prot · GO0933 · 2000-11-24 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:33Fredagen den 24 novemberKl. 9.00 - 12.53Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------1 § AvsägelseTalmannen meddelade att () avsagtsig uppdraget som suppleant i revisorer.Kammaren biföll denna avsägelse.2 § Ledighet, m.m.Talmannen meddelade att () an-sökt om sjukledighet 2000.Kammaren biföll denna ansökan.Talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för meddelade att Per () ansökt omföräldraledighet 2001.Kammaren biföll denna ansökan.Talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för Per Bill.3 § Kompletteringsval till revisoreroch socialutskottetTalmannen anmälde att riksdags-grupp på grund av uppkommen vakans anmält StenLundström som suppleant i revisorer efterAlice samt att de grönas riks-dagsgrupp under sjukledighet anmälthans ersättare som suppleanti socialutskottet.Talmannen förklarade valda tillsuppleant i revisorerSten ()suppleant i socialutskottetLotta ()4 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotioner2000/01:T1-T4 till trafikutskottet5 § Nationell handlingsplan för utveckling avhälso- och sjukvårdenFöredrogssocialutskottets betänkande 2000/01:SoU5Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- ochsjukvården (prop. 1999/2000:149).Anf. 1 ():Fru talman! I ett stort antal Jönssonfilmer har vihört repliken: "Jag har en plan." Allt oftare hör vi nusamma sak från socialministern. För varje probleminom den sociala sektorn upprepar socialministerefter socialminister fras: "Jag har en plan. "Men planer löser inte problem, varken för Sickaneller för socialministrar. När problem är komplicera-de krävs att de löses underifrån. Man kan bara lösa deenklaste problem genom planer uppifrån. Komplexaverksamheter som sjukvård måste växa fram i sam-verkan mellan verksamhet och patienter. De har sinstyrka i flexibilitet, inte i rigida planer.Fru talman! Regeringens sjukvårdspolitik saknarockså allt logiskt sammanhang. I propositionen talarman vackert om vikten av att öka mångfalden avvårdgivare och att utveckla lednings- och organisa-tionsformer. Man talar om betydelsen av andra speci-aliteter än allmänläkarens i primärvården. en riktigt hygglig analys av problemet. Menhur står detta mot vad man gör i övrigt?Vi håller just nu på och behandlar en propositionsom med alla till buds stående demokratiska medel,och möjligen några till, försöker förbjuda mångfaldenav vårdgivare inom akutsjukvården så att nödvändigförnyelse av sjukvården stoppas upp. Viktig vård skaförmenas patienterna. Det gör man när svensk sjuk-vård har och står inför stora problem. Var är logiken,var är helhetssynen på vården och dess problem?Handlingsplanens verkliga utmaning borde ha varitatt ta till vara alla krafter som vill effektivisera hälso-och sjukvården som helhet - men inte så!Fru talman! Man lägger fast att endast allmänläka-re kan vara den fasta läkarkontakten, familjeläkare,trots att många människor inte vill ha det på det sät-tet. Patienterna vill ha rätt att välja den läkare de harförtroende för, oavsett vilken specialisering dennehar. Det faktum att primärvården har en låg attrakti-vitet hos många blivande läkare och att många pati-enter föredrar direktkontakt med en egen specialistgör att det krävs en ödmjukhet inför de lösningar somrealistiskt sett står till buds. Denna saknas helt. Manföreskriver för folk vilken sorts läkare de ska ha.Överhetsperspektivet, att politiker och myndighetervet bäst vad som är bäst för dig, dominerar det soci-aldemokratiska synsättet. Var finns då det omtaladepatientperspektivet?Fru talman! Det kommer att krävas betydande in-grepp i de svenska akutsjukhusen de närmaste årenför att klara den föreslagna mycket kraftiga satsning-en på primärvården, just beroende på att man inteöppnar för att fler får vara fast läkarkontakt. Detsämsta som kan hända är att olika vårdnivåer ställsmot varandra, men det blir ju effekten av regeringensförslag. I stället borde nya former för samverkanmellan primärvården och sjukhusens läkare utvecklasoch bejakas.Familjeläkarfunktionen måste öppnas på ett heltannat sätt än för andra läkare än allmänmedici-nare, precis som vi har föreslagit. Det bör komma inspecialistkompetens inom framför allt psykiatri, geri-atrik, pediatrik och gynekologi, men även internme-dicin kan tänkas i primärvården. Frånvaron av kon-kreta förslag kommer att hindra utvecklingen ochbevara slutna gränser mellan öppen- och slutenvård,som patienterna inte själva tillåts påverkavårdinriktningen i och