prot · GN0989 · 2000-03-30 00:00:00 — Jag tycker att vi från riksda-gens, regeringens, landstingens och kommunernassida bedriver rovdrift på skådespelare, dansare ochmusiker som framför allt jobbar inom de fria teater-grupperna, dansgrupperna och musikgrupperna mendet gäller också de skådespelare, dansare och musikersom jobbar inom vissa institutioner som har det väl-digt knapert.Anf. 249 ():Herr talman! I mitt anförande kommer jag att taupp några delar som berör konstformerna teater, dansoch musik och det som vi kristdemokrater tar upp ivår kulturpolitiska motion.Teater är en konstform som ger stora möjlighetertill inlevelse och identifikation. Det råder stor sam-stämmighet om detta. Vi kan också se, vilket ärmycket glädjande, att teatrarnas föreställningar ochbesökstal har ökat . Detta är natur-ligtvis glädjande.Det som är angeläget är att få fram om dessasiffror också innebär att institutionerna har nått nyapublikgrupper. Det finns exempel på institutionersom skördar stora konstnärliga framgångar som gjortensembler både nationellt och internationellt upp-märksammade och aktade. Man undersöker teater-rummet just för att kunna skapa intima och kommu-nikativa möten med sin publik.Detta blev väldigt tydligt på den konferens somjag hade möjlighet att vara med på och som Statenskulturråd tog initiativ till. Flera talare har underkvällens kulturdebatt här i kammaren hänvisat tillden. Den handlade om rapporten och skådespelåt hela folket - om teatrar med regionalt uppdrag.Det var då många viktiga och svå-ra frågeställningar diskuterades. Det är frågor som visäkert kommer att få anledning att återkomma tilllängre fram. Jag vill här instämma i några delar somCharlotta L Bjälkebring berörde i sitt anförande. Detär frågor som vi vill vara med och diskutera.Jag vill tillägga att det var synd att inte satt kvar . Under senaredelen av den diskussion som fördes fick vi ett mycketbra exempel på hur sponsring kan se ut på en litenlänsteater ute i landet. Jag tror att det är bra att manförsöker undvika polarisering i den här frågan utansnarare tittar på vad det egentligen handlar om.Vi fick där alla ta del av hur en skådespelare somarbetat på en länsteater berättade att manhar ägnat sig åt sponsring . Det är bara detatt ordet sponsring inte alltid används. På 70-taletkunde man i en länsstad gå in i en musikaffär och fålåna gitarrer och andra instrument till sin teaterföre-ställning. Detta var alldeles självklart. Hon gav - detvar en kvinna - flera sådana exempel. Det är spons-ring, men det ordet användes inte.Jag tycker att man ska ha en balans i diskussionenoch försöka se vad det handlar om. Det handlar omatt stödja teatrar och kulturen. Det är vi väl alla an-gelägna om i den här diskussionen.I dag är vi nog också överens om att barn tidigtska få komma i kontakt med teater, kultur och konst.Det är just för att vi också ska främja enpositiv utveckling för kulturen. Teaterverksamheten iskolorna behöver utvecklas. använder vi oftabegrepp som "kultur i skolan". Jag skulle vilja vändapå det begreppet och använda ett annat begrepp:Skolans roll i kulturen. Det är också viktigt att teater-besöket inte blir ett besök som hänger i luften. Det ärhelt avgörande med ett nära samarbete mellan skolanoch teaterbranschen.Det dramapedagogiska arbetet ska jag också säganågot om. Det är något som efterfrågas alltmer. Därkan teaterns egen kompetens komma till uttryck, varatill stor glädje och vara en tillgång ute i skolorna.Dramapedagogiken används t.ex. med stor framgång iolika problemsituationer i skolan. Genom drama gesdet möjlighet att inte bara tala om känslor utan ävenatt arbeta med känslor.Eftersom drama skapar en stark inlevelse och för-ståelse kan det utgöra en bra metod att träna och ut-veckla ett empatiskt förhållningssätt och förmåga tillinkännande. Det handlar om att pröva sin åsikt, attvåga stå för den och höra hur andra tänker i sammafråga och att i olika gestaltningsövningar få tränadetta med varandra.Herr talman! Jag ska också säga något om folk-musiken. Folkmusiken bidrar både till bevarandet avvårt kulturarv och medverkar till möten med andrakulturer. är folkmusiken och folkdansen själv-klara delar av den högre utbildningen. Det multikultu-rella utvecklar arvet från det hembygdskultu-rella . Förutsättningen är att spelmän ochspelkvinnor, folkdanslag, vissångerskor och sångarebevarat och utvecklat en tradition genom ett pietets-fullt bevarande och ett friskt nyskapande.Vi kristdemokrater vill därför betona att folkmu-siken är en viktig målgrupp i den satsning som vi hargjort i vår budget på det regionala musiklivet. I taktmed ökande internationalisering har behoven av attprofilera sig utomlands ökat. Så är det också på musi-kens område. Den svenska folkmusiken borde i dessasammanhang ses som en tillgång. Dessvärre är möj-ligheterna för sådant utbyte starkt begränsat. Folkmu-siken och folkdansen har var särskilt missgynnade vidfördelning av stöd till internationellt samarbete.Jag hade hoppats att fler partier hade kunnat enas ikristdemokraternas reservation i utskottet. Vi menaratt bidragen till internationellt kulturutbyte och sam-arbete bör ses över så att en rättvis genretilldelningkommer till stånd. Jag har under det här året i kultur-utskottet upplevt att det finns andra partiföreträdaresom talar varmt för folkmusik och folkdans. Jag tyck-er att vi skulle kunna enas oss i den strävan.Herr talman! Jag ska också säga något om mu-sikteaterverksamheten . har på ettfåtal år blivit ett av stora besöksmål. Det f.d.kalkbrottet har utvecklats till en internationellfestspelsarena. Glädjande är att dessa nya besökarekommer från alla åldersgrupper och kategorier. Det ärinte bara vana teater- och operabesökare.Vi kristdemokrater anser att mycket välmotsvarar de krav som kan ställas på en musiktea-terinstitution. Musikteater är, precis som riksdagentidigare har konstaterat, en kostnadskrävande konst-form som ställer stora krav på organisation och led-ning. Att utan statliga medel har lyckatsbygga upp en verksamhet som både sysselsätter mu-siker och sångare och attraherar stora musikgrupperär därför berömvärt. Vi anser därför, i motsats tillutskottsmajoriteten, att musikteaterverksamheten börbyggas ut med en ny institution, Dalhalla.Jag kan inte låta bli att säga några ord om denkommunala musik- och när vi diskuterarmusik, dans och teater. Vi har här i kammaren ocksåvid ett flertal tillfällen diskuterat detta. Vi har tagitupp frågan om hur viktig den kommunala musik- ochkulturskolan är och hur viktigt det är att den får fort-sätta att utvecklas.Det är glädjande att det i denna fråga råder storsamsyn mellan partierna. Detta kan man också utläsaav texten i utskottets betänkande. Alltifrån den förstalektionen i blockflöjt har musiken blivit till glädje förmånga under hela livet. Även som musiklyssnare harman stor behållning av de grunder harlagt.Att är ett land med många goda musikerhar bl.a. resulterat i att musikindustrin är en avvåra största exportindustrier. betydelseför framväxten av professionella musiker är omvitt-nad. Många anser att det svenska musikundret har singrund i den höga kvalitet och den omfattning sommusikskolorna haft under de senaste årtiondena.Detta kan naturligtvis ses som en bonus, men det ärinte en förutsättning för verksamhetens berättigande.Musik- och kulturskolorna har ett värde i sig.Varje barn bör även under sin skoltid fåmöjlighet att själv spela ett instrument. Det är ocksåett viktigt arbete för musik- och kulturskolorna sombedrivs av ,. Det är därför glädjande att organisationentilldelats det nationella uppdraget på musikområdet.Jag vill här passa på att ta tillfället i akt att gratuleramusikskolan i , som har tilldelatsårets pris för bästa kultur- och musikskola.Trots kommunernas ekonomiska kris utvecklasSveriges musik- och kulturskolor i allmänhet positivt,och många kommuner har börjat att se dessa skolorsom en strategiskt viktig verksamhet. Men det bety-der inte att vi kan slå oss till ro och hänvisa till attdetta är en angelägenhet. Vi kristdemo-krater vill fästa uppmärksamheten på hur viktigt detär att de kommunala satsningar som görs bibehållsoch får utvecklas.Jag tog i ett anförande upp den kommu-nala i min hemstad . styrsav socialdemokraterna med stöd av Vänsterpartiet.Under hösten 1999 var oerhört nära attbli ålagd ett sparförslag som i princip helt skulle haslagit sönder en väl fungerande och uppskattad verk-samhet. Tack vare ett stort och engagerat upprop frånskolans rektor, lärare och föräldrar räddades skolan isista stund.Herr talman! Jag vill yrka bifall till reservation nr13 under mom. 18 i det betänkande som vi nu be-handlar.Herr talman! Jag kommer avslutningsvis attsäga något om länsmusiken. Länsmusiken har tving-ats till kraftiga besparingar, totalt sett med 50 miljo-ner kronor. första analys om hur detförändrade statsbidraget till länsmusiken har påverkatverksamheten ger ingen enstämmig bild. Huvudmän-nen har valt olika förhållningssätt till den nya situa-tionen. För är detta otillräckligt.Vi ser fortfarande en stor risk att det regionalamusiklivet utarmas, och vi står fast vi att länsmusikenmåste ges utökade resurser. Detta tar vi upp i ett sär-skilt yttrande i betänkandet. Denna oro tycker jag migana i den motion i detta ärende som harväckt och som flera partier instämmer i. Motionen tarupp behovet av en utvärdering av konsekvenserna avbesparingarna på länsmusiken.Herr talman! Jag står självfallet bakom kristde-mokraternas samtliga reservationer, men för tidsvinnande här i kammaren nöjer jag mig med det yr-kande som jag redan har framställt.Anf. 250 ():Herr talman! Dagens betänkande innehållermånga olika kulturområden. Det är något av spriddaskurar över landet.Jag börjar med en från begynnelsen dammig platssom blivit mycket ren. Det ären plats som under större delen av genlju-dit av bergsborrarnas ljud, men där det ljuderkristallklara toner. Det gäller, för att tala i klartext,det gamla kalkbrottet Draggängarna i Rättvik.I dag är det en festspelsarena som kallas Dalhallaoch som av en händelse upptäcktes ha en vidunderligakustik när provsjöng i kalk-brottet. har sedan lyckats drivaDalhalla utan banklån, utan statliga eller kommunalaanslag. Publiktillströmningen har varit enorm. Frånförsta årets 3 500 personer har den ökat till 59 000åhörare - och denna utveckling !Det är en stor bedrift och extra märklig med tankepå att publiken sitter under bar himmel i ur och skur.För att kunna utveckla verksamheten ännu mer be-hövs förbättringar göras av scenområdet och helstockså av publikplatserna.Vi i anser, i likhet med kristdemo-kraterna, att bör bli statsbidragsberättigat. Viyrkar därför bifall till reservation nr 5 under hemstäl-lanspunkt 7.Samtidigt vill jag påpeka att namnhar ramlat bort, men det framgår av reservationen attvi står bakom den. Jag hade hoppats att det skulle halegat ett rättningsblad på bordet , eftersom jagrapporterade detta . Men jag hoppas attdet föreligger ett rättningsblad till voteringen.Herr talman! Musik betyder mycket för männi-skans välbefinnande, men också för ekono-mi. När min generation pratar om svenska artistersom blivit stora utomlands talar vi om , Rox-ette och även om . Alla gläds övervåra musikers framgångar både inom landet och in-ternationellt.En musikgenre som nämns väldigt lite är densvenska folkmusiken och folkdansen. Dessa borde hastörre betydelse vid internationellt samarbete, men pågrund av dåligt resursstöd är möjligheterna begränsa-de. Med andra ord: Stödet bör ses över.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 9,som handlar om att förklara nyckelharpan som natio-nalinstrument. Det är väl en spännande tanke att lan-sera folkmusik, folkdans och nationalinstrumentetnyckelharpa i olika internationella sammanhang.Herr talman! Länsmusiken har fåttminskat statligt bidrag - som togupp - på sammanlagt 50 miljoner. Det minskadebidraget verkar ha fått negativa effekter på länsmusi-kens verksamhet. anser därför att det ärviktigt att utvärdera hur länsmusiken fungerar runtomi landet.Gunilla Tjernberg talade här om dramapedagogi-kens betydelse. Det känns nu som att vi håller på attfå majoritet här i kammaren för den tanken. Det ärnågot som jag har talat om hur somhelst. har pratat om det och ocksåkristdemokraterna. Och skolministern talar sig varmför dramapedagogikens betydelse. Jag hoppas att honkan påverka socialdemokraterna så att vi kan få enmajoritet för att få fram flera dramapedagoger somkan utnyttjas för att öka empatin hos våra unga somväxer upp.Anf. 251 ():Herr talman! inspirerade mig närhan nämnde hur många reservationer han stod bakom.Jag tittade på reservationerna till detta betänkandetoch konstaterade att Vänstern står bakom sju, Miljö-partiet står bakom sju och bakom en.Jag undrar då, och ska ni egentligen söka stöd hos i regerings-samarbetet när det gäller kulturpolitiken med tanke påden här fördelningen?Tasso Stafilidis tog också upp detta med spons-ring. Jag kan inte låta bli att fortsätta lite med det. Detförstärkte ytterligare det som . Det är lite skrämmande hur villdetaljstyra och nästan socialisera sponsringen. Jagupplever det så. Är det den röda stjärnan som skabörja att lysa över kulturen?Ett sådant synsätt som ni ger uttryck för läggernästan en död - eller röd - hand över sponsringen.Sedan kan ju konstnärer ändå avstå från sponsring,om den villkoras.Musik är en av våra viktigaste kulturföreteelser.Vad vore livet utan musik? Det är därför spännandeatt ta upp den diskussionen här. Att musiken sedanhar en positiv inverkan på ekonomi som exportindustri gör ju inte saken sämre. Kultur isig behöver inte vara dålig för att många gillar den.Ibland framställs kulturen som fin, bara till för ettfåtal och dessutom svårtillgänglig.Om nu musiken är så populär borde den väl ocksåbära sig själv, tycker säkert en del. Men så enkelt ärdet inte, eftersom musiken är så mångfasetterad.Vi från anser att det är angeläget attmusiken får fasta former redan i skolan och gärna såtidigt som möjligt. Därför värnar vi om ,vilket jag tror att vi är eniga om här i kammaren.Sedan kommer vi till fortsättningen. Det är ange-läget att elever och ungdomar också får tillfälle attlyssna på levande musik i form av konserter medstörre eller mindre konstellationer. Därför har Folk-partiet varit angeläget om att inte minskabidragen till länsmusiken på det sätt som majoritetenhar beslutat om här i kammaren.Det är ju tämligen stora besparingar som genom-förts, och vi anser att det är mer än rimligt att vi fåren bild av hur de besparingarna slagit i de olika regi-onerna och länen.Jag yrkar därför bifall till reservation nr 4 undermom. Det är ju ändå så att staten har synpunkter påvad statsbidragen till länsmusiken ska användas till,och det måste vara bra från många synpunkter att fåveta vad besparingarna lett till.Inte minst spännande skulle det vara att få en upp-fattning om hur landstingen hade reagerat och agerat,om de hade förändrat medelstilldelningen till musikeneller inte. De kan ju tolka minskningen av statsbidra-gen som en vink om att det inte är så viktigt längre,eller så kan de gå in och täcka bortfallet helt ellerdelvis och ta över statsbidragen.Sedan finns det andra delar i betänkandets reser-vationer som jag kan ha sympati för, men som jag avprincipiella skäl ändå avstår från att rösta för.Ett exempel är Vänsterns reservation om länskon-sulenttjänster inom teater och dans. Jag vet inte varförde har begränsat sig till dessa två område. Det behövskonsulenter också på andra områden, t.ex. inom mu-siken. I har vi t.ex. haft en körkonsulent -detta sagt som lite lokalpolitik eftersom det har kun-nat föras fram här . Här har vi för öv-rigt ett exempel på att de minskade bidragen gör attkörkonsulenttjänsten nu dras in. Det behöver vi ingenutredning för att få veta.Jag delar alltså vänsterns syn på vikten av läns-konsulenttjänster eller länskonstnärer, vilket man nuvill kalla dem. Men jag anser att det är upp till varjeregion eller län att prioritera de områden som man sersom angelägnast. Jag vill alltså inte att ellerregeringen ska peka på enskilda tjänster. Det blir sålätt att vi härifrån fattar allmängiltiga beslut som inteär regionalt anpassade. Detta hänger givetvis sammanmed inställning att landstingen och regi-onerna bör få en påse kulturpengar att använda till-sammans med egna satsningar och andra finansie-ringar på de områden som känns viktigast i den egnaregionen. Det varken behöver eller ska vara lika i helalandet. Mångfalden ska spira överallt. Dessutom finnsdet alla möjligheter att samarbeta över gränserna, ochdet görs ju också.Apropå samarbete över gränserna är det interna-tionella utbytet av stor vikt. Jag vill då peka på dentrepartireservation som , och har.I 1998 års kulturmotion tog upp justexportsatsningen på musik och stöd till annan musikän den som klarar sig själv. Jag gläds åt att kd tog upptråden den här gången. Det är ju inte bara populärmu-sik i form av pop, rock och jazz som kan föra svenskamusiker och svensk musik utanför landets gränser. Vianser att också den traditionella folkmusiken kan haen betydelse för kännedomen om Sverige.Jag har här mest ägnat mig åt musiken, men det ärdärmed ingen negligering av övriga konstområdensom behandlas i betänkandet. Jag har i andra sam-manhang diskuterat både teater och dans men avstår från att göra det. Det är också så att de flestareservationer och särskilda yttranden i betänkandethandlar om musiken. I övrigt är vi tämligen eniga iutskottet.Anf. 252 () replik:Herr talman! Vad gäller sponsringen, LennartKollmats, är det så att alla kulturarbetare och allakulturinstanser inte lever under samma verklighet.Verkligheten ser väldigt annorlunda ut. Det går inteatt jämföra en liten fri teatergrupp uppe i norra med Operan här i eller med Göteborgs-symfonikerna.Naturligtvis vore det bra om sponsringen vore fri-villig, men är den faktiskt inte det. tvingasde små grupperna, konstnärerna, att gå ut och sökasponsorer för att klara av att hantera kostnaderna förden konstnärliga verksamhet som de vill verka för.Det beror bl.a. på att kommuner, stat och landstinginte tar sitt ansvar för att låta kulturarbetarna ochkonstnärerna jobba efter de ramar och de verksam-heter som de konstnärligt själva vill skapa.Det finns ju de som kan tycka att det här är kul.Då är det upp till dem att göra som de vill. Men tyck-er att det är rätt att skådespelare,musiker och dansare ska behöva använda sin tid åt attgå runt till musikaffärer, dansaffärer eller ICA ochKonsum och tigga till sig de medel och det materialsom de behöver för att kunna utöva sitt konstnärskap?Tycker att det är rätt, eller tyckerLennart Kollmats, precis som sade härtidigare, att man har blivit duktig på att trolla medknäna? Alla vill inte vara trollerikonstnärer.Anf. 253 () re-plik:Herr talman! Det senare är kanske också en konst-form som vi ska värna på ett eller annat sätt.Jag tycker att det ska finnas ett offentligt stöd.Hur många fria grupper som finns är väldigt svårt attsvara på. Jag tror att alla som har en vara eller enåsikt att bjuda ut måste ut och jobba för den. Det göratt man får ta olika kontakter. Jag tror inte att mankan förlita sig på att ständigt ha ett samhällsstöd somtäcker allt. Man vill ju naturligtvis också ha publik.Jag har inte jämfört , symfonior-kestrar eller något annat med fria grupper, utan jagför ett principiellt resonemang. Jag vill inte ha detalj-regler som tas fram från statligt håll, för jag tror attdet leder till att det inte blir någon sponsring alls ivärsta fall. Jag ser ändå sponsringen som en störremöjlighet för fler fria grupper att finnas än om vi intehar den.Anf. 254 () replik:Herr talman! Jag kan på sätt och vis instämma idet sista som anförde här. Men detär trots allt på det viset att de stora institutionernasom lyckas med sina stora sponsorer också skriverjust de avtal som gör att de är skyddade, de avtal somär mellan näringsidkaren, sponsoren och den kultur-institution som blir sponsrad. Men för de små instan-serna, de fria grupperna och de konstnärer som varjedag tvingas välja om de ska fortsätta med sitt konst-närskap, om de ska sadla om och göra någontingannat eller om de ska gå ut i arbetslösheten, innebärdet att de själva måste gå ut och söka sponsorerna.Det är faktiskt de själva som måste ta ansvaret för attfå in pengar till verksamheten. På det sättet är detolika verkligheter för dessa två instanser. Antingenhar man en stor ekonomienhet som försöker ordnafram de ekonomiska möjligheterna, som sponsorert.ex., och är måna om att skriva avtal, eller så är deten mindre grupp som inte har den möjligheten.Vi i vill ha en kulturpolitik sombygger på jämlikhet och pluralism. Med det menar viatt konstnärerna faktiskt ska beredas möjligheten attutöva sitt konstnärskap och inte behöva vara ute ochtigga ihop sin verksamhet.Anf. 255 () re-plik:Herr talman! Det är två olika resonemang. Det enaär att Vänstern vill ha regler för sponsring, vilket jagtror kommer att minska sponsringen. Det andra, un-derförstådda resonemanget som för äratt han vill ha mycket mer pengar till de fria grupper-na. Här har vi ju också anvisat en möjlighet, nämligenatt minska anslaget till . Men det vill haninte.Nu är det så att och hans parti ut-gör regeringsunderlag. Det är ni som har möjlighet attlägga ut mycket mer pengar till de fria grupperna. Vihar kommit med anvisningar om hur man kan stödjadessa. Det har inte ni gjort.Anf. 256 ():Herr talman! Jag ska börja med att säga att förmig och finns det ingen motsättningmellan , länsteatrarna och de fria teater-grupperna. Tvärtom tror vi på ökad tillväxt och ettbrett utbud, och det breda utbudet ger ännu mer ökadtillväxt och efterfrågan. Man kanske t.o.m. får absti-nens om man inte får ännu mer teater.Vid genomgång av kulturpolitik, 1974-1994, framkom att av befolkningenhade sett en teaterföreställning . Dettycker jag är en bra siffra, och jag tror att den är ännuhögre nu.Kärnan i svensk teater är ju den regionala teatern.Det måste vi vara helt överens om. Mellan 1996 och1997 sågs den av ca 1,7 miljoner människor. De 16länsteatrarna utgör landets teaterstomme. Tillsam-mans med de fria teatergrupperna har de en unik lokalförankring. Ofta bygger teatern på närhet till sin pu-blik. Val av uppsättning och språkligt uttryck kanockså bygga på lokalkännedom.Riksteatern hjälper till att hålla mångfalden i lan-det vid liv och har väsentligtökat sitt utbud. står för förvaltning av vårtnationella arv och nydanande och är vårt internatio-nella flaggskepp med mycket hög kostnärlig kvalitet.Det gläder mig att alltfler teatrar har det. Teaternbehöver ett ökat ekonomiskt utrymme för konstnärligutveckling. Budgeten är avgörande för den egnautvecklingen, och statens insats blir med det garantenför teatrarnas konstnärliga produktion.En mer långsiktig ekonomisk planering för länste-atrarna är eftersträvansvärd. En modell med treårigaavtal bör prövas. Vi är flera som har varit inne pålångsiktighet. Vi efterlyser också en analys av rela-tionen mellan faktiska kostnader och bidrag. Omresultatet av det nya grundbeloppssystemet är kon-stant underfinansiering finns det inget utrymme förvare sig konstnärlig förnyelse eller löneutveckling förteaterskådespelare. Som exempel kan nämnas attbidraget minskade när konsumentprisindexstod stilla 1997-1998. Att då säga, som regeringengör i budgetpropositionen, att institutioner och grup-per får oförändrade bidrag är direkt felaktigt ochvilseledande. Med det yrkar jag bifall till reservation1, under mom. 1.Jag vill också passa på att påminna alla partiföre-trädare inom kulturområdet om att regeringens kom-mande förslag om förändringar inom arbetsmark-nadsområdet inte är anpassade till konstnärers ochkulturarbetare faktiska verklighet. Vi måste hjälpas åtatt bevaka att trygghetssystemen inte fortsätter attdiskriminera de här yrkesgrupperna - i värsta fallökar diskrimineringarna.