prot · GN0963 · 2000-02-09 00:00:00 — Snarare handlar det omatt förminska alliansfriheten till att enbart handla omatt inte ingår i en överenskommelse om öm-sesidiga försvarsförpliktelser med andra nationer.Tyvärr har den nya svenska utrikespolitiken ocksåinslag av undfallenhet mot stormakter. Den svenskaalliansfriheten och neutralitetspolitiken har aldriginneburit att har avstått från att protesteratydligt. har aldrig varit likgiltigt inför för-tryck, inför krig och inför orättvisor i namn av neut-raliteten - tvärtom. Det är bara somförtalar den svenska neutralitetspolitiken genom attpåstå något sådant. Men när Nato med i spetsenutan folkrättsligt stöd eller FN-mandat påbörjatbombningarna mot mumlade regeringenoch talade om att det inte fanns något entydigt stöd ifolkrätten för dessa militära attacker mot civilbefolk-ningen, men man uttryckte förståelse för dem. Ettsådant ställningstagande hade inte varit möjligt för 15år sedan.Marianne frågade vad Vänsterpartietsalternativ var. Vi tycker det för väldigt långt om manaccepterar att ett antal stater, en militär allians eller ensupermakt tar sig rätten att använda våld i en natio-nell konflikt. Tycker att det ärrimligt att vi nu förespråkar en militär intervention iRyssland, som faktiskt håller på att kriga på sammanesliga och skändliga sätt som gjorde iKosovo? Är det rimligt att svenska soldater skulle hadeltagit? Det borde vara en naturlig följd av MarianneAnderssons resonemang. Skulle ha förespråkat att en svensk militärkontingent skulle ha skickats för att delta i attackernamot ?Jag är glad över de klara ställningstaganden somdeklarationen innehåller vad det gäller Rysslandsöverfall på befolkningen i . Jag hoppas attdet också leder till handling. Särskilt vill jag framhä-va det olämpliga i att militärt samöva med en stat sombedriver ett utrotningskrig.Indignationen har varit stor över att högerpopu-listen har varit med och bildat regering iÖsterrike. Det finns få som kan säga med sammasjälvklarhet att de tillhör största politis-ka fiender som jag kan göra. står t.ex. förförbudet av i som en del.Det är naturligtvis en skam och en mörkrets dag iEuropa när hans främlingsfientliga parti tar del avregeringsmakten.Men när EU börjar uttala sig om regeringsbild-ningen i ett enskilt land går man väldigt långt. Densvenska regeringen avbryter kontakter med Österrikepå ministernivå och slår därmed ett ganska svårslagetrekord i ogenomtänkt handlande. Menar regeringenatt EU ska lägga sig i regeringsbildningen i ett enskiltland? Menar man allvar med att man inte ska ha någ-ra kontakter med på ministernivå bordeockså det rimliga förhållningssättet vara att man ifrå-gasätter den utbildning av österrikiska stridspilotersom försiggår i eller det samarbete som syftartill att sälja JAS till . fårinte skaka hand med sin österrikiske försvarsminis-terkollega, men sälja JAS går bra.När kommenterade eget ansvar och regeringens eget ansvar förrasismens utbredning sade han att det till viss delberodde på att tagit emot för många invandra-re. Men det är vi, sade han, på väg att rätta till.Det är en ny strategi som heter duga mot höger-populisterna, må jag säga. Man slår högerpopulismenpå fingrarna genom att göra som de vill.Också regeringens helomvändning när det gällerTurkiets status som kandidatland till EU är ett exem-pel på att enhetligheten inom EU väger tyngre änregeringens egen politik. Så sent som i novemberansåg regeringen inte att var värdigt att tasupp i kandidatkretsen, men på en månad skedde tyd-ligen så avgörande förändringar i politik attdet som tidigare hade varit felaktigt plötsligt blev rätt.Ja, politiken ska förändras i takt med verkligheten.Men regeringen har misslyckats med att tala om vadsom har gjort svensk neutralitetspolitik omodern,varför det nu är okej med brott mot folkrätten, påvilket sätt EU har att göra med regeringsbildningen iett medlemsland efter ett demokratiskt val, vilka storaförbättringar den förtryckta minoriteten i harerhållit eller