prot · GN0955 · 2000-01-25 00:00:00 — Det kan alltså gå väldigt fortutför.Har personalen väl flyttat och sökt ett nytt jobb ärdet mycket kostsammare och svårare att återrekryteraoch få tillbaka kompetensen än att snabbt se om husetmedan den är kvar och känner sitt ansvar gentemotinstitutet, som jag upplever att man gör i väldigt höggrad. Därför tror jag, herr statsråd, att vi inte har sålång tid att vinka på om det här ska gå, utan vissabeslut behövs väldigt fort efter den 15 februari.Det skulle, tycker jag, kännas förödande om viinte heller har någon möjlighet att på ett fullgott sättdelta i internationellt samarbete, i Östersjösamarbetetsom vi i viss mån bundit upp oss till och som är vä-sentligt. Men jag förväntar mig, efter det statsrådethar sagt, att vissa av delarna i smittskyddet kommeratt tas om hand väldigt fort.Anf. 45 ():Fru talman! Att ledningen vid Smittskyddsinsti-tutet har gjort felaktiga beräkningar måste i så fall fåkonsekvenser för ledningen. Det får inte påverka detförebyggande och nödvändiga arbetet inom institu-tionen.När socialministern säger att vi måste ha ett smitt-skydd som fungerar, undrar jag om det innebär att viska bibehålla nivån. Ett fungerande smittskydd kanligga på olika nivåer. Jag hoppas att det handlar omatt vi ska bibehålla den nivå vi har.Anf. 46 Socialminister ():Fru talman! Min ambition är att vi ska behålla ettsmittskydd på den nivå som vi har bestämt oss för.Jag ska också säga att min ambition naturligtvis äratt kunna ge ett besked så snart vi har fått en klar bildfrån . Jag är inte beredd attkommentera om ledningen har skött sig eller inte ellervad som förorsakat den aktuella situationen. Jag villvänta med att ge sådana kommentarer tills vi har fåttdenna bild. Men så fort vi har fått det är det min av-sikt att ge besked om vad som händer.Men ambitionen, och det kan man ge besked omredan nu, är att vi ska behålla ett smittskydd på engod nivå, även en god internationell nivå.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1999/2000:134 omsocialtjänstens handläggning av ärenden rörandebarnAnf. 47 Socialminister ():Fru talman! har ställt följandefrågor till statsrådet om socialtjänstenshandläggning av ärenden rörande barn. Avser rege-ringen vidta åtgärder så att barnperspektivet får ge-nomslag i arbete? Vilka åtgärder avserregeringen vidta för att stärka kunskapen om barnut-redningar hos blivande socionomer? Vilka åtgärderavser regeringen vidta för att förbättra barnens trygg-het vid familjehemsplaceringar. Arbetet i regeringenär så fördelat att det är jag som ska svara på frågorna.Vad gäller den första frågan är jag helt överensmed om att det är viktigt att be-stämmelserna om barnets bästa och barnets rätt attkomma till tals i socialtjänstlagen får fullt genomslagi det vardagliga sociala arbetet. De nya bestämmel-serna i socialtjänstlagen som syftade till att stärkabarnets ställning trädde i kraft . Isamband därmed fick och länsstyrel-serna i uppdrag att följa upp och utvärdera dessaändringar. En delrapport med titeln i soci-altjänstlagen som rör barn och unga överlämnadestill regeringen den 30 juni 1999.I rapportens sammanfattning skriver Socialstyrel-sen att kommunerna överlag ser mycket positivt pålagändringarna och att de ses som en viktig bekräftel-se på att arbetar i rätt riktning. Uppfölj-ningen bygger på en enkät till landets alla kommunersamt telefonintervjuer med ansvariga för individ- ochfamiljeomsorgens arbete med barn och unga i 27kommuner samt kommunbesök i 16 kommuner.En svårighet i uppföljningsarbetet har varit attkommunerna för statistik över arbetet med barn ochungdomar på olika sätt och ibland bristfälligt. Ettområde där detta blivit tydligt är redovisningen avantalet anmälningar till enligt 71 § SoL.Endast ett fåtal kommuner för statistik över dessa.Socialstyrelsen kommer att genomföra fördjupadejämförelser mellan kommuner med få respektivemånga anmälningar. En ytterligare rapport kommeratt