prot · GO0940 · 2000-12-05 00:00:00 — Därför är det ju bra attdet kommer en utredning nu.Inom kriminalvården måste den viktigaste upp-giften vara att se till att internerna inte återfaller ibrott utan ges förutsättningar att skapa sig ett lagly-digt liv efter frigivningen samt att vara fria från nar-kotika. Arbete, utbildning, arbetsträning och träning isocial färdighet ska erbjudas de intagna. De måsteockså ges möjlighet att utveckla det personliga ansva-ret.Den programverksamhet som riktas till in-terner har visat sig ge goda resultat och ska därförprioriteras. Men det som är mest bekymmersamtinom kriminalvården är ju den besparing som ännupågår. Man har nästan tagit bort all rehabilitering.Även för dem som behöver missbruksvård, alltså§ 34, och det är ju ganska många, avslås många an-sökningar på grund av resursbrist. Jag sitter själv iKriminalvårdsnämnden och vi har haft flera fall -trots att man har laglig rätt. Det gäller då för krimi-nalvården att välja mellan behandling eller att sägaupp personal, vaktpersonal. Är det acceptabelt i enmodern rättsstat, som vi ändå har i ? Denfrågan ställer jag. Jag tycker det inte.Det är viktigt att behandlingsinstanserna för psy-kiskt sjuka, sexualförbrytare och drogmissbrukareupprätthålls på en hög nivå. Men även här är det storabrister. Det finns stora behov av vård, särskilt psyki-atrisk vård och rättspsykiatrisk vård, som har ökatkatastrofalt. Det ser mycket bekymmersamt ut omman är ute på fältet i verkligheten. Många är psykisktsjuka, och även den kroppsliga hälsan och tandvårdenär urusel. Vet ni att ett vårddygn för en kriminellkostar ? Vi pratar här igen om helheten ochhelhetssynen.Vilka resurser finns för att åtgärda det som jagnämnde ? Jag var och besöktekvinnofängelset . Där har de två läkartimmarper vecka för 30 intagna kvinnor. De är i mycketdåligt skick. är missbrukare, och av dessakvinnor är grava missbrukare. Den maktlöshet somuttalades hos skötarna kan jag mycket väl förstå. Dethär är långt ifrån en drogfri anstalt. Vi pratar omkriminal-vård!Tänk om dessa kvinnor hade kunnat bli behandla-de och fått möjlighet till en ny start i livet. Tänk omde givits möjlighet att känna att de betyder något, attde har en uppgift i samhället och inte bara, som jagupplevde det under mitt besök därute, är männensredskap. Tänk om man kunde använda tiden på an-stalt till att rehabilitera och förbättra detta med drog-friheten. Annars finns det ju en risk att de är där igenganska snart.Man har startat en föräldrautbildning ute på Fä-ringsö. Det var mycket positivt. Men det väcker star-ka känslor - ångest - för dessa kvinnor. Då behövsdet ju åtgärder. Men det finns ingen psykolog. Inomkvinnofängelserna finns det bara en halv psykolog-tjänst på Hinseberg - alltså inom hela verksamheten.Man måste ju tänka på helheten.Jag tog upp några saker här som har inträffat ellerinträffar i kriminalvården. Det gäller hoten mellan deintagna. Det gäller gängbildningarna, det är inte läng-re bara de kriminella mc-klubbarna. Vi har kraven påoch hoten mot de anställda som ökar. Det blir allthotfullare. Det blir inte bättre av att de mindre an-stalterna ska centraliseras till en stor enhet med 250platser i . Det var ju den visionen vifick presenterad för oss i utskottet.En annan hotbild är de över 100 livstidsdömdasom kallar sig själva för en tickande bomb. Vi harutslussningen för de långtidsdömda. Det finns enjättebra försöksenhet utanför . Men detbehövs mer. Och det finns inte på kvinnosidan. Jag känner att vi behöver morötter istället för bestraffningar. Det tycker jag att vi fick sepå utskottets resa till döms till samhällstjänst. Det är svårt attverkställa det inom rimlig tid och att hitta platser.Detta borde ses över. Det var egentligen avsett förunga förstagångsförbrytare. Men så är det inte riktigti dag. Det är svårigheter att få lekmannaövervakare.Platserna i häktena har redan tagits upp. Det leverman fortfarande inte upp till.Förra året när vi debatterade rättsområdet ageradejag