prot · GN0968 · 2000-02-17 00:00:00 — Vad gör man för elever med underkändabetyg - det behöver naturligtvis inte bara vara såda-na? Det är lättare för dem att tappa framtidshoppet.Vad gör de? Jo, de drogar sig. De drogar sig då meden ny blandning av GBL eller som jag tidigare gavexempel på utblandat med natriumhydroxid och vat-ten eller någon ytterligare metod eller bara GBL somdet är. Den egna människokroppen omvandlar GBLtill GHB. Jag vädjar - gör någonting , så attdet inte dröjer innan nästa beslut fattas. Detgäller även alla andra preparat. Därför tycker jag attverkan borde gå före kemiska ämnen.Anf. 162 ():Herr talman! Jag vill först vända mig till BirgittaSellén. Man skulle kunna tycka att interpellationen äröverspelad, men jag betonade sedan att jag inte helleranser att den är det.Det som gör, och har gjort, GHB speciellt svår-hanterligt har varit att det har uppfattats av mångaungdomar som ett bekvämt berusningsmedel. Detgäller speciellt unga ungdomar. Det luktar inte. Det ärett kort rus. Det märks inte när man kommer hem påkvällen. Det ger ingen efterverkning i form av baks-mälla. Därför har det uppfattats speciellt av ungaungdomar som ett behändigt och användbart berus-ningsmedel, till skillnad från en del andra där det gåratt direkt se på beteendet i efterhand när vederböran-de har varit berusad. Detta har gjort att berusnings-medlet GHB har slagit igenom bland väldigt ungaungdomar, och därför har det varit speciellt angelägetatt förbjuda det i tid.Jag vill inte vara efterklok och säga att man bordeha gjort på det ena eller det andra sättet. Anledningentill att jag har tagit upp hanteringen av frågan är attjag anser att man kan lära sig för framtiden. Varjegång frågan har varit uppe till behandling i utskottet -jag har inte varit med - har jag kunnatkonstatera att man har givit svaret att dopningslag-stiftningen kommer att ta hand om problemet GHB. Iefterhand har det visat sig att redan före den slutligajuridiska hanteringen visste de flesta medganska stor säkerhet att GHB inte skulle omfattas avdopningslagstiftningen.Nu har vi lättare att snabbt hantera de förändring-ar som skedde i narkotikalagstiftningen . Men det ger oss anledning att funde-ra lite noggrannare kring de underlag vi har för beslutframöver. Det måste rimligen vara något fel i under-laget när man i tre, fyra, kan ge beskedet attden nya lagstiftningen kommer att hantera problemetGHB. När det sedan prövas i juridisk instans visar detsig att dopningslagen inte alls hanterar frågan. Rege-ringen fick använda sin nya möjlighet att med hjälpav en brandkårsutryckning lyfta in GHB i narkotika-lagstiftningen.Anf. 163 Socialminister ():Herr talman! Först vill jag ge en mer principiellsynpunkt om vem som ansvarar för information ochupplysning när det gäller alkohol, narkotika och dro-ger.Det är viktigt att påpeka att regeringen som sådan,eller ett departement, inte ska ta på sig uppgiften attbedriva den typen av upplysningsverksamhet. Denska en statlig myndighet - allra helst någon fri orga-nisation eller folkrörelse - stå för. Jag säger det därföratt på initiativ av min företrädare startade Socialde-partementet denna hemsida för att bidra till upplys-ningen och kunskapen om narkotika. Det var viktigtsom en försöksverksamhet. Men det är viktigt att denverksamheten går vidare och förs ut ur departe-mentsorganisationen. Jag sökte efter namnet: det äralltså CAN, . CAN tar från överansvaret för hemsidan - med statligt stöd. Hemsidansuppgift är densamma, nämligen att ge en kunskap ochframför allt rikta sig till unga människor. Jag hoppasatt den kommer att utvecklas ytterligare. Den harhittills varit mycket framgångsrik. Den ger enbaskunskap och mycket bra kunskap när det gällerGHB. CAN är alltså ansvarig för verksamhetenfr.o.m. nu.Det är svårt att diskutera i efterhand. Det gårknappast att klandra den bedömning som gjordes medden sakkunskap som fanns. Det har kommit ny kun-skap. yttrade sig inför rätten meddelvis ny kunskap. Om