lämnas till regeringen /2001.Den andra frågan ställer handlarom kunskaper om barnutredningar hos blivande soci-onomer. När det gäller socionomutbildningen vill jagbörja med att konstatera att den är en generalistut-bildning för personer som kommer att arbeta medsocialt arbete inom ett mycket brett fält i stat, lands-ting och kommuner samt inom den privata sektorn.Det är också viktigt att komma ihåg arbetsgivarnasansvar för kompetensutveckling av personalen.Innehållet i olika högskoleexamina regleras iHögskoleförordningens examensförordning, där soci-onomexamen behandlas bland yrkesexamina. Vadsom utöver det som sägs i examensförordningen skaingå i socionomexamen är en fråga för respektiveutbildningsanordnare.Speciella kurser med direkt inriktning på kunskapom socialt arbete med barn finns inom socionompro-grammet på ett par av grundutbildningarna. Kursermed specialinriktning på barn ges också som på-byggnadsutbildning och kräver då yrkeserfarenhetefter grundexamen. Regeringen avser inte att förnärvarande vidta några åtgärder vad gäller reglering-en av socionomutbildningen.Den 3 juni 1999 beslutade regeringen om direktivgällande en översyn av lagen med särskilda bestäm-melser om vård av unga m.m. I denna översyn ingårbl.a. att bedöma behovet av lagändringar och utveck-lingsarbete inom för att minska osäker-heten i tillvaron för de barn som vistas i familjehemunder . Uppdraget ska redovisas senast den31 augusti 2000.Anf. 48 ():Fru talman! Allra först vill jag tacka socialminis-tern för svaret. Anledningen till att jag ställde de härfrågorna var att vi i den tvärpolitiska barngruppensom finns här i hade en träff med fem olikaorganisationer. När vi träffade de här organisationer-na och de berättade vilka frågor de tyckte att det varviktigt att vi arbetade med här i , frågor somde tyckte att det var viktigt att vi lyfte fram på olikasätt, upptäckte jag att de problem som jag själv upp-levde fortfarande finns kvar.Jag har erfarenhet av att ha tonårsflickor som pågrund av att de inte hade fått uppleva den trygghet ilivet som man kan förvänta sig att unga människorska få rycktes ifrån sin invanda miljö och placerades iett fosterhem, i vårt hem. Man känner att det ändå hargått så pass , och problem som fortfarandekvarstår är det viktigt att vi gör något åt.De här olika organisationerna representerar för-äldrarnas, fosterhemmens, barnens och socionomer-nas föreningar på fosterbarnsvårdområdet. De har lyftfram fem olika punkter. Jag läser upp dem, även omdet inte är exakt det jag har frågat om.1. Det ska finnas specialiserade socionomer. Debehövs för skötsel av kommunernas foster-barnsvård.2. bör bättre än nu lyftafram barnens historia, situation och behov.3. Fosterfamiljerna behöver garanteras grundut-bildning för sina uppdrag och handledning ochfortbildning dessa pågår.4. Framgent behöver stödet till de fosterhemspla-cerade barnens föräldrar i deras föräldraskapförbättras.5. Avslutningarna av uppdragen och utslussningenav barnen och ungdomarna från fosterbarnsvår-den behöver förbättras.Socialministern svarade nu mycket positivt påmin första fråga. Vad avser min andra fråga, somhandlade om socionomernas utbildning vad gällerbarnavårdsutredningar, är det oerhört viktigt att det ären hög kvalitet på barnavårdsutredningar som liggertill grund för beslut om vård. Det är nödvändigt förförutsättningarna att få goda resultat av foster-barnsvården.På landets socialhögskolor får de blivande socio-nomerna fortfarande inte lära sig den kompliceradeoch svåra konsten att göra en social utredning avse-ende ett barn som riskerar att fara illa. Att göra enbarnavårdsutredning på ett bra sätt är kanske den allrasvåraste uppgift som en socionom ställs inför. Efter-som det också är en uppgift som många socionomernågon gång under sin yrkesverksamma tid ställs inför,är det förvånande att utredningsmetodik inte utgör enstörre obligatorisk del av socionomutbildningen. Detär nödvändigt att