med att de bara kan välja all-mänläkare.Fru talman! Primärvården är en vårdform som re-dan brottas med rekryteringsproblem. DagensMedicin rapporterade att antalet vakantadistriktsläkartjänster fördubblats ,från 252 till 575. Tittar vi kanvi se att primärvården dessutom står inför stora pen-sionsavgångar. Det är en gammal yrkeskår, så attsäga. Att regeringen envist håller fast vid tanken attendast allmänmedicinare ska få vara familjeläkarekommer att ställa vården inför onödigt stora omställ-ningsproblem och stämmer inte med den egna analy-sen.Trots att en förutsättning för att primärvården skakunna utvecklas i den riktning som regeringen angerär just en kraftfull förstärkning av läkartillgångenframläggs inga konkreta förslag. Man säger bara attallmänläkarna ska öka, i propositionen med 170 och ibetänkandet med 220 . Man skatydliggöra och avgränsa uppdraget för då söker fler,förmodar man lite troskyldigt. Tydliggörandet består iatt en redan nu hårt ansträngd kår av ofta utarbetadeoch deltidsarbetande primärvårdsläkare ska varaanträffbara dygnet runt. Inget sägs dock om hur manrent praktiskt löser det här problemet eller vilka kraft-fulla incitament som ska tillgripas för att locka sö-kande. Inte föreslår man etableringsfrihet - i dettastycke delar jag kritik. Planen är bara enviljeinriktning. Det finns nästan inga konkreta åtgär-der.Fru talman! drabbas man av déjà vu-upplevelser. Det är som om inget hänt . Precisså här har det låtit från det att jag började i primär-vården. Man har talat, man ska samarbeta runt pati-enten, man har gjort överenskommelser, gång pågång. Berodde det bara på de verbala samarbetslöfte-na och alla goda föresatser funnes det inga problem.Men något borde man ha lärt sig under . Dagensutvecklingsavtal är precis lika lite förpliktigande somtidigare överenskommelser. Att nöja sig med liteluftigt snicksnack runt finansiell samverkan, som barafår ske om landstingen har lust, är som att sälja sinförstfödslorätt för en grynvälling. Jämfört med Cen-tern och håller jag i det här fallet fören mästerlig förhandlare. Här skulle konkreta beslutom finansiell samverkan över hela landet lagts fast.Fru talman! När man inte genomför nödvändigaförändringar först och skapar förutsättningar för ut-veckling hjälper det inte att ge mer pengar. Det vet viav erfarenhet. Då sövs bara förändringsmotiven ned.Här tillskjuts marginella medel utan styrning ochunder , lagom för att söva förändringsviljan istället för att stimulera långsiktiga förändringar.Det behövs, fru talman, ett nytt synsätt så attgränsöverskridande samarbete mellan yrkesgrupperkommer till stånd. Framtiden kommer att ställa kravpå bredare utbud av tjänster, alltifrån förebyggandeinsatser till diagnostik, behandling och rehabilitering.Här är det viktigt att hitta revirövergripande lös-ningar. Också för andra kompetenser än läkarnas kannya driftformer bidra till större personaltillfredsstäl-lelse och bättre valmöjligheter för medborgarna. Detgäller framför allt för sjukgymnaster, barnmorskoroch sjuksköterskor. I stället för att öppna för bättreutnyttjande cementerar förslaget revirtänkandet ochförsvårar teamarbete. Här saknas varje form av ny-tänkande i regeringens förslag.Fru talman! Det är ingen tvekan om att privatavårdgivare och entreprenörer kan spela en stor roll föratt förnya och utveckla den öppna vården. Först dåkan vi få slagkraftiga alternativ till den traditionellasjukhusvården, alternativ som kan vinna medborgar-nas förtroende. Det är ju där det brister i dag.Men det finns en överhängande risk för att dennödvändiga förnyelsen inom sjukvården inte får till-räcklig kraft på grund av det vinstförbud regeringenföreslår. Den mångfald man talar så vackert om synsväldigt bräcklig. Angreppet på mångfalden i akutvår-den minskar tilltron till mångfald i öppenvården,speciellt som man säger "att det intefinns skäl att särskilt reglera driftsformerna i denöppna hälso- och sjukvården." Det förtäckta hotetfinns. Bockfoten sticker fram. Vem vill satsa då?Vi ser fem hörnstenar i en väl fungerande primär-vård. Den ska vara lättillgänglig när medborgarnabehöver den. Den ska ha god medicinsk kvalitet. Denska ha ett väl fungerande samarbete med övrig vård.Den ska ge utrymme för specialister, sjuksköterskorm.fl. med patientansvar, och den ska fungera som ettnav i äldreomsorg och hemsjukvård.För det behövs flexibilitet, patient- och personal-medverkan, utveckling underifrån, inte överhetspers-pektiv.I det sammanhanget måste jag berömma Miljö-partiet för en insiktsfull motion, men