för i debatten för mer resurser tillrättsväsendet. Det är bra att de kommer, men de räck-er ju inte. Jag agerade också för bättre samverkan -och något har väl hänt. Det gällde vidare en kraftful-lare ledning, bättre möjligheter till uppföljning ochutvärdering, ökad polisiär närvaro, kortare handlägg-ningstider, en decentraliserad tingsrättsorganisationoch att stoppa återfall i kriminalvården.Vad har skett under det här året? Det har varitomorganisationer. Det har varit indragningar ochbesparingar in på bara skinnet. Kompetens har för-svunnit och arbetsmiljön försämrats. ska manbetala anslagskrediterna.Det har slitit hårt på befintlig personal. Sjukskriv-ningarna har ökar kraftigt. En utbränd polis sade tillmig: Jag känner mig förtvivlad när jag inte räcker till.En 60-årig polis som kör radiobil nätter och helgeroch med mycket övertid orkar snart inte längre. Hanvet inte i vilken ände han ska börja. En ung kvinnligpolis, kanske den enda, i får ta många jour-pass för att de andra kollegerna har läkarintyg på attde inte orkar. Det handlar också om den enskildemedborgaren som känner sig hotad och förföljd ochsom inte kommer fram till polisen utan ständigt blirvidarekopplad. Utredningen dröjer och dröjer för attsedan kanske läggas ned i brist på bevis.Det är en sak att tala och skriva. Det är en annansak att agera i verkligheten. Missbruket i vårt land ärett allvarligt bekymmer. Det är orsak till mycketkriminella handlingar. Det blir nyablandningar, och det sprider sig allt längre ned i åld-rarna. Och missbruket kostar. Betalning måste ske,annars hänger hotet tungt. Det är verkligheten påmånga håll.Det är inte endast resurser inom rättsväsendet sombehövs. Det handlar också om att ge tid för att barnenska lära sig normer och regler. Det handlar om attvara förebilder. har fastställt att rättsvä-sendets övergripande mål ska vara att tillgodose denenskildes rättstrygghet och rättssäkerhet. Det krimi-nalpolitiska mål som fastställt innebär att viska minska brottsligheten och öka människors trygg-het. Detta har landets medborgare rätt att kräva.Fru talman! Jag står bakom alla re-servationer och särskilda yttranden men för tids vin-nande yrkar jag endast bifall till reservation 6.Anf. 32 () replik:Fru talman! Jag kan hålla med om väldigt mycketav det som sade. Det är tre saker somjag skulle vilja ta upp och debattera. Det första ärkriminalvården. Det sades att det finns bara två lä-kartimmar och en halv psykologtjänst för kvinnorna.Jag delar uppfattningen att man behöver diskuteraoch förändra mycket när det gäller satsningen ochfördelningen mellan de manliga och kvinnliga fång-arna. Men ett problem när det gäller läkartimmarnaoch psykologtjänsten är ju att kriminalvården arbetarefter normaliseringsprincipen. Och där råder det fullpolitisk enighet om att läkare och psykolog ska mankunna besöka ute på de vanliga sjukhusen. AnserCenterpartiet att vi ska gå ifrån normaliseringsprinci-pen och öka dessa resurser inom kriminalvården? Jaghåller med om att det är ett faktiskt problem. Men detberor ju på att sjukhusen och den psykiatriska vårdenoerhört gärna tar sig an patienter som kommer frånkriminalvården.För handlar det mer om vad vi skagöra med psykiatrin och sjukhusen för att de faktisktska ta sitt ansvar. De har ansvar för dessa patienterprecis som för alla andra oavsett om de finns inomkriminalvården eller inte.Den andra frågan handlar om äldre poliser och omde intyg och sjukskrivningar som innebär att de intekan arbeta fullt ut. Det är ett problem som Vänster-partiet också är klart medvetet om. Men detta pro-blem löser man inte genom ökade resurser, utan dethandlar ju om att vi måste utbilda fler poliser. Ochdet har öppnats en ny polishögskola, och detkommer att föreslås ytterligare en. Detta är ett pro-blem som vi tyvärr kommer att få dras med . Men det är ju ingenting som vi kanåtgärda. Vi kan inte kasta in nya unga poliser somfaktiskt inte finns och som inte är utbildade.Anf. 33 () replik:Fru talman! När det