prot · GN0953 · 2000-01-20 00:00:00 — Ett argument som jag tycker glöms bortär en mångfald i form av att personal ska ha möjlighetatt välja arbetsgivare, och min andra fråga är: Är detinte viktigt att kvinnor inom vården får fler arbetsgi-vare att välja på?Anf. 266 () replik:Fru talman! Om vi ska börja med vårdköerna ärnog svaret ganska givet ändå. Jag tror att om man skaerbjuda alla tillgång till en snabb, effektiv och godvård så måste man också förmå att ha tillräckligt medresurser och anställda.Vårdgarantier, så som de har varit utformade hit-tills i , har gällt enskilda diagnoser och haftundanträngningseffekt på andra. Med all respekt föratt sjukdomar ska behandlas snabbt vill inte jag varaden som ställer olika diagnoser mot andra, utan jagtror att uppgiften är att klara av alla sjukdomar somfinns. är den vårdapparat som står till förfogan-de underdimensionerad för denna uppgift.Anf. 267 () re-plik:Fru talman! Jag beklagar att inte juluppehållet harlett till att åtminstone någon liten idé har trillat nedom vad vi kan göra konkret för att komma åt besvär-liga vårdköer. Vad gäller resurser tror jag att IngridBurman är glad över att vi från har varitmed och sett till att nu 8 friska miljarder satsas påvården och omsorgen. Men vi har också förslag iform av vårdgaranti, men inte enbart det, utan finan-siell samordning och ökad mångfald som skulle kun-na leda till att vi förbättrar situationen för alla demsom står i kö.När det sedan gäller att kvinnor i vården ska fåfler arbetsgivare att välja på, vilket en mångfald avvårdutbud skulle innebära, tycker jag att skulle ta till sig detta. Jag har träffat många påsenare tid som tycker att det är väldigt positivt kan få välja att jobba inom ett landsting, inom enkommun, inom ett kooperativ eller t.o.m. i en privatverksamhet.Anf. 268 () replik:Fru talman! Jag delar upp-fattning att alla vårdmiljarder är välkomna till vården.När det gäller hur vården ska utformas i framti-den, och det man ibland kallar mångfald, är jag ocksåav den uppfattningen att man kan pröva lösningarmed bl.a. personalkooperativ och man kan hitta olikadriftsformer inom det offentliga, och jag tror dess-utom att man ska göra det. Jag tror dessutom att detkrävs att vi hittar modeller där vi förmår att flytta nedbeslutanderätten till den personal som faktiskt möterpatienterna. Jag tror att det finns mycket utvecklings-arbete att göra för att stärka just personalens inflytan-de och olika karriärvägar. Sedan hur det konkret skase ut får vi fortsätta att diskutera.Anf. 269 () replik:Fru talman! Jag tror gärna att villöka välståndet och så att säga lappa revorna. Jagförstår dock inte riktigt resonemanget. Det här skatydligen göras genom att man ökar bidragen, att manfortsätter med att ha offentlig vård och att man för-bjuder sådant som kan utveckla vården och öka ef-fektiviteten. Det här kostar pengar, säger , och tydligen ska det betalas genom att mankortar arbetstiden.Det får jag inte riktigt att gå ihop. Jag saknar vadman vill ha i stället. Det borde väl rimligen vara in-citament som gör det lönande att arbeta och att göramer så att vi får människor att arbeta mer. Då får viresurser som kan bättra välfärden. Det får vi integenom att höja skatterna och införa en massa refor-mer. Var kommer pengarna ifrån om det inte blirnågra välståndsskapande krafter?I varje fall tycker jag att kundetänka sig att inom vården, som vi talade om här förut,släppa fram de alternativ som effektiviserar vårdenoch tar till vara skattebetalarnas pengar så att vi fak-tiskt får ut vård till det värde som det finns pengar föri stället för att som få köer och resurser som ärdåligt utnyttjade.Anf. 270 () replik:Fru talman! Om vi ska börja med välfärden trorockså jag att är angelägen om att byggavälfärd, men vi har olika syn på hur man gör det. Jagmisstror inget parti i den här frågan. Det vill jag förstsäga.Jag delar också uppfattningen att vi ska användavåra skattepengar så effektivt som möjligt till vård.Det innebär att jag inte tycker att