prot · GO099 · 2000-10-11 00:00:00 — Detta vardet första.Det andra är att jag återigen vill tacka för modetatt faktiskt säga ifrån när det gäller de här stora mode-rata skattesänkningarna.Det tredje är: Låt oss inte så snabbt döma utEMU-projektet! Det är en gigantisk europeisk fråga.Vi kan inte från ett kvartal till ett annat byta uppfatt-ning. Jag tror att det är rätt för , men vi skavara förberedda på det från sida.Anf. 57 () replik:Fru talman! Jag tror att hade mo-biliserat så mycket aggressivitet för att vinna argaleken i TV att han när han väl kom till kammaren varrätt avslagen. Det var en ovanligt nedtonad och opo-lemisk statsminister vi hörde i dag.Ibland är det rätt lätt att se klyftan mellan retorikoch verklighet. När t.ex. kommer in påtandvården vet ju vi här i att regeringeninte har föreslagit någon satsning som löser någraproblem inom tandvården. Det har talatom kostar flera miljarder, men det regeringen harföreslagit är 100 miljoner kronor.När det gäller arbetstiderna vill jag föreslå rege-ringen att försöka förankra ett förslag innan manlägger fram det. Det är ju helt klart, och där är MatzHammarström ärligare än , att stöd-partierna inte gillar det förslag som facket har lagtfram. Det överensstämmer heller inte i alla delar medvår politik. Det är möjligt att detta går att hantera iriksdagsutskott; det är ju den vanliga vägen som virekommenderar till regeringen. Men när det gäller ensådan här stor sak tror jag möjligen att det vore kloktatt ha diskuterat det över blockgränserna innan detläggs fram.Statsministern räknar upp all elevvårdspersonalsom behövs runtomkring lärarna för att lärarna skakunna göra ett fullödigt jobb. Men tänk om det intefinns några lärare där i centrum! Det fattas 10 000behöriga lärare i . För att viska kunna rekrytera dem är lärarlönerna en helt stra-tegisk fråga. De här extrapengarna får användas tillallting på personalområdet utom just att höja lärarlö-nerna. Där skulle jag alltså önska att regeringen kun-de tänka om. Vi är för öronmärkningen, men låt ossvidga den så att den också kan användas till högrelärarlöner. Utan motiverade och välutbildade lärarefår vi aldrig någon kvalitetsskola.Partiledardebatten var härmed avslutad.2 § AvsägelseMeddelades att () avsagt siguppdraget som suppleant i EU-nämnden.Kammaren biföll denna avsägelse.3 § Anmälan och hänvisning av motionerAnmäldes3 231 motioner avlämnade enligt motionsförteckning som i bilagafogats till detta protokoll.Kammaren biföll talmannens förslag att motio-nerna skulle hänvisas till utskott enligtmotionsförteckningens förslag.4 § Granskning av vissa frågor i samband medSydafrikasatsningenFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2000/01:KU2Granskning av vissa frågor i samband med regering-ens Sydafrikasatsning.Anf. 58 PER ():Fru talman! Jag tycker att vi gemensamt bordeuppmana samtliga ledamöter att vändatillbaka in i kammaren för att lyssna på det som nuska diskuteras, nämligen vad som - i vart fall förstunden - är sista akten i regeringens ambitioner attgenomföra ett gott projekt i Sydafrika.Låt mig säga tydligt och entydigt att det är ettmycket unikt dokument som lägger fram för kammare. Det är unikti flera olika hänseenden. Det är unikt därför att stats-och utrikesministrarna prickas av ett enhälligt utskottför det sätt på vilket den s.k. Sydafrikasatsningengenomfördes. Men det är också unikt, fru talman, i ettannat hänseende, nämligen att det utskottet har grans-kat som få andra ting är ett personligt statsminister-projekt - från det tal på Sida där projektet initieradestill statsministerns personliga vägran att ersätta för dess utgifter.Granskningen är emellertid unik också i ett tredjehänseende, nämligen att den behandlar och diskuterarstatsministerns möjliga skuld i ett enskilt svensktföretags nedgång och fall.Det är naturligtvis så att granskningen har starkprincipiell betydelse. Men för den som tar del av vadutskottet framför framstår det också i tydlig dager attutskottet granskar någonting