prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Enligt min uppfattning är det fem förlo-rade år på sjukvårdens område. Köerna som var långa1990-1991, och som nästan försvann 1991-1994, haråterkommit med full kraft.Det har redan i dagens debatt berättats om enskil-da människor som drabbats mycket hårt av detta.Ibland har jag känt att vi från politiskthåll när vi kritiserar köerna inte riktigt lyckas få frammänniskorna bakom siffrorna. Vi talar om hur mångatusen de har ökat med eller hur många månader detär, men det konkreta, nämligen att väldigt mångamänniskor lider - enligt vår uppfattning i onödan -har vi kanske inte alltid lyckats få fram i den allmän-na debatten. Vi ska försöka bli bättre på det. Men jagnöjer mig nu med att konstatera att vårdköerna är längre än när Socialdemokraterna övertog rege-ringsansvaret 1994.Jag nämnde att antalet husläkare ökade kraftigtunder . Vad som har hänt sedan dessär att antalet husläkare, om jag läst rätt, har ökat medungefär 60-70 stycken i vårt land. Det är i och för sigbra. Det handlar om en ungefär. Det tråki-ga är att befolkningen har ökat exakt lika mycket, såantalet husläkare per invånare är likadant somdet var 1994.Den snabba ökningen de åren har ersatts medstagnation.Den nuvarande sjukvårdsministern har glädjandenog talat väl om ett husläkar- eller familjeläkarsys-tem. Jag och tror honom tills vidare. Vitror att han menar allvar när han konstaterar att mangjorde fel från socialdemokratiskt håll när man bröthusläkartrenden när man tog över makten.Vi måste också säga till honom och till övriga so-cialdemokrater att med den takt man haft från social-demokratiskt håll under de här fem åren tar det, ombefolkningsökningen skulle upphöra helt och hållet,1 500 månader innan man når målet, som sjukvård-sministern och vi är överens om, en allmänläkare på1 500 invånare.1 500 månader är som kammarens ledamötersnabbt räknar ut . Med den takt som Socialde-mokraterna orkat med skulle LarsEngqvists och , numera gemensamma,mål om en allmänläkare per 1 500 invånare - omSocialdemokraterna fortsätter som - uppfyllasnågon gång sommaren eller . Vi tyckeratt det är lite långt att vänta.Äldreomsorgen är svårare att mäta. kommer senare i debatten att komma in påhur vi ser på den från håll, men jag vågarmig på att i den här delen av debatten säga att det inteär många i vårt land som skulle påstå att äldreomsor-gen är bättre än sedan.Valfriheten, mångfalden och konkurrensen är up-penbarligen sämre än . De försöksom ägde rum med försäkringspengar till vården -dvs. att man skulle bygga någon slags broar mellan depengar vi använder till försäkringskassorna och depengar vi använder för direkta vårdinsatser - harbrutits i och med att man har stoppat de lyckosammaFINSAM-försöken i en byrålåda någonstans borta vidf.d. Tegelbacken, numera en bit bort mot Hamngatan.När det här beslutet fattades av kammarens soci-aldemokrater och anslutande partier kritiserades detfrån de socialdemokrater som utifrån verksamhetenhade fått vara med och använda försäkringspengarna ivården. Den socialdemokratiske ordföranden i lands-tingsstyrelsen i t.ex. konstaterade om densocialdemokratiska propositionen följan-de: Alla inblandade parter har tjänat på projektet. Förförsäkringskassa och landsting har det inneburit renaekonomiska besparingar och för patienterna minskatlidande så beslutet är helt obegripligt.Vad det sedan gäller produktiviteten, dvs. vad vifår ut av de pengar som skattebetalarna satsar för attdet ska finnas trygghet när vi blir sjuka och behöverhjälp, redovisar , som ju sedanflera år tillbaka styrs av socialdemokrater - så vi kanväl inte gärna misstänka att det är något slags borger-lig propaganda som har smugit sig in i deras årsredo-visningar - att produktiviteten från 1994-1995 intealls har ökat.Vi har alltså en stor ökning av produktiviteten närborgarna råkade sitta i regering, och en utplaning närSocialdemokraterna har ansvaret. Det kan ju vara enslump. Men det tål väl att någon försöker utreda detfrån socialdemokratiskt håll.Vi i har visat att vi kan vara med ochta bort köer. Vi har visat att vi kan bygga ut husläkar-system. Vi har visat att vi kan öka valfrihet. Vi har ihög grad varit med om att anvisa modeller för attanvända försäkringspengar bättre. Förhoppningsviskommer detta, om vi får inflytande på rikspolitikenen gång till, att leda till att vi får ökad valuta förpengarna.Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga allrahelst till sjukvårdsministern, men det är väl inte möj-ligt. Ja, frågan kan ju ställas, men det lär väl inte varamöjligt att få något svar . Jag ställer den till densom står först på talarlistan från socialdemokratiskthåll under det här blocket, nämligen Hans Karlsson.Vill han i replik eller i det anförande han ska hålla omen stund - jag lovar att stanna kvar och lyssna påhonom - svara på om det enligt hans mening är så attvi har en bättre och tryggare sjukvård än vad vihade ?Är det så att köerna är kortare? Är det lättare att fåtag i en husläkare? Har valfriheten och mångfaldenökat? Används försäkringspengar, våra gemensammapengar, klokare och smartare än förra gången? Får viut mer valuta för skattepengarna?Anf. 284 HANS () replik:Fru talman! Det är alltid lika trevligt att lyssna tillBo Könberg som med gott humör redovisar sitt för-hållningssätt till den aktuella frågeställningen.Jag noterar att jag har hört de här frågorna tidigareoch sättet att göra ett sjukvårdspolitiskt bokslut.Jag ställer mig bara frågan hur det hade sett ut, BoKönberg, om inte den socialdemokratiska regeringenhösten hade tagit itu med det ekonomiska kaossom rådde, inte bara i statsbudgeten utan också isjukvårdsbudgetarna runt om i landet.En av anledningarna till detta kaos i sjukvårds-budgetarna var ju den fria etableringsrätt som BoKönberg i högsta grad var medansvarig till.Nu har vi ordning i ekonomin, , ochnu kan vi tillåta oss att öka på resurserna. Folkpartiettycker inte att det är viktigt med fullt så mycket peng-ar som andra partier i den här kammaren till sjukvår-den. Men vi lyckas ändå tillföra mer resurser.Hur hade det varit, , om vi hade fort-satt på den väg som medverkade till attSverige slog in på när det gäller resurserna i sjukvår-den?Anf. 285 BO () replik:Fru talman! Jag noterar, utöver vänligheterna in-ledningsvis, att säger sig ha hört frå-gorna förut. Desto mer konstigt är det att han inte harkommit på något svar på dem.Han har ju chansen i nästa replik.Är det så att sjukvården är bättre än för femår sedan eller inte? Vad är bedöm-ning? Låt oss höra den.I stället går han in för att diskuteraekonomin. Det gör jag gärna med . Detvar nämligen så att den borgerliga regeringen fickregera under den värsta lågkonjunkturen på två gene-rationer.Det var inte så att man från socialdemokratiskthåll föreslog så väldigt många fler besparingar. Detvar ju så, om jag får gå in på mitt eget fögderi somsjukvårds- och socialförsäkringsminister, att det varmed en viss svårighet vi kunde övertyga socialdemo-kraterna om att spara exempelvis inom sjukförsäk-ringen, inom arbetsskadeförsäkringen eller vad detkan ha varit för någonting. Någon stor hjälp hade viinte av socialdemokraterna på den punkten.På frågan om det skulle vara bättre nu inom sjuk-vården om vi hade fått fortsätta tycker jag väl attfakta talar sitt tydliga språk. Det mesta tyder på det.Anf. 286 HANS () replik:Fru talman! Jag tycker inte att jag har underlag föratt säga om sjukvården har blivit bättre sedan 1994eller inte. Men jag tillåter mig att tro att det är på detsättet.Jag medger också att framstegen inte är så stora.Men ett huvudskäl till det, , är att vi fak-tiskt hade ett gigantiskt budgetunderskott, inte bara istatsbudgeten, utan också i våra sjukvårdsbudgetarrunt om i landet. I en del fall är vi ännu inte i fatt,men vi är på god väg.Jag tror, , att vi i det här landet ochvår sjukvård hade varit betjänta av att Bo Könbergoch socialdemokratin hade kommit överens om sjuk-vårdspolitiken . Men det visade siginte vara möjligt med tanke på de regeringspartnersom då