jag förstår rätt konstaterademan att skillnaden när det gäller tillväxthormon varatt man tidigare kunde visa att GHB frigjorde till-växthormon men inte alldeles säkert kunde säga attdet också ökade produktionen av tillväxthormoner.Därmed var det inte att betrakta som ett dopningspre-parat.Vi kan ju som politiskt ansvariga råka i ett lägedär tillgänglig expertis är osäker eller saknar kunskap.Men jag tycker att det finns skäl att säga att med denkunskap man hade kanske man ändå handlade rätt.Det viktigaste var att det politiska systemet, in-kluderande de riksdagsmän som interpellerade -exempelvis ni tre - reagerade väldigt fort och insågatt det var dags att någonting skedde snabbt, när vivet att dopningslagen inte är tillämplig i det här fallet.Man kan konstatera att det samspel som skedde medde organisationer som har bidragit till namninsam-lingar och opinionsbildning, med interpel-lationsinstitutet och regeringens förmåga att snabbtfatta beslut visar att det politiska systemet kan reageraom man väl bestämmer sig för det. De här interpella-tionerna besvarades lite sent, men de har bidragit tillprocessen. Det är ett viktigt konstaterande.Anf. 164 ():Herr talman! Jag kan bara instämma i det som so-cialministern sade, att vi kan stå här och debattera iall oändlighet om vad man skulle ha kunnat göra, omdet som har hänt och vad som borde ha hänt osv.,men det driver inte frågan framåt. Det är viktigt att vinu drar lärdom av det som har hänt och fortsätter attanvända de instrument vi har för att motverka allform av droganvändning bland unga.Anf. 165 ():Herr talman! Det är precis som Elinderson sade,att man blir glad av ruset och att det inte märks nå-gonting. Det invaggar föräldrarna i en trygghet, att"mitt barn drack i alla fall inte alkohol i går". Att detär populärt bland ungdomar beror ju på det billigapriset. För kan man få ett rus, vilket alltså ärbilligare än en öl.Vi har inte berört vad som händer när man blir be-roende, men jag kan göra en liten notis om det. Harman drabbats av beroende är man inte längre denglada personen, utan då har man en fruktansvärdångest och kan över huvud taget inte gå ut utan att hatagit en kapsyl. Dessutom medför det att man kantvärsomna. Polisen i är övertygad om atten dödsolycka på vägen mellanSundsvall och berodde just på att enGHB-beroende somnade vid ratten. Den mötandebilist som han krockade med omkom. Polisen hadeinte möjlighet att bevisa det, men man visste att detvar en GHB-beroende.Min fråga till socialministern blir: Kan socialmi-nistern tänka sig att verka för att det ska vara prepa-ratets verkan och inte de kemiska ämnena som gör attvi kan klassa det fortare? Vi har GBL kvar, och jagser att hotet finns kvar. Vi måste mota i grind.Anf. 166 ():Herr talman! Det finns inte så mycket att tillägga iden här debatten. Huruvida man skulle ha gjort på ettannat sätt finns det ingen anledning att diskuteravidare.Däremot finns det anledning att konstatera att mani en del andra länder har behandlat frågan på ett annatsätt än vad vi har gjort i . När sådana här nyapreparat dyker upp i kan det kan-ske finnas anledning att titta på hur man har behand-lat frågan i de länder som preparaten kommer ifrån.Om vi hade gjort det den här gången kanske det hadegått något snabbare.Anf. 167 Socialminister ():Herr talman! Det är alldeles riktigt, men förkla-ringen till det ligger också i skillnaden när det gällerlagstiftning om dopningsmedel. Här öppnades enmöjlighet att handskas med GHB som inte fanns iandra länder på samma sätt. Men viktigast är, somsagt var, vad vi gör nu.Jag är inte beredd att säga att det skavara möjligt att använda en klassificeringsprincip somutgår från medlets verkan. Jag tror inte att det är möj-ligt att etablera en sådan klassificering på europeisknivå. Jag tror att vi tvingas ar-beta med att utgå från den kemiska substansen, hakunskap nog att följa utvecklingen ochsätta upp medlen på listan med utgångspunkt från denkemiska substansen och dess verkan - vi får ha detsom grund.Jag kan förstå resonemanget. Egentligen spelardet inte någon roll hur den kemiska sammansättning-en är, utan det är dess omedelbara verkan men fram-för allt dess beroendeframkallande som är det storaproblemet. Jag vågar inte säga att det skulle varamöjligt att upprätthålla en klassificering på det sättetän så länge.