som också är djupt per-sonligt. Det skulle kunna formuleras som så: Utskot-tets granskning handlar om en statsministers ledarstiloch om dess konsekvenser. Kort och gott: Utskottetgranskar hur i ett enskilt men betydelsefullthänseende faktiskt styrs.Vad var det då som hände? Som jag antydde in-leddes regeringens s.k. Sydafrikasatsning med ettanförande av på Sida där statsminis-tern förklarade sin ambition att nu gå vidare i densvenska biståndspolitiken och in i ett samarbete meddet framväxande demokratiska som gickutanför det som normalt brukar ombesörjas inomsedvanligt svenskt biståndsarbete.Så rätt det var tänkt, sade sig nog många ochtänkte ännu fler. Men, tvingas vi nu tillägga, så fel detändå i viktiga hänseenden blev.Det började alltså på Sida och fortsatte därefter påstatsrådsberedning och utrikesdepartement - just det:statsrådsberedning och utrikesdepartement. Det bruk-liga är ju annars att det departement som är närmastansvarigt för våra utrikes relationer, nämligen Utri-kesdepartementet, ansvarar med sin professionalism,sina rutiner och sina medarbetare också för sådantsom en statsminister kan vilja genomföra.Så icke i detta fall. Här skapades, sannolikt därföratt statsministern personligen var så djupt involveradi projektet, en unik konstruktion för hur ärendetskulle hanteras - en unik och, som det skulle visa sig,mycket illa ändamålsenlig organisation för hur någotså viktigt som en insats i skulle hanteras.Det är, t.o.m. så här i efterhand, nästintill omöjligtatt få klarlagt vem det var som faktiskt hade ansvaretför vad. Det heter mycket "det var nog", "det föreföllsom" och "det var kanske han som var chef ellermöjligen han - eller också var det hon eller den".I denna organisation försvann, föga överraskande,en del av tilltron till den lag och förordning som gäl-ler också regeringens egna departement. Någon upp-handling kom väl ingen att tänka på att man kanskeborde genomföra, också i ett projekt som detta.För den som vill läsa mer om vad som faktiskt in-träffade bjuder utskottets redovisning på diger ochomfattande men inte så uppbygglig läsning. Det ärmånga interiörer från utskottets många utfrågningarav medarbetare och politiskt ansvariga i Sydafrikaaf-fären som redovisas.Det hela fortsätter i . Panikslagna am-bassadörer försöker, alltmedan publiken flyr från enviktig del av Sydafrikasatsningen, nämligen de s.k.konserterna, att täta hålen bäst de kan. På UD:s begä-ran ställer reklamföretaget upp med garantierför att räkningar som eljest inte skulle kunna betalasändå skulle komma att ersättas.Konserterna kunde genomföras, räkningar kundebetalas, utcheckningar från hotellen kunde ordnasliksom incheckningar för dem som eljest hade vägratsincheckning därför att betalningen inte var erlagd fördem som var på väg att lämna hotellet och landet.Så fortsätter det, fram till den punkt då statsmi-nistern själv känner sig föranlåten att kommenteravad som faktiskt har inträffat. Då inleds andra avdel-ningen i Sydafrikaaffären, med uttalandet från stats-ministern att inte ett öre skulle ersättas Rikta, alltsådet företag som bara hadeställt garantier på regeringens egen begäran för attregeringens egna sångare och artister skulle få denbetalning de var utlovade. Inte ett öre till till Rikta, lätstatsministern meddela.Det är ett uttalande som något halvår senare slutarmed att Rikta inte längre finns som ett fungerandeföretag, ett uttalande som slutar med att Rikta tving-ades att söka rekonstruktion och som har gjort attmedarbetare och andra tillgångar har måst skingras.Det var uppenbarligen så att tjänstemän i Utrikes-departementet lyssnade på vad statsministern hade attsäga. De lyssnade på att intet skulle betalas ut, ochdet betalades heller ingenting ut - nota bene - förränallting var för sent.