prot · GN0978 · 2000-03-10 00:00:00 — Vi kan inte slåoss till ro med det som redan har gjorts utan måstehela tiden på alla fronter bekämpa våld, hot och tra-kasserier mot kvinnor.Varje år anmäls drygt 20 000 fall av kvinnomiss-handel. Det blir 55 . Men glöm icke attbakom varje fall finns en kränkt, misshandlad, räddoch otrygg människa. Antalet fall har ökat de senasteåren. Antingen det är en verklig ökning eller en ök-ning som består av att fler vågar anmäla är det ingettvivel om att våld och hot mot kvinnor är ett utbrettproblem och att skyddet för utsatta kvinnor måsteförbättras.En stor del av denna brottslighet begås mot kvin-nor som mannen lever tillsammans med eller har levti ett nära förhållande med. Det gör problemet ochlidandet ännu allvarligare. De flesta brotten begåsinomhus. Och det som ytterligare gör denna brottslig-het så allvarlig är att de egna barnen ofta bevittnarvåldet. Ord står oftast mot ord och det är i många fallganska svårt att få en fällande dom.I min interpellation tar jag upp de brister som do-cent påpekar i hanteringen av demsom döms till sluten psykiatrisk vård. Visserligen är,som justitieministern påpekar i sitt svar, hennes rap-port inte färdig . Men jag tycker att hitintillsframkomna resultat visar att nuvarande ordning inteär tillfredsställande. Många av de allra farligastebrottslingarna finns bland dem som överlämnas tillpsykiatrisk vård. Till saken hör att det är mycket svårtatt bedöma om en psykiskt störd brottsling kommeratt återfalla i brottslighet.Fru talman! Vi moderater har vid flera tillfällenlagt fram förslag om att det stora flertalet psykisktstörda brottslingar ska dömas till straff. Om de somdöms till straff är i behov av psykiatrisk vård, och detär de i många fall, ska de kunna avtjäna en del ellerhela straffet på psykiatrisk vårdinrättning under kri-minalvårdens ansvar. När vårdbehov inte längre före-ligger ska den dömde avtjäna eventuellt resterandestraff i vanligt fängelse.På motsvarande sätt ska den som fortfarande ärpsykiskt sjuk vid tiden för frigivningen med tvångkunna överföras till psykisk vårdinrättning för attvårdas där och bli frisk innan det kan bli aktuellt medett liv i frihet. En sådan ordning skulle gagna såvälden psykiskt sjuke som den allmänna tryggheten isamhället.Jag har vid tidigare tillfällen ställt frågan till justi-tieministern, som bollat över den till socialministern,om ett fall i . Personer som var dömda till slu-ten psykiatrisk vård för mord och som betecknadessom mycket farliga kunde gå fritt på anstaltsområdetoch bara avvika. Den rådande ordningen är inte bra.Den är mycket allvarlig för de kvinnor som kännersig hotade och som är utsatta för hot från dessa män-niskor. Dagens förhållande är inte bra.Jag vill passa på att fråga justitieministern om detförslag som vi har lagt fram skulle kunna vara ett braredskap för att komma till rätta med de missförhål-landen som jag påstår faktiskt råder i dag.Anf. 19 Justitieminister ():Fru talman! Låt mig först säga att jag helt in-stämmer i beskrivningen av den situation som kvin-nor befinner sig i när de är utsatta för hot och våld avmän i sin omedelbara närhet. Den behöver åter ochåter beskrivas så att vi erinrar oss vad det är för pro-blematik vi talar om.När det gäller frågan om rättspsykiatrisk vård somen del i ett påföljdssystem vill jag bara säga till JeppeJohnsson att vi har tillsatt en särskild utredning somhar att se över påföljdssystemet för människor somhar psykiska störningar och begår brott.Anf. 20 ():Fru talman! Jag hoppas att den utredningen skyn-das på lite grann och att förslaget, när utredningen harlagt fram det, inte dras i långbänk. Det har vi tyvärrsett hända med många andra förslag.Jag ska ta upp en annan fråga som ligger migvarmt om hjärtat och som har lite lokal anknytning.En forskningsrapport från kvinnojouren iKarlskrona, mitt hemlän, visar att barnen är närva-rande vid misshandel av modern i av fallen.Kvinnojouren i har undersökt anmälning-ar angående kvinnomisshandel i Karls-krona. 