socialhögskolorna utbildar de bli-vande socionomerna i utredningsteknik avseendebarnavårdsutredningar.Socialministern hänvisade till att man kan förfarapå olika sätt på de olika socialhögskolorna, men ihögskolelagen anges olika punkter som man ska haförvärvat kunskap om. Jag vill särskilt peka på enpunkt där det handlar om att man ska ha förvärvatkännedom om sådana samhälls- och familjeförhållan-den som påverkar kvinnors och mäns livsbetingelser.Jag tycker att det är märkligt att det inte någonstans iparagraferna och i det material som jag har kunnat tafram om detta nämns någonting om barn. Jag vet attde ingår i begreppet "individ och annat", men minstlika viktigt som det är att vi pekar på kvinnors ochmäns livsbetingelser tycker jag att det är att vi verkli-gen ser till att de socionomer som handhar de härfrågorna har en relevant utbildning för detta ändamål.Anf. 49 ():Fru talman! Jag tycker att det är bra att BirgittaCarlsson har ställt de här frågorna. Det är nödvändigtatt vi återkommande får en diskussion om de härspörsmålen, så att de inte kommer i skymundan.Vad gäller fråga 2, om att stärka kunskapen ombarnutredningar hos blivande socionomer, delar jaguppfattningen att det behövs en förbättring. Jag harunder mina i fått många signaler omsocialutredningar som görs på ett oacceptabelt sätt,t.ex. att utredaren tar upp det som talar mot klientenoch utelämnar det som är till klientens fördel.Polisutredningar om brottmål styrs t.ex. av rätte-gångsbalken. Jag anser att vi när det gäller utredning-ar inom inom det här området borde haen liknande lagstiftning. Det gäller trots allt utred-ningar som drastiskt kan förändra människors helaliv.Även från socionomer har kritik uttalats mot debrister som finns i utbildningen när det gäller socialautredningar. Jag hoppas trots allt att det kommerförbättringar på det här området ganska snart.När det gäller fråga 3, om förbättring av barnenstrygghet vid familjehemsplaceringar, anser jag att iförsta hand släktingsplacering ska övervägas och attsyskon ska placeras i samma familjehem eller så näraatt de kan umgås på ett så normalt sätt som möjligtliksom att barns rätt att få träffa sina anhöriga måstegaranteras, om det inte finns mycket speciella skälsom talar däremot. Familjehemsbarn måste ha sammarätt som andra barn att få träffa sina anhöriga.Delar socialministern min uppfattning om att barnhar rätt till en bra kontakt med sina anhöriga och medsina rötter?Anf. 50 ():Fru talman! Det här är en fråga som rör oss alla.Vi vet också att den är av känslig natur. Jag har självsuttit i en socialnämnd och vet vilka svåra avvägan-den man där måste göra. Jag tror att vi alla är överenspå den punkten. Eftersom frågan är ganska känslig ärdet viktigt att den inte får en politisk vinkling. Detvinner ingen på - tvärtom.Problemet är att sådana här beslut för de berördafår stora konsekvenser, som också kommer att blibestående framöver. Det är väldigt svårt att rätta tillnågot som har blivit fel från början. Mot den bak-grunden tycker jag också att det är viktigt att BirgittaCarlsson här tar upp kompetensen hos dem somhandlägger ärendena.Thomas tog upp att det också har förekom-mit brister i neutraliteten. Jag skrev till soci-alministern om detta och fick ett mycket fint svar,som jag tackar för. Jag är intresserad av att man frånregeringens sida ser till att det också förs ut till kom-munerna. Det får inte bli så att man säger bra sakerutan att sedan någonting händer. Jag vore därför in-tresserad av att få besked om socialministerns syn påvad man kan göra för att förbättra kommunernaskompetens i detta avseende. Det kan vara dels enkommunal fråga, dels en utbildningsfråga.Något som är ännu allvarligare är när det i kom-muner fattas politiska beslut som inte följer gällanderegler, dvs. att man inte tar hänsyn till de lagar ochbestämmelser som finns på detta område. Socialut-skottet har till kammaren klart uttalat att det vill i första hand