hade. Då tror jag att det hade varitmöjligt att nå en historisk överenskommelse om ensjukvårdspolitik som inte var på marknadens utan påmänniskornas villkor.Anf. 287 BO () replik:Fru talman! Jag noterar att inte vå-gade sig på något direkt påstående om att det är bättreinom sjukvården i vårt land med en soci-aldemokratisk regering. Jag har full förståelse för det.Det låg kanske lite grann bakom min fråga att jagtrodde att skulle få svårt med den. Detär väl bara att erkänna.Men den bild som ger av att vi frånborgerligt håll på något vis hade öst pengar översjukvården, om jag förstod honom rätt, och att mannu inte kunde fortsätta med det därför att pengarnainte räckte är väl lätt att kontrollera för den som ärintresserad, exempelvis i årsre-dovisning.Då finner man att vi tyvärr - det var inget vi gjor-de med glädje - fick se till att sjukvården hade mind-re reala resurser. Men vårdpersonalen, förändringar isystem och annat gjorde att vi faktiskt fick ut mer avsjukvården. Det är vi förstås glada över.I sin förra replik nämnde etable-ringsfriheten. Jag har berört den utförligt i en artikel iLandstingsförbundets tidskrift. Jag hoppas att HansKarlsson följer den. Där torde det visa sig att den inteär någon förklaring till det problem som diskuterar.Sammanfattningsvis: Vården var bättre när vi ha-de en borgerlig regering. Den har inte blivit bättreutan sämre under en socialdemokratisk.Anf. 288 ():Fru talman! Jag vill börja med att säga att jagtycker att det är bra att socialministern kräver attSverige ska få behålla sina restriktiva införselreglernär det gäller alkohol. För mig är det en viktig trygg-hetsfråga. Vi vet alla att våldet i samhället hängerihop med alkoholförbrukningen och vi vet att enrestriktiv alkoholpolitik gynnar folkhälsan. Jag hop-pas att socialministern får ett mycket starkt stöd i denhär frågan.Fru talman! En stor och viktig bit i vårt trygghets-system är att det finns en bra vård, en vård som givet-vis ska vara solidariskt finansierad.Under de år jag har varit med i har jagmånga gånger uttryckt min oro över de besparingaroch de neddragningar som skett och sker inom vår-den. Det är besparingar som i många, förmodligen ide flesta landsting har skapat en oacceptabel situationnär det gäller köer, antalet vårdplatser och persona-lens arbetssituation. Personalminskningen har ocksåförsämrat omvårdnaden.Även om bilden över vårdsektorn just nu ser lju-sare ut än den har gjort på länge, finns det mycketsom oroar mig, som visar att botten ännu inte är nådd.I höstas visade t.ex. de flesta landsting upp ett be-räknat underskott för . ser manplötsligt i redovisningar en heltannan bild. De flesta landsting visar en budget i ba-lans vid det här årets slut.Om det är budgetbalans som är det viktigaste avallt när det gäller vården är det här en bra förändring.Men vi måste ställa oss frågan: På vilket sätt uppnåsden här budgetbalansen?En del i förbättringen beror på att skatteunderlagetförbättrats. Vissa landsting har höjt skatten och på detsättet klarat budgetbalansen. Jag känner även tilllandsting som klarat budgetbalansen genom att räknain eventuellt kommande pengar från kommunakuten.Men det finns också landsting som tvingas tillkännbara besparingar i verksamheten och de skaverkställas under det här året för att budgetbalansenska bli verklighet . Med andra ord: Detkommer att bli ytterligare försämringar inom vård-sektorn innan årets slut.Om jag tittar på , på mitt hem-landsting, ser jag att en tidigare beräkning visat på ettunderskott för . har det väntstill att bli ett beräknat överskott för . Detser ju bra ut. Men för att det ska kunna uppnås måstevården i på något sätt klara avatt spara 40 miljoner. I måste man klaraav sitt underskott på ca 50 miljoner.Det här är stora belopp i ett litet landsting somunder utsatts för återkommande besparingar.Nu diskuterar man möjligheten att spara i Häl-singland genom att ta bort ytterligare vårdplatser.Ingen vet hur det ska gå till. Man har särskilda mötendär man sitter och diskuterar hur man ska