prot · GO0920 · 2000-10-27 00:00:00 — Han ställer också frågan omtystnaden beror på att rånen för det mesta utförs avungdomar med utländsk bakgrund.Inledningsvis vill jag säga att jag ställer mig oför-stående inför påståenden om tystnadfrån politikerhåll i fråga om ungdomsrån. Få brott harfått så mycket uppmärksamhet som just ungdomsrån.I svar på interpellation redogjordemin företrädare för några av regering-ens åtgärder för att motverka att unga människorbegår brott. I svar på riksdagsfråga i årredogjorde hon för de åtgärder som vidtagits för attklarlägga orsakerna till att förövare av rån blir alltyngre. Ungdomsrån är något som i allra högsta gradhar uppmärksammats. De tas på största allvar inomrättsväsendet. Projekt för att minska antalet ungdoms-rån pågår inom flera områden.Ungdomar som är födda utomlands är kraftigtöverrepresenterade bland de misstänkta gärnings-männen. När det gäller övriga ungdomar med ut-ländsk bakgrund, dvs. de som är födda i , menmed någon av föräldrarna född utomlands, är bildenen annan. Bland dem finns ingen sådan överrepre-sentation med avseende på ungdomsrån. Det härframgår av en undersökning som har gjort om ungdomsrån i ochMalmö . Poängteras bör attungdomsrånen endast utgör en liten del av den totalaungdomsbrottsligheten. Även inom gruppen utlands-födda ungdomar är således antalet personer som görsig skyldiga till sådana brott mycket litet.Oavsett hur stor ökningen är finns det all anled-ning att se allvarligt på dessa brott. Trots att ung-domsrånen ofta handlar om små ekonomiska värdenoch att offret ofta inte blir allvarligt fysiskt skadat såär händelsen något offret bär med sig ,kanske för hela livet. Den rädsla en kränkning av dethär slaget framkallar kan på ett dramatiskt sätt påver-ka brottsoffrets möjligheter att föra ett normalt liv.Det finns exempel på ungdomar som blivit rånadeoch som tvekat att över huvud taget gåut under vissa delar av dygnet eller att t.ex. åka tun-nelbana. kan de unga gärningsmännenmånga gånger vara omedvetna om dessa konsekven-ser av sitt handlande.Så trots att ungdomsrån utgör endast en liten delav den totala ungdomsbrottsligheten är det ändå avstörsta vikt att effektiva åtgärder vidtas för att begrän-sa dessa rån. Det är en mycket viktig uppgift för sam-hället att se till att våra barn och ungdomar inte blirutsatta för brott eller begår brott.Jag är övertygad om att de mest betydelsefulla in-satserna för att minska ungdomsbrottsligheten är desom vidtas för att förebygga att unga människor drasin i kriminalitet. Av avgörande betydelse är insatserfrån familjen, skolan, föreningslivet, socialtjänstenoch det övriga lokalsamhället. Rättsväsendets insatserär bara en del av kampen mot ungdomsbrottsligheten.Att rättsväsendet agerar snabbt och tydligt närungdomar begår brott är dock mycket viktigt. Det ärockså viktigt med samarbete mellan rättsvårdandeoch sociala myndigheter och de brottsmisstänktaungdomarna och deras föräldrar. Reglerna om ung-domsmål reformerades . Härigenom förkorta-des tiden mellan brott och reaktion samt skapadesförutsättningar för ett förbättrat samarbete mellanberörda myndigheter. Det yttersta syftet med refor-men var att den skulle ha viss brottsförebyggandeeffekt. förbättrades påföljdssys-temet för unga lagöverträdare. Påföljden överlämnan-de till vård inom blev tydligare, och enny frihetsberövande påföljd - sluten ungdomsvård -infördes. Reformen kommer att följas upp ochutvärderas. övervägs medlingens roll irättssystemet.Brottslighetens orsaker måste angripas lokalt därproblemen finns. Ett framgångsrikt ingripande avsamhället när en ung människa befinner sig i en risk-miljö eller i en risksituation förutsätter ett nära sam-arbete mellan myndigheterna - exempelvis polis,skola och socialtjänst. För polisväsendets del skaverksamheten präglas av ett långsiktigt problemori-enterat arbetssätt med ett brottsförebyggande syfte.För att framgångsrikt bedriva ett brottsförebyg-gande arbete erfordras kunskap om brottsligheten ochdess orsaker. Exempelvis visar BRÅ:s kartläggningav ungdomsrån att mobiltelefoner är ett attraktivt ochrelativt vanligt objekt när ungdomar rånar andra ung-domar. Här kan, vilket BRÅ också påpekar, förenkla-de och snabbare sätt att spärra mobiltelefoner verkabrottsförebyggande.Någon tystnad i frågan om ungdomsrån råderknappast. Jag har endast pekat på några av deåtgärder som redan har vidtagits i kampen mot ung-domsrån och övrig ungdomsbrottslighet. Självklartmåste detta arbete fortsätta. Brottsligheten måsteförebyggas och bekämpas oavsett av vem eller vilkaden begås.Anf. 32 ():Fru talman! Ungdomsbrott är i ett nyttbrott, som vi enligt min uppfattning kan hanteramycket dåligt med gällande lagstiftning. Det drabbarfrämst , och . Man stjälkläder, mobiler, cyklar, mopeder och pengar. Gär-ningsmännen är ofta unga pojkar med invandrarbak-grund. Så är fallet oavsett hur man dribblar med sta-tistik, som ministern faktiskt gör i sitt svar. Offren ärmånga gånger unga pojkar, yngre än gärningsmännenoch ofta etniska svenskar.Vid de här brotten förekommer dels hot om fy-siskt våld, dels våld - ibland mycket våld. Det före-kommer ofta att man använder knivar. Effekten, för-utom att offret blir av med sina ägodelar, är att detskapas en otrygghet, en fysisk och psykisk rädsla.Framför allt och viktigast: Det är nog det effektivastesättet - det måste jag dessvärre erkänna - att skapafrämlingsfientlighet i Sverige.Fru talman! Jag står självfallet för mitt påståendeatt de här frågorna mycket sällan debatteras i , trots att ministern kan referera till en inter-pellation och en skriftlig fråga hitintills under året.Den låga åldern på gärningsmännen gör att det ipraktiken är svårt för samhället att hantera dennafråga. Det är väl känt bland poliser att unga brotts-lingar skrattar åt dem och säger: Jag har inte fyllt 15år, så ni kan inte göra ett smack. De vet om att de ärunder straffbar ålder.Häromdagen sattes ett nytt rekord i . En13-åring knivskar en 8-åring dels i armhålan, delsöver fingrarna, därför att 8-åringen inte hade depengar som 13-åringen trodde att han hade. Somstraff blev 8-åringen knivskuren.Dessutom finns det ett mycket stort mörkertal idessa sammanhang. Man vågar inte anmäla brotten,eftersom man under dessa oftast blir hotad med attom de anmäls blir konsekvenserna än värre. Iblandkänner gärningsmannen offret och vet vilken skolaoffret går i eller var offret bor, och det skapar rädsla.Jag anser att lagstiftningen måste ändras. De för-ändringar som har gjorts är inte effektiva nog. Jaginser att det i botten finns sociala problem, men vi fårändå aldrig acceptera den här typen av brottslighet.Oskyldiga människor ska inte betala för att samhäl-lets integrationspolitik har totalhavererat.Till sist vill jag ställa en fråga. Ministern säger attdet här inte är det stora brottet bland ungdomar. Jagundrar vilka brott av grupper - inte av enskilda -ministern anser är värre än de ungdomsrån som vi nudiskuterar.Anf. 33 ():Fru talman! Jag vill börja med att hälsa justitiemi-nistern välkommen till och gratulera tillden nya positionen. Jag ser fram emot förhoppnings-vis utvecklande debatter i framtiden.I som rånar ungdomarkan vi läsa att ungdomsrånen ökat kraftigt. anmäldes lika många rånsom , alltså en fördubbling. Vi kanläsa att av de tillfrågade pojkarna och avflickorna hade egen erfarenhet av att vara rånoffer.Rapporten visar också att av pojkarnabär vapen för att minska risken för att bli utsatta förrån. Var och en kan inse vilka risker som följer meddetta. Rädda ungdomar med vapen är farliga och kanförstöra både sin egen och andras framtid. Till dettakan läggas att en stor del av våra unga påverkas i sittvardagsliv av rädslan för att bli rånade. T.ex. uppgesatt de undviker att ha värdeföremål på sig. Det kanvara fråga om mobiltelefonen, som föräldrarna kan-ske försett dem med för att de ska kunna ta kontaktom de behöver hjälp men som de inte vågar ha medsig av rädsla för att bli rånade.Av den stora grupp som blivit utsatt för rån upp-ger att de inte