Återigen, den som vill läsa mera hittar i utskottetshandlingar digert material till förstörelse men inte tilluppbyggelse. Interiörerna är inte uppbyggliga för vadsom har redovisats för utskottet av vad som skeddemånaderna efter avslutning.Det här, fru talman, redovisar utskottet och drarockså viktiga slutsatser av sin granskning, en gransk-ning som har varit mera omfattande än någon som deflesta av oss har varit med om, inte minst av det be-kymmersamma men tydliga skälet att utsagor har ståttmot utsagor och att det var utskottets skyldighet att sålångt det varit möjligt söka klarheten och söka san-ningen.Utskottet är enigt i sin kritik av statsministern ochutrikesministern. Så här får inte viktiga förbindelsermed en framväxande demokrati skötas. Några av ossser dessutom, utöver det utskottet är enigt om, ettytterligare skäl till att kritiken mot stats- och utrikes-ministrarna är så nödvändig. När statsminister så entydigt meddelade att inga ytterligarepengar skulle utbetalas beträdde han en vägg, sägerreservanterna, där han inte kan undandra sig ansvaretför vad han har sagt om Rikta och Regeringskanslietstillkortakommanden med att infria de ingångna avta-len. En stat som beter sig så kan till slut ingen lita på.Vi vill inte ha en stat som medborgare och företaginte kan känna förtroende för.Att vi inte har kunnat få fullständig klarhet i vadsom skedde i alla delarna efter Sydafrikasatsningensavslutning är djupt beklagligt. Ett konstitutionsut-skotts uppgift är att som den yttersta garanten för attregeringsuppgifterna sköts på ett acceptabelt ochgodtagbart sätt kunna klarlägga och upplysa. Utskot-tet har hamnat, trots upprepade förnyade förhör, i denbeklagliga och bekymmersamma situationen att viinte vet i alla detaljer vad som faktiskt har inträffat.Motstridiga uppgifter står fortfarande kvar i utskottetsredovisning.Många av oss har i efterbörden av denna gransk-ning kommit att ställa oss frågan om inte tiden snartär mogen att införa en sanningsförsäkran för dem somuppenbarar sig inför utskottet, väl medvetna om ettsådant stegs alla konsekvenser men också väl med-vetna om vad som händer om det inte är möjligt förriksdagens högsta granskande organ att finna ut vadsom faktiskt har inträffat i frågor av betydelse för attbedöma regeringens skötsel av sina ärenden.Till slut, fru talman! Vilka konsekvenser får ettunikt uttalande mot stats- och utrikesministrarna förframtiden? har sagt att han tar på sigdet fulla ansvaret för vad som har inträffat. Det fullaansvaret har emellertid uttytts av landets statsministerpå så sätt att han beklagar att han inte hade insettatt ambassadören i Statsrådsberedningenhade fått för mycket att göra. Därutöver intet!Enligt min mening borde det nog dras flera slut-satser än detta. Till stats- och utrikesministrarna bor-de riktas frågan vilka slutsatser politiskt och i annathänseende de drar av det faktum att ett enigt utskottnu prickar dem. Det är ändå inte riktigt nog att bekla-ga att en ambassadör i Statsrådsberedningen är utar-betad.Anf. 59 ():Fru talman! Regeringens Sydafrikasatsning var imånga avseenden ett lyckat projekt, det måste vikomma ihåg när vi diskuterar granskningsfrågorna.Av naturliga skäl fokuserar vi i granskningen oftastde områden som är diskutabla eller mindre bra.Skulle vi granska allt som var bra skulle våra gransk-ningsbetänkanden vara väldigt omfattande.Fru talman! De problemområden som vi försökttitta lite närmare på är om biståndspengarna användstill det som de är avsedda för. Regleringen av ford-ringarna är väl ännu inte helt avslutad när det gällerden här satsningen, i alla fall var den inte det då be-tänkandet justerades. Regeringens företrädare hävdaratt det vid den slutliga fördelningen av kostnaderendast ska vara kostnader inom biståndsmålen somfår belasta dessa anslag. Vi har noterat detta i utskot-tet. Vi har också påpekat att den här typen av sats-ningar gör att planeringen måste vara extra angelägenföre satsningen. revisorer har också note-rat att det saknades en detaljerad projektplan för Syd-afrikasatsningen.Fru talman! Det hela var alltså i flera avseendenen aning löst i kanten, i synnerhet som sekretariatetgav sig ut på marker som det knappast hade kompe-tens