också fråga demvad i all världen som hänt som gjort att de så bråd-störtat lämnat sitt avslagsyrkande. Jag kan inte se attnågon av de synpunkter man har fört fram har be-mötts på ett tillfredsställande sätt.Fru talman! Även äldre, som planen berör, medstora behov av vård och omsorg måste få en möjlig-het att välja former av vård, service och boende. Denäldrepeng som vi föreslår ger den enskilde rätt attordna sitt omsorgsbehov efter eget önskemål. Denenskilde får då disponera en peng vars storlek be-stäms av omsorgsbehovet. Det innebär att hon kanvälja omsorg som hon önskar och ha resurser för det.Den äldre får faktiskt egen makt . Denya möjligheter som äldrepengen innebär skaparnaturligtvis också en press på kommunerna att för-bättra sin verksamhet.Fru talman! När det gäller den psykiska ohälsan ärjag mycket medveten om att det finns behov av för-stärkta resurser inom psykiatrin. Det är därför som vimoderater upprepade gånger har föreslagit stimulans-bidrag för att komma till rätta med bristerna. Vi ärinte nu beredda att frångå vårt förslag om ett riktatbidrag till förmån för en mer generell överföring; enöverföring som i praktiken skulle kunna komma attanvänds i helt andra verksamheter och för andra syf-ten än de tänkta.En av svagheterna med regeringens föreslagna re-sursförstärkningar är just, som jag tidigare nämnt, aldrig vet var resurserna slutligen hamnar ellerom de leder till nödvändiga förändringar, eftersomdet inte ställs krav på att förändringar redovisas iförväg.Fru talman! Vi vill stärka primärvården genom attgöra den tillgänglig, vilket är A och O för patienten.Vi vill ge makt och inflytande åt patienten. Vi harkonkreta förslag om vårdgaranti, valfrihet, fri etable-ring och en obligatorisk hälsoförsäkring. Det är intepolitiska ingrepp och planer som saknas i svensksjukvård, utan i stället möjligheter för personalen ochrättigheter för medborgarna.Man kan inte, om man lärt av historien, reserva-tionslöst skjuta till ytterligare pengar till en vårdappa-rat som inte klarar av att effektivt använda de resurserden redan har. Det primära är inte bristen påresurser utan på väl använda resurser. Här delas nu utpengar innan förändringsåtgärder lagts fast.Resurstillskott innan nödvändiga förändringarlagts fast hotar att minska intresset och motivationenför nödvändiga förändringar. Det visar all svensk sominternationell erfarenhet. Först när dagens resurseranvänds väl kan vi bedöma behovet av nya resurseroch ge väl avvägda, meningsfulla tillskott.Den nationella handlingsplanen ger i praktikeninte förutsättningar för bättre vård, utan bara mer avsamma slag som förut misslyckats, fast dyrare.Fru talman! planer kan vi skratta åt.Herr förtjänar mer att gråtas över.Jag yrkar avslag på propositionen i dess helhet.(Applåder)Anf. 2 ():Fru talman! Dagens debatt gäller den nationellahandlingsplanen för utveckling av hälso- och sjuk-vården. Låt mig inledningsvis konstatera att dettabetänkande inte fördelar några pengar till sjukvården.Pengarna fördelas i budgetpropositionen.Vänsterpartiet har drivit och tillsammans med re-geringen och i budgetförhandlingar enatsom resursförstärkningar till sjukvården med sam-manlagt under åren 2001-2004.Inriktningen är att förstärka primärvården, psykiatrinoch äldrevården. Så långt är vi överens och det är junaturligtvis en viktig grund att stå på.När jag i det följande redogör för Vänsterpartietskritik mot handlingsplanen handlar det inte ett ögon-blick om de nödvändiga ekonomiska satsningarna. Vivill tvärtom hålla diskussionen vidöppen för ytterliga-re resurssatsningar inom vården.Vänsterpartiet har länge förespråkat resursför-stärkningar i den svenska sjukvården, som fortfarandehåller en hög kvalitet i internationell jämförelse. Denhar dock drabbats hårt av 90-talets nedskärningar,omstruktureringar och omorganisationer. Detta harresulterat i brister, problem med personalrekryteringoch långa väntetider.Det är nu alldeles nödvändigt att motarbeta dennanegativa utveckling. Men nya satsningar kan inte barahandla om att återställa det som har förlorats under90-talet. Satsningar måste också ske mot bakgrund aven befolkningsutveckling där andelen äldre ökar,vilket i sin tur ställer ytterligare krav på fungerandevård.Till detta ska också läggas att trycket och förvänt-ningarna på vården ökar till följd av forskning sommedger att möjligheterna till bot och lindring vidgatsavsevärt . En ökad satsning är såledessynnerligen motiverad. Den kan och bör ske utifrånförvissningen att satsar en förhållandevis lågandel