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1999/2000:147 omvård av ungaAnf. 168 Socialminister ():Herr talman! har frågat vilkaåtgärder jag avser att vidta för att, i olika avseenden,förbättra förhållandena vid de särskilda ungdomshemsom drivs av (SiS). Fråganär föranledd av rapporter om brister i behandlingenvid vissa ungdomshem samt den uppkomna kösitua-tionen.Ansvaret för vården vid de särskilda ungdoms-hemmen överfördes till SiS i syfteatt få en mer lättillgänglig och differentierad vård.Resultatet av detta kan bl.a. påvisas av att SiS i daghar fler ungdomshem med olika behandlingsprofil änvad som var fallet. Under de år SiS verkat haruppgiften successivt förändrats. , somfrämst karakteriserades av SiS uppbyggnad, följdessedan av vad som kan beskrivas som dramatiskaefterfrågeförändringar avseende såväl volym sominriktning, där SiS på ett drastiskt sätt tvingades för-ändra sin verksamhet. tillbaka kan dockSiS sägas befinna sig i ett skede där verksamheten harfått en tydligare inriktning. Arbetet kan nu fokuserasmer kraftfullt på kvalitets- och utvecklingsfrågor samttillsyn och uppföljning.Domstolarnas möjligheter att döma till påföljdenligt LSU är - där delar jag uppfatt-ning - ett bättre påföljdsalternativ än fängelse. Dennu aktuella situationen visar att fler ungdomar dömtstill sluten ungdomsvård än vad som från början an-togs. Införandet av sluten ungdomsvård hade, som jaguppfattat det, stöd såväl hos rättsväsendets myndig-heter som hos myndigheter inom den sociala sektorn.Tillämpningen visar också att den nya påföljden harvunnit förtroende hos domarkåren.Regeringen ser allvarligt på de rapporter somframkommit om brister i vården och den brist påvårdplatser som uppkommit. Regeringen följerutvecklingen noga, och det förs en dialog med berör-da myndigheter och departement i syfte att analyseraoch bättre prognostisera det framtida vårdbehovet.Den analys och dialog som alltså nu pågår omfat-tar både verkställighet av sluten ungdomsvård ochLVU-placeringar. Resultatet kommer att ligga tillgrund för regeringens ställningstagande vad avser detframtida platsbehovet vid SiS institutioner och fråganom behovet av ökade resurser. Regeringen avser attåterkomma med besked i dessa frågor i tilläggsbud-geten och vårpropositionen.Kenneth tar också upp frågan om kva-liteten i vården. Det är SiS själv som beslutar om detfaktiska vårdinnehållet på de särskilda ungdoms-hemmen och som alltså också ansvarar för kvaliteteni vården. SiS har inlett en utvärdering av den nyapåföljden sluten ungdomsvård. Inom ramen för detprojektet kommer också bl.a. kvaliteten i vården attbelysas. För att förbättra kvaliteten i vården har SiSnyligen tagit fram ett åtgärdsprogram mot tidigaremissförhållanden samt vidtagit nödvändiga organisa-toriska förändringar i ledningsstrukturen.Kenneth frågar också vilka åtgärder jagavser att vidta för att de unga som omhändertagitsenligt LVU inte stämplas som lagöverträdare. Närpåföljden sluten ungdomsvård infördes uttalade rege-ringen att såväl praktiska som behandlingsmässigamotiv kunde tala för att hålla de två grupperna åtskil-da men att det också kunde vara mest ändamålsenligtfrån behandlingssynpunkt att placera grupperna till-sammans. Någon särskild bestämmelse i frågan hardärför inte införts. Regeringen överlät åt SiS att i detenskilda fallet avgöra om den som dömts för brott börhållas avskild från övriga intagna.Vården vid SiS institutioner är differentierad efterålder, kön och problembild. För ungdomar med psy-kiska besvär finns det t.ex. särskilda avdelningar.Avsikten är att varje ungdom ska hamna på den in-stitution som bäst kan råda bot