114 fall anmäldes och i 89 fall av dem var denanmälda gärningsmannen bekant med offret och i 82av fallen inträffade misshandeln inomhus. Det ärprecis samma mönster som i övriga Sverige.Men bara 22 av anmälningarna resulterade i dom itingsrätten. En stor del av de åtalade dömdes ocksåför andra brott. Kvinnojourens undersökning visarmed tydlighet att det i alla fall i är väldigtfå som döms till fängelse för kvinnomisshandel. Avde elva som dömdes till fängelse var det bara två somenbart dömdes skyldiga till kvinnomisshandel ochdärmed relaterade brott.Situationen i övriga delar av landet liknar den iKarlskrona, och jag anser inte att detta är tillfreds-ställande. Vi kan verkligen inte slå oss till ro med densituation som råder i dag.Antalet anmälda brott mot besöksförbudslagen ärmånga. Uppklaringsprocenten är låg och har minskatunder 90-talet. Det beror naturligtvis på att det ärsvårt att få tillräckliga bevis för de brott som begåtts.Ord står som sagt var ofta mot ord. Det är naturligtvisinte tillfredsställande.I en kommande interpellation kommer frågan ommöjligheten att använda elektronisk övervakning vidbesöksförbud att debatteras. Jag tänker inte föregripaden debatten. Men då det gäller t.ex. brott mot be-söksförbudslagen och andra brott mot kvinnor vill jagsäga att det är viktigt att polisen har möjlighet attsäkra bevis, bedriva spaning, höra vittnen m.m. Dettatar tid och kräver resurser.Jag vill gärna höra justitieministerns uppfattningom polisens och rättsväsendets resurser. Har de någonbetydelse då det gäller att säkra bevis vid påståddabrott mot besöksförbudslagen? Det hjälper inte alltidatt bara prioritera. Vi har redan ganska många brottsom är prioriterade, vart och ett för sig allvarligt ochviktigt.Den som åläggs besöksförbud har på ett eller an-nat sätt hotat, trakasserat eller misshandlat en kvinna.Han kan alltså inte vara omedveten om vad som gäl-ler och vad han har att rätta sig efter. I svaret på mininterpellation skriver justitieministern: "Jag tror dockatt lösningen på problemen ligger i andra åtgärder änen straffskärpning. "Jag delar justitieministerns uppfattning i den delenatt enbart straffskärpning inte löser problemen. Menjag tror att det är en del av problemens lösning ochdefinitivt ett sätt att markera hur allvarligt vi ser påbrott mot besöksförbudslagen som vi mar-kerar att vi står på brottsoffrets sida.I dag kan den som bryter mot ett besöksförbuddömas till böter eller fängelse i högst . I ringafall utdöms inget straff. Jag anser att denna markeringinte är tillräcklig. Straff bör utdömas även i det ringafallet, och straffmaximum i normalfallet bör höjas tillfängelse i två år.Fru talman! Jag vidhåller min uppfattning att vibör införa en regel om s.k. obligatorisk häktning vidförsök till t.ex. våldtäkt av överfallstyp. Om det finnsskäl att ha obligatorisk häktning vid det fullbordadesexbrottet finns det också skäl att ha det vid försök tillsamma brott. Ur den drabbade kvinnans perspektivkan nog en person som har försökt våldföra sig påhenne men misslyckats utgöra ett väl så stort hot somen man som har fullbordat brottet.Anf. 21 Justitieminister ():Fru talman! tar upp en rad olikafrågeställningar och problemområden som ryms inomramen för bekämpningen av våld mot kvinnor. Låtmig kommentera några av dem.Ett område gäller problemet med att barn ofta ärinvolverade i sammanhanget. Det är en fråga som haruppmärksammats i en rad utredningar som pågår. av dem kommer att redovisas snart. Det är Social-styrelsen och BRÅ som har haft olika uppdrag. Detpågår en rad projekt i olika kommuner som ett led iatt utveckla både och rättsväsendetsarbetsmetoder när det gäller att uppmärksamma ochvidta rätt åtgärder även när barn är inblandade ivåldshändelser av det här slaget. Allt detta arbetesyftar naturligtvis till att säkerställa att myndigheternauppmärksammar barnens situation, reagerar adekvatoch vidtar de åtgärder som är nödvändiga för attskydda