ska undersöka om placering hosnärstående är möjlig. Detta har i vissa fall faktisktinte skett, och det beklagar jag djupt.Jag undrar om socialministern kan ge oss beskedom att han tänker se till att man följer de lagar somgäller. Jag vet att detta delvis tangerar justitieminis-terns område, men jag skulle gärna vilja få ett klar-läggande från socialministern.Anf. 51 Socialminister ():Fru talman! Vi rör oss över ett ganska vitt fält. Åena sidan gäller det vilka kompetenskrav som vi skaställa i högskoleutbildningen, å andra sidan gäller detkompetensutvecklingen i den pågende verksamheten.Jag förklarade att regeringen inte har några planer påatt ytterligare agera vad gäller socionomutbildningen.Ett av de motiv som jag redovisade i svaret till Bir-gitta var att vi måste förvänta oss ett störreansvar från arbetsgivarna när det gäller kompetensut-vecklingen.Jag vill därvidlag peka på ett initiativ som rege-ringen har tagit, nämligen att ge iuppdrag att presentera ett program för kunskapsstödtill socialtjänsten.I en mycket uppmärksammad artikel skrev gene-raldirektören för ombristen på kunskap om de metoder som socialtjänstenarbetar med, och det gäller över hela fältet. Hon harkonstaterat att vi inom till skillnad motexempelvis inom sjukvården saknar en exakt kunskapom vetenskap och beprövad erfarenhet.Vi behöver bygga upp en bättre kunskap och se-dan förmedla denna kunskap inom . Påmånga områden tycks det vara så att vi genom årtion-dena har sökt oss fram utan att förmedla kunskap tillvarandra om vilka behandlings- och utredningsmeto-der som är lämpliga och hur man ska hantera utred-ningar, exempelvis när det gäller just barn.Jag tror väldigt mycket på att en utveckling av so-cialtjänsten handlar om att i större utsträckning ut-veckla kompetensen hos dem som arbetar inom den-na. Det gäller att ge dem stöd och att se till att deständigt får del av ny kunskap och får en fortbildningunder arbetets gång. Det blir ett ansvar för kommu-nalpolitikerna likaväl som för oss att ge personalendet stödet. Den behöver stöd för att kunna veta vilkenarbetsmetodik den ska använda och hur utrednings-verksamheten ska gå till liksom för att leva upp till defem krav som redovisade. Det liggeri stor utsträckning på utvecklingen inom socialtjäns-ten, där kommunerna har ett ansvar. Vi ska se till attde får stöd för den kompetensutveckling som behövs.Anf. 52 ():Fru talman! Jag delar helt socialministerns synsättatt vi från statens sida har ett ansvar för att se till attkommunerna får möjlighet att ta del av och följa uppden erfarenhet som ändå finns inom många kommu-ner, där man har löst de här problemen på lite olikasätt.Allt det här handlar ju om barns trygghet, och detär oerhört viktigt att vi tar det här på allvar. Dethandlar kanske inte om så många barn, men för demsom inte behandlas på ett korrekt och riktigt sätt ärkonsekvenserna förödande. Ingen familj är den andralik.Jag lyfte i min interpellation fram en fråga till,nämligen bestämmelserna om anmälan enligt 71 §SoL. Det heter där att var och en som får kännedomom att en underårig utsätts för misshandel eller annarsför fara för hans hälsa eller utveckling bör anmäladetta till socialnämnden. Myndigheter inom hälso-och sjukvården vars verksamhet berör barn och ung-domar och anställda hos dessa myndigheter har skyl-dighet att till socialnämnden anmäla om de i sin verk-samhet får kännedom om något som kan innebära attsocialnämnden bör ingripa.Nu vet vi från undersökningar att trots att det harskett anmälningar har dessa inte utretts. Det kännsskrämmande att när någon befarar att ett barn har faritilla och gör en anmälan att det finns socialtjänstersom inte utreder och tar reda på om det verkligen harskett något. Ett sådant barn kan inte känna trygghet isin livssituation.Jag vill lyfta fram frågan om stöd till fosterföräld-rarna. Det är också oerhört viktigt. Även om det lig-ger på kommunernas ansvar är det oerhört viktigt från