på just hans eller hen-nes problem. För ungefär två tredjedelar av ungdo-marna som vårdas enligt LVU utgör kriminalitet enav placeringsanledningarna. De ungdomar som vår-das enligt LSU ska också ha tillgång till den bästavården med hänsyn till deras problem. De vårdasdärför ibland tillsammans med omhändertagna enligtLVU som har likartade problem med t.ex. kriminali-tet.De ungdomar som dessutom har psykiska besvärvårdas avskilda från övriga ungdomar med annanproblematik.Anf. 169 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för sva-ret. Insatser inom för barn och unga skai första hand ges i frivilliga former med stöd av soci-altjänstlagen. I vissa lägen har socialnämnden intebara befogenheter utan även skyldigheter att ingripatill den underåriges skydd om förutsättningarna ilagen om vård av unga är uppfyllda. Att omhändertaett barn eller en tonåring enligt LVU är ett mycketstort ingrepp i den enskildes integritet och måstesjälvfallet göras med stor försiktighet. Omhänderta-gandet ska vara en sista utväg för att ge unga en möj-lighet till en ny start i livet. Av egen erfarenhet - jagär f.d. socialnämndsordförande - vet jag att det kanvara en mycket grannlaga uppgift. Barnens bästamåste självfallet alltid gå först.Samhället tar på sig ett stort ansvar vid ett om-händertagande. Därför är det mycket angeläget attsamhället tillhandahåller bästa tänkbara vårdinsatser.Det rapporteras om stora brister i vissa ungdomshemsverksamhet och långa köer som gör att barn och ung-domar som mår dåligt i vissa fall blir kvar i häkteneller får resa över hela landet för att få en plats, ochdet är en otillfredsställande situation. Även uppfölj-ningen och personalens kompetens har kritiserats. Jagär dock säker på att de allra flesta i personalen gör sittallra bästa.Jag har också tagit del av material som Statens in-stitutionsstyrelses generaldirektör varit vänlig attdelge mig, och detta tillsammans med socialminis-terns svar får mig att konstatera att det pågår ett aktivtarbete för att komma till rätta med problemen. Det ärsjälvfallet bra och dessutom helt nödvändigt.Vi är överens om att sluten ungdomsvård är ettbättre alternativ än fängelse för de yngsta lagöverträ-darna, förutsatt att behandlingen är av hög kvalitet,individualiserad och drivs av kompetent personal.Det finns även kritiska röster som i debatten harvarnat för att vi kan vara på väg tillbaka till gamlasortens ungdomsfängelser och att strafftänkande gårföre vård och behandling - detta i ett läge då lagenom sluten ungdomsvård används i stället för lagen omvård av unga. Jag tycker att de synpunkterna och deinläggen också är väl värda att beakta när man utvär-derar den verksamhet som har påbörjats.Emellertid verkar det vara så att behovet av plat-ser klart överstiger det behov som man har budgeteratför. Det är inte konstigt, men fortfarande oaccepta-belt, att det då uppstår köer.Socialministern hänvisar till tilläggsbudgeten ochvårpropositionen. Min fråga är om socialministern ärberedd att något lätta på förlåten. Planeras det i klar-text för utökade resurser? Kan köerna kapas? Kan viklara närhetsprincipen? Hur bedöms behovet, så långtman kan förutse det, se ut ? Kan man troatt antalet ungdomar som döms till sluten ungdoms-vård fortsätter att öka?Anf. 170 Socialminister ():Herr talman! Jag tror att ochjag är överens i vår allmänna bedömning av den verk-samhet som bedrivs av Statens institutionsstyrelse.Det har varit ett uppbyggnadsskede. Man har utantvekan också haft en del problem. Jag tror att vi ge-mensamt konstaterar att vi har förtroende för ledning-ens sätt att försöka hantera dessa problem. Jag ärganska optimistisk inför att det ska klaras.Däremot har de fått ett problem som möjligtvisberor på en underskattning från regeringens och riks-dagens sida när det gäller behovet av platser. Det kanman inte skylla SiS-ledningen för. Där kan man kon-statera att man underskattade behovet, och det inne-bär att man har satt ledningen inför en ganska