kunna lösadet här. Det måste ju sparas för att få budgeten i ba-lans.När det gäller vårdplatserna har det varit ensådan situation i att yrkesinspektionen hotatmed vite på grund av överbeläggningar i korridorer-na. Jämsides med att det ser ut på det sättet diskuterarman att ta bort vårdplatser.Andra besparingar som diskuteras är att ta bortpatientbiblioteken i och . Det äringa stora pengar man sparar på det, men det ska ändåbidra till budgetbalansen.Man föreslår också att hälsocentraler ska varastängda , en hälsocentral, nästavecka en annan hälsocentral osv. Allt på grund av dehär besparingarna.Det här är bara några exempel som jag har fått in-formation om. Såvitt jag förstår är situationen liknan-de i andra landsting. Den budgetbalans som förväntasuppstå och som i budgetsammanhangser bra ut är inte gratis. Det kommer att svida i skin-net på vårdsektorn och kommer knappast att förbättrasituationen för all den vårdpersonal som många gång-er upplever sin nuvarande arbetssituation som mycketansträngande och ibland som hopplös. Budgetbalan-sen kommer knappast heller att förbättra kösituatio-nen.Jag tycker att det finns all anledning att följa uppsituationen inom vården, att försöka få en tydlig bildöver hur det verkligen ser ut i hela vårdsektorn. Jagskulle vilja se att vi över partigränser och blockgrän-ser hjälps åt att skapa en möjlighet till den vård somsvenska folket efterfrågar och skapa en sådan arbets-situation för personalen att den orkar vara kvar ocharbeta vidare.I valrörelsen lovade vi alla att förbättra situationeni vårdsektorn. tycker jag att vi måste upp till be-vis. Bl.a. sade vi att det behövs fler händer i vården,fler händer för att ge bättre omvårdnad.Med tanke på hur det ser ut inom vårdsektorn an-ser att jag det behövs ekonomiska förstärkningar nu.De vårdmiljarder som så ofta nämns är bra, men t.ex.Kenneth friska 8 miljarder, som är väl-komna, kommer först nästa valperiod. Det är långt tilldess. Det hinner ske mycket påvägen dit. Jag tycker inte att vi kan vänta så länge.Det är bl.a. vården som vi alla har sagt är en priorite-rad fråga.Om vi inte snart märker en förbättrad situationinom vårdsektorn är jag övertygad om att privatise-ringen av vårdsektorn kommer att få vind i seglen.Varken vi eller jag tror inte någon annan heller tvivlarpå att det kommer att skapas en efterfrågan och ettutbud på försäkringar där de som har råd och kanförsäkra sig kommer att få den vård de vill ha.Så vill inte jag ha det. Jag vill som de flesta haden trygghet som en bra vård ger. Jag vill att den skavara solidariskt finansierad och vara tillgänglig föralla inom en rimlig tid och inom ett rimligt avstånd.Anf. 289 () re-plik:Herr talman! I mitt anförande tog jag upp min ochmånga andras oro över att barns och ungdomars psy-kiska ohälsa har ökat. på frukostmötet deltogFolkhälsoinstitutets nya generaldirektör och hade samma budskap, att det var ett stortproblem med ökad psykisk ohälsa bland våra barnoch ungdomar. Han sade bl.a., vilket jag tycker varmycket klokt, att barnfamiljer behöver mer tid försina barn och ungdomar.Då skulle jag vilja fråga : Vad villMiljöpartiet göra för att förbättra barns och ungdo-mars hälsa? Anser att maxtaxan gerincitamenten att föräldrar ska få mer tid med sinabarn?Anf. 290 () replik:Herr talman! Som mycket välvet har sagt nej till maxtaxan.Anf. 291 () re-plik:Herr talman! Det är inte riktigt lätt att hänga med ialla svängar vad statsministern, vad Miljöpartietsspråkrör och vad svarar på den frågan.Det varierar nämligen.Jag tolkar detta som ett klart och tydligt svar. Nå-gon maxtaxa ställer inte upp på. Och dettycker jag i så fall var ett klart och tydligt och dess-utom ett bra svar, där vi har samma uppfattning.När det gäller den första delen av min replik tyck-er jag att betänkande, somhar funnits i form av skrift , bordeverkligen bli till föremål för handling. Jag hoppasverkligen att och delar denuppfattningen och att vi kan hjälpas åt att se till att vigår från ord till handling. Det är ett mycket