gjort någon polisanmälan, ochbland de skäl som återfinns är att "man får räkna medatt bli rånad" och att "rånaren skulle ändå inte fånågot straff". Våra unga har rätt till ett liv i trygghet,och de ska verkligen inte behöva räkna med att blirånade. Våra unga ska också få uppleva ett rättsvä-sende som de kan lita på. De ungas egna utsagor visaratt så ser inte deras verklighet ut. Det är vi vuxna somhar ansvaret och som måste återställa deras trygghet.Detta kräver bl.a. av oss att vi blir snabba och tydligai våra reaktioner mot de ungas våld.Samtidigt som vi tydligt markerar mot hänsyns-löst beteende måste vi ge de unga chansen att visa attde kan bättra sig. Bl.a. kan en konfrontation mellanoffer och gärningsman, vid vilken gärningsmannengörs medveten om vilken skada han orsakat, vara avbetydelse. En majoritet i har gett regering-en i uppdrag att arbeta fram ett förslag till hur med-ling skulle kunna bli en del av det svenska systemet,men det verkar inte finnas något större engagemangfrån sida för denna fråga.Därför undrar jag om vår nye justitieminister ärberedd att skynda på arbetet med det av riksdagenbegärda förslaget.Det är också viktigt att visa de unga att man kanfå en andra chans och att det lönar sig att sköta sig.Ett för unga tydligt sätt vore att åter införa möjlighe-ten att döma till villkorligt fängelse, som förfaller omman sköter sig men verkställs om man fortsätter medbrottslighet. Jag undrar om justitieministern kan tänkasig att vara beredd att arbeta för en lagändring i dennariktning.Anf. 34 ():Fru talman! Jag tittade i tidningen i går,och där står det under TV : blev rånad itunnelbanan. "Rånaren sa att han skulle döda mig. "Jag är övertygad om att justitieministern och allaandra här har förmåga att leva sig in i hur en sådanpojke känner sig. Det handlar oftast om pojkar. Menjag tror att vi behöver påminnas om det så att vi inserallvaret: att det finns ett brottsoffer. Som justitiemi-nistern sade kanske personen får leva med detta i helasitt liv.Om ni av någon anledning missade det här pro-grammet , som heter "P.S." och handlar omDaniel som gjort en video om sina upplevelser, gårdet i repris den 29 och den 30 oktober.Jag delar naturligtvis ministerns åsikt att vi ska fö-rebygga dessa brott. Vi moderater har vid åtskilligatillfällen lagt förslag om hur vi ska komma till rättamed och förebygga att ungdomar hamnar på enbrottslig bana. Men hitintills har jag upplevt att visom gensvar från regeringspartiets företrädare barahar fått nej och att de egna förslagen har lyst med sinfrånvaro. Jag efterlyser alltså förslag. Det räcker inteatt upprepa de gamla slagorden, utan det måste ocksåligga någon verklighet bakom.Även har vi från väckt en motioni det här ärendet, om åtgärder mot ungdomsbrottslig-het. har tagit upp några av de förslagsom vi lägger i den motionen.Jag skulle vilja höra hur ministern egentligen villstärka föräldrarnas roll. Det räcker inte att se till attinföra maxtaxa så att barnen kan vara mera på dagis.Hur vill ministern möjligtvis stärka skolans roll,både som fostrare och i att överföra nya kunskaper?Jag har själv ett förflutet i skolans värld och vet attdet finns mycket att önska i fråga om att skolan verk-ligen tar tag.När det gäller narkotika kryper missbruket längrened i åldrarna. Under som lärare fick jag ingenfortbildning annat än när jag själv skaffade mig den,och det är samma för dagens föräldrar. Som föräldraroch som lärare är de flesta av oss inte uppdaterade såatt vi kan känna igen symtomen, varken på begyn-nande missbruk eller när ungdomarna börjar strula.Det hjälper inte med slagordet "fler vuxna i skolan".Jag skulle i stället vilja säga att det vore bättre att vioch de som är i skolan agerar som vuxna. Men dåmåste vi också ha redskap.När närpolisen infördes var det den stora lösning-en på alla problem: närpolisen skulle arbeta förebyg-gande. Det tror jag också på. Men tyvärr har resurser-na till polisen mest gått ut över närpolisen.