och hjälpa barnen i de här svåra situationerna.Ett annat problemområde som togupp är bevisfrågorna, att det ofta handlar om situatio-ner där det inte finns utomstående vittnen. När par-terna ger olika bilder av händelseförloppet är det svårtatt få tillräckligt underlag för en fällande dom. Ävendetta har uppmärksammats, framför allt av polismyn-digheterna tillsammans med åklagare. Det pågår enrad projekt runtom i landet som syftar till att utvecklapolisens arbetsmetoder för att man ska kunna säker-ställa en bättre bevisning. Som exempel kan jag näm-na hanteringen av ny teknik i sammanhanget. Mankan använda videokamera när man kommer till plat-sen, givetvis med kvinnans tillstånd. Man kan ome-delbart hålla förhör och dokumentera det genomvideoinspelning. På det viset kan man också få enomedelbar dokumentation av den fysiska miljön ocheventuella skador. Det handlar naturligtvis även omden bevisning som sjukvården måste tillhandahålla,att man säkerställer att kvinnan blir läkarundersöktoch att rättsintyg utfärdas på ett sådant sätt att defungerar väl i den rättsliga processen. Även i de härfallen behöver en metodutveckling ske, och det pågåren rad olika projekt.Det är viktigt att vi hittar metoder för att i störreutsträckning kunna förhindra brott mot besöksförbudoch, naturligtvis, kunna reagera när sådana begås.Därför är frågan om t.ex. användande av elektroniskövervakning intressant i sammanhanget. Det här ökarinte skyddet för kvinnorna direkt, men det ger enmöjlighet att åtminstone avslöja när brott mot besöks-förbud förekommer. I något fall kanske detta ocksåkan vara hindrande.Anf. 22 ():Fru talman! I den allra sista meningen sade justi-tieministern att det här kanske i något fall hindrar bryter mot besöksförbudet. Det tror jag. Om manhar möjlighet att beivra de här brotten tror jag attantalet brott mot besöksförbud kommer att minska.De kommer inte att försvinna.Det är bra att man ser till barnens situation, mendet bästa är att man på ett väldigt tidigt stadium sätterstopp för trakasserierna och misshandeln av kvinnor-na.Sedan vill jag också ta upp en annan fråga somhar varit aktuell, inte minst hemma i mitt eget länmed anledning av utredningen av kvinnojouren iKarlskrona. Genom den lagändring som trädde i kraftden har det införts en möjlighet fördomstolar att utdöma påföljden villkorlig dom i före-ning med samhällstjänst. I lagtexten finns inte någonbegränsning avseende vilka brott som påföljden vill-korlig dom med samhällstjänst får användas för. Menav förarbetena framgår dock att användningsområdetför påföljden i själva verket avser att vara förhållan-devis begränsad.Högsta domstolen avgjorde ettmål där den åtalade i tingsrätten dömts till en månadsfängelse för misshandel av en närstående kvinna.Tingsrätten skriver i sin dom: "Brottet är inte att be-döma som ringa." Domen överklagades till hovrättensom ändrade tingsrättens dom till villkorlig dom medsamhällstjänst i . Målet fördes sedan vidaretill av Riksåklagaren. Riksåklaga-ren anförde bl.a.: "Sammanfattningsvis är det såledesmin uppfattning att påföljden villkorlig dom i före-ning med samhällstjänst inte är tillräckligt ingripandepåföljd för det brott som NN gjort sig skyldig till.Påföljden bör därför bestämmas till fängelse. "Fru talman! ändrade endast pådet sättet att tiden för samhällstjänst ändrades från 40till . Jag är naturligtvis medveten om attjustitieministern inte kan ha synpunkter på domen iHögsta domstolen. Men jag vill fråga justitieminis-tern om hon är beredd att ta initiativ till en lagändringså att de som döms för kvinnomisshandel döms tillfängelse och inte, som tydligen är möjligt, tillvillkorlig dom med samhällstjänst.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1999/2000:238 omstödpersoner för misshandlade kvinnorAnf. 