angelägetområde.Anf. 292 () replik:Herr talman! Jag delar upp-fattning när det gäller barnpsykiatrin, och jag tyckeratt det är mycket allvarligt att vi har den situation somvi har. Tyvärr är det så att man oftast inte ser psykiskohälsa lika akut som t.ex. en skada. Men jag uppleveratt psykisk ohälsa kan vara precis lika akut och viktigatt åtgärda snabbt. Jag samarbetar gärna på denpunkten.Anf. 293 () replik:Herr talman! tecknar en besvärligbild av dagens sjukvård. Jag delar den bild som hanhar redovisat. Det är på många håll en väldigt svårsituation, framför allt i glesbygd och landsbygd, därdet är svårt att få personal och därpersonalen flyr verksamheten. Både vårdcentraler ochkliniker saknar läkare och sjuksköterskor. Det görman därför att man känner att manarbetar i en arbetsmiljö där man inte kommer till. Vikan också se genom undersökningar att stressen ärstörre hos personalen som jobbar inom offentlig sek-tor än i privat sektor när det gäller t.ex. sjukvården.Det finns möjligheter att utveckla vården. Detfinns möjligheter att ta andra alternativ. Skulle man tatill vara dem som tidigare nämnde gerdet utrymme också för mer sjukvård.Mot den bakgrunden skulle jag vilja ställa en di-rekt fråga till : Kommer attstödja socialdemokraterna i deras förslag om att lag-stifta mot sjukvård, för det är vad det de facto handlarom?Anf. 294 () replik:Herr talman! Att lagstifta mot sjukvård låter,tycker jag, lite hårt. Vi har ännu inte sett hur skriv-ningarna är. Men jag tycker också att det låter väldigthårt när man säger att man ska förbjuda någon formav sjukvård. Däremot tycker jag att det är väldigtviktigt att man går lite försiktigt fram och ser till attdet finns spelregler för hur det här ska fungera.Jag förstår mycket väl all vårdpersonal som ärfrustrerad över den situation som är och som deupplevt . Jag har hört vårdpersonalsom säger att allt är bättre utom det vi har . Där-för säger jag att den situation som vi har ger vind iseglen för de alternativ som ni förespråkar. Jag villhelst se att samhället har en bra och omfattande vård-sektor.Anf. 295 () replik:Herr talman! Vi har svårt att få personal till sjuk-vården. Vi vet att många tycker att det är bra att detfinns olika arbetsgivare att välja mellan, att mångakänner att de äntligen får en chans att förverkliga sinadrömmar genom att driva verksamheten själva. Jagvet att det bara i mitt eget landsting finns 1 000 för-frågningar på att kunna få ta över verksamheten ochdriva den i egen regi. Det kanske är det som behövsför att vi ska se till att få framtidsoptimism i sjukvår-den igen, som gör att vi får utvecklingsklimat, somgör att nya idéer kommer till och verksamheten ut-vecklas. Jag är mycket tacksam för att Miljöpartiethär ändå anger en viss tveksamhet till att stödja soci-aldemokraterna i att förbjuda genom att lagstifta motsjukvård och därmed också lagstifta mot utvecklingoch förbättring.Anf. 296 () replik:Herr talman! Vi har inte sett förslagen. Jag kännerinte till vad som står i dem, så jag kan inte uttala migom det. Men jag tycker också, som jag sagt, att vimåste se till att det finns spelregler.Anf. 297 HANS ():Herr talman! Trygghet och välfärd är för allamänniskor det viktigaste i tillvaron. Naturligtvis vari-erar graden av angelägenhet i det korta perspektivetberoende på hur den enskilde, familjen och de när-maste har det just . Men sett är det trygghetoch välbefinnande som står i centrum för oss alla. Ettsjälvklart konstaterande, kan tyckas. Men inte destomindre finns det skäl att påminna om detta, eftersomhälsa och välbefinnande inte kommer av sig självtutan genom ansträngningar av olika slag - gemen-samma och enskilda.Med delbetänkandet från kommittén Välfärdsbok-slut har vi fått en utmärkt källa att hämta fakta ochkunskap från, även om kommitténs ledamöter kon-staterar att det finns betydande områden som kräverrejält mycket mer forskning för att man med säkerhetska kunna konstatera orsakssammanhang och påver-kansmekanismer. Men de slutsatser som redovisades itisdags ger fullt tillräckligt underlag för att med kraftangripa orättvisor och ojämlikhet. bör ock-så kommitténs delbetänkande bidra till att debattenom välfärden blir mera saklig, att debatten fokuserarde individer och grupper som har det svårt och att visom deltar i denna debatt och andra gånger harinriktningen att angripa det som är verkliga problemoch inte hemfaller åt polemiken för dess egen skull.Herr talman! Barnfamiljer i allmänhet och ensam-föräldrar i synnerhet är grupper som fått det mycketsvårare under 90-talskrisen. Därför känns det natur-ligtvis bra att vi nu höjer barnbidraget och att ocksåflerbarnstillägget justeras i motsvarande grad. Det ärockså bra att det i vårpropositionen kommer förslagom ytterligare höjningar av barnbidraget.På samma sätt finns det skäl att heja på arbetetmed att sänka avgifterna inom barnomsorgen. Detgynnar den grupp som bäst behöver det. Dessutomminskar det marginaleffekterna för dem som tar jobb,ökar sin arbetstid eller får bättre betalda jobb. Detfinns nog ingen som gillar att merparten av en ökadinkomst och en ökad arbetsinsats hamnar utanför denegna plånboken.För merparten av partierna i denna kammare hardet verkat vara viktigare att tillfoga regeringennederlag än att med utgångspunkt från kända omstän-digheter ta itu med ett verkligt problem.Herr talman! Jag fortsätter att hämta underlag frånVälfärdsbokslutet. Där framgår med väldigt stor tyd-lighet också att arbete och egen inkomst är centraladelar i att förbättra rättvisan och öka välfärden. Inteheller det är något överraskande, men vik-tigt att understryka. Den mycket höga arbetslöshet vihar haft i har bidragit till ökade klyftor ochmer av utanförskap. Det tycker jag är viktigt att vilägger på minnet. Många talar om rättvisa, men dess-värre är det inte lika många som är beredda att fattapolitiska beslut som leder till ökad rättvisa.Ett aktuellt exempel på detta är det spektakel somMiljöpartiet iscensatt genom att gå samman med deborgerliga partierna när det gäller arbetsrätten. Medspektakel menar jag inte att merparten av riksdagensledamöter bidragit till ett visst beslut - det är demo-kratins självklara förutsättningar - men jag menar attden omständigheten att uppenbarligenhar behov av att tillfoga socialdemokratin ett nederlaggör att det passar sig att kampera ihop med bl.a. Mo-deraterna när det gäller arbetsrätten.Jag vet inte om miljöpartisterna inte vill förstå el-ler om de bortser från vad som faktiskt händer närman gör ett sådant här ingrepp i lagen om anställ-ningsskydd. För det första rubbar det balansen mellanarbetsgivare och anställda. För det andra ökar detorättvisorna i arbetslivet, eftersom det är de som svagaste kopplingen till arbetslivet, den svagasteställningen på arbetsmarknaden som drabbas i förstahand.Med kännedom om hur det har varit tidigare, ochnär den här regeln tillämpades, vet vi att den gruppsom får mest stryk är kvinnor; kvinnor i fertil ålder,som har barn eller kanske kommer att få barn. Det ärobegripligt att ett sådant förhållningssätt kan vinna enmajoritet i denna kammare. medverkartill att försämra jämställdheten i arbetslivet. Det skaläggas till det redan tuffare klimatet och villkoren förkvinnor i arbetslivet som Välfärdsbokslutet redovisar.Dessutom drabbas också de som har mycket sjuk-frånvaro, äldre på arbetsmarknaden, de som kanske ärkritiska mot sin arbetsgivare osv.Svenska arbetsgivareföreningen har i en rapportsom har tillställts oss också redovisat siningång och säger i princip att man maskar, att maninte jobbar därför att man har för generösa villkor. Enhel del av oss vet att det är precis tvärtom. Villkorenborde vara bättre för att alla som behöver det ska hamöjlighet att stanna hemma när de är sjuka.Den förändring som driver igenominnebär att just de grupper som lagen om anställ-ningsskydd 1974 instiftades för, vill Miljöpartietmedverka till att försämra för. Det är de grupper somav olika skäl har en svag eller bekymmersam ställ-ning på arbetsmarknaden.Herr talman! Det finns också ljusglimtar i bok-slutet.