statens sida ser till att detta sköts på ettkorrekt sätt.De barn som har varit placerade i fosterhem skaockså få en bra avslutning på placeringen. Man skastötta och uppmuntra fosterhemmen att även i fort-sättningen vara ett nätverk, en vuxenkontakt för bar-nen - som har brister i sin relation tillkanske den egna familjen eller släktingarna på grundav att någonting i livet har gått snett. Det är oerhörtviktigt att vi från statens sida har ett övergripandeansvar. Socialministern svarar att det ska finnas di-rektiv till den utredning som görs vad gäller LVU,att bedöma behovet av lagändringar och utvidgnings-arbetet inom för att minska osäkerheteni tillvaron för barn som vistas i familjehem under långtid. Jag ser fram emot det uppdrag som ska redovisasi . Jag hoppas verkligen att detkommer att mynna ut i förslag som förbättrar villko-ren för dessa barn och ungdomar.Anf. 53 ():Fru talman! Jag anser, trots allt, att det vore riktigtatt socionomer redan i sin grundutbildning får en brautbildning som utredare. Utredningen ska vara basen ideras arbete, och det fordras en bra utbildning och enbra utredning för rättssäkerheten. Det kan inte över-låtas åt kompetensutveckling på arbetsplatsen i kom-munen.Socialstyrelsen har vid besök i socialutskottet re-dovisat brister när det gäller socialutredningar vidomhändertagande av barn. Det får inte finnas bristerpå ett sådant område. Därför hoppas jag verkligen attni tänker om och gör en förändring på området.Anf. 54 Socialminister ():Fru talman! Först ett svar till . Jagmenar inte att socionomutbildningen inte skulle inne-hålla en utbildning om utredningar. Frågan var följ-den kring fundering kring kunska-pen i den speciella frågan om utredning av barn.Det finns några skolor som ger en sådan utbild-ning, men alla gör det inte. Det är möjligt att flerskolor borde göra det, men det är upp till skolornasjälva att bestämma i de frågorna.Jag försökte peka på att vad som kan ses sombrister i i hög utsträckning är brist påkompetensutveckling. Personalen ges inte möjlighetatt utveckla sig, möta varandra och utbyta kunskap.Den typen av kunskapsinhämtning har inte funnitsinom som t.ex. har funnits inom sjuk-vården. Det är viktigt att skapa detta, och det uppdra-get har getts till . Man ska redovisa ettsådant program. Det kommer att leda fram till attsocialarbetare med större säkerhet kangenomföra sitt arbete och veta hur deras kompe-tensutveckling kommer att se ut. Det utesluter inte attdet inom socionomutbildningen ska finnas en utbild-ning om utredningar. Men i den mer specifika fråganom utredningar av speciellt barnen tror jag mer påkompetensutveckling.Anf. 55 ():Fru talman! Jag kommer att följa upp frågan yt-terligare. Jag har tyvärr inte haft tillfälle att läsa ige-nom den utredning som har gjorts. Jag ska skaffa den.Jag hoppas verkligen att vi kan hjälpas åt att se tillatt kommunerna verkligen har den kompetens somkrävs. Vi vet att det finns många små kommuner ivårt land. Det är inte alltid så enkelt för dessa kom-muner - med bristande ekonomi - att inom alla om-råden åta sig att skaffa den kompetens som behövsför den personal som arbetar med frågorna. Därför ärdet ett stort ansvar för oss på denna nivå att se till attdet hela fungerar. Det är möjligt att jag återkommermed frågan.Men jag tror att man redan på socialhögskolornaska lägga större vikt vid att ställa högre krav på depersoner som ska jobba med utredningar kring barn.Det är så pass komplicerade utredningar som skagöras - med de tuffa krav som ställs i samhället. Detär ett samhälle med många familjer som har storaproblem. Då krävs det oerhört mycket av personalen.Jag hoppas att socialministern fortsätteratt följa frågan och vidtar de åtgärder som kan behövagöras.Anf. 56 ():Fru talman! Med tanke på hur vi upprörs närmassmedierna tar upp något som har gått fel bordedenna kammare knappast vara så här tom.Det borde ingå som en naturlig del från kommu-nens sida att det finns