svårutmaning, nämligen att med alldeles för lite resurseroch alldeles för få platser ändå hantera uppdraget.Jag kan inte tillfredsställa och tala om exakt hur vi kommer att hante-ra detta i det budgetarbete som pågår, men det äringen tvekan om att ambitionen är att se till att maninte ger ett uppdrag somden inte har resurser för att genomföra. Avsikten ärnaturligtvis att se till att det finns platser som står iproportion till de behov som vi bedömer finns, ochbehoven är alldeles uppenbart större än antaletplatser.Anf. 171 ():Herr talman! Även om socialministern är lite för-siktig i sin avslutning tolkar jag det ändå som att detska tillföras resurser om det finns behov av det för ska klara behoven. Att döma av de redovisningarsom jag har tagit del av är svaret och slutsatsen gans-ka givna. Jag hälsar det med tillfredsställelse. Just närsamhället tar över ansvaret från enskilda föräldrar ärdet väldigt angeläget och nödvändigt att man ocksåklarar ut det på ett bra sätt. Jag utgår ifrån att vi ärhelt överens om det.Jag ser att unga som vårdas enligt LVU riskeraratt stämplas som kriminella när de vårdas på sammainstitution och i samma grupper som dem som dömtstill vård. Det har jag framhållit i min interpellation.Många av de unga som behandlas enligt LVU gör detför att komma bort från missbruk och från dåligahemförhållanden, inte för att bli märkta som dömdaför kriminell handling.Det finns också faktorer som talar för en integre-ring av båda grupperna i den befintliga vården. Detframhöll socialministern i sitt inledande svar, och detframgår ännu tydligare av en som jag harhaft möjlighet att ta del av. Oavsett vilken gruppungdomarna tillhör krävs nog behandlingsinsatser förmissbruk, kriminalitet, relations- och skolproblem,etc.Jag tror att det viktigaste är att insatserna är indi-vidualiserade och differentierade efter person ochproblembild. Jag hoppas också på fler mindre be-handlingshem och kanske också fler be-handlingshem med specialinriktning. Jag är intresse-rad av att höra om socialministern har någon kom-mentar om det.Det har också rapporterats om en del händelserbl.a. vid Hammargården utanför , somföranledde SiS generaldirektör att tillsätta en internut-redning. Den skulle vara klar . Jagbegär inte att socialministern ska gå in i detaljernakring den frågan, men jag skulle ändå vilja höra omsocialministern känner sig säker på att verksamhetenfungerar så bra det nu går utifrån givna förutsättning-ar.I min interpellation frågar jag också om socialmi-nistern anser att tillsynen över SiS verksamhet behö-ver förbättras eller förstärkas. Där fick jag inget svar.Jag undrar om socialministern vill komplettera på denpunkten.Anf. 172 Socialminister ():Herr talman! Först kommenterar jag frågan ombehovet av fler små behandlingshem. Jag tycker attdet är viktigt att låta SiS fortsätta att arbeta från ut-gångspunkten att ge varje individ den behandling ochdet stöd som han eller hon behöver, oavsett vad somär bakgrunden till behandlingen. Jag tror inte att detskulle vara bra att formellt skilja dem som behandlasdärför att de har gjort sig skyldiga till en kriminellhandling och dem som är föremål för behandling påannat sätt åt.Däremot kan jag förstå att problemet kan uppståom det från världen utanför upplevs som att dethandlar om någon sorts brottslingar som man tar handom när de i själva verket inte är det. Men jag tror attSiS har förmåga att skilja på detta. Det viktigaste ärtrots allt att varje individ får den hjälp och den vårdsom han eller hon behöver.Jag kan hålla med om att det, för att man ska klaraav det som krävs , säkerligen behövs flerbehandlingsenheter och fler behandlingshem. Dåmenar jag också att inriktningen bör vara att man skaetablera flera små enheter.När det gäller tillsynen över SiS verksamhet harjag inte funnit anledning att ändra det system som är . Jag tror att det finns anledning att känna entrygghet i det. Jag har med den information som jaghar fått fullt förtroende för ledningens sätt