varför Ny demokratis flyktingpolitik varfel 1991 men rätt . Man måste ha en konsekvensoch en linje i utrikespolitiken, och tyvärr saknas detmånga gånger.Anf. 35 () re-plik:Herr talman! I stället för att redovisa alternativ gårLars till motangrepp och frågar hur vi ska han-tera frågan om . Det är naturligtvis i och försig en berättigad fråga. Men vad ville Vänsterpartietatt man skulle ha gjort i Kosovo i det läge som var?Vi kan räkna upp massor av misstag som skedde påvägen fram till Natoaktionen; visst kan vi göra det.Jag stod på och taladeom Kosovo år innan detta hände. Vi kunde förutsehur det skulle bli, och världssamfundet gjorde ingen-ting. Vi kan vara oerhört starkt kritiska mot den pro-cessen och den utvecklingen, och mot oviljan att medkraft ta tag i de problem som fanns i Kosovo.Sedan blev det som det blev. Då kunde, som jagser det, världen inte stillasittande titta på när denetniska rensningen bara ökade och ökade i Kosovo.Därför måste man göra någonting.Anf. 36 () replik:Herr talman! Våldsanvändning i konflikter skaalltid vara den allra sista utvägen. Jag menar att freds-förhandlingarna i inte fördes på ett seri-öst sätt för att undvika den sista utvägen. Det är ocksåså att FN-systemet dels inte tog sitt ansvar, dels i ettavgörande läge helt ställdes åt sidan. Den etniskarensningen i Kosovo fördubblades eller tredubbladesefter Natos angrepp.Principiellt leder det väldigt långt om man accep-terar att en superstat eller en militär allians självttolkar när våld får användas - när militär makt skaanvändas - utan att höra världssamfundet. Därför ärmina frågor fullt berättigade. Vilka principer för detmot i världsgemenskapen? Vad anser att vi ska göra med ? Tycker att vi skulle ha sänt svenska bomb-plan till ?Anf. 37 () re-plik:Herr talman! Jag håller verkligen med om att våldär den sista utvägen när det gäller att hantera sådanahär konflikter. Som jag sade tidigare begicks massorav fel under vägen, men vi kan inte göra någonting åtdem i efterhand. Detta må bli en lärdom.När det gäller är läget tyvärr så att detär svårare med en stor makt som . Vi vet det.Vi befinner oss i en utveckling när det gäller folkrät-ten. Den väg som man måste gå som jag ser det är attdet som hände i Kosovo måste vara ett undantag. Därär vi helt överens. Men vi måste ha en utveckling därvi ser att det är mer accepterat att ingripa i ett land, attingripa i förebyggande syfte.Jag tror att alla i den här kammaren är väldigtöverens om att vi måste göra på det sättet. Vi har intekommit dithän . Det är många svårigheter, ochdet finns många svagheter i den här processen. Mendet är ändå den vägen vi måste gå. Till slut kan detändå vara så att våld måste tillgripas.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag välkomnar uppfattning att det här måste vara ett beklagligtundantag. Frågan är: Hur förändrar vi det internatio-nella rättssystemet? Hur förändrar vi Förenta natio-nerna? Gör vi det genom att starka stater tar sig rättenatt sätta sig över de regler som gäller internationellt?Eller gör vi det genom ett tålmodigt och svårt för-handlingsarbete helt i linje med det som sade i sitt anförande?Ett förändringsarbete är helt nödvändigt. Det gäl-ler inte bara vetorätten i säkerhetsrådet utan framförallt handlar det om att få en internationell rättsordningsom kan hantera konflikter som var oerhört ovanliganär bildades. Det arbetet är jagberedd att tillsammans med driva på. Men jag kan aldrig acceptera att enmilitär allians får tolka när våldsanvändning är riktigoch göra det utifrån sina egna säkerhetspolitiska be-dömningar.Anf. 39 () replik:Herr talman! Jag tycker att gör det väl-digt lätt för sig när han förskjuter fokus beträffandeFrihetspartiet i regeringsbildning så att deti stället handlar om krigsmaterielexport, eventuellsådan, från . Jag vill ha klarhet i var Vänster-partiet står i den här frågan.Jag ser i ett citat från att Vänster-partiets ledamot säger att det österri-kiska folket har gjort ett val som inte gillas när detgäller . Men när nu alla människor säger att deinte vill finna sig i det här underkänner man ju detösterrikiska folkets rätt att välja sina partier självt.