kompetens för att handläggaärendena. Handläggarna kan behöva gå vid sidan omför att få erfarenheter. Det handlar ofta om mycketkomplicerade ärenden med långa historier som liggerbakom. Det är bra med kompetens för de ärendensom ska handläggas.Det är också bra att vi vågar ta upp dessa ärendeni kammaren. Det är viktigt att vi vågar gå lite närmarein på den enskilde medborgarens vardag. ärdet lättare med siffror och kalkyler - "Hurra vad vi ärbra! "Jag hoppas att socialministern kommer att fort-sätta att ha frågan under uppsikt framöver. Risken äratt det finns fler som kommer att få handlägga dessaproblemställningar i kommunerna. Vi vet att det ärstörre belastning i vissa områden. Därför kan kom-petensen svikta eftersom situationen i kommunernainte ser likadan ut runtom i landet - även om kom-munernas ekonomi borde bli mindre dålig efterhandsom ekonomin växer till. Jag önskar socialministerntack för i dag.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.11 § Svar på interpellation 1999/2000:76 omUMTSAnf. 57 Statsrådet ():Fru talman! har frågat nä-ringsministern vilka åtgärder han är beredd att vidtaför att påskynda övergången till UMTS. Bakgrundentill frågan är att det finns en risk att för-språng vad gäller användning av mobiltelefoner ochInternet går förlorat.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen.Regeringen anser att det är viktigt att konkurren-sen på telemarknaden stimuleras så att abonnenternages bättre och effektivare telekommunikationer menockså att marknaden öppnas för nya tjänster och sys-tem.Europaparlamentet och rådet har beslutat om ettsamordnat införande av ett system för mobil ochtrådlös kommunikation - UMTS - av tredje genera-tionen inom gemenskapen. Syftet med beslutet är attunderlätta ett snabbt och samordnat införande avkompatibla UMTS-nät och UMTS-tjänster på grund-val av principerna för den inre marknaden och i en-lighet med kommersiell efterfrågan. Enligt beslutetska medlemsstaterna möjliggöra ett samordnat ochgradvis införande av UMTS-tjänsterna på sitt områdesenast och inrätta ett auktorisa-tionsförfarande för UMTS senast den 1 januari 2000.Med den målsättning som regeringen har är detgivetvis angeläget att denna tidplan inte överskrids.Tillsynsmyndigheten, , ansva-rar för frekvenstilldelningen och har också upprättaten tidplan för hur licensieringen ska genomföras medhänsyn tagen till både beslutet och vår egen nationellalagstiftning. Det sista är inte minst viktigt eftersomtillståndsgivningen måste ske med klara och tydligavillkor för vad som gäller för UMTS-användningen.Det är viktigt att regelverket är klart och tydligt innanlicensieringen av UMTS sker. Om inte aktörerna ärsäkra på vilka regler som sedan kommer att gälla kandetta hämma utvecklingen och införandet av tredjegenerationens mobiltelefoni.Regeringen har överlämnat enlagrådsremiss om ökad konkurrens på mobiltele-marknaden till Lagrådet. Förslaget, som regeringenpå torsdag har för avsikt att förelägga ,innebär att de nätoperatörer som innehar ett egetmobilt telenät är skyldiga att upplåta nätkapacitet förmobila teletjänster. Förslaget syftar till att främjakonkurrensen och mångfalden på mobiltelemarkna-den. Givetvis har detta betydelse för introduktionenav UMTS. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1april 2000.Post- och arbetar medatt förbereda licensieringen, och man räknar med attpåbörja inbjudningsförfarandet . Mot bakgrundav det anförda anser jag att det inte finns någon an-ledning att vidta ytterligare åtgärder.Anf. 58 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret. När den härinterpellationen väcktes under första hälften av no-vember var frågan kanske betydligt mera aktuell ochbrännbar än vad den nu är någon vecka innan propo-sitionen kommer att läggas fram. Jag tycker ändå attdet finns anledning att med lite grann historia förafram en del synpunkter.Det här var en fråga som man kunde möta redannär samlades efter valet .