gäller behovet av sjukvårdbåde inom psykiatrin och inom den somatiska delentycker jag nästan att man borde ompröva den sakendärför att den som är nästan fullt frisk har svårt attföra sin talan och komma till i sjukvården. Jag harsett otaliga exempel på detta. Man söker sig inte dit. Istället behöver sjukvården komma till anstalten ochpå annat sätt. Det tycker jag faktiskt att vi borde om-pröva.Jag håller med om att situationen för kvinnornakontra männen inom fängelserna ser helt annorlundaut, och det ska de göra. Men det finns mycket att görapå kvinnosidan, särskilt som antalet kvinnor ökar. Detkan man koppla till samhället i dess helhet och hursamhällssituationen ser ut. Och här ser jag att detbehövs större åtgärder för att förhindra narkotika-missbruket i alla åldrar. Då skulle vi kanske ocksåkunna minska antalet fängelseplatser.När det gäller frågan om äldre poliser så vet vi att600 poliser är . Jag har själv uppnått denaktningsvärda åldern, och jag vet att man inte spring-er lika fort och inte hoppar lika högt. Det är ocksåjobbigt att vara uppe länge . Jag kan därförförstå detta. Och gäller det att ta vara på dem pårätt sätt.Anf. 34 () replik:Fru talman! Det är möjligt att vi kanske behöverdiskutera normaliseringsprincipen. Men än så längeär det ju den som kriminalvården har att arbeta efter.Eftersom man har mött dessa problem har man börjatha mer läkartider och psykologtjänst osv., dvs att mansakta har byggt upp det. Det är inte alls tillräckligtinom kriminalvården. Men det beror ju på att krimi-nalvården från oss politiker inte har fått det uppdra-get.Vi i anser nog fortfarande att detkanske är normaliseringsprincipen som ska vara rå-dande, men vi behöver definitivt debattera situationenoch kanske gemensamt försöka vidta åtgärder för attförändra den.Det är skönt att också ser att detfinns mycket att göra på kvinnosidan inom kriminal-vården och att vi kanske gemensamt kan driva dessafrågor. Vi i har ju tidigare motioneratom dessa frågor, och det har ju börjat ske saker, mendet behövs säkert mycket mer.Fru talman! Jag vill ta upp frågan om att missbru-ket ökar och att det skapar problem. Det skapar ocksåproblem för rättsväsendet. Men det stora problemet ärju egentligen den kraftiga minskningen av miss-bruksvård. Om man tittar på LVM-placeringarna såhar ju de mer än halverats bero-ende på att kommunerna inte placerar missbrukare.Jag tror snarare att det är på kommunsidan som vibehöver driva frågan om en bra missbruksvård för attkunna möta detta behov. Det är ingenting som jag troratt vi kan göra någonting åt i rättsväsendet. Vi får tahand om problemen när det minskar.När jag är ute och talar med poliser ute i verk-samheten så möter jag detta att det känns lönlöst närsamma missbrukare är ute och fortsätter attbegå brott och inte får den behandling och hjälp somde behöver ute i samhället. Och där behöver man göramycket på kommunsidan.Anf. 35 () replik:Fru talman! Jag välkomnar och tar gärna del avden här diskussionen om normaliseringsprincipen.Jag har sett baksidorna under mina studiebesök ute påanstalterna. Hur det var på kvinnosidan var nytt förmig, och det gjorde mig verkligen bekymrad. Och sakta skulle ha byggt upp detta känner jag inte,utan jag tycker att det går sakta åt andra hållet. Ochatt inte ha tillgång till psykologresurser när manväcker så starka känslor och krafter i ett föräldrapro-gram är orimligt.När det gäller missbruksvården tycker jag inte attvi kan skylla ifrån oss. Alla har ansvar för miss-bruksvården - familjen, den enskilde, kommunen,regionen, och staten - men alla har skuritned, och situationen är inte värdig. Jag tror att om vikommer till rätta med detta så har vi också gjort engod sak när det gäller kriminalvården.Anf. 36 ():Fru talman! "Mitt ansikte var svullet, missformat och medsamma färg som en praktfull solnedgång alldeles förenattens inbrott, mitt leende clownaktigt förvridet pågrund av min spräckta läpp.Mamma, oh, mamma hade han sagt och ögonenvar jättelika.Och sedan kom han ihåg hemligheten, kom ihågalla dessa morgnar efter de hemska ljuden och skri-ken, hur hans far brukade sitta vid bordet och drickakaffe, hur alla betett sig som om allt var precis somdet skulle. Och han frågade: Var det en olycka? "Dessa ord är tagna ur en bok som jag läste i som-ras. Titeln är Svartoch blå.Boken har satt ganska djupa spår i mig, inte baradärför att den så tydligt beskriver hur det är att bo i ensådan här familj både för mamman och för barnetutan också på grund av den kontrast som uppstod närjag läst färdigt, när jag ställde boken i bokhyllan ochtackade för en mycket givande insikt i hur ett liv kanvara. Jag fick möjlighet att leva mig in i hur det kanvara att leva ett sådant liv i helvetet och hur det är förväldigt många kvinnor och barn i detta land och iövriga världen för vilka det inte går att ställa in enbok i bokhyllan och lämna det bakom sig.Ca 15 000 kvinnor anmäler att de utsattsför misshandel. Om var och en av dem gjorde somAnna Quindlen och skrev en bok som är ungefär trecentimeter tjock så skulle en stapel av dessa böckerbli . Det är tre Kaknästorn ovanpåvarandra.Justitieminister är tyvärr intehär , men han lovade för någon vecka sedan imedierna att skulle stärka skyddet för kvinnorna. att regeringen kunde tänka sig att eventuellt införaelektronisk fotboja på mannen för att stärka kvinnansskydd. Men varför finns det inte redan nu konkretaförslag? Detta är ju ingen nyhet. Det är inget nyttsamhällsproblem. Varför dröjer regeringen? Folkpar-tiet vill se ett snabbt beslut i denna fråga.Kvinnor som utsätts för förföljelse, trakasserier,hot och våld måste beredas största möjliga rörelsefri-het. Det är mannens rörlighet som ska begränsas intekvinnans.Den som inte respekterar besöksförbudet ska kun-na förses med elektronisk fotboja. I extremfall skapolisen också kunna punktmarkera män som åter-kommande bryter mot besöksförbudet. Hotade som såönskar borde också få rätt till vapenlicens för tår-gassprej.Fru talman! har just haft en debatt ommobbning. används begreppet mobbning somett försök att bagatellisera våldshandlingar bara därföratt de sker i skolans värld. Men de flesta handlingarsom brukar kallas för mobbning har faktiskt sinamotsvarigheter i . Det kan handla omärekränkning, misshandel, vållande till kroppsskada,vållande till sjukdom, olaga ofredande och olaga hot.De som mobbar begår alltför ofta även andrabrott. En studie visar att mer än hälften av de åtton-deklassare som upprepade gånger mobbat andra iskolan också har attackerat, sparkat och hotat andra igatumiljön, utanför skolan. Därför är det så viktigt -både för den som blir mobbad och för den som mob-bar - att vi på allvar tar itu med problemet. Riskenfinns ju att mobbningen leder vidare till andra brott.Ett brottsförebyggande arbete värt namnet måsteockså omfatta att krafttag tas mot våldet i skolan.Fru talman! Jag har valt att inleda med en fokuse-ring på mobbning och kvinnofrid därför att dessasaker så tydligt visar hur viktigt det är för den enskil-da människans frihet, för hennes makt över det egnalivet, att rättsväsendet fungerar ordentligt, bra ocheffektivt. För mig som liberal är det viktigt att sam-hällets insatser är lika hårda mot brottsligheten sommot brottslighetens orsaker.Tony Blair säger något liknande: "Tough on cri-me and causes of crime. "Det är viktigt att komma ihåg att förebygga. Detmåste alltid vara det viktigaste. Det perfekta brottet ärnämligen det brott som aldrig begås. Därför har Folk-partiet även när det gäller denna budget satsat mycketpå skola och omsorg och därför är ute ikommunerna mycket noga med att prioritera skolaoch social omsorg i den kommunala verkligheten.De viktigaste brottsförebyggarna är, som mångatidigare varit inne på, föräldrarna. Det får inte bli såatt föräldrarna bara får göra det som samhället inteorkar med eller klarar av. Ett fungerande brottsföre-byggande arbete måste utgå från föräldrarnas enga-gemang.Vi i tänker inte minska vår kamp motbrottslighetens orsaker. Liberaler kan heller inte pas-sivt se på när förtroendet för rättssamhället under-grävs.Brott, fysisk otrygghet och förfall hotar grundernaför ett öppet och demokratiskt samhälle. Varje årutsätts nästan 2 miljoner svenskar, själva eller inomfamiljen, för brott. Trots världens högsta skatter lyck-as vi i inte skapa trygghet mot brott ochövergrepp.Andelen uppklarade brott är oroande liten. Jag harsett att hade av de anmäldabrotten klarats upp. Siffrorna varierar naturligtvismellan olika brottstyper. Sämst är det väl för den somblir bestulen på sin cykel. Bara någon enstaka procentav de brotten upp. Så naggas förtroendet förrättsväsendet i kanten.Det är mycket viktigt att medborgarna känner tillittill rättsväsendet. För att upprätthålla denna tillit harpolisen självklart en nyckelroll.För den som så vill är det lätt att hitta problem ochbrister i det svenska polisväsendet. Men i en sådanhär diskussion är det viktigt att det inte blir vare sigenkelriktad svartmålning eller enkelriktad skönmål-ning. I stället gäller det att våga se både brister ochpositivt som sker.Polisväsendets största brist är justbristen på poliser. Jag har läst polisens årsredovisningför . Där skriver rikspolischefen: "Antaletpoliser sjönk också som medelål-dern fortsatte att stiga." Totalt var vi mer än 400poliser fattigare jämfört med år 1997.Rikspolischefen konstaterar också att man underde inte har haft råd att satsa tillräckligtmed resurser på vidareutbildning av polisen och påandra insatser för att höja kompetensen. Självklart ärdet särskilt oroande i då snabba samhällsför-ändringar verkligen ställer krav på en omfattandefortbildning av alla, kanske särskilt på polisen.Mer än någonsin behöver vi välutbildade poliser.Den nya ungdomskulturen, den nya tekniken ochinternationaliseringen ställer nya krav på kunskaperhos poliserna. En bra utbildad polis vågar ta initiativoch ta tag i de riktigt svåra sakerna. Är man däremotinte säker i sin roll undviker man kanske att ta tag iproblemen. Så fungerar vi alla, även poliser. Ocksåför övriga delar av rättsväsendet gäller att kunskapenom ungdomars sociala kultur och sociala omständig-heter måste öka, likaså kunskapen om ny teknik ochglobaliseringens effekter. Just när det gäller ungdo-marnas situation är snedrekryteringen av nämndemänoerhört problematisk.Polisen konstaterar också i sin årsberättelse i stort har uppfyllt de mål som satts upp men attdet skett på bekostnad av medarbetarnas hälsa. Jagciterar åter rikspolischefen: "Sammanfattningsvis var1999 då verksamheten överlag kan beskrivassom tillfredsställande och då ekonomin var i balans.Men detta har åstadkommits till priset av en pressadoch sliten personal. "Så kan det inte fortsätta! Det finns för få poliser iSverige. har färre poliser per medborgare änländer som , , , och . Inom EU har den lägstapolistätheten.Samtidigt är det land bland dessa ländersom har det högsta antalet anmälda brott per 1 000invånare. Det är viktigt att notera detta eftersom vivet att en närvarande synlig polis skapar trygghet ochförebygger brott.Vi i liberalerna hade hoppats på att iregeringens budget och i utskottsmajoritetens skriv-ningar i betänkandet finna förslag som kan bidra lösning och jag ska inte påstå att sådana helt sak-nas - jag vänder mig då till reda pengar föreslås förvisso när det gäller poli-sen att anslaget höjs med jämförtmed föregående år och det tycker jag är bra. Men vi iFolkpartiet hade gärna sett att tillskottet blev ännustörre. I vårt budgetförslag är höjningen av anslagettill polisen större än regeringens. tillutvecklingstendenserna är det nog ingen som är för-vånad över att vi faktiskt ligger över vad regeringenföreslår. Dessutom är det så att ju det tarinnan man tar tag i ett problem, desto dyrare blir detatt lösa det. Men det är inte bara pengar som behövs.För att öka antalet poliser på gator och torg krävs detockså en kombination av ökade resurser, av omorga-nisation och av prioriteringar inom polisen. Det krävsatt den årliga antagningen till ökar, attantalet civilanställda inom polisen ökar, att det skeren upprensning bland polisens arbetsuppgifter och attantalet anställda inom polisen med olika specialkom-petenser ökar.För att minska bristen måste hela polisorganisa-tionen koncentrera sig på de rent polisiära uppgifter-na. En radikal upprensning av icke-polisiära uppgifterär möjlig och måste till.Varje polis som är ute i ett aktivt förebyggandearbete i bostadsområden i stället för att utreda parke-ringsfrågor är ett lyft för rättssamhället.Varje utbildad polis som patrullerar på gatorna istället för att syssla med hittegodshantering är enframgång.Om polisen kunde slippa vissa tillståndsärenden,kontroll av dörrvakter och passhantering skulle viminska bristen på personal ute i verkligheten, tillförmån för de unikt polisiära uppgifterna.Det brådskar att någonting görs för att få ut flerpoliser på gatorna. Därför hade vi gärna sett fler för-slag i budgetpropositionen men i stället säger mannågonstans i propositionen att man tänker utredafrågan om att rensa bland uppgifterna.Fru talman! liberalerna vill tillskjutanästan mer till rättsväsendetunder den kommande treårsperioden än vad riksdagenhar beslutat om. innebär det 402 miljonerkronor mer än majoritetens förslag. Det skulle hamöjliggjort en förstärkning av polis- och åklagaror-ganisationen. Det hade också möjliggjort en satsningför att komma till rätta med de långa handläggnings-tiderna inom domstolsväsendet. Vidare hade arbetetbland brottsoffer kunnat stärkas, bl.a. genom ett ökatstöd till brottsofferjourerna.Senare i den här debatten kommer sitt inlägg att ta upp synpunkter påandra delar av betänkandet men jag skulle vilja säganågra ord om integriteten.Det är en klassisk uppgift för liberaler att värnaoch slå vakt om människans rätt till sin personligaintegritet. Att drabbas av ett brott är ett hot mot integ-riteten redan det. Hur många har inte upplevt känslanav olust över att veta att en främmande inbrottstjuvvarit inne och rotat bland ens personliga tillhörighe-ter?Vidare måste vi vara på vår vakt så att inte ocksåkampen mot brott hotar den personliga integriteten.På senare år har en grov organiserad och i Sverigetidigare okänd brottslighet fått fotfäste. Det rör sigom kriminella mc-gäng, narkotikaligor och våldsver-kare med nazistiska sympatier. Sådan kriminalitetkan, om den får utvecklas vidare, ännu mer undergrä-va förtroendet för rättsväsendet och också grundenför ett öppet och demokratiskt samhälle.Jag vill gärna instämma i det sadeom de oroande uppgifterna om att de kriminellagängen också organiserar och rekryterar inne på våraanstalter.Modern teknik måste utnyttjas effektivt i kampenmot den grova brottsligheten. Men vi måste samtidigtvara mycket medvetna om att önskemålen om eneffektiv brottsbekämpning alltid mycket noga måstevägas mot den enskildes motstående intresse avskydd för den personliga integriteten.Många av de tekniker som står till buds kan manmycket enkelt finna övertygande argument för att deska användas i brottsbekämpningen. Men det är ocksåviktigt att inte bara se varje medel isolerat utan ocksåförsöka se ett större sammanhang, den stora bilden.Varje steg kan synas vara litet. Men tas det mångasmå steg rör vi oss i ganska rask takt mot ett över-vakningssamhälle, som jag tror att väldigt få, om ensnågon, egentligen vill ha. Det är därför mycket ange-läget att regeringen, som också föreslagit,tar initiativ till en särskild utredning som tar ett sam-lat grepp om frågorna kring integritet och väger dessaintegritetskrav mot kraven på effektivitet i brottsbe-kämpningen.Vi måste också vara medvetna om att en aldrig såbra utredning inte kan ge ett slutgiltigt svar på dessafrågor. Här har vi alla ett ansvar att hålla diskussionenlevande.Fru talman! Jag står självklart bakom samtligaFolkpartiets reservationer i betänkandet, liksom detsärskilda yttrandet. För tids vinnande yrkar jag emel-lertid endast bifall till reservationerna 8 och 27.Anf. 37 (mp):Fru talman!