Är det en gängse uppfattning att man kan hänvisatill den regeringsbildning som har skett och skyllaresultatet på det österrikiska folket?Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag tycker att citatär alldeles utmärkt. Det är nämligen så att vi skabekämpa alla främlingsfientliga, rasistiska, högerpo-pulistiska tendenser i såväl som utomlands,men vi ska göra det i en öppen debatt. Och vi ska inteutesluta möjligheten att det finns ett antal människorsom vill rösta på ett parti som står för dessa förhatligaåsikter. I har vi haft ett sådant parti, somdessutom var ett stödparti åt en borgerlig regering. Vihar haft ett parti som har gått i de grumliga träskmar-kerna av rasism och främlingsfientlighet.Jag försökte bekämpa dem på gator och torg. Jagförsökte bekämpa dem genom artiklar. Jag är säker påatt gjorde samma sak. Men inte skavi underkänna de människor som efter en demokra-tisk process väljer ett alternativ i ett demokratisktland.Anf. 41 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är fel att skylla etthelt folk för den regeringsbildning som sker iÖsterrike och som är oönskad av ett flertal regeringar.I stället anser jag att skulden ligger hos det konserva-tiva partiet, som har tagit in i regerings-bildningen. Det torde inte vara omöjligt att bilda enminoritetsregering i heller. Man kundeockså ha fortsatt ansträngningarna tillsammans medSocialdemokraterna. De konservativa, och modera-terna här, väljer att skylla på socialdemokraterna föratt man inte nådde ända fram. Men det är trots allt detkonservativa partiet som har sett till att har kommit i regeringsställning - inte det öster-rikiska folket. De fick , och det är väldigt illa-varslande. Men det är ingen majoritet som ensam bärtill regering.Anf. 42 () replik:Herr talman! Vi skyller definitivt inte Haidersframgångar på ett helt folk. Och det finns säkert ettstort ansvar för det konservativa , liksom förSocialdemokraterna i - särskilt med tankepå den korrupta samregim som har funnits under ettantal år och som har gjort det omöjligt att hitta alter-nativ i politiken. Det har varit ett val utan egentligtval. Människor får rösta men inte välja. Det är klartatt sådden är tydlig, och skörden blir därefter. Menvad ni attackerar är skörden och inte sådden.Likadant är det med den politik som socialdemo-krater står för. Det gäller t.ex. , som höll ett av de mer främlingsfient-liga tal som hållits av en nordisk statsminister någon-sin. Ni vill på det här sättet säga: Vi är minsann emotrasism - tillsammans med ,som går det danska främlingsfientliga tillmötes genom sitt agerande.Jag tycker att det är viktigt att skilja på såddenoch skörden. Bekämpa sådden så får vi en annanskörd.Anf. 43 ():Herr talman! Vi lever i en omvälvande tid i börjanav det nya millenniet. Det internationella samarbetetutvecklas, och världen blir alltmer globaliserad. Län-der och världsdelar blir alltmer inflätade i ett globaltsamhälle och en global ekonomi. Den här utveckling-en är positiv på många sätt, men den innebär ocksåuppenbara risker.Sveriges roll i har starkt förändrats sedankommunismens fall för lite mer än ett decenniumsedan. Vi har större möjligheter än kanske nå-gonsin tidigare att medverka till att binda sammanhela i ett fungerande samarbete. Vår utgångs-punkt och tradition som ett alliansfritt land med starktinternationellt engagemang för frihandel och solida-ritet med tredje världen ger oss särskilda möjligheteratt nå framgång i det här arbetet.En annan stark utgångspunkt i detta arbete är denbakgrund vi har i det nordiska samarbetet. Jag note-rade särskilt att också utrikesministern, som hargått, betonade det nordiska perspektivet och Östersjö-samarbetet i dagens regeringsdeklaration. Det nordis-ka samarbetet är och förblir enligt Centerpartietsuppfattning en stor tillgång och en