23 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag är beredd att vidta för att det moderataförslaget om stödperson för misshandlade kvinnor skakunna genomföras.Kvinnovåldskommissionen redovisade i sitt slut-betänkande Kvinnofrid (SOU:1995:60) en rad bristeri bl.a. arbete med kvinnor som utsättsför brott. Som en följd av det har an-svar för att stödja misshandlade kvinnor förtydligatsgenom att en ny bestämmelse införts i Socialtjänstla-gen (8a §). I bestämmelsen anges att socialnämndenbör verka för att kvinnor som är eller har varit utsattaför våld eller andra övergrepp i hemmet får stöd ochhjälp för att förändra sin situation. Avsikten är attSocialstyrelsen ska ge ut allmänna råd om hur social-tjänsten bör arbeta med dessa frågor.Detta är en i en rad åtgärder som har bedömts varanödvändiga för att förbättra skyddet för våldsutsattakvinnor. Inom ramen för Kvinnofridsreformen pågårflera aktiviteter som alla syftar till att ytterligare för-bättra stödet för dessa kvinnor.Som exempel kan nämnas att det inom Socialsty-relsen pågår ett utvecklingsarbete för att stödja kom-petensuppbyggnad och metodutveckling inom social-tjänsten och hälso- och sjukvården i frågor som rörmäns våld mot kvinnor. Inom ramen för det utveck-lingsarbetet har exempelvis ett projekt initierats iLandskrona kommun som bl.a. syftar till att utbildapersonalen för att man bättre ska kunna bedöma ochtillgodose misshandlade kvinnors behov.Det är oerhört viktigt att all personal som kommeri beröring med kvinnor som utsatts för våld bemöterdem på ett bra sätt och har utvecklade metoder för attge hjälp och stöd, ytterst för att förhindra fortsattaövergrepp. För det krävs kunskap. Därför fortbildasnu personal inom rättsväsendet, ochhälso- och sjukvården. Det arbetet leds av Rikspolis-styrelsen i samråd med , och . Genom arbetet med fortbild-ning och utvecklingsarbete får per-sonal kunskaper och bättre metoder för att kunnaidentifiera de misshandlade kvinnorna på ett tidigtstadium, vilket gör det möjligt att ingripa och gekvinnan skydd, hjälp och stöd.Ett bra exempel som jag vill nämna i det härsammanhanget är det handlingsprogram som nyligentagits fram i Kumla kommun. I det finns riktlinjer förhur tjänstemän inom bl.a. polisen, ochindivid- och familjeomsorgen bör agera när de kom-mer i kontakt med kvinnor som hotats eller utsatts förvåld. I programmet anges bl.a. vikten av att låta kvin-nan i lugn och ro få berätta om sin situation utan attden ifrågasätts, att man tar reda på vad hon är rädd förjust nu och vad hon är rädd ska hända fortsättnings-vis. Vidare anges att man alltid bör undersöka omkvinnan har utsatts för övergrepp och om detförekommer missbruk hos de inblandade. I de rikt-linjer som gäller polisens arbete framhålls dessutomvikten av att man gör en säkerhetskontroll för att t.ex.undersöka om den misstänkte har tillgång till vapen. Iprogrammet anges tydligt att det är socialsekreterarensom ska ta initiativet till fortsatta kontakter med denvåldsutsatta kvinnan, vilket står väl i överensstäm-melse med den nya bestämmelsen i socialtjänstlagen,som jag nämnde inledningsvis.Det omfattande arbete för att förbättra skyddet förvåldsutsatta kvinnor som pågår ska framöver analyse-ras, eftersom det är viktigt att vi satsar påde riktigt effektiva sätten att hjälpa utsatta kvinnor.Frågan om stödet till kvinnor som är utsatta för brottkommer även att behandlas i den proposition somregeringen avser att lägga fram för riksda-gen med anledning av betän-kande.Anf. 24 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka justitie-ministern för svaret.Bakgrunden till min interpellation är den behand-ling som ett förslag i den moderata partimotionen omkriminalpolitik har mött, nämligen förslaget om möj-lighet till stödperson för misshandlade kvinnor. Närsedan en del aktuella händelser har inträffat, bl.a. medden kvinna i som mördades av sin fäng-elsedömde man, tyckte vi att det fanns skäl att ta uppen diskussion, eftersom vi är övertygade om att det iden här kvinnans fall hade varit av betydelse om honhaft en stödperson.Helt klart hade vi att göra med en kvinna som varrädd för sin man. Det visar bl.a. detta att hon bad