prot · GN09108 · 2000-05-12 00:00:00 — När visäger att FN har huvudansvaret för fred och säkerhet istället för hela ansvaret tror jag att även att det finns fler som har ett ansvar för fred ochsäkerhet. FN har det övergripande ansvaret, huvudan-svaret, det som EU har kommit överens om.Sedan har vi allt ifrån till de re-gionala organisationernas arbete, till det förebyggan-de arbetet och till krishanteringen. Också allt detta ärnaturligtvis en del av förebyggandet och förhindran-det av krig och konflikter, men FN har huvudansva-ret.Jag tycker vidare inte att det är så stor tvekan omvad EU-länderna har kommit överens om och om denviktiga roll som man har gett FN. Varför är det dåviktigt att man följer principerna om ett mandat frånsäkerhetsrådet innan man agerar i en konflikt medfredsframtvingande insatser? Låt oss komma ihåg attdet bara är när det gäller fredsframtvingande insatsersom man behöver ett mandat från FN:s säkerhetsråd.I väldigt många andra typer av konflikter kan manreagera och agera utan mandat från FN:s säkerhets-råd.Varför är det viktigt att man har ett mandat frånFN:s säkerhetsråd innan man agerar fredsframtving-ande? Det är inte bara därför att det är en princip, intebara därför att det är viktigt för en rättsordning, utandärför att det ger ett betydligt bättre resultat när mangör en insats.Låt oss ta exemplet Kosovo, som tog upp! Hade det funnits ett FN-mandat, hadealla länder varit eniga om att ge ett mandat via FNföre insatsen, hade vi kanske kunnat se en betydligtbättre och effektivare insats med bättre efterföljanderesultat än det som vi nu såg. Det finns en motiveringtill att det är viktigt att ha ett enigt FN och till att detär viktigt med ett mandat från FN:s säkerhetsråd.Sten Tolgfors ställer frågan: Vad gör man ifall detläggs in ett veto och om olika länder agerar i stridmed intresset av att få fram ett mandat från säkerhets-rådet? Principerna är viktiga och för oss självklara.Det är de riktlinjerna som alltid ska följas. "Man ska aldrig säga aldrig", lyder ordspråket,och det kan naturligtvis, som också FN:s generalsek-reterare har pekat på, finnas hypotetiska situationerdär man är i ett krisläge. Men jag tycker inte att manska spekulera och föra hypotetiska resonemang kringsäkerhetspolitiken.För att stärka samarbetet med FN är det viktigtinte bara att EU följer principerna i utanockså att EU har ett mer direkt samarbete med FN.Jag föreslog därför vid utrikesministrarnas senastemöte nu att vi ska bjuda in FN:s generalsek-reterare för en gemensam diskussion medhonom kring hur vi ska hantera kriser ,både för att förebygga kriser och för att EU på bästasätt ska kunna bidra till att FN kan sköta sitt arbetenär det gäller fred och säkerhet.Anf. 89 ():Fru talman! Utrikesministern och jag är alldelesöverens om att det är viktigt att sträva efter FN-mandat, men det som jag har frågat utrikesministernär om kravet på FN-mandat ska vara ovillkorligt, somregeringen har sagt vid upprepade tillfällen.Då skulle ju fredsarbetet förlamas i alla de situationer- som alls inte är hypotetiska - där man inte lyckasnå fram till ett mandat.Lindhs eget agerande visar ju att det inte är så en-kelt. I fallet Kosovo tvingades hon acceptera att managerade, trots att det saknades ett entydigt mandat fördet. Jag tycker att det då är ytterst relevant att resone-ra om hur vi ska göra . Det är väl bättre attvara förberedd än att alltid överraskas, utrikesminis-tern.Utrikesministern säger också att det hade varitbättre om det funnits ett FN-mandat i Kosovo. Ja,självklart, det är alla överens om, men gjorde detinte det, och utrikesministern tvingades då att sägaokej. Det visar att det här inte är fråga om hypotetiskasituationer. Som jag ser det borde driva enmodernisering av så att den anpassas fören ny tids konflikter, inte minst vad gäller vetorätten.Dessutom är det väldigt viktigt att inte,som regeringen har gjort, väljer att offentligtuttolka beslut så snävt att EU hind-ras att agera i humanitära nödlägen i situationer därsäkerhetsrådsmandat