viktig del i Sveri-ges internationella arbete. Värderingar och principersom fri rörlighet, decentralisering, öppenhet och of-fentlighet är nyckelord som förtjänar en vidare sprid-ning.En starkare nordlig dimension har också tillförtsEU-samarbetet genom och med-lemskap. Ett fördjupat samarbete inom Barentsregio-nen har kunnat påbörjas, och det är mycket viktigt attdet kan komma vidare.Herr talman! En stor fråga för framtiden är vilkenfortsatt roll vårt land ska ha i det europeiska samar-betet. Jag tänker i mitt fortsatta inlägg koncentreramig på hur vi nu hanterar den fråga som utgör någotav ett vägval i fråga om hur samarbete iEuropa ska utvecklas. Det handlar om ochEMU.En knapp majoritet av de svenska väljarna röstade1994 för att skulle bli medlem i Europeiskaunionen. Detta innebar emellertid inget folkligt klar-tecken för att vårt land ska reduceras till något somskulle kunna bli en nordlig delstat i en framväxandefederal stat, ett förenta stater.I dag går utvecklingen inom EU i tydlig federalis-tisk riktning. Senaste exemplet är väl agerandet iÖsterrikefrågan, oavsett vad man tycker om det i sak.Där har utvecklat Centerpartietsståndpunkt. Den här utvecklingen förnekas ofta av demest pådrivande unionsförespråkarna. Det gör manav taktiska skäl. Man försöker dölja det för folket. Desom vill utveckla unionen i federalistisk riktning vetnaturligtvis att medborgarna i är rätt motsträ-viga, för att uttrycka det försiktigt, när det gäller attge upp den nationella självständigheten.Vi måste sätta in EMU-frågan i det här samman-hanget. För den som arbetar för decentralisering,förstärkt demokrati och lokalt inflytande mot storska-lighet och centralisering finns det naturligtvis väldigtmånga invändningar mot EMU. Att oåterkalleligt geupp den egna valutan och centralisera makten överpenningpolitiken till ett antal politiskt opåverkbarabankdirektörer i får väldigt långtgåendekonsekvenser. Kommande steg på den federalistiskavägen blir naturligtvis samordning av skattepolitiken,arbetsmarknadspolitiken, regionalpolitiken och iförlängningen kanske hela den ekonomiska politiken.Det är viktigt att vi försöker se igenom det här; attfederalismen ofta utvecklas stegvis enligt salamime-toden - en skiva i taget.Herr talman! står en ny regeringskonferens fördörren, där syftet är att, som det heter, effektiviserasamarbetet genom institutionella förändringar. Vi vetredan nu från exempelvis kommissionsordförandenRomano Prodis sida att tanken är att öka de störremedlemsländernas inflytande på de mindres bekost-nad, att i hög grad avskaffa de enskilda medlemslän-dernas vetorätt. Ingen som lyssnar på vad den mäkti-ge säger kan tvivla på att han försöker påskyn-da skapandet av en europeisk motsvarighet till USA.En annan påtaglig tendens i federalistisk riktningär att EU:s gränser mot den övriga omvärlden byggsallt högre när nu har inordnats i . Önskar vi verkligen denna typ av utveck-ling?Vi måste få en bred och ärlig diskussion blandallmänheten om vilket samarbete i vi önskaratt ska delta i. Anser vi att ska sam-arbeta i och världen som aktiv, självständigoch stark stat även i fortsättningen, eller anser vi attdet är bättre att vårt land ingår i en alltmer överstatligunion, där medlemsländerna alltmer liknar delstaternai förenta stater?Svaret på denna nyckelfråga är enligt min meningavgörande för hur vi ser på EMU och euron. Men detfinns rätt många som vill skymma den grundläggandefrågan med teknikaliteter, detaljer och sådant som attdet är enklare att växla pengar.För min del är jag som centerpartist och decentra-list motståndare till centralisering och en allt störreöverstatlighet. Mångfalden i är, som jag serdet, en tillgång. Att pressa på de europeiska folken enenda likartad mall från ovan skapar lätt nya spänning-ar. Samarbetet måste växa underifrån mellan folkenoch nationerna.Sverige ska självklart ha ett nära samarbete medövriga och världen i övrigt som en självstän-dig stat. Som självständig stat med egen röst på deninternationella arenan kan vårt land agera brobyggareoch medlare. Jag är exempelvis övertygad om attSverige kan göra en större insats för att utvecklasamarbetet med länderna i omvi inte avhänder oss vår egen valuta.Min vision är att , gärna tillsammans medNorge och , kan bli ett , ettland som samarbetar nära med den stora grannen isöder utan att för den skull ge upp sitt eget självbe-stämmande.Trots att till stora delar har språk ochkultur gemensamt med och är handelsmässigtlångt mer beroende av stormakten i söder än vi är avövriga EU ser inte kanadensarna några fördelar medatt ge upp den egna valutan eller att ansöka om inträ-de i . I stället utvecklar och helatiden ett allt närmare mellanstatligt samarbete.Jag vill gärna avsluta med att uppmana alla partieroch kolleger här i kammaren att lyfta debatten omSveriges roll i på ett förutsättningslöst sätt.Låt oss, oberoende av vilken grundläggande syn vihar på hur bör delta i det europeiska samhäl-let, medverka till att ställa de viktiga frågorna förframtiden. Utvecklingen bliravgörande för om vårt land kommer att kunna agerastarkt och självständigt i det internationella samarbe-tet eller om vi bara ska fungera som en anpassad rösti EU-kören.Anf. 44 ():Herr talman! Kan vi i början av det nya årtusendetenas om ett gemensamt och symboliskt nytt initiativpå området för mänskliga rättigheter? Jag anser att enlämplig fråga för ett sådant initiativ vore att sättastopp för diskrimineringen av kvinnor.Alla människors lika värde, oberoende av kön, rasbakgrund eller sexuell läggning, är för de flesta av ossen självklarhet. Ändå utsätts kvinnor världen över försvår diskriminering. Många brott mot de mänskligarättigheterna är könsspecifika. Kvinnor och flickornekas rätten till utbildning och arbete. I vissa ländernekas kvinnor rösträtt eller rätten att delta i det of-fentliga livet. Våldtäkt har blivit ett vanligt vapen iväpnade konflikter för att förödmjuka och torterafienden. Tusentals unga flickor könsstympas varjedag. Handel med kvinnor har blivit en internationelltorganiserad affärsverksamhet. Kvinnor över helavärlden utsätts för grovt våld i hemmet.Efter FN:s förklaring om de mänskliga rättighe-terna har det kommit många internationella förkla-ringar om kvinnors rättigheter. Ungefär 160 länderhar undertecknat konventionen om avskaffande av allslags diskriminering av kvinnor. Men ändå har sådanadeklarationer ofta inte genomförts. Det gäller ocksåden deklaration och det handlingsprogram som un-dertecknades vid den fjärde världskvinnokonferenseni . I vissa delar av världen har kvinnor-nas situation förbättrats avsevärt, men miljontalskvinnor diskrimineras och utnyttjas fortfarande. EUhar här ett stort ansvar för att främja kvinnors rättig-heter, inte minst för att försöka se till att alla länderinte bara ratificerar utan också genomför de viktigadeklarationerna för mänskliga rättigheter.Det internationella samfundet inklusive FN, EUoch andra regionala organisationer har ett klart ansvaratt uppmana regeringar att vidta omedelbara åtgärdermot våld och diskriminering som riktar sig mot kvin-nor. företräder 350 miljoner invå-nare i demokratiska länder, och vad EU beslutar idetta avseende är mycket betydelsefullt. Det kan fåväldigt stort inflytande på regeringar som underlåteratt respektera de grundläggande mänskliga rättighe-terna.Många av hindren för kvinnors rättigheter berorpå samhället eller på traditioner och religiösa uppfatt-ningar. Detta gör det visserligen svårare för det inter-nationella samfundet att vidta åtgärder för att ändradessa orättvisor, men det får inte bli en orsak till attförbli passiv. Och detta gäller särskilt beträffandekvinnovåldet.Världsorganisationen mot tortyr kom meden rapport som antyder hur omfattande kvinnovåldetär, och denna rapport bör följas upp med närmareundersökningar. Vi behöver mer detaljerade uppgifterom hur diskrimineringen nu går till i olika länder ochvärldsdelar. När EU tar fram nya initiativ på dettaområde måste man