Även om såväl föräldrar som skola, övriga sam-hället och närpolisen lyckas så misslyckas de i allafall med några. Om inte annat ser vi resultatet av det iBRÅ:s rapport.Vi har t.ex. föreslagit att man skulle få registrerabrottslingar under . Det kan tyckas som att detinte är någon lösning, men att börja , att stämma ibäcken, är viktigt.När en 15-åring första gången blir fast för någotbrott kan han tyckas "alldeles ren", och man börjaråtgärderna på helt fel nivå. Det är viktigt att se san-ningen som den är och att inte sticka huvudet i san-den.Jag ser fram mot debatterna med ministern och attfå veta vilka åtgärder man verkligen ska vidta. Åtgär-der måste vi ha, men jag efterlyser verkligen hur deska vidtas.Anf. 35 ():Fru talman! Jag skulle också vilja börja med atthälsa justitieminister välkommentill kammaren och önska honomlycka till i sitt nya uppdrag.Jag skulle också vilja säga att jag hoppas att viframöver får trevliga debatter. Rättsväsendets frågorär så viktiga, och vi måste försöka skapa trygghet föralla människor i samhället.Fru talman! Jag tänkte ägna mig åt en enda fråga imitt debattinlägg, och jag skulle vilja ta upp registre-ringen av minderåriga lagöverträdare. Det är ettgammalt känt moderatkrav att de som är under 15 åroch som är skäligen misstänkta för ett brott ska re-gistreras. Vi tror att det har en stor betydelse för poli-sens kartläggning av brott och brottsbekämpning omvi kan införa en sådan registrering i polisens misstan-keregister.Vi vet att 15-åringar som har kommit till dengränsen där de blottar att de har begått brott ofta haren lång erfarenhet av brott , som kanskebörjade redan . Det sägs ibland attde som blir tagna första gången kan ha en brottsbanamed ett fyrtiotal brott bakom sig och har blivit ganskaavancerade i att begå brott.Därför anser vi att en sådan här registrering skullevara värdefull. Det skulle ge en mer rättvisande sta-tistik över brott som begås.Det skulle också ha en viktig roll i brottsförebyg-gande syfte, eftersom man då kan stoppa en yngreperson som begår brott mycket tidigare än efter 15-årsåldern.Jag vill avslutningsvis nämna regeringens propo-sition, som justitieministern kanske inte känner till,1994/95:144 Riktlinjer för registrering av påföljder.Där uppgav regeringen att misstankeregister ska an-vändas för samordning av olika brottsutredningarbeträffande samma person. Men sedan har det stannatupp, och man har inte brytt sig om det. Man vill alltsåinte lyssna på kraven från moderat håll. Vi tycker attdet vore skäligt att ungdomar ock-så skulle kunna registreras. Min fråga till justitiemi-nistern blir därför om justitieministern är beredd attinföra registrering av minderåriga lagöverträdare.Anf. 36 Justitieminister ():Fru talman! Jag tackar för det trevliga välkom-nandet. Jag är också övertygad om att vi kommer attha många bra och spännande debatter där skillnader-na mellan våra partier tydliggörs.Sten anser att den här frågan har dis-kuterats för lite. Jag tycker att det är en felaktig upp-fattning, men i varje fall ska vi fr.o.m. , tycker jag,ha en kontinuerlig diskussion om detta - det är myck-et, mycket viktigt.Vad först gäller frågan om lagöverträdare som ärunder vill jag säga att de redan nu kan bli ome-delbart omhändertagna, som ni väl känner till. I såda-na mål som gäller omhändertagna barn finns det juuppgifter hos . Jag är, i varje fall intenu, beredd att gå längre när det gäller en registrering.Jag vill alltså bara säga att möjligheterna redan nufinns på , men jag ber att få återkomma ifrågan.Det är alltså fel att påstå att ungdomar som är un-der kan säga: Ni kan inte göra ett smack! Detkan man faktiskt. Man kan alltså omhänderta democh skilja dem från deras hem och familj.På fråga vill jag svara att jag intetycker att man ska gradera olika brott eller antaletbrott. Varje brott är ju ett för mycket. Men ett somhar berört mig väldigt illa är just narkotikakonsum-tionen bland ungdomar och de fruktansvärda konsek-venser som den får, inte minst användandet av Ro-hypnol och alkohol, som ligger bakom många av demest fruktansvärda misshandelsfallen och fall där dethar gått ännu värre.Det som är problemet när det gäller ungdomsrå-nen, som man kallar de rån som gäller mobiltelefoner,är faktiskt att de är förenade med mycket lite elleringet våld. Där ligger ett av problemen. Gärnings-männen förstår inte vilken skada de gör offret. Det ärjust därför som medling, som tog upp,är så viktigt. Först då kan de förstå vilken oerhördskada de gör brottsoffret; det är inget tvivel om densaken.När det gäller frågan om medling vill jag säga attden är föremål för en särskild utredning av StaffanLevén. Den kommer att vara klar ,och jag är väldigt intresserad av att titta på den.Påföljdssystemet ska ses över - jag går inte innärmare på det. Också när det gäller frågan om familjoch skola pågår det arbete, och där är det mycketviktigt att fortsätta det brottsförebyggande arbete somnu görs i två tredjedelar av kommunerna.Anf. 37 ():Fru talman! Man hävdade när man införde närpo-lissystemet att det skulle skapa en närhet. Polisernaskulle hinna syssla med annat än att klara upp be-gångna brott. De skulle jobba så att de skulle kunnaförebygga brottslighet.Närpolissystemet, som antalsmässigt blomstradeunder början och mitten av 90-talet, är påmånga platser endast en kuliss. Jag ska ta ett exem-pel.I i hade närpolisen 53 poliser1994. , , har man 18-20. I dessa 18-20 ingår poliser som är stationerade i menvars arbetsuppgift är att köra polisbil i hela Malmökommun. Antalet närpoliser har alltså minskat på ettsätt som innebär att man inte kan göra det somvi trodde och menade att en närpolis skulle göra ochsom en närpolis kan göra när den är effektiv och välbemannad. Det man sysslar med är brandkårsut-ryckningar när brotten redan har blivit begångna.Det här med påföljder och lagstiftningen kan minatre kolleger mycket bättre än jag. Men oavsett vadministern säger är det så att poliser och socialarbetarei dag suckar, om de inte blåljuger rakt ut i tidningar-na, och säger att deras möjligheter att hantera dennafråga i praktiken är starkt begränsade.Jag har aldrig blivit utsatt för något ungdomsrån -jag är dess bättre för gammal för det - men man hörofta att de som har blivit det talar om en nonchalansfrån gärningsmännens sida. Jag tror visst att medlingoch det faktum att man blir konfronterad med offretkan ha sin verkan. Men många poliser säger till migatt många av de här ungdomarna när de åker fastförsta gången har gjort liknande brott många gångertidigare men aldrig blivit anmälda för det, precis somMaud sade. I vissa fall har deras känslokylaaccelererat till en sådan nivå att jag är rädd att maninte kan komma till rätta med den genom ett med-lingsinstitut. Det är riktigt, som ministern säger, att deinte förstår vad de gör.Vi ska inte diskutera vilket brott som är värst -det kan jag hålla med om; det är lite felaktigt. Jag troratt antalet ungdomsrån där våld ingår faktiskt är stör-re än vad som sägs, men låt oss strunta i det. Låt oss istället gemensamt försöka se till att de här rånenframöver blir så få som möjligt.Anf. 38 ():Fru talman! Först blir jag lite konfunderad när jaghör justitieministern säga att man inte ska graderabrott. Då måste jag fråga mig: Varför har vi olikapåföljder för olika brott? Ska vi inte gradera dem skavi ha samma påföljd för allt!Det gläder mig att justitieministern ser positivt påmedling. Jag hoppas att jag kan ta detta som ett löfteom att justitieministern kommer att se till möjlighe-terna och inte svårigheterna. har vår kamp förmedling i stort sett bemötts med hänvisning till allasvårigheter. Ser man möjligheterna brukar man ocksåkunna lösa de problem som kan ge svårigheter.Justitieministern svarade inte på min fråga omvillkorligt fängelse. Jag har förståelse för att denbegränsade talartiden skapar svårigheter. Men jagskulle i varje fall vilja ha en kommentar från justitie-ministern om justitieministern kan se några fördelar ivillkorligt fängelse framför villkorlig dom.Anf. 39 ():Herr talman! Jag vill ta upp en annan fråga - dethandlar om synen på familjen. Där finns ett och annatövrigt att önska i dagens lagstiftning.Enligt lagen om unga lagöverträdare ska vård-nadshavare normalt informeras när en person under18 år begår brott. Vårdnadshavaren ska kallas tillförhöret, och även informeras om tid och plats förrättegången. I samma lag stadgas även att företrädareför socialtjänten ska närvara vid förhöret.Dessa stadganden ger uttryck för allvarliga bristeri synen på föräldrarna och deras roll. Är det så - ochdet är inte helt ovanligt - att en av föräldrarna inte ärvårdnadshavare så kallas han eller hon varken tillinformation eller till förhör. Den förälder som inte ärdelaktig i vårdnaden betraktas alltså inte som betydel-sefull för den unge.Att ska närvara men att föräldrarnabara kallas tycker vi lite grann visar lagstiftarens ochdärmed också regeringens och justitieministerns synpå föräldrarna.Nu är justitieministern ny och har möjlighet att seöver detta. Det är naturligtvis bara en liten detalj i detstora hela, men det ger alldeles fel signaler. Enligt våruppfattning bör föräldrarna kallas oavsett om de ärvårdnadshavare eller ej. Lagen bör t.o.m. uttrycka enskyldighet för föräldrar att närvara både vid förhöroch vid rättegång.Det ger fel signaler. Är ministern beredd att tittaöver dessa delar i lagen?Anf. 40 ():Herr talman! Jag känner väl tillatt fallet överlämnas till om personensom har begått brottet är . Vad jag för-sökte säga tidigare var att man inte börjar med degrövsta brotten. Man börjar med småbrott. Fick viföra in dessa småbrott i misstankeregistret från börjanhade vi fått en överblick över vad som håller på atthända med t.ex. , och då hade vi kunnat sättastopp för det. Det är det som skulle vara det förebyg-gande arbetet och hjälpen för polisen och social-tjänsten att sätta stopp i tid.Hur många ungdomar säger inte "Ja, ja. Jag hargjort så mycket innan" när de är och åker ditförsta gången? Att göra så här är ju att hjälpa den somär mycket yngre och hindra honom eller henne att bliså avancerad vid ålder.Sedan tog justitieministern upp något som ärmycket intressant, som inte ska debatteras nämnvärthär. Jag instämmer i att alkohol och Rohypnol, sommånga ungdomar använder, är livsfarligt. Den medi-cinen skulle absolut avregistreras, för den har intelängre på marknaden att göra. Ungdomar och grovabrottslingar tar Rohypnol tillsammans med alkoholför att bli iskalla för att kunna utföra grova rån ochinte minst slå ned och våldföra sig på människor. Detborde vi ta en debatt om med en annan minister såsmåningom.Anf. 41 Justitieminister ():Herr talman! Det blir lite schizofrent att försökadebattera med fyra personer , men jag skagöra vad jag kan för att svara på de frågorna.Vad gäller frågan om att gradera brott är det somGun säger naturligtvis riktigt. Det finns olikapåföljder för olika sorters brott. Det jag menade varatt man i kampen mot brottslighet kanske inte sätta det ena före det andra.Sedan efterlystes ett löfte från mig om att se möj-ligheterna och inte svårigheterna vid medling. Dettaär absolut ett av de första löften jag kan ge. Jag hartidigare inte kunnat uttala mig eftersom jag är ny,men detta är nu ett löfte. Jag kommer att se möjlig-heterna och inte svårigheterna.Vad gällde frågan om polisen, som tog upp, kan jag säga att vi debatterade just denfrågan . Jag vill bara återupprepa att detändå är den största satsningen någonsin som rege-ringen nu gör, med mer än . Jag villinte bli en sifferminister, men 1 miljard är ändå 1miljard.Vad sedan gäller frågan om villkorligt fängelsekan jag säga att regeringen vid den senaste påföljdsre-formen uttalade att en fortsatt analys av villkorligtfängelse ska ske. Detta gäller påföljdssystemet gene-rellt, men kan naturligtvis även få betydelse för unga.På sikt fortsätter reformeringen av påföljden. Jag beratt få återkomma där.Frågan om föräldrar som inte är vårdnadshavaretogs upp här. Jag är väl medveten om att man kanisoleras som icke vårdnadshavare, men att man likvälär förälder.