uppenbart orätt har blockerats.Dessvärre är det så att utrikesministern inte är en-sam om att ha glidit i mandatfrågan. Det har ocksåstatsministern gjort. I sade han: När detgäller nödvändigheten av ett FN-mandat för sådantsom innebär våldsanvändning är det klart fastlagt idagens slutsatser att det bygger på FN-stadgan.Han fick en journalistfråga om detta innebar attdet krävs mandat från . Statsminis-tern svarade: Ja, det bygger på FN-mandat förvåldsanvändning.Här ger alltså statsministern uttryckligen svaret attdet krävs ett säkerhetsrådsmandat för militär kris-hantering, trots att det inte står i toppmötets slutsatser.Det må vara hans egen inställning, men det är enfelaktig beskrivning av toppmötets beslut.Statsministern har senare gjort en uppdelningmellan civil krishantering, som inte skulle kräva FN-mandat, och militär våldsanvändning, som han säger,som skulle kräva FN-mandat. Men för det första ärgränserna mellan civil och militär krishantering långtifrån alltid glasklara. Det kan pågå civila och militärainsatser parallellt. För det andra är också formule-ringen "militärt våld" tvivelaktig. Ett fredsbevarandeuppdrag kan behöva övergå i något annat i den se-kund som situationen förvärras.Statsministern är, som sagt, ganska ensam om denhär tolkningen av Helsingforsbeslutet. Delar utrikes-ministern tolkningen att man å ena sidan ska tala ommilitärt våld, å andra sidan om det övriga som någon-ting annorlunda? "Militärt våld" är i så fall en ny termi sammanhanget.Jag delar regeringens uppfattning att civil säkerhetoch civil krishantering är viktig, och jag tycker attAnna Lindhs engagemang i det avseendet är utmärkt,men det får inte bli så att fokuseringen på den civilakrishanteringen leder till att regeringen undvikerkrishanteringens kärna, som är den militära krishante-ringen. Civil krishantering försvåras om det inte finnsen trovärdig militär krishanteringsförmåga inom EU.Jag noterar att utrikesministern glidit också i enannan viktig fråga, nämligen vetorätten inom EU.Anna har här i sagt: "Det finns möj-lighet för de enskilda länderna att använda sitt vetoom det mot förmodan skulle finnas olika tolkningarnär det gäller ett FN-mandat." Jag tycker att det ärallvarligt att flaggar för möjligheten att an-vända sitt veto i det framtida fredssamarbetet, i ställetför att tvärtom understryka vikten av att EU:s förmå-ga att agera stärks.Det är också väldigt oklart när detta veto skullekunna användas. Jag tycker att det är mycket långtgå-ende att ens flagga för det. Det skulle innebära attSverige skulle kunna tänka sig att blockera 14 andraländer från möjligheten att agera för fred i närområ-det. Så kan det bara inte vara. Jag skulle hoppas attutrikesministern här tar tillfället i akt att backa fråndet uttalande där hon flaggar för möjligheten till vetovad gäller EU:s krishanteringsuppgifter.Anf. 90 Utrikesminister ():Fru talman! Principerna i är klartfastlagda, . Principerna i FN-stadganinnebär att vid kapitel 7-åtgärder - det som man ock-så kan kalla militärt våld - ska det finnas ett FN-mandat. Det är vad regeringen har upprepat, och detstår också i Helsingforsslutsatserna. Det är betydligtfler länder än som därmed tycker att det ärviktigt.De tycker det inte bara därför att det är principeroch inte bara för att det handlar om att följa en inter-nationell rättsordning, utan också därför att de vet attdet är så viktigt att när EU agerar ska EU agera enigt.Man ska ena öst och väst. Ska man kunna ena öst ochväst, och ska EU kunna agera tillsammans med övri-ga länder, bör det också ske i enlighet med en enigheti FN. Då krävs det säkerhetsrådsmandat för kapitel 7-insatser.När det gällde frågan om vetot har jag gett en sa-kupplysning. Finns det möjlighet till veto? Ja, detfinns det. Sedan är det naturligtvis inte önskvärt attenskilda länder vare sig i EU eller i FN användervetoinstrumentet på ett felaktigt sätt. Men möjlighetfinns där. Det ska man vara klar över.Sten Tolgfors berörde väldigt hastigt det som na-turligtvis är en