skattepengarna skagå till vinster och att man ska ta ut vinster när detgäller vård. Det minskar andelen vård vi får ut förpengarna.En arbetstidsförkortning är för mig en välfärdsre-form. Den ryms mycket väl, om man tittar i ett lång-siktigt perspektiv, inom ramen för den produktivitets-utveckling som man kommer med ett visst antagandeatt ha i det här landet under det närmaste årtiondet.Det har vi gjort beräkningar på.Det är alltid ett val när vi bestämmer vad vi an-vänder pengarna till. Arbetstidsförkortning är välfärdför Vänsterpartiet.Anf. 271 () replik:Fru talman! Jag ska kort ta upp att pengarna gårtill vinster. Jag besökte i går en akutmottagning. Detär en av de större i landet med ungefär 80 000 besökper år, och den är privat. Man får per patient en er-sättning på . Det är vad man får från det of-fentliga. Den jämförbara akutpatienten, genom-snittspatienten, som sköts i den offentliga vårdenkostar 800 kr.Det här företaget går ihop. Det går t.o.m. medvinst. Då frågar jag : Vem är det somnyttjar skattebetalarnas medel bäst, den offentligavården som behöver eller det privata bolagetsom går med vinst och gör det för ? Var liggereffektiviteten, och varför vill ni hindra den effektivi-teten?Det är klart att vi får köer i vården när det går tillpå det sättet och man inte nyttjar de resurser somfinns.Anf. 272 () replik:Fru talman! Det jag hör att säger äratt det finns ett utrymme att effektivisera vården äveninom offentlig sektor. Låt oss titta på olika modellerför det om det är så. Det jag hör är att alla pengar somskattebetalarna betalar in ska gå just till vård.Jag ska kort kommentera påståendet om arbets-tidsförkortning som jag så ofta möter från moderater-na. Skulle argument gälla i det härfallet skulle vi faktiskt ha minst 48 timmars arbets-vecka i det här landet. Då skulle det ha varit ekono-miskt omöjligt att korta arbetsveckan först till 45timmar och . Vi hade säkert ocksåhaft längre arbetsvecka.Detta är en reform som man kan ta ut i takt medatt produktiviteten ökar i samhället. Alla tecken tyderpå att produktiviteten kommer att öka i samhället.Anf. 273 () replik:Fru talman! Undersökningar visar att en klar ma-joritet av föräldrarna vill vara hemma och ta hand omsina barn när de är små utöver vad föräldraförsäk-ringen tillåter. Även väljare vill fak-tiskt detta.Jag vill då fråga : Vari bestårtryggheten i att föräldrarna inte kan välja vem som tarhand om barnen när de är små? Man är ganska tving-ad att bara ta barnomsorg. Det är egentli-gen det enda som är ekonomiskt möjligt för de flestaföräldrar.Vari består välfärden att väljer åtföräldrarna? Och kanske den stora frågan: Vari liggerrättvisan, som parti ofta talar om, i atten familj kanske får en subvention på per årom man väljer barnomsorg medan densom väljer att vara hemma och ta hand om sina egnabarn får , trots att man betalar skatt? Vari bestårrättvisan i detta?Anf. 274 () replik:Fru talman! Jag vet inte om jag har uppfattat frå-gan rätt, men jag ska i varje fall göra ett försök attsvara på den. Valet att vara hemma med sina barneller yrkesarbeta och ha sina barn på dagis eller iförskolan följer väl med om man vill yrkesarbeta ellerinte.Samhället har sagt att för människor som yrkesar-betar efter föräldraförsäkringens utgång finns detmöjligheter till förskola. Förhoppningsvis ska vi nubredda den så att även de som inte har arbete, dearbetslösa och andra, också har tillgång till detta.Jag hör att de säger attom man inte utnyttjar barnomsorgen så subventione-rar ju samhället detta. Ja, om jag inte är sjuk så intefår jag av samhället för att jag inte utnyttjarsjukhusplatsen. Detta är ett system som samhället harbyggt upp för att ge möjlighet att förvärvsarbeta.Anf. 275 () replik:Fru talman! Det är fascinerande att lyssna till Ing-rid . Man kan dra slutsatsen att det inte ärnågot värt att vara hemma och ta hand om sina barn.Men om jag förvärvsarbetar och tar hand om andrasbarn är det ganska mycket värt. Då kan jag få sub-ventionen på . Det är den slutsatsenjag drar.Hela