ta lärdom av det arbete som redanlagts ned av medlemsstaterna, internationella organi-sationer, t.ex. Unifem, och frivilligorganisationer påområdet för mänskliga rättigheter.De allra flesta länder har antagit lagstiftning somgör kvinnor och män lika inför lagen och som skyd-dar mot våld. Ändå missar dessa lagar ofta problemetmed våld i hemmet. Många länder, faktiskt ocksånågra europeiska, saknar lagstiftning mot våld ihemmet när det gäller t.ex. misshandel, våldtäkt ochtvångsäktenskap. Men det allra största problemet medlagstiftningen är den totala bristen på vilja att tillämpade lagar som ändå gäller i många länder världen över.Det i sin tur legitimerar ju olika typer av våld motkvinnor. Länderna uppfyller inte heller sina interna-tionella förpliktelser, eftersom allt våld mot kvinnorär ett klart brott mot förklaringen om de mänskligarättigheterna och förklaringen om avskaffande avvåld mot kvinnor. Här har EU ett enastående tillfällegenom att uppmana alla regeringar att utan reserva-tioner ratificera och genomföra alla viktiga män-niskorättskonventioner. Det gäller konventionen ombarnets rättigheter, det gäller också konventionen mottortyr, och det gäller naturligtvis deklarationen omavskaffande av våld mot kvinnor.En annan mycket viktig åtgärd för EU är att drivaen varaktig kampanj genom politisk och diplomatisklobbying gentemot tredje land. Om det behövs, ochdet gör det faktiskt, måste EU fördöma s.k. förbrytar-regimer, t.ex. i som juverkligen går väldigt illa åt kvinnorna i Afghanistan.EU bör också kritisera regeringar som är ovilliga attsamarbeta.Klausuler om mänskliga rättigheter för kvinnormåste införas i alla avtal som ingås i tredje land. EUbör också driva en flerårig kampanj om mänskligarättigheter för kvinnor, och denna bör synas i unio-nens externa kontakter. Största möjliga finansieringmåste ges till program som och somutformats för att ta itu med sådana problem som dis-kriminering och kvinnohandel. EU-kommissionenbör också följa upp detta och lämna detaljerade rap-porter om resultatet av sådana åtgärder.EU bör också ställa sig bakom FN:s rekommen-dationer till regeringar att anta nationella strategierför att avskaffa kvinnlig könsstympning.EU-länderna måste kunna ge lämplig rehabilite-ring och behandling av flickor och kvinnor som köns-stympats. Här ska EU ha ett bra samarbete med fri-villigorganisationer och lokala initiativ liksom, natur-ligtvis, med religiösa ledare som ska ta fram andrainitiationsriter för unga flickor.Skydd för misshandlade kvinnor som söker asyl iEU bör också ingå i den gemensamma asylpolitiken.Invandrarkvinnor, särskilt frånskilda, som riskerar attutsättas för våld och diskriminering i sina hemländerbör ges asyl i EU och inte behöva oroa sig för att bliutvisade.När EU utvidgas till länderna i måste man ge uppmärksamhet åt respekten förde mänskliga rättigheterna, särskilt när det gällerkvinnor där.Full respekt för kvinnors rättigheter, inklusivekriminalisering av våld i hemmet, måste vara ettabsolut anslutningsvillkor som ska lyftas fram imedlemskapsförhandlingarna.Slutligen, herr talman, måste EU självklart soparent framför egen dörr. Våra svenska representanter iEU måste också bekämpa diskriminering och främjajämställdhet inom den europeiska unionen och dessinstitutioner. Tyvärr är det ju fortfarande så att deallra flesta tjänsterna på högre nivå i EU, även sådanapolitiska poster som särskilda representanter, tillsättsmed män.Anf. 45 ():Herr talman! här i kammaren står utrikespo-litiken i fokus från många olika utgångspunkter. Jagkommer att ta upp dödsstraffet och understryka vik-ten av att aids ytterligare uppmärksammas. Kortkommer jag också att beröra några andra områden. Iövrigt får jag av tidsbrist hänvisa till kolleger och tilltidigare ställningstagande.Men att helt gå förbi mot bakgrundav hur allvarligt jag ser på läget och på liksompå att FPÖ nu ingår i regeringen vore en omöjlighet.Självfallet stöder jag helhjärtat utrikesminister ställningstagande.