-program somsyftar till att stödja biodlingen inom gemenskapen.Sverige har i det nationella program som tagits framprioriterat medfinansiering av projekt rörande bl.a.utveckling av mer effektiva och mindre arbetskrävan-de ekologiska metoder för bekämpande av varroasamt strategisk avelsverksamhet i syfte att få framvarroatoleranta bin. I den analys av biodlingsnäringensom arbetar medingår också konsekvenserna av varraoakvalstretsspridning i landet gällande lagar för bitillsyn ochbisjukdomsbekämpning m.m. Vidare kommer att överlämna en rapport till par-lamentet och ministerrådet om tillämpningen av EG-programmet. Denna rapport kan förväntas ge ossytterligare kunskap om situationen för binäringeninom EU, särskilt vad gäller åtgärder för att bekämpavarroakvalstret.Anf. 22 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret på interpel-lationen om svensk binäring och honungsproduktion ikris.Jordbruksministern hänvisar i svaret främst tillvad som utreds och studeras inomJordbruksverket i frågan, och även till kommande åtgärder. Det räcker inte!Herr talman! står stora delar av densvenska naturen i tidig försommarblomning. För allasom har förmåga att se och känna det under som förnärvarande sker omkring oss ute i naturens verklighetär det inte utan att det skulle vara väldigt trevligt attkunna få tala positivt om blommor, bin och den verk-lighet som omger oss, och den betydelse som dettahar både för naturen och för produktionen.Dessvärre måste jag med viss bestörtning tala omden kris som svensk binäring befinner sig i, och deproblem som detta skapar.I början av 1980-talet fanns ca 19 600 biodlare iSverige. har antalet bisamhäl-len sjunkit från över 160 000 till 70 000, som handhasav ca 11 500 biodlare.En av orsakerna kan antas vara varroakvalstretsintåg i då kvalstret genom,av allt att döma, smuggling importerades hit. Myn-digheterna gav tidigt upp i kampen mot kvalstret.Man talade om att det var omöjligt att förhindra ut-bredningen med kända metoder som använts i kam-pen mot andra bisjukdomar, och att varroan snabbtbedömdes sprida sig över landet.Nu, , kan dock konstateras attspridningen trots allt inte gick så snabbt som man dåbedömde. Mot bakgrund av detta finns stark anled-ning att med eftertanke analysera vilka åtgärder somhar vidtagits i syfte att utrota kvalstret.Jag konstaterar med stort beklagande att det ärförsta gången som svenska myndigheter har gett upp ikampen mot en smittsam husdjurssjukdom.Under flera år har inte tillsynen av bitillsynsmänöverallt fungerat som avsett. De åtgärder som skulleha vidtagits har försummats. slås dessutom larmom att det finns för få bin i för att klara polli-neringsbehovet som jordbruket, trädgårdsnäringenoch naturen i övrigt har.En annan för binäringen oroande utveckling ärden nu snabbt minskande oljeväxtodlingen i landet. Iår har odlingen sjunkit till från att 1990ha varit uppe i . Detta är väldigt oro-ande.Rapsen blommar huvudsakligen under försom-martid, och det är då som naturen ger den mesta nek-taren. De allt färre rapsfälten kommer långsiktigt attdrabba binäringen hårt. Det är en extra belastning nunär binäringen är så svag. Vi vet ju att av denvilda också behöver pollineras för att allt skalyckas.Jordbruksministerns svar innebär tyvärr inga nyagrepp, och jag saknar det. Hänvisningarna till och är inte hellerövertygande. Vi vet ju att det som skett under de tiosenaste åren från den sidan har varit undermåligt.