sinmamma vara hos henne när mannen hadepermission. Vi vet också att det var fråga om en in-vandrarkvinna, och det finns skäl att anta att hon intehade så stor kunskap om det svenska samhället ochvart hon skulle vända sig för att få ytterligare stöd.Kanske språksvårigheter dessutom gjorde att honkände sig stå vid sidan om.När jag nu tar del av justitieministerns svar kanjag konstatera att justitieministern tar fram en positivförändring, nämligen förändringen i socialtjänstlagen,där det föreskrivs om stöd och hjälp för att man skakunna förändra sin situation. Det är bra, men det ärinte det vi i första hand är ute efter. Det är stöd ochhjälp innan man får möjlighet att förändra sin situa-tion.Om vi i övrigt ser på justitieministerns svar är detfråga om en beskrivning av bl.a. utvecklingsarbeteoch utbildning; en mängd åtgärder som i sig är myck-et bra. Slutklämmen i svaret är att allt det som pågårska bli föremål för framtida analyser. Det är säkertockså bra, men justitieministern får ursäkta; jagkommer osökt att tänka på den behandling som idéer-na om medling har fått från regeringens sida. Det harockså varit fråga om försöksverksamheter,analyser och jag vet inte allt, och man har skjutit ensjälvklarhet framåt i tiden.Vi har all anledning att anta att en stor del av dekvinnor vi talar om är kvinnor som verkligen inte ärsärskilt privilegierade, och de behöver allt stöd de kanfå. Vi måste se till att sätta ned foten.Vi tycker från vår sida att vårt förslag är hursjälvklart som helst, dvs. att se till att varje kvinna förvilken det finns en anmälan om ett övergrepp mothenne ska erbjudas en stödperson. Denna ska vara ettmoraliskt stöd under utredningen, under processenoch efter domen. Det är något som skulle kunna varaav mycket stor betydelse för dessa icke privilegieradekvinnor.Min fråga till justitieministern, som inte får någotsvar i interpellationssvaret, är: Kan vi förvänta oss ettförslag i den i svaret aviserade propositionen i anled-ning av ?Anf. 25 Justitieminister ():Fru talman! Jag måste medge att jag blir en aningförvirrad, för nu är jag inte säker på att jag riktigtförstår vad är ute efter. Jag trodde attGun genom mitt svar skulle förstå att denlagändring som har skett i socialtjänstlagen och detuppdrag som de sociala myndigheterna har fått är attsäkerställa att det ska finnas en stödperson för kvin-nor i den här situationen. Jag trodde att bejaka det faktum att det numera är de socialamyndigheternas skyldighet att ta initiativ och ta kon-takt med kvinnan för att säkerställa att hon kan få denhjälp hon behöver.Gun beskriver det tragiska fallet medkvinnan som blev dödad av sin man. Hon var invand-rarkvinna och visste inte vem hon skulle vända sig tilloch vilken hjälp hon kunde få. Det är därför som detär viktigt att det är myndigheten som har skyldighetatt ta initiativet och säkerställa att man får det stödoch den hjälp man behöver.Till slut säger att det handlar omstödperson under förundersökningen och under självaprocessen, och då är vi inne på andra system som vihar. Vi har ju flera olika sätt att ge stöd till dessakvinnor, och det är olika typer av stöd som behövs.Det är bl.a. möjligheten till målsägarbiträde, och vivill utveckla det systemet, som jag har sagt mångagånger tidigare. Det kommer i den proposition somkommer . Vi ska utvidga systemet med en stöd-person under det rättsliga förfarandet.Jag hade uppfattat det så att menadeatt det var det sociala stödet, att få hjälp att hanterasin situation, som man var ute efter. Man nämner juden sociala sidan och de sociala myndigheternasansvar. Det är därför mitt svar är utformat som det är.Det finns ytterligare en aspekt, och det ärskyddsaspekten och polisens roll i sammanhanget.