av BNP på sjukvård internationellt sett.I de kontakter har haft med rege-ringen kring den nationella handlingsplanen har viframfört våra åsikter kring såväl generell utvecklingav sjukvården som på de tre vårdområden handlings-planen tar upp. På avgörande punkter har vi inte röntgehör för våra synpunkter.Vänsterpartiet vill understryka att planen inte kansägas utgöra en plan för utveckling av hela hälso- ochsjukvården. Här saknas i stort sett skrivningar omutveckling av hela den slutna, sjukhusbaserade vår-den. Här saknas ansatser om hur kopplingarna ochsamverkan mellan öppen och sluten vård kan ut-vecklas och hur olika specialiteter inom medicinenbättre kan samarbeta inom den öppna vården. Detsaknas en helhetssyn på hälso- och sjukvården, somrimligen bör ha allmänhetens och patienternas per-spektiv som utgångspunkt.Den övergripande kritiken är vi inte ensamma omatt framföra, och det är viktigt med helhetssynen nunär sjukvården är föremål för intensiv debatt på olikanivåer över hela landet. Denna kritik innebär inte attvi ändrat uppfattning om den nödvändiga satsningenpå primärvård, psykiatri och äldrevård. Planen liderav en allvarlig brist på helhetssyn och avsaknad avtankar om framtida utveckling av hela vården. Detbehovet kvarstår, den bristen måste åtgärdas.Hälso- och sjukvården är en mycket central del avdet vi brukar kalla den gemensamma välfärden. Vikan nu på många samhällsområden studera att utfö-randet av tjänster som tidigare skett i offentlig regi iallt högre grad sker i privat regi. Den utvecklingenpågår också inom sjukvården. I förslaget till hand-lingsplan fastslår regeringen att mångfald inom vår-den ska öka genom fler privata, kooperativa och ide-ella utförare.Det här förutsätts skapa positiva systemeffekteroch i avtalet mellan regeringen, kan vi läsa: "Olika alternativadriftsformer i vården och omsorgen kan frigöra inno-vationskraft och nytänkande. Genom att bejaka pri-vata, ideella och kooperativa entreprenörer kan nyaerfarenheter vinnas av arbetsorganisation, former förservice och bemötande som även kan berika huvud-männens egna befintliga verksamheter. "Det är alltså en privatisering som ska utgöra mo-torn i en ny utveckling inom primärvården. Den skastimulera den vård som sedan är kvar i offentlig regi.Det är den enda konkreta vägen för en förnyelse ochutveckling som lyfts fram i handlingsplanen. Attborgerliga partier sluter upp bakom dessa tankegång-ar är inte så märkligt. Men vi måste konstatera att viär förvånade över regeringens och socialdemokrater-nas hållning i frågan. Utveckling och förnyelse äralldeles nödvändig för hela vården, men vi kan fak-tiskt inte begripa varför detta inte skulle kunna ske iden offentliga vården. Faktum är att om man ser sigomkring finns det många exempel på utveckling,nytänkande och mångfald i den alldeles vanliga of-fentliga vården. Det hade väl varit på sin plats attnågot omnämna detta i planen, men det är svårt atthitta. Utvecklingen ska komma genom privata elleralternativa entreprenörer. Några andra möjliga ut-vecklingsvägar förutsätts inte.Detta är en tilltro till privatiseringens välsignelsersom står i bjärt kontrast till den attack mot privatise-ringar som avlevererade i : "Anförda av moderaternaflyttar politikerna i successivt makten överskola, vård och omsorg från de folkvalda till aktie-ägarna i börsföretagen. Individen får betala - intebestämma. ", skriver och säger att fram emot valrörelsen . Ja, det gör vi iVänsterpartiet också. Till skillnad från borgerligapartier är vi pålitliga i en strid mot vinstintresset ivården. Men när det gäller primärvården får vi tydli-gen ta striden ensamma. Då är alla andra partier över-ens om att privatisering är nyckeln till utveckling. Detär tur att finns och kan svara för att detåtminstone finns två åsikter på detta område. Det är jubra med mångfald. Vi är dock definitivt inte ensam-ma om våra åsikter när vi lämnar detta hus och pratarmed människorna ute i samhället.Vänsterpartiet anser att det är principiellt myckettveksamt med en handlingsplan som instruerar allalandsting och regioner att satsa på privat och alterna-tivt utförande som det enda sättet att utveckla vården.Det finns olika åsikter om privatiseringens välsignel-ser i landet. Det måste vara huvudmännen som fattardessa inriktningsbeslut. Det är sannerligen inte baravänsterpartister som anser att utveckling av verksam-heten kan ske genom utveckling inom offentlig vårdoch att den är nödvändig. Är det för övrigt säkert attdet verkligen är mångfald som uppnås i det långaloