prot · GN0952 · 2000-01-19 00:00:00 — Man serjust att det är ett spel för ett fåtal delaktiga och att detinte berör en själv och ens vardag. Det utspelas pådebattsidorna. Det är frågan om makten -inte sakpolitiken utan maktpolitiken. Vem ska varamed vem när och hur och varför? Det är makten somspeglas och inte innehållet i politiken, livet och var-dagen, som är det som berör oss människor.Det tycker jag är en väldigt olycklig utveckling.Det skapar klyftor mellan folk och folkvalda, mellandet som sägs i denna talarstol och det som diskuterashemma vid köksborden. Det är en oerhört allvarligutveckling, för det skapar en misströstan och enmisstro. Det skapar en misstänksamhet mot politikenoch demokratin som verktyg och som medel för attstyra ett samhälle. Det ger utrymme för andra krafter- för antidemokratiska strömningar. Vi ser det i vårtsamhälle. Jag tycker att vi ska vara väldigt uppmärk-samma på det, ta till oss av den kritik som dennamisstro är ett uttryck för och kanske uppträda på ettlite annorlunda sett också mot varandra. Vi ska kan-ske vara lite mer med varandra också i den politiskadebatten.Jag har svårt att se grunden för en del av de poli-tiska trätor som utspelar sig bl.a. här. Jag tänker pådet replikskifte som vi hörde alldeles om skolan,t.ex. Jag tror inte att det finns någon i denna försam-ling som tycker att vi ska ha en dålig skola. Jag trorinte att tycker att vi ska ha en dåligskola. Jag tror inte att tycker att vi skaha en dålig skola. Jag är övertygad om att ni vill att viska ha en bra skola. Det vill jag också. Jag tror att allavill ha det. Låt oss i stället diskutera effekterna av denpolitik som förs. Vad är resultatet av den politik somförs? Det ser lite olika ut i olika landsting och i olikakommuner och också i landet i stort eftersom vi harolika regeringar. Vad blir effekterna av den ekono-miska politik som t.ex. förs i nu? Vad blireffekterna av den ekonomiska politik som långsiktigthar förts i detta land?Vi har haft en utredning som skulle göra någonform av välfärdsbokslut. Där påtalar man att det finnstydliga effekter. Det finns s.k. vinnare och förlorare.Det finns barn vars resurser och möjligheter har be-gränsats och skurits ned. Det finns ensamma föräldrar- det är fortfarande framför allt mammor som harhuvudansvaret - som har fått se sin tillvaro betydligttyngre än vad den har varit tidigare. Det finns regio-ner i som halkar efter och som inte är med pådet nya välfärdståget. Det finns fortfarande alldelesför många som inte har arbete. Det finns fortfarandealldeles för många gamla i som inte harpengar så att det räcker, som inte har råd att gå tilldoktorn, som ännu mindre har råd att gå till tandläka-ren och som far uppenbart illa. Det finns fortfarandestora brister i vårt välfärdssystem.Det är dem som vi ser tydligt . Sedan finnsdet längre perspektiv som vi inte ens vet någontingom. Vad har nedskärningspolitiken för effekter pålång sikt för de barn som det nu finns betydligt mind-re personal för inom barnomsorgen eller för de barnsom i skolan möter betydligt färre vuxna och blirbetydligt mindre sedda? Vad blir de långsiktiga ef-fekterna av detta?Det borde finnas ständigt pågående undersökning-ar som visar på det här, men det finns inte. Jag tyckeratt det är en uppgift för oss att se till att det finnsnågon form av ständigt pågående utvärderingar -långtidsutredningar eller vad man nu kallar dem.Sådana borde vi ha som underlag när vi diskuterar.Jag tror nämligen att vi måste ta på allvar det faktumatt det ekonomiska system som vi har, marknadseko-nomin, inte klarar av den komplicerade verklighetsom hela livet inrymmer. Marknadsekonomin kanaldrig sätta pris på det som inte kan värderas i kronoroch ören. Marknadsekonomin kan bara värdera så-dant som går att köpa och sälja. Men barn och barnsutveckling går inte att köpa och sälja. Frågan om hurvåra gamla tas om hand går inte att köpa och sälja.Det handlar om hur våra relationer kan byggas upp,hur vår demokrati kan utvecklas genom samtal, nät-verk osv. och om tid för att leva. Det här går inte attvärdera. Det går inte att sätta en prislapp på det. Där-för kommer det här i skymundan.Jag tycker att vi ska försöka lyfta debatten fråndebattsidornas politiska såpoperanivå så att vi tittarframåt, kanske 10 eller . Vad är det som är vä-sentligt och viktigt?Jag kan se tre frågor. Den ena är: Hur tar vi handom alla våra gamla som finns och som blir fler?Hur ordnar vi så att de får ett värdigt liv? Det är enviktig fråga. Det kommer att kräva resurser, som detheter, dvs. människor, händer, fötter, klappande hjär-tan och pengar. Så är det. Det här måste vi hjälpas åtmed. Det är en nödvändighet att vi sköter detta på ettvärdigt och respektfullt sätt.Den andra frågan gäller det som Bo Lundgrenfrågade mig om, nämligen arbetstiderna. Jag är över-tygad om att vi inte kan ha den arbetsmarknad, denarbetsmiljö och det arbetstempo som vi har . Detkommer och stundligen rapporter om hurilla detta är. Människor slås ut. Människor arbetarihjäl sig. Många uppnår inte pensionsåldern. Denfaktiska pensionsåldern ligger på . Det är enutslagning som är mänskligt katastrofal och ekono-miskt fullständigt vansinnig. Det är därför som vi såivrigt arbetar med den här frågan. Det är en modernreform för den moderna arbetsmarknaden i form aven arbetstidsförkortning. Det är en självklarhet. Dethar inte att göra med att fler ska få jobb. Det blir enbieffekt, och det är bra. Men detta är en stor och vik-tig folkhälsofråga. Det är det som det handlar om, ochvi har ett ansvar i den frågan. Den går inte heller attlämna till marknaden. Den löser nämligen inte sådanaproblem. Det går inte att sätta prislappar på det sättetnär det gäller att människor far illa på jobbet. Det härfaller ut sedan i andra kolumner i form av ökade sjuk-försäkringskostnader, ökade läkemedelskostnader,ökade kostnader för rehabilitering och långtidssjuk-skrivningar och i en brist på arbets-kraft. Så blir det inte därför att dessa människor intehar funnits på arbetsmarknaden från början eller föratt de inte har rätt utbildning, utan för att de har varitdär, blivit utslagna och inte går tillbaka. Det gäller ihög grad sjukvården, dvs. de människor som ska tahand om t.ex. våra gamla.Det här är en folkhälsofråga av stor vikt. Därförmåste vi göra någonting åt detta. Vi har naturligtvisambitionen att göra det nu tillsammans i det samar-bete som vi har. Under den här mandatperioden ska vifå ett beslut som visar på riktningen i den här frågan.Det är en långsiktig välfärdsreform, och den är själv-klart inte gratis. Vi ska vara med och dela på kostna-derna. Skatterna ska stå för en del. Arbetsgivarna skastå för en del. Det kommer att ske avtal mellan ar-betsmarknadens parter. Det kommer att gå till somdet har gjort förut när vi har förkortat arbetstiden.Mig veterligen har ingen talat om att det har blivitförbud mot att arbeta så mycket man vill. Vi har la-gen, . Vi lägger inte fram några förslagom att riva upp den. Jag vet inte om ni gör det. Detstår 40 timmars normalarbetsvecka. Vi vill ändra det iett första steg , till 30.Det är enkelt. Vi har gjort det . Jag har inte hörtnågon som har sagt att , när vi gick ned till40-timmarsvecka och fick lediga , gick ikonkurs och att människorna då kände hur lagensbojor tyngde ned dem och förstörde deras skaparkraftoch kreativitet. Jag har inte hört någon som har uttalatsig på det viset, och jag tror inte att någon kommer attgöra det framöver heller.Den tredje frågan, som jag vill ta upp, berör kan-ske det här med makten något. Det spekuleras ju oftai om vi ska spräcka vårt samarbete eller inte. Vi ärövertygade om att vi inte ska det. Vi har mycket attgöra under den här mandatperioden för att råda bot påde problem som fortfarande finns. Men det finns enfråga som jag vill ta upp - och det här vill jag attGöran väl ska veta om - nämligen frågan omEMU. Om den socialdemokratiska regeringen skullefå för sig att tillsammans med och mo-deraterna driva igenom en anslutning av tillEMU utan att ha frågat svenska folket ien folkomröstning skulle samarbetet faktiskt spricka.Jag säger detta som en upplysning.(Applåder)Anf. 15 () replik:Fru talman! Först måste jag säga en sak. Det härär en politiker som säger sig vilja ta avstånd frånpolitiskt maktspel. Den här sista frågeställningen varväl något av en höjdpunkt i det omvända. Jag före-ställer mig att det är svårt att hitta något mer utreratmaktspel i historien än det som åstadkomma under sina senaste sekunder italarstolen. När det gäller frågeställningen som sådankan vi möjligen ha en del synpunkter som är likarta-de, men det är en helt annan historia.Jag vill, fru talman, gratulera tilldet som har stått i tidningarna och som jag visste,nämligen att hon har bestämt sig för att flytta tillÖsterlen. Jag vill gratulera till det. Till skillnad frånmånga andra tycker jag att det är värt just en gratula-tion - man kan inte bortse från de småaktiga resone-mang som har förekommit i anslutning till det somGudrun ska göra. Jag tycker att hon görprecis det som många strävar efter, nämligen att flyttadit där man vill bo och verka i landet.Man kan säga att det här är en trend och någon-ting som många strävar efter. Det bygger naturligtvispå att man kan göra det. Jag struntar, som sagt, i desmåaktigheter som har förekommit och menar att denprincipiella frågan är viktigare. Hur tänker GudrunSchyman medverka till att detta blir möjligt förmånga människor. Det handlar kanske rentav om attkunna stanna kvar där man vill bo och verka menockså om att kunna flytta till sådana områden i landetdär man vill vara.Det finns mycket man kan göra. En fråga är detnaturligtvis självklart att återkomma till. Vi är såmånga som sitter vid maskinerna och tycker att devaknar sent på morgnarna. Tänker med om att sälja ut delar av och se till attvi investerar i en infrastruktur som är statligt ägd ochsom gör att kan verka med kraftäven från ?Jag hoppas att kan finnas påÖsterlen också på sin ålders höst - den är förståsavlägsen. Då måste man också fundera lite över denekonomiska trygghet som inte bara många äldre kan behöva. up-pehöll sig lite vid det i sitt anförande. Hon sade att detfinns alltför många äldre människor som inte harpengar så att det räcker. Men den iakttagelsen haruppenbarligen inte lett till att görnågonting tillsammans med regeringsmajoriteten förde pensionärer som har det dåligt ställt. Det visar jusättet att arbeta med förvärvsavdragen i skattefrågan,som ju inte kommer några pensionärer utan andrainkomster till del.Det sjabbel, för övrigt just med datorer, som harlett till att pensionärerna inte kan omfattas av denödvändiga förändringarna måste rimligen ocksåkompenseras för att pensionärerna skakunna få ut resurser och en dräglig tillvaro - de peng-ar som efterlyser. Då blir frågan,inte bara till en österlenare utan också till GudrunSchyman: Är hon beredd att ändra på den här inställ-ningen? Är hon beredd att ändra synen på hur vi skagöra det rätt för pensionärerna?Anf. 16 () replik:Fru talman! Jag ska be att få tacka för LennartDaléus omsorg och gratulationer.Det är en viktig principiell fråga att människor skakunna bo kvar och kunna återvända. Den nya tekni-ken har en viktig roll att spela i den regionalpolitiskafrågan. Vi är inte främmande för att använda pengarfrån för att satsa i en nätutbyggnad som täckerhela landet. Tvärtom var det ett av skälen som gjordeatt vi såg positivt på den affär som inte blev av,dvs. att vi hade kunnat få in pengar att satsa i en in-frastruktur som kunde täcka hela landet. Där är vi rättöverens. Den nya tekniken behövs, och den behövsruntom i hela landet. Den har inte riktigt nått, kan jagupplysa om, de trakter jag nu bebor.Också vad det gäller frågan om pensionärerna ärvi överens. Det behövs pengar till de sämst ställdapensionärerna. Jag är också övertygad om att vi i vårtsamarbete kommer att göra någonting åt det. Jag trorockså att vi kan få en bredare uppslutning här i kam-maren omkring just sådana förslag, som jag utgår frånkommer att komma i vårbudgeten. Detta är alltsåingenting som vi är ovetande om eller har tänkt bortseifrån, varken inom eller i vårt samar-bete med regeringen.Anf. 17 () replik:Fru talman! Det här med ordval och språkbrukblir ibland konstigt hos . Man häng-er inte riktigt med. säger : Vi ärinte främmande för att använda utförsäljningen avTelia till att bygga upp ett statligt infrastrukturnät påIT-området. Men detta måste ju ha någon praktiskpolitisk innebörd. Vad innebär det? Jag menar dettaallvarligt. Jag behöver en tolkning. Vi är inte främ-mande för det - innebär det att när förslaget kommerupp i om att sälja och att ta 60 miljar-der och sätta i ett infrastrukturnät kommer GudrunSchyman och de övriga i att rösta ja tilldet förslaget? Innebär språkbruket "vi är inte främ-mande för" detta? Är det innebörden av vad GudrunSchyman säger?Likadant är det i den andra frågan, fru talman. Därsäger hon: Vi måste se till att pensionärerna får detpensionärerna behöver. har pen-sionärerna tappat i köpkraft och ekonomiskstyrka. När man ska åtgärda det har man olika in-strument att arbeta med. Arbetar man med förvärvs-avdraget stämmer det inte. Det når inte de pensionä-rerna. Om man inte ser till att höja pensionstillskottetnår det inte heller alla pensionärer som har det svårt.Då är frågan igen: När med vädjan-de blickar till statsministern säger att vi nog kommeratt komma överens, innebär det alltså att GudrunSchyman kommer att vara med om att rent konkretändra de beslut som ni har varit med och fattat till-sammans med regeringen och som inte når alla pen-sionärer som behöver? Innebär detta, eller är språkbruket obegripligt föralla?Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag förtydligar mig gärna.Frågan om är en diskussion dels om att säl-ja, dels om att sälja allt eller behålla en del. Den dis-kussionen är inte avslutad. I den affär som inte blevav fanns det ju ett inslag av att också behålla en del.Den diskussionen måste vi ha igen. Den andra fråganär när vi ska sälja. När är det lämpligt att göra det?Det kanske inte är precis just nu eller , utandet kanske är bättre att avvakta. Men det är en diskus-sion som vi får föra. Det gäller också hur vi ska sälja- alltihop, lite grann, behålla vissa delar och sälja utandra delar osv. Den här diskussionen får vi ju föra.Vi tycker att det är rimligt att tänka sig en utveck-ling när det gäller den här tekniken där vi ser på detungefär som på SJ: Man har ett nät, och sedan kan detfinnas olika operatörer på det nätet. I de tankebanornahar vi diskuterat. Men jag ser inte att frågan är klar.Jag ser inte att det finns ett färdigt förslag att ta ställ-ning till. Diskussionen får fortsätta.Sedan gällde det att kompensera de pensionärersom har lite pengar. Detta gäller dock inte alla; detska vi veta. Bl.a. det välfärdsbokslut som har kommitvisar att inte alla pensionärer har fått försämrad köp-kraft och mindre pengar i portmonnän. Men det finnsju de som har det, för vilka det inte räcker till. Därmåste man fylla på. En väg vi har diskuterat att an-vända oss av är att höja bostadstillägget, eftersom detträffar på ett någorlunda träffsäkert sätt. Det finnsingen färdig lösning, men vi är helt överens om attdetta är ett problem och att det ska lösas.Anf. 19 () replik:Fru talman! Det har varit många kombinationer isvensk politik . Det har varit spe-kulationer om och mitten, och bor-garna, och stödpartierna osv. Det är dockingen som har spekulerat i kombinationen Schymanoch . Det är väl på många sätt naturligt,även om vi är de båda socionomerna i denna debatt.Det finns dock beröringspunkter. Jag tycker t.ex. attdet ligger väldigt mycket i det som om våra äldre och det sätt på vilket vårt samhälletar hand om dem.Vi har också en beröringspunkt, vill jag säga, iEMU-frågan. Som den har hanterats tror jag att detenda som människor kommer att acceptera är att denfrågan får avgöras av alla medborgare i en folkom-röstning. Men när det gäller själva substansen i denfrågan kommer vi, som alla vet, att befinna oss i hårdkonfrontation med varandra.Jag hörde komikern säga på TV att konservativa är de som vill bevara det somforna tiders konservativa förfasade sig över, och detligger en del i det. Men de riktigt konservativa ärförstås de som vill bevara det som forna tiders kon-servativa ville bevara. , högerledarenpå 20-talet, sade i en debatt om anslutningtill så här - och lyssna nu om nikan höra något i detta som inteskulle kunna säga på 2000-talet:Det är språnget ut i det ovissa som vi inte vill ta.Det är vår urgamla självständighet, vår frihet, vårsekelgamla neutralitet som vi inte vill offra, då vi inteklart ser vad vi får i stället. Det är, herr talman, detsom gör att vi ännu inte är beredda att bli internatio-nalister utan föredrar att förbli svenskar.Detta var som sagt inte på2000-talet. Det var på 1920-talet.Men det kunde ju ha varit den voteringen röstade dåtidens kommunisteroch dåtidens högerpartister likadant. Dagens mode-ratparti har utvecklats, men ni står ju kvar på nationa-lismen. Jag har tidigare räknat upp allt ni har sagt nejtill i den här vägen, men jag kan ta en kortversion: som sagt emot . Ni var emotSveriges anslutning till . Ni var emot Eftaoch t.o.m. emot Nordiska rådet.Det händer i saker i vår omvärld. Det är öppet krig i . ärständigt på gränsen till krig. För mindre än ett årsedan hade vi en massflyktsituation i . Utsläp-pen av klimatpåverkande gaser bara fortsätter att öka.Europa gör alldeles för lite. Världen ropar efter sam-verkan. Vi söker sådana lösningar och försöker över-tyga människor om att det är i internationalismen somframtiden ligger, men säger alltid nej.Ni är urkonservativa. Ni säger nej, nej, nej. Ni haringa lösningar på samtidens stora frågor. Ert EMU-nej är bara ett i en lång rad. Det är det som är såsorgligt.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag ser till min förskräckelse att tidengår väldigt fort, och jag ska försöka fatta mig kort.Vi säger inte, , nej därför att vitycker att det skulle vara ett språng ut i det okändaeller ovissa eller därför att vi inte ser klart vad vi får istället. Vi säger nej därför att vi så otroligt väl ser vaddetta innebär. Det är att gå in i en politisk union, därekonomin får överhöghet över demokratin, där mant.o.m. separerar ekonomin från demokratin. Vi skastyras i en ekonomisk politik som utformas av s.k.experter och riksbankschefer. Vi vill inte gå in i enpolitisk union. Vi vill inte vara med och bygga uppett , där den ekonomiska politi-ken och den gemensamma valutan är det nästa stegsom nu ska tas. Sedan ska det hela fullbordas med engemensam försvarspolitik. Vi är inte intresserade avdetta. Vi ser så tydligt vart detta leder. Vi kan dess-utom se i historien vart detta har lett. Det är det visäger nej till.Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag frågade varför ni bara säger nej,nej, nej. Då hade jag hoppats - ja, hoppats och hop-pats men förväntat mig - att skullebegära replik och säga någonting i stil med: Nej, visäger inte bara nej. Vi är ju för det och det. Hon hadeuppenbarligen inget sådant att komma med, så honfortsatte att säga nej.Vi ska inte ha politisk samverkan för vi vill inteatt några få ska bestämma valutapolitiken. Det ärprecis tvärtom. Det är som några få privataaktörer kan påverka valutapolitik, medanEMU är ett i grunden demokratiskt samverkanspro-jekt just för att demokratierna ska ha möjlighet attpåverka valutapolitiken. Sedan har man skapat kon-struktioner för hur det ska gå till i praktiken, där dengemensamma banken har givits stor självständighet.Men i grunden är EMU ett demokratiskt politisktprojekt.De personer i som sig över är, till skillnad från valutaspekulan-terna, ändå utsedda av demokratiska organ. Men,okej, hitta på något bättre för att komma bort från deproblem vi har sett i med stagnation, bristan-de tillväxt, massarbetslöshet. Det här är ändå ett de-mokratiskt försök att lösa uppenbara problem. Mendagens Vänster, som säger sigrepresentera, har ju inga svar. Ert enda svar är nej,nej, nej.Anf. 22 () replik:Fru talman! räcker inte till att ha enordentlig EMU-debatt. Problemet, ,är att konstruktionen med samarbetet inom den euro-peiska unionen är koncentrerad kring att just byggaupp en politisk union med en överstatlighet. Vi harolika uppfattning om detta. Ni vill ha en politisk uni-on eller en federation i . Vi vill inte ha det. Jagtycker att vi kan respektera varandras uppfattningar.Det handlar för oss i djupet i denna fråga om de-mokrati, att få så många människor att vara delaktigai och besluta om så mycket som möjligt. Det får viinte genom att bygga upp en politisk centralstyrdunion och genom att ha en ekonomisk politik som isitt innehåll är en högerpolitik och i sin struktur enplanekonomi. Det löser inte dagens, nutidens ochframtidens problem. Det visar den praktik som i alldeles väl. Detta svarar inte emot de ökadeekonomiska orättvisorna i . Det svarar inteemot de stora och växande miljöproblemen. Det sva-rar inte emot de regionalpolitiska skillnaderna, inteemot vad de flesta människor vill ha i sina liv avtrygghet och välfärd. Det är bara att titta på verklig-heten, . Vi behöver inte bara läsapapperen, utan vi kan faktiskt se oss omkring och taintryck.Anf. 23 ():Fru talman! När jag gick från i gårkväll hade jag, som jag utgår ifrån alla partiledare, enidé om hur man skulle börja anförandet under partile-dardebatten. Så slog jag på nyheterna. Det berättadesom det fasansfulla dådet i . Det rapporte-rades att det i domen stod att det extremvåld de an-vänt enligt rätten grundas på nationalsocialistisk ochvåldsförhärligande ideologi.Jag erinrar mig när jag kom utsom ung historielärare. Jag var så att jag vartvärsäker på att det inte skullebehövas krafttag i undervisningen, i opinionsbild-ningen, i ansvarstagandet därför att de här krafternabörjade göra sig gällande igen. Jag trodde att det varnågonting som tillhörde historien. Så vet vi att ensvensk tingsrätt skriver och formulerar sig som jag nuciterade.Fru talman! Jag har inte ett uns av partipolitise-rande eller polemik i bakhuvudet när jag lyfter framdetta. Men det måste ändå för , förvarenda en av oss i alla partier, vara angeläget attfundera över om vi har gjort tillräckligt för att dra uppde här vedervärdigheterna med rötterna. Det är oer-hört lätt att vi gör som vi brukar och säger att detsaknas resurser. Det är klart att det finns ett sambandmellan resurser i ett skolväsende och vad skolan där-med kan uträtta. Men jag vill påstå att det finns andrasidor också. Vi har anledning att erinra oss skolmyn-digheter som tog itu med rektorer och andra somförsökte stoppa s.k. vit makt-musik, som hötte åt denrektor som krävde att eleverna skulle ta på sig jackordär de vederstyggliga emblemen inte fanns.Fru talman! Om - vi har med all rätt haft så-dana perspektiv när vi skriver 2000 - då den härkammaren med största sannolikhet befolkas av heltandra personer kommer man kanske att undra: Vadgjorde politikerna för att ta itu med den farsot avfascism, rasism och nazism som fångar en del unga?Jag vet att man nu kan bemöta mig med att sägaatt vi har ofantligt många ungdomar som är av yp-persta kvalitet, och jag ska gärna stryka under dethundra gånger. Men vill jag att vi ska fråga ossvad vi har gjort för att hålla borta utanförskap. För jagär övertygad om att är det någonting som är farligt -och det har flera varit inne på - är det att inte bli sedd,att inte vara efterfrågad, att inte ha trygghet under deår som är de absolut viktigaste åren: de allra första.Jag tror inte att någon har monopol på att kunnasäga att si och så ska man bete sig för att trygghetenska etablera sig i den unga individens sinne. Det kanvariera från individ till individ. Säkert är metodernamånga, men detta måste vara riktstjärnan för vårttänkande och inte en fortsatt materialism som detcentrala.Jag tror alltså att vi borde koncentrera oss mycketmer kring våra barns uppväxt. Skolan borde ta indessa aspekter. 100 000 barn mobbas - jag ska ärligtsäga att jag alltid har tyckt att den siffran har verkatorimligt hög, men om vi halverar den så är den i allafall fasansfull.