väldigt viktig fråga. Vad kan vi göraför att förbättra FN:s möjligheter att kunnaagera i en kris? Tyvärr har vi alltför ofta sett att FNfår svårigheter att agera i en kris på grund av att deländer som har möjlighet att lägga in sitt veto ocksåutnyttjar vetot.Där har vi från svensk sida fört fram förslag ochdiskuterat när det gäller reformeringen av säkerhets-rådet om man inte skulle kunna försöka minska an-vändningen av vetot. Vi har kallat det för en vetofrikultur inom FN. Den innebär också att man skullekunna ta bort vetorätten när det gäller andra insatserän kapitel 7-insatser.Skulle man få drömma är det klart att man kan sä-ga att det vore bra att ta bort vetomöjligheten ocksånär det gäller kapitel 7-insatser. Jag tror aldrig att vikommer att kunna skriva om så att vi tarbort möjligheten till veto när det gäller kapitel 7-insatser. Men däremot kan vi försöka få länderna attjuridiskt ta bort rätten till veto vid alla insatser utomde enligt kapitel 7 och få dem att moraliskt avstå frånatt använda vetot också när det gäller kapitel 7-insatser.Det är ett oerhört viktigt reformarbete som i dagdrivs i FN. är mycket aktivt. Men det gällerockså att andra länder delar vår syn och är beredda attlägga ned ett aktivt engagemang för att förändra FN:sarbete.Anf. 91 ():Fru talman! principer är mer än barabeslutsordning, utrikesministern. Det finns ocksåålägganden för länderna att t.ex. hindra och stoppafolkmord. Det ingår också i formuleringen "i enlighetmed principer".Om nu säkerhetsrådet av en eller annan anledninginte förmår att axla sitt huvudansvar för internationellfred och säkerhet, vad ska vi då göra? Ska vi låtafolkmord pågå? Ska vi stanna upp och säga: Vikommer inte längre? Eller ska vi välja att gå vidare ialla fall? Det kan både vara formalia - den typen avskäl som utrikesministern talar om, och som finns istadgan - och politisk ovilja som hindrar säkerhetsrå-det från att agera.Det jag tycker är allvarligt är att regeringen saknaren klar linje i mandatfrågan. Man har också tolkatHelsingforsmötets beslut så snävt att EU skulle hind-ras att agera i humanitära nödlägen där säkerhets-rådsmandat uppenbart orätt blockeras. Här släpar manefter sina kolleger.Det är en sak att det inte hade behövt uttryckligenverbaliseras utan kunnat vara underförstått från densvenska regeringens sida att det finns situationer därvi måste kunna agera ändå av humanitära skäl. Menden har sökt snäva åt EU:s möj-ligheter att agera och ställt uttryckliga krav på FN-mandat som villkor för EU:s agerande. Det är därförden här debatten är nödvändig för att reda ut oklar-heterna.Det är mycket tråkigt och olyckligt att den svens-ka linjen blir så oklar om en så central fråga. Jag kaninte tolka på annat sätt än att det honmenar är: Jag kommer aldrig att säga det öppet, menjag inser att det finns situationer där EU trots alltmåste kunna agera av humanitära skäl, som i Kosovo.Där har jag i praktiken visat att jag har insett det.Det leder fram till att på de fem punkter jag räk-nade upp tidigare om vad vi gör för framtiden, skaSverige säga underförstått: Nöden har ingen lag. Degånger som vi tvingas acceptera agerande utan säker-hetsrådsmandat är undantagssituationer som inte ärprejudicerande, och vi kommer inte att medverka tillatt modernisera t.ex. FN-stadgan.Det är tråkigt, och det är otydligt. Men det måsteklaras ut, eftersom EU:s agerande av humanitära skälinte kan stoppas. Att hindra folkmord och att räddamänniskoliv är viktigare än att upprätthålla alla delari formalian.Anf. 92 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tror att det harlyckats bevisa med alla sina inlägg är att regeringeninte saknar en klar linje. Vi har tvärtom slagit fast ska följa principen i . Det betyder ska ha ett mandat från när detgäller kapitel 7-insatser.Vi har pekat på att man aldrig kan sägaaldrig, precis om generalsekreteraren själv har pekatpå när det gäller fallet . Vi har också börjatdet viktiga arbetet med att reformera FN:s säkerhets-råd.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellationerna 1999/2000:294och 318 om sanktionerna mot Förbundsrepubli-ken JugoslavienAnf. 93 Utrikesminister ():Fru talman! respektive StenAndersson har frågat mig om situationen i Förbunds-republiken . De frågar bl.a. om vilka åt-gärder vidtar för att minska lidandet i Jugo-slavien och om är berett att verka för att hävaEU:s sanktioner mot landet. Jag väljer här att besvaradessa båda interpellationer samtidigt.Belgradregimen har varit inblandad i fyra krig påmindre än , i , , Bosnien ochKosovo. De tre senare präglades av brutal etniskrensning och folkfördrivningar. Det är ingen tillfäl-lighet att och stora delar av Jugo-slaviens ledarskikt är åtalade av krigsförbrytar-domstolen i nationalistiska politiken har lett till att det finns ca 700 000 flyktingar i . De leverunder kritiska förhållanden och får mycket knapp-händigt stöd från de jugoslaviska myndigheterna.Jugoslavien leds av en regim som inte re-spekterar grundläggande demokratiska, politiska ochmedborgerliga rättigheter. Myndigheterna slår allthårdare mot den interna oppositionen inom landet.Oberoende medier beläggs med böter och utrustningbeslagtas, protesterande studenter och oppositionspo-litiker arresteras, minoriteter trakasseras.Sverige liksom EU kan i sin politik inte blunda fördenna komplicerade situation, ett cyniskt ledarskapsom har förverkat allt förtroende i omvärlden och enbefolkning som lider.Sverige och EU har därför bestämt sig för att iso-lera denna regim som stor kraft läggs på atthjälpa nödlidande och på att understödjalandets demokratiska krafter. medverkar isanktioner riktade mot regim. Det är delsvapenembargot beslutat av FN, dels ett oljeembargo,visumförbud och finansiella sanktioner beslutade avEU. anser att de sanktioner som slår direktmot regimen bör behållas eller skärpas medan de somdrabbar befolkningen bör hävas.Vi har agerat i Allmänna rådet föratt flyg- och oljeembargot ska hävas. Det var bl.a.genom svenska ansträngningar som det tidigare gäl-lande flygförbudet kunde hävas tillfälligt den20 mars, som tillämpningen av de finansi-ella sanktioner som slår mot regimen skärptes. Detvar också genom vårt agerande som undantag motoljeembargot kunde beslutas i form av EU-leveranser av eldningsolja till oppositionsstyrdakommuner , det s.k. energi-för-demokrati-programmet. Vi arbetar nu inom EU påuppföljningen, och det verkar som om det delviskommer att baseras på svenska initiativ. Jag kan för-säkra er att deltar i den diskussion som stän-digt pågår inom EU om sanktionspolitiken mot Jugo-slavien.Utöver detta vill jag understryka det betydandestöd som ges till de lidande i samt tilllandets demokratiska krafter, både från EU och direktfrån . bilaterala humanitära stöd tillJugoslavien exklusive Kosovo var 1999 ca 25 miljo-ner kronor, och det ökar till mer än 40 miljoner kro-nor . Detta stöd går främst till flyktingarna. Beslutom mer stöd fattas beroende på hur situationen ut-vecklas.Bengt Silfverstrand frågar specifikt om vi är be-redda att underlätta för svenska företag att medverka idet humanitära stödet till Jugoslavien.Svaret på den frågan är att vi givetvis är bereddaatt i varje enskilt fall undersöka de bästa kanalernaför det humanitära biståndet. Det är särskilt angelägetatt förvissa sig om att stödet verkligen går direkt tillde nödlidande och inte utgör ett stöd för regimen.Sten säger att det är angeläget att Sve-rige på alla områden upprättar normala förbindelsermed . frågar om rege-ringen är beredd att verka för att tas upp sommedlem av för sydöstra på dessa frågor är ja, så fort landet lever upptill grundläggande demokratiska och rättsliga princip-er.Anf. 94 ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Det ger anledning till både kommentarer och följd-frågor. Min utgångspunkt är att jag under en längretid ingående studerat bakgrunden till och utveckling-en av kriserna på , och gjort två besök i Förbundsre-publiken Jugoslavien.Utrikesministern talar i sitt svar mycket om Bel-gradregeringens inblandning i . I objek-tivitetens intresse måste det förstås då tillfogas att detfanns flera inblandade - och inte minst dessnu framlidne president , för att ta ettexempel. Varför åtalades Tudman aldrig inför krigs-förbrytartribunalen? Varför blev aldrig fö-remål för några mer omfattande sanktioner? Ochvarför upphävdes ensidigt vapenembargot mot Kroa-tien ?Jugoslavien utsattes för massiva Na-tobombningar, ett angreppskrig som utgör ett flagrantbrott mot folkrätten och principer, vilketbl.a. förre statsminister i internationell press, något som svenskamedier och svenska politiker förbigått med besväran-de tystnad.Medan militära mål endast i mycket begränsad ut-sträckning slogs ut åstadkom bombkriget förödandeskador på människor, deras försörjningsmöjligheter,miljö och hälsosituation. Landets infrastruktur är tillstora delar lamslagen. De knäckta broarna över Do-nau, föroreningarna i floden och den lamslagna Do-nautrafiken - företeelser som även drabbat grannlän-derna - vittnar sannerligen inte om någon insats imänsklighetens tjänst utan mera om upplysta despo-ters tyranni och om underkastelse inför maktspråk.Utrikesministern säger att de 700 000 flyktingarnai får ett knapphändigt stöd från de jugoslavis-ka myndigheterna. Det är väl knappast ägnat att för-våna mot bakgrund av att drygt hälften av landetsindustriproduktion slagits ut av bomberna. Som jäm-förelse kan nämnas att av in-dustrikapacitet slogs ut under andra världskriget.Vid midsommartid besökte jag staden isydöstra . Där utraderades 40 000 arbetsplat-ser direkt av bomberna medan ytterligare 40 000arbetsplatser var så förstörda att det inte gick att utfö-ra något produktivt arbetet där - allt detta i en indu-stristad av storlek.Utrikesministern hävdar vidare att minoriteter tra-kasseras i . Här torde en precisering varapå sin plats, eftersom det förtjänar påpekas att För-bundsrepubliken i ordets bästa bemärkel-se är ett multietniskt samhälle, där 26 olika nationa-liteter lever sida vid sida, som regel i bästa samför-stånd. Ett besök i i den norra provinsenVojvodina ger utmärkta möjligheter att studera dennaväl fungerande samlevnad.De av EU beslutade sanktionerna mot Jugoslavienbör ses som en fortsättning på Natos angreppskrig, enaggressionshandling med andra medel än vapen. Detär en uppenbar inblandning i landets interna angelä-genheter, vilket också framgår av utrikesministernssvar. Det är inte, som utrikesministern hävdar, möjligtatt genomföra sanktioner som drabbar en misshagligregim och "hjälpa nödlidande"och "understödja landets demokratiska krafter".I själva verket ökar nöden och lidandet för vanligamänniskor för som går. Tre miljoner människor lever underfattigdomsstrecket. Att begränsa oljeleveranserna tillenbart oppositionsstyrda kommuner är cyniskt urhumanitär synpunkt. Utebliven olja drabbar vanligamänniskor, exempelvis möjligheterna att upprätthållaen anständig sjukvård, bostadsuppvärmning och vat-tenrening.Ännu värre blir det då man inte ens kan leva upptill beslutad avgränsning. Sanningen är nämligen attlandets största stad , med två miljoner invåna-re och styrd av oppositionen, inte får tillgång tillnågon olja. Och varför ska van-liga jugoslaviska medborgare som t.ex. vill besökagamla föräldrar i drabbas av visumförbudet?När utrikesministern sedan säger att de sanktionersom drabbar befolkningen bör hävas är min fråga:Innebär detta att nu är berett att med kraftverka för ett upphävande av förbudet att levereramedicinsk utrustning, t.ex. röntgenrör för behandlingav cancerpatienter? Och vidare: Ingår det i Sverigesansträngningar och uppföljningsarbete att ta initiativtill återuppbyggnad av förstörd infrastruktur, arbets-platser, broar, sjukhus m.m. som är av strategiskbetydelse för det jugoslaviska folkets överlevnad?Anf. 95 ():Fru talman! Det är svårt att få förståelse blandmedborgarna för sanktioner, detta främst beroende påatt konsekvens och logik sällan ingår som ingredien-ser i bakgrunden till besluten om sanktioner. Vi har idagarna noterat något som människor utanför dettahus närmast tycker är en cirkus, nämligen hur managerar i fallet . Fortsättning, fru talman, lärfölja, med många nya spännande turer.Här skriver ministern att man ska leva upp till ochrespektera grundläggande demokratiska, politiska ochmedborgerliga rättigheter. Det gör inte Jugoslavienenligt utrikesministern. Då kommer vi in på det härmed konsekvens. Anser utrikesminister t.ex. lever upp till att respektera grundläg-gande demokratiska och politiska rättigheter för sinbefolkning?Jugoslavien är ett litet land som i stort saknar be-tydelse. Därför kan man visa muskler som man intevågar använda i andra sammanhang. däremot ärett stort och mäktigt land. Med kan man prata,men inte mer. Men man vill inte prata med den lillaFörbundsrepubliken talman! Om man har som ambition - och dettror jag så klart att man har - att sanktionerna skaförsvåra det för eller t.o.m. störta regeringen så har det misslyckats. Faktum är att många jugo-slaver riktar kritiken mot EU och Nato. De somlider är inte den regim som man eventuellt vill bli avmed. De som lider är främst barn, gamla, svaga ochsjuka.Statsrådet säger att hon vill fortsätta och behållasanktionerna mot regimen men häva dem mot civilbe-folkningen. Då skulle jag vilja fråga: Hur ska det ipraktiken gå till? Jag tror att det här kommer att ta enände med förskräckelse och än en gång visar att manska vara mycket, mycket försiktig med att tillämpasanktionsvapnet. Framför allt tycker jag att det ärbeklämmande att det här beslutet har tagits av EU ochinte av FN. Det innebär att EU förlorar respekt blandsina medlemsländers befolkningar som FN- tyvärr - också förlorar i respekt.Anf. 96 ():Fru talman! Jag vill gärna komplettera bilden avJugoslavien , inte minst med anledning av att vi har besök i av två kvinnor från Bel-grad som båda arbetar med humanitär hjälp - den enasom medarbetare till den svenske chefen för korset, dvs. , tidigareamiral och chef för kustflottan, och en ung kvinnligläkare.I den jugoslaviska är var tion-de invånare flykting. Landet har genom avsanktioner förvandlats till fattigaste. Det harfått ta emot en halv miljon flyktingar från Kroatienoch Bosnien. Till detta kommer de 250 000 internaflyktingarna, som har flytt frånKosovo undan en säker död.400 000 är beroende av socialhjälp. 300 000 ärarbetslösa. Natos anfall mot det civila samhället slogut de flesta försörjningsmöjligheterna. 100 000 ärtotalt utslagna. Sammanlagt är 1 235 000 människor iSerbien i behov av daglig humanitär hjälp. 800 000får ett mål mat via Röda korsets soppkök.Många är undernärda. Detta drabbar särskilt barnen.Röda korset - både det internationella och det lokala- är räddningen för befolkningen.Det finns 50 humanitära organisationer som ar-betar i . I den andra delen av det bombadeSerbien, dvs. Kosovo, arbetar 400 organisationer medhumanitär hjälp.Utrikesministern understryker i sitt svar vilketbetydande stöd det lidande får. FrånSverige utgår - utöver de hundratals miljoner som gårtill Kosovo - en summa som förväntas stiga från 23miljoner till 40 miljoner. Befolkningen är docknästan tio gånger större än Kosovos. Om man slår utden summan på varje hjälpbehövande blir Sverigesoch EU:s stöd per person och månad.Det motsvarar i månaden.Hjälpen kommer inte heller regelbundet. Den enagången består den av olja, nästa gång av tvåkilo socker. Detta är en del av den verklighet sområder för ett helt lands civilbefolkning. De utsätts förden bestraffning som dessa sanktioner faktiskt utgör ipraktiken.Jag skulle vilja fråga om utrikesministern är till-fredsställd med de förhållanden som sanktionernaskapar. Är den humanitära hjälpen från till-räcklig? Eller kan det möjligtvis vara så att den ök-ning därutöver som aviserades i svaret kan komma dehär lidande människorna till godo?Anf. 97 Utrikesminister ():Fru talman! Jag ska först svara . har varit med i alla fyra krig i regio-nen och har naturligtvis upplevts som ett stort hot motsina grannar. upplevs fortfarande som ettstort hot mot sina grannar.Jämförelsen med haltar.