Även där skulle jag vilja redogöra för det utveck-lingsarbete som pågår inom polisen för att hitta ar-betsmetoder så att man även från polisens sida kansäkerställa att man har information om den situationsom en kvinna befinner sig i och utveckla metoder förhur man kan erbjuda henne skydd.Det är olika delar i en ganska komplex verklighet.Det arbete som pågår är att utveckla och säkerställaatt alla de olika delarna av vårt samhälle, med deolika kompetenser som finns där, arbetar i sammariktning, nämligen att öka uppmärksamheten på deutsatta kvinnorna och ge dem det skydd och den hjälpsom de behöver.Jag kan inte låta bli att kommentera klagomål över hanteringen av medlingsinstitutet- en självklarhet som borde ha införts för länge se-dan. Jag måste erinra om att den frågankomplicerades av det faktum att ansågdet vara just en självklarhet och trodde att Riksåkla-garen med ett enkelt grepp skulle kunna utarbeta ettregelverk för medling. Den erfarenhet vi har skaffatoss därefter genom olika försöksverksamheter är attdetta är en komplicerad fråga, både i sak och juridisktsett. Den är oerhört värdefull, och därför ska vi inteschabbla bort den utan säkerställa att medlingsinsti-tutet i de olika varianter som finns - det är ett be-grepp men representerar många olika företeelser medolika syften - blir utvecklat i vårt samhälle och att detfår den rättsliga bas som det behöver. Det kräver tar frågan på allvar och inte tar saker och ting försjälvklara.Anf. 26 ():Fru talman! Debatten ska i och för sig inte gällamedling, men rent allmänt skulle jag nog våga påståatt om man vet vilka visioner man har brukar det intevara så svårt att också få dessa genomförda i verklig-heten, inom ramen för det system vi har. Ska vi talaom medling, är vi inte precis de första i världen, inteens det första landet med den typ av rättssystem somvi har, som har diskuterat den här frågan. Kan andra så kan vi. Det är fråga om attbestämma sig för vad man vill och sedan se till attgöra ett gediget arbete, men det ska inte behöva ta sålång tid.Jag beklagar att justitieministern hade missupp-fattat innehållet i min interpellation. Bakgrundenfinns i vår partimotion, där exakt samma tanke försfram. Det är den jag bygger på. Jag inbillade mig attdet var rätt väl känt på departementet vilka förslagsom läggs i partimotionerna från de olika partierna.Även här, för att gå tillbaka till frågan om det ärlätt eller svårt, menar jag att det borde vara väldigtlätt att ställa sig bakom tanken att den kvinna somsjälv har anmält, eller när någon annan har anmält, atthon utsatts för övergrepp direkt ska erbjudas en stöd-person. Ser vi på ändringen och nyheten i social-tjänstlagen är det fråga om att man från socialtjäns-tens sida bör verka för att kvinnorna får stöd ochhjälp för att förändra sin situation. Det är alltså interiktigt bara den begränsningen som vi avser med vårtförslag.Anf. 27 Justitieminister ():Fru talman! har bilden klarnat för mig. in-ser jag att förslag var mycket begrän-sat. Det handlar om att utse en stödperson i sambandmed att det finns misstankar om brott, att alltså utvid-ga rätten till målsägandebiträde. Det är en fråga somvi återkommer till i den proposition som kommer tillhösten.Jag trodde faktiskt att ni tog frågan på större allvaroch insåg att dessa kvinnor behöver mer stöd än så.Anf. 28 ():Fru talman! Det är uppenbart att justitieministerninte har läst vår partimotion på kriminalpolitikensområde. Den innehåller åtskilliga förslag. Tyngd-punkten ligger på stöd åt kvinnor som har drabbats avövergrepp. Som justitieministern ser utgår min inter-pellation just från händelsen i . Jag menaratt vårt förslag faktiskt skulle ha kunnat vara av avgö-rande betydelse för just den kvinnan och hennes ef-terlämnade barn.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1999/2000:240 omelektronisk övervakningAnf. 29 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag är beredd att vidta för att starta försöks-verksamhet med elektronisk övervakning av dem somdömts till besöksförbud.Brottsförebyggande rådet har på regeringens be-gäran genomfört en förstudie av de praktiska ochtekniska förutsättningarna för en försöksverksamhetmed elektronisk övervakning av män som brutit motbesöksförbud.