systemet bygger på att det är andra politiker på den kanten som väljer vilkenbarnomsorg som är acceptabel, och det är bara kom-munal barnomsorg. Skulle jag välja någonting annatalternativ får jag inte denna subvention på 80 000 kr.För vi dessutom in resonemanget om maxtaxa -som jag hoppas aldrig blir av - är vi helt låsta i dettasystem att vissa politiker bestämmer vem som ska tahand om barnen. Man måste vara mångmiljonär omman ska ha råd att välja någon annan barnomsorg.Det är kanske det ni menar med valfrihet, att baraväldigt rika har möjlighet att välja.Anf. 276 () replik:Fru talman! Det finns naturligtvis en grundläg-gande åsiktsskillnad i detta. Jag är också av den upp-fattningen att det finns en väldigt positiv mång-fald när det gäller barnomsorg i regi ochockså i kooperativa och andra former. Valfriheten ochinflytandet är ganska stort för föräldrar.Marietta de säger: Om jag väljeratt vara hemma med mina barn eller väljer någotannat ska samhället subventionera detta. Den tankenär inte jag förtjust i. Barnomsorg, bl.a. förskola, har viför att vi sätter barnet i fokus. Vi har en pedagogikoch vill att barnet ska utvecklas bra. Men vi har detockså för att det ska vara möjligt för människor attförvärvsarbeta, om de så väljer.Vi väljer också att se till att man har möjlighet attvara hemma med föräldraför-säkring. Det kanske finns all anledning att se överförlängningen av den perioden.Anf. 277 ():Fru talman! Det här är årtusendets första trygg-hetsdebatt i riksdag. När man står inför ettnytt millennium finns det anledning att ta en titt ibackspegeln. Det finns också anledning att se var vibefinner oss . Men kanske framför allt: Det finnsanledning att se vart vi är på väg.Fru talman! I det perspektivet måste vi diskuteravad det är för människosyn som vi vill ska präglavåra beslut om trygghet. En människosyn måste fin-nas som bas. verkar vi i ord vara ganska över-ens i olika debatter. Men jag tror inte att människorkan se att vi är lika tydligt överens i olika beslut.Vi ska kanske bestämma oss för hur vi ser på enmänniska. Jag tror att den gängse synen på en männi-ska under är att det är enkropp som har en själ. Jag vill snarare säga att enmänniska är en själ som har en kropp och ur det pers-pektivet bygga trygghet.Alla människor har ett lika, ett absolut och ettunikt värde. Vi är alla ofullkomliga som väl är. En delofullkomligheter hos oss märks tydligare än andra. har lättare att erkänna ofullkomligheter än andra,men alla har vi ofullkomligheter. Våra gener haralltid några defekter här och där. Vad skönt att vi ärlika på den punkten. Om vi är inkompletta så behövervi kompletteras med varandra.Jag har haft förmånen att vara med om en sjuk-sköterskeinvigning , eftersom min dotter tar sinsjuksköterskeexamen . Det blev en bra språng-bräda för att komma hit och tala om trygghet.På den skolan har eleverna fått både omsorg ochomtanke, men det har ställts mycket höga krav pådem. Från detta drog man konsekvenser ut i arbetsli-vet. Ute i arbetslivet kommer man naturligtvis att fåomtänksamhet, ros och bekräftelser av patienterna.Men hotet och kraven på effektivitet, inte minst ifrånpolitiker, kommer att göra att man gårhem lite slokörad och känner sig misslyckad. Men,bekräftade talaren, det är det patienterna ger som ärdet viktigaste. Det är det som ska vara språngbrädanvidare.Fru talman! Vi kristdemokrater har under vår ex-istens, under , pratat om barnen, familjenoch mer tid för barnen. Jag är glad att jag den härveckan har hört det från andra politiska företrädare.Det är väldigt bra ju fler som kommer på att detta ärviktigt. Jag tror att det är den stora frågan ute ivård och omsorg. Jag tror att de som arbetar med barnpå förskolor, de som arbetar med missbrukare och desom arbetar med övriga som har det mycket svårt äröverens med mig om att mer tid för varandra skulleläka många sår.Tyvärr ställs det krav på effektivitet och produkti-vitet och görs beräkningar i olika staplar och diagrami princip överallt i olika sektorer. Jag säger inte att detalltid är fel. är det nödvändigt. Men en delsaker tar . En del åkommor tar attbehandla. Någon sade till mig bara för några dagarsedan: Det har tagit mig . Jag har mått sådåligt. Men tack vare den person som jag har fåttprata mycket med mår jag bättre i dag.Detta, mina vänner, går inte att jämföra med ettbenbrott där man blir gipsad och kanske inte behöverså hemskt mycket mer än den hjälpen, om det inte ärså att vederbörande har brutit sig på grund av ettsjälvmordsförsök. Då tar det . Jag tror att viinför det nya millenniet måste inse att den tid och deåtgärder som behöver sättas in kan variera mycket. Vifår inte göra ett system som är så fyrkantigt att allaska få samma antal minuter för behandling, vård ochomsorg.Fru talman! har vi högteknologisk utrustningoch alldeles förträffliga metoder i svensk sjukvård.För att de ska fungera så bra som möjligt och göra sågod nytta som möjligt tror jag att de måste följas avgod omvårdnad. Det är omvårdnaden av människorsom har fått stryka på foten under de här bespa-ringsåren. Människor behöver , och då har det intestämt. Den tekniska utvecklingen i övrigt har ju på-gått som vanligt. Människovärdet måste hållas högreän penningvärdet. Jag hoppas att vi är överens ocksåpå den punkten.Fru talman! I den här talarstolen har jag ett antalgånger sagt att för att man ska kunna njuta av denmateriella välfärden måste man må gott som männi-ska. Det är primärt. Man kan inte tala med en männi-ska som har smärta , är full av sorg ellerkänner sig nedslagen på grund av övergrepp, ompengar, nya möbler eller jorden-runt-resor. De förmårinte ta till sig det. Det är därför som det är viktigt attvi ser den icke materiella välfärden som oerhört vik-tig för att bygga välfärd.Ordet välfärd kan diskuteras och används ofta. Jagtror att ordet välfärd måste ses i perspektivet från denallra första stunden i livet till den sista. Vi ska kunnafärdas väl även i trånga passager där det är storm ochhagelskurar och få det mänskliga stöd vi behöver.Med den utgångspunkten tror jag att vi tillsammanskan skapa en politik med trygghet i alla livets situa-tioner.Anf. 278 ():Fru talman! För sedan besökte jag La-holm. Där träffade jag bl.a. två kvinnor som engage-rat sig i väntjänsten. Det är två yngre pensionärer somfrivilligt bistår personer som behöver hjälp och stöd.Kontakter har knutits och nya vänskaper har växtfram. Dessa två damer bidrar med så mycket, och fårockså mycket tillbaka. Så fungerar en bra välfärd.Men strukturer, administration och pengar är ock-så viktigt, även om det ibland känns aningen trist.Jag har inlett året med att besöka flera olika vård-givare och träffa patienter, kommun- och landstings-företrädare och myndighetsföreträdare på olika plat-ser i landet. Dessa har bekräftat bilden av att vi har enbra vård och omsorg med engagerad personal. Den ärbra för dem som får del av den. Jag har även fåttbekräftat att det finns många problem att ta sig an,t.ex. köer, personalbrist, pengabrist och framför alltnödvändigheten och behovet av strukturella greppoch förnyelsearbete.Arbetet i vården är stressigt, och vårdapparaten ärmånga gånger tungrodd. Många offentliga arbetsgiva-re har en del att lära av privata vårdgivare i fråga ombl.a. beslutsprocesser och tillgänglighet.Jag har också frapperats av att utgångsläget ochförutsättningarna skiljer så markant över landet. Vihar landsting och kommuner där ekonomin är i godordning, där det finns en öppen attityd till förnyelse-arbete, där man inte är rädd att tänka nytt, där perso-nalförsörjningen är tryggad och där befolkningsök-ning och därmed ökade skatteintäkter är ett faktum.Men vi har också landsting och kommuner i obalans och låneskulder.Svårigheter att släppa fram nytänkande, mångfald,konkurrens och alternativa driftsformer leder tillnågot av en läpparnas bekännelse, dvs. inget händer.Stora personalvakanser, befolkningsminskningar ochdärmed minskade skatteintäkter tillhör ofta bilden.Vi har också en tredje grupp, bestående av regio-ner, landsting och kommuner med gigantiska sjuk-vårdskolosser, där det är långt mellan beslutsfattareoch medborgare och där man har en typisk storstads-problematik.Mångfald är bättre än enfald. Det gäller inte minstinom offentligt finansierad verksamhet. Mångfaldinspirerar, ger nya idéer och förbättrar verksamheten.Nu tänker socialdemokraterna slå igen dörren tillförnyelse av åtminstone delar av sjukvården och ävenskolan. Vinst är tydligen något fult i socialdemokra-ternas . Jag har aldrig fått en förklaring tillvarför mångfald är okej inom öppenvården men inteinom slutenvården. Jag har heller aldrig fått någonförklaring till varför man ska vara så rädd för att enverksamhet ska kunna ge en liten vinst.Under veckan har vi även tagit del av ett välfärds-bokslut som visar på brister i uppföljning och kontrollav vad vi gör inom vård- och omsorgssektorn. Denvisar att främst invandrare, ungdomar och ensamstå-ende mödrar drabbats hårt av besparingsarbetet. Sär-skilt ont gör det att den psykiska ohälsan bland ung-domar uppenbarligen har ökat, något som måste taspå stort allvar och framför allt åtgärdas.Även de skenande sjukpenningkostnaderna måsteåtgärdas genom goda arbetsmiljöer och rehabilite-ringssatsningar. Av samhällsekonomiska skäl är detviktigt. Men allra viktigast är det därför att vi mår braav att ha ett jobb att gå till, av att få känna arbetsge-menskap, av att vi alla har en uppgift i samhället.Vi har problem men även stora möjligheter att gö-ra något åt dem. Framtiden blir vad vi gör den till. Låtoss därför ta med oss det bästa av det gamla in i detnya. För att hela ska ges förutsättningar attutvecklas och för att erbjuda grundläggande sam-hällsservice såsom vård och omsorg behövs Center-partiets decentraliseringssträvanden mer än någonsin.Fru talman! vill medverka till etttryggare samhälle. Vi vill dra slutsatserna av och tätade maskor i skyddsnätet som välfärdsbokslutet visar.Vi anser att folkhälsoarbetet ska vara en central del iallt samhällsarbete. Vi ser behovet av strukturåtgärderinom vård och omsorg och av ökad mångfald ochkonkurrens. Vi vill släppa fram alternativa driftsfor-mer och människors initiativkraft. Vi vill bejakaentreprenörsskapet. Vi behöver rejäla grepp vad gäl-ler läkemedelshantering, ökade möjligheter för pati-enter att nyttja den samlade vårdapparaten och ut-byggd telemedicin. Inte minst behöver vi säkra denframtida personalförsörjningen.Vi kräver åtgärder för att kapa vårdköerna, lindramänskligt lidande och få folk i jobb. Våra förslag ärbl.a. en nationell vård- och tillgänglighetsgaranti ochökade möjligheter till finansiell samordning.Vi anser att patienternas ställning behöver stärkas.Kostnaderna för sjukskrivningarna ökar lavinartat.Regeringen är enligt vår uppfattning alltför passiv. Visäger: Tillsätt en . Sam-ordna och utarbeta en strategi för aktiverande ochökade rehabiliteringsinsatser.Vi säger också, fru talman, att det behöver tillfö-ras ytterligare resurser till vård och omsorg. Center-partiet har medverkat till återförande av ekonomiskaförstärkningar till kommuner och landsting. Och nukommer mera. Föråren 2002-2004 tillförs vården och omsorgen ytterli-gare . Det är ett kraftfullt tillskottsom möjliggörs av ett förbättrat säkerhetspolitisktläge för vårt land, vilket vi naturligtvis ska varamycket tacksamma för.Fru talman! Vi centerpartister på alla nivåer villdra vårt strå till stacken för ett decentraliserat ochtryggt samhälle. Vi gör det av övertygelse om att detger de allra bästa förutsättningarna för utveckling,tillväxt och välfärd i hela landet.Anf. 279 HANS () replik:Fru talman! Jag vill börja med att säga att det ärbra, , att vi har kunnat samarbetaoch ta loss 8 miljarder till att förstärka sjukvården.Det är oerhört viktigt, för vi vet ju att det saknas re-surser. Sjukvården har rationaliserat hårt . Man har ökat sin produktion, men man har intefått mer resurser. Ska vi kunna fortsätta att utvecklaoch fylla igen de luckor som finns behövs det merpengar. Förmodligen räcker inte ens dessa 8 miljar-der.Men då blir det lite märkligt - ursäkta mig - när slår sig i lagmed och vill heja på en utförsäljning tillreapris av de svenska sjukhusen. Det är ju det mode-raterna vill, och det är därför vi socialdemokrater villha regler kring vad man får göra och inte får göramed offentligt ägda inrättningar.Anf. 280 () re-plik:Fru talman! Vi är överens, , om attdet är bra att vi har kunnat enas om 8 miljarder tillvården och omsorgen.I den överenskommelsen ingår det mycket tydligtsom punkt 4 att vi ska öka mångfalden. Socialdemo-kraterna hänger med i första steget, primärvården.Det var en kamp, men vi lyckades enas; när det gällerprimärvården är vi överens om ökad mångfald.Men sedan blir det låsta positioner. Jag förstår intevad skillnaden är mellan ett laboratorium på ett lasa-rett och ett mindre sjukhus. Var går gränsen? Jagtycker att och jag liksom övriga bordesäga: Låt förtroendemän och förtroendekvinnor ikommuner, landsting och regioner få förtroendet frånvår sida att avgöra på vilket sätt vi får den bästa ochmesta sjukvården av de befintliga resurserna. Detbehövs inga pekpinnar.Anf. 281 HANS () replik:Fru talman! Jag delar be-dömning att det är bra med ökad mångfald. Jag troratt det kan stimulera till nytänkande, ny organisationoch ökad effektivitet. Vi har beslutsproblem ochledningsproblem inom de alltför stora organisationer-na.Men, , därifrån går vi inte tillett förhållningssätt som innebär att man säljer utsjukhus till reapris där skattebetalarna har satt inmiljarder. Det går ju inte att hämta tillbaka. En lä-karmottagning handlar inte om så stora resurser ochså stora investeringar som ett sjukhus. Är ett sjukhusborta så är det borta, och inte kommer skattebetalarnaatt ställa upp med nya miljarder för att bygga ett nytt.Det är ett av skälen. Vi behöver regler för vadman får göra med offentligt ägda inrättningar somskattebetalarna har finansierat. De ska inte ut på enmarknad på det sätt som vill och som ärmoderaternas ingång för att genomföra ett gigantisktsystemskifte inom hälso- och sjukvården.Anf. 282 () re-plik:Fru talman! Återigen: Det är positivt att HansKarlsson bejakar mångfalden i dess första del. Där-emot orkar inte och socialdemokrater-na att fullfölja det, utan man sätter ideologiska skälföre patientperspektivet.Från sida är det avgörande hur denenskilda patienten ska kunna få den bästa och mestatänkbara vården. Det handlar om att vi har ett förtro-ende för att förtroendevalda i kommuner, landstingoch regioner bäst gör den bedömningen.Sedan behövs det klara spelregler. Det efterfrågarsåväl kooperativ privat verksamhet som den offentli-ga verksamheten så att det ska bli justa tag när dethandlar om upphandlingar. Där behöver det ocksågöras en hel del arbete. I den delen vet jag att detinom kort kommer viktiga klarlägganden.Anf. 283 BO ():Fru talman! presenterades ett väl-färdspolitiskt bokslut för 1990-talet. Jag ska försökamig på ett sjukvårdspolitiskt bokslut för de gångna tioåren, och försöka mig på att jämföra vad som har häntunder de som socialdemokraterna har haft rege-ringsansvaret under de gångna tio åren med de tre årdå vi hade en borgerlig regering, där hadeinflytande över sjukvårdspolitiken.Vad det gäller de då vi hade en icke social-demokratisk regering, nämligen 1991-1994, kan vikonstatera - som redan har gjorts i dagens debatt - attvårdköerna minskade mycket kraftigt. Vi kan ocksåkonstatera att antalet husläkare ökade mycket kraftigt.Om vi tittar på siffror, sompublicerades , över vad som hänt kan man se att produktiviteten ökade kraftigtunder de tre åren. Produktivitet handlar ju, fru talman,om att få ut valuta för de pengar som skattebetalarnasatsar. Enkelt, men inte för enkelt, uttryckt kan mansäga att resurserna i fasta pengar de åren minskademed , under denna djupa lågkonjunktur, medansjälva produktionen ökade med bortemot . Detuttrycker ekonomerna som att produktiviteten, valu-tan för skattepengarna, ökade med ungefär 15 %.Sedan hösten 1994 har vi haft en socialdemokra-tisk regering.