att hanterade problem som man hade på Hammargården. Dethandlar om att man ska se till att lösa de problem somman har haft, få ordning på verksamheten och åter-skapa det förtroende som man tidigare hade. Jag haralltså fullt förtroende för ledningens sätt att hanterasituationen.Anf. 173 ():Herr talman! Det allra viktigaste är att skapa ettsamhälle med goda och trygga uppväxtmiljöer förvåra barn och ungdomar. Tyvärr uppstår det så all-varliga problem för ett mindre antal barn och ungdo-mar att speciella insatser krävs, ibland tvångsåtgärderoch frihetsberövande. Utgångspunkten måste åter-igen, självfallet, vara barnets bästa.Jag vill tolka socialministerns svar i den här inter-pellationsdebatten som att det är det behov som finnssom också ska tillgodoses fullt ut. Jag emotser medintresse förslag i vårbudgeten i den delen. Jag tolkarockså svaret som att vi är överens om att det behövsen individualiserad vård där man ser den enskildeindividen tydligt och klart och som att det finns enförståelse för att man ska bygga små en-heter.Om socialministern känner sig trygg med att verk-samheten i SiS fungerar och att den tillsyn som finnsfungerar känner jag mig också trygg, åtminstone tillsvidare. Men det här är mycket svåra frågor och ettmycket svårt område att arbeta inom. Det dyker uppakuta problem vartefter. Det gäller nog att hela tidense till att man aktivt bedriver tillsynens verksamhet.Det är ett mycket svårt arbete som utförs vid ung-domshemmen. Jag vill medverka till att vi ger dembästa tänkbara förutsättningar för att lyckas med attnå ett bra resultat.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1999/2000:177 omden psykiska hälsan bland barn och ungdomarAnf. 174 Socialminister ():Herr talman! har frågat migom vilka åtgärder jag avser vidta för att på ett samlatsätt lyfta fram åtgärder för att förbättra den psykiskahälsan bland barn och ungdomar. Han har också frå-gat mig om vilka åtgärder jag avser vidta med anled-ning av olika förslag, t.ex.för att förstärka barnens ställning i bl.a. hälso- ochsjukvårdslagen (HSL). Vidare har han frågat om vilkaåtgärder jag avser vidta för att öka de förebyggandeinsatserna, dvs. att långsiktigt förskjuta tyngdpunktenfrån vård och behandling i sent skede till tidiga insat-ser.Barnpsykiatrikommittén överlämnade sitt slutbe-tänkande Det gäller livet . Därefter harregeringen tillsatt ett flertal översyner och gett upp-drag till våra myndigheter att utreda frågor vidare. Enanledning till detta är att kommittén har lämnat fleraförslag som innebär fortsatt utredningsarbete.Kommittén presenterade även förslag som främstinriktas på kommunernas och landstingens egna prio-riteringar och verksamheter. Jag har i kontakter medbåde och Landstingsför-bundet fått information om att flera av förslagen re-dan genomförts eller påbörjats i verksamheterna. Härkan t.ex. nämnas förslaget om flexibla åldersgränsermellan barn- och vuxenpsykiatrin när det gäller vårdav ungdomar i åldern . Kommittén menadeatt många unga inte fick den vård de behövde efter-som de hamnade mellan de båda behandlingsformer-na. Enligt uppgift från har fleralandsting redan påbörjat ett utvecklingsarbete i syfteatt bättre kunna anpassa vården till unga och derasspecifika behov.Problem som bottnar i svårigheter för kommuneroch landsting att samverka på grund av rättsliga hin-der har uppmärksammats i flera olika sammanhang,så även av . Regeringen hardärför tillsatt en särskild utredare med uppgift attbeskriva och analysera de problem som finns i dagför samverkan mellan landstingens hälso- och sjuk-vård och kommunernas vård och omsorg.Socialdemokraterna och träffadeförra året en överenskommelse som innebär en för-stärkning av resurserna till hälso- och sjukvårdssek-torn. Uppgörelsen innebär att 8 miljarder kronorkommer att tilldelas vård- och omsorgssektorn . Ett av fyra områden som sär-skilt utpekas i överenskommelsen är insatser inompsykiatrin, och i det sammanhanget ingår insatser förbarn och ungdomar.