att bedöma, t.ex. artistsatsningarna. Helt klartframstår det också att beslutsvägarna inte var tydliga.Sekretariatet för projektet lydde formellt och ävenlokalmässigt under men ansågsig självt ha sin överordnade chef på . Och både utrikesministern och statsministernfår kritik av utskottet för att organisation och ansvars-fördelning inte var klar och tydlig i den här satsning-en. Förhoppningsvis är missförhållandena som upp-dagats en väldigt nyttig läxa för framtiden.Fru talman! Det var väl Herakleitos som en gångsade att "allt flyter". Såvitt jag vet var det den gångeninte en framtida bedömning av organisationen av detsvenska Sydafrikasatsning. Mendet kunde ha varit det.I fråga om upphandlingen var det förstås mycketatt önska. Där var det också en hel del lösa boliner.För sådant ska det förstås finnas kritik, och det är viockså överens om inom utskottet.Utskottet har alltså i stor enighet framfört bety-dande kritik, kanske t.o.m. en unik kritik, mot en delavigsidor när det gäller Sydafrikasatsningen. Det ärbra att det finns en sådan enighet.Fru talman! Sedan har vi då relationen mellan re-geringen och företaget . I bedömningen av denhanteringen är vi inte eniga, som framgått av vad PerUnckel har sagt tidigare. Men egentligen borde detvara ganska enkelt att se att förfaringssättet inte harvarit särskilt bra sett ur regeringens ansvar. granskar ju inte företaget somsådant utan regeringens agerande. Säkert har begått ett antal misstag i sina kontaktermed regeringen. Det ansvaret utkrävs dock inte häroch . Den väsentliga frågan är om regeringen sköttsina åtaganden på ett rimligt sätt. Mitt svar på denfrågan är nej.Fru talman! När artistsatsningen uppenbart var ikris i fick Rikta en förfrågan om att för-skottera medel för att rädda vad som räddas kunde.Regeringen i form av sekretariatet förbinder sig attbetala de förskotterade medlen. En betalningsgarantiutfärdas alltså. Och regeringen har ju rätt bl.a. enligtbudgetlagen att utställa den typen av förpliktelser.En stor del av utskottets arbete har gått ut på att fåfram relevant information om varför regeringen inteuppfyllde sin del av avtalet inom rimlig tid, och jagvill betona vad jag nu säger: inom rimlig tid. Det ärden väsentliga frågeställningen.Ett kompetensföretag som Rikta har sitt kapitalsamlat i sin personals kompetens. Det kapitalet kandessvärre inte upptas i en kontrollbalansräkning förföretaget. Därför har likviditeten i ett sådant företagmycket stor betydelse. När Rikta tömde sin kassa föratt företaget litade på regeringens betalningsförsäkranså förbrukade man just sin likviditet. Men eftersomregeringen inte betalade inom rimlig tid och fordranpå regeringen framstod som osäker, enligt de uttalan-den som gjorts från olika håll, tvingades företaget in iett rekonstruktionsförfarande, ett ackordsförfarande.Fru talman! Visst hade inte bara likviditeten bety-delse. Varumärket skadades av olika omständigheter,bl.a. av statsministerns fräna kritik. Men hade rege-ringen stått för sin betalningsförsäkran inom rimligtid, hade det troligen inte varit något så omfattandeproblem. Då hade ju regeringen med en utbetalningmarkerat sitt förtroende för varumärket. Men detgjorde inte regeringen utan man slingrade sig helatiden inför möjligheten att på något sätt visa förtroen-de för Rikta. Ett sådant förtroende skulle ju politisktdesavouera statsministern.Fru talman! Det uppstod alltså en konflikt mellanstatens trovärdighet som avtalsslutande part ochstatsministerns politiska trovärdighet. Tyvärr utfölllösningen av den konflikten inte till förmån för sta-tens trovärdighet som avtalsslutande part. Och detgjorde det heller inte i den bedömning som utskottetsmajoritet gjorde. Statsministerns politiska trovärdig-het var viktigare.En minoritet i utskottet, till vilken kristdemokra-terna hör, har formulerat sig i en reservation kringtrovärdighetsfrågorna. Vi anser inte att regeringen påett rimligt sätt fullföljt sina förpliktelser - ordet för-pliktelse innehåller ju just ordet plikt. Därmed harstatens trovärdighet skadats.Fru talman! en uppmaning till utrikesmi-nistern. Det är nämligen så att vid alla möjliga ochomöjliga tillfällen där jag sett tjänstemän från Utri-kesdepartementet närvara har de varit flitigt anteck-nande, eller åtminstone gett det intrycket. Och det ärväl ett rimligt krav att de ska vara just flitigt anteck-nande. Jag föreställer mig att det är speciellt viktigtför de utrikes relationerna att det finns relevanta min-nesanteckningar.Men märkligt nog har vi i KU upptäckt att justvad gäller vissa delar av Sydafrikafrågan, specielltefterspelet, så har adekvata och relevanta minnesan-teckningar lyst med sin frånvaro. Kanske borde utri-kesministern se till så att någon kurs i minnesanteck-ningar genomfördes för dem som visat sig vara dåligapå det. Ett och annat aktuellt namn har ju figurerat iKU-granskningen som tycks vara i akut behov av justen introduktion i hur man gör minnesanteckningar,detta bara som ett litet tips till utrikesministern -kanske inte ett kunskapslyft på UD men väl ett fär-dighetslyft.Anf. 60 ():Fru talman! Det har varit många frågor, mångainblandade personer och mycket debatt i svenskamedier. Det är också många timmar som har lagts nedpå granskningsärendet som berör regeringens Sydaf-rikasatsning. Jag vet också att det finns de i salen somtycker att det är alltför många timmar som är nedlag-da för att komma fram till denna slutuppfattning.Det är illa att detta hävdas. Jag tror nämligen attden nedlagda tiden, den fördjupade granskningen ochdärmed också den utvidgade granskningen, som hargjorts i förhållande till de anmälningar som vi harhaft att hantera, har varit och kommer att visa sig varaviktiga även för regeringens egna bedömning ochutvärdering av Sydafrikasatsningen.Eftersom det nu från sida troligen kansättas punkt för den del i satsningen som inte funge-rade bra, så kan också fokusering ske på det somfaktiskt fungerade bra, så att vi kan få en utvärderingav det som var huvudsyftet med den kanske denstörsta utländska satsning som gjorts frånsvensk sida. Denna totalsatsning måste vi ha storrespekt för. Så sent som i morgonnyheterna kunde vifå en annan mer kompletterande bild av Sydafrikare-sans budskap och uppdrag då en företagare vittnadeom de positiva effekter och de utbyten som dennaSydafrikaresa har gett honom och hans tidningsföre-tag.Fru talman! Icke desto mindre har konstitutionsut-skottet haft att granska ett antal anmälningar som harföljt av Sydafrikaresan. Det är biståndsmålet, om manhar följt de uppsatta mål som har beslutatom, om organisationen inom regeringen inför dennasatsning, om förbindelserna med det anlitade PR-företaget, om upphandlingen av tjänster och om han-teringen av betalningsgarantin.Fru talman! Då vi endast har ett ärende på dag-ordningen kommer det att bli en onödig upprepningav den skillnad som finns i textmassan för bedöm-ning. Det är olyckligt att det inte blev en överens-kommelse kring skrivningarna trots all tid som vi ladened på att finna gemensamma formuleringar, efter-som den sammanfattande bedömningen att rikta kritikmot statsministern och utrikesministern sker i enig-het.KU-granskningen har alltså resulterat främst ikritik mot organisationen kring satsningen, eller sna-rare mot den brist på organisation som har lett tillstora svårigheter att följa besluts- och ansvarsfördel-ningen. Det har riktats kritik mot upphandlingen avtjänsterna. Det har också sagts att det var stora bristeri hanteringen av förbindelsen med det anlitade kon-sultföretaget.Fru talman! har ställt sig bakom ettförslag till alternativ skrivning tillsammans medFolkpartiet, och därvi berör statsministerns unika ställning som ytterstansvarig och statsministerns delaktighet genom sittledarskap i den allmänna röra som följde i spåren avdetta otydliga uppdrag för företaget , dess efter-följande arbete och företagets överenskommelse medregeringen.Det är uppenbart att statsministern har gett etttydligt besked om att inte en krona ska utbetalas tillföretaget . Därmed kan statsministern intefrånsäga sig sitt ansvar för ärendets utveckling. Harman sagt A i ett ärende som faktiskt fick genomslagoch påverkade de inblandade, både i företaget och iden allmänna debatten i , måste man också taansvar för B och de efterföljande stegen i de oklar-heter som uppkom avseende vilka överenskommelsersom gällde respektive inte gällde.Det besked som i gavs av statsministernvar så tydligt att det ställde krav på att statsministernborde ta ansvar för att följa upp detta när han välåterkom till . Denna otydlighet som regering-en därmed skapade i sina relationer till aktuellt före-tag och aktuella avtal får sammantaget också konsek-venser för den allmänna tilltron till staten som avtals-slutande part. Detta är olyckligt och borde ha lett tillatt den alternativa text som reservanterna har angettborde ha varit den samlande bedömningen från kon-stitutionsutskottet.Därmed yrkar jag bifall till reservationstexten.Anf. 61 ():Fru talman! Vi har från , vis-serligen i varierande grad, riktat mycket allvarligkritik mot statsministern för hans sätt att hantera, ellersnarare inte hantera, den misslyckade artistsatsningeni samband med hans Sydafrikaresa förra hösten.Vår kritik har mycket tydligt kommit fram i det nuaktuella KU-betänkandet, men också i samband medde förhör och överläggningar som vi haft i konstitu-tionsutskottet och försommaren.Det som jag har fäst mig särskilt vid i sambandmed de förhör som vi haft med statsministern ochhans medarbetare har gällt vad jag uppfattat sombristande kommunikation mellan statsministern ochhans närmaste medarbetare, framför allt hans stats-sekreterare i förefaller som om de båda inte hunnit, velat ellervågat närmare ta upp problemen med den misslycka-de artistsatsningen, vare sig under eller efter Sydafri-karesan. Statsministern skulle ju inte tyngas av detalj-frågor, har varit en motivering. Men detaljfrågornahar ju lett till en utveckling som enligt statsministernsegen utsago har gjort honom rasande förbittrad övervad som gick snett i artistsatsningen. På en arbetsle-dare - han må vara statsminister - vilar ett ansvar attförstå och kunna ta upp det som i förstone kan verkavara detaljfrågor, men som sedan utvecklar sig tillstora viktiga frågor. Här har det uppenbarligen brus-tit.Fru talman! Med den här debatten lägger vi i kon-stitutionsutskottet förhoppningsvis affären med denmisslyckade artistsatsningen i bakom oss.Nu bör det i stället handla om hur liknande misstagkan undvikas i framtiden.Det står ju helt klart för oss alla att Regerings-kansliet är väldigt dåligt förberett för den typ av pro-jektinriktat arbete som blir allt vanligare i arbetslivet,främst när det gäller att ha kontakt med de nya före-tag som uteslutande jobbar på det sättet; snabbt, in-formellt och lösligt i löst sammansatta nätverk.Man kan undra: Hur hanterar Regeringskanslietden situationen? arbetar ju traditio-nellt mer hierarkiskt, formellt och med klara ordervä-gar. måste jobba på ett annor-lunda sätt än konsultföretag är självklart - av nätverkgår det inte att utkräva politiskt eller konstitutionelltansvar. Men det faktum att det har uppstått ett nyttläge bör föranleda att ta fram enstrategi för hur mötet med den klassiska hierarkiskaorganisationen och den lösliga nätverks- och projek-torganisationen ska hanteras. Vem svarar för uppföljning och kon-troll?Fru talman! De här frågorna känns ju mycket an-gelägna nu när blir ordförandeland i EUoch den rimligen måste få ansvarför en rad projekt som kräver en ny typ av projektor-ganisation.Detta är en konstitutionell fråga av vikt, särskiltpå sikt. Mitt tips för förbättring är att regeringen om-gående bör tillsätta en bra utredning för att lösa allade nya frågor som uppkommer inom ramen för ettförändrat och modernt arbetssätt.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till den bor-gerliga reservationen.Anf. 62 ():Fru talman! Jag hade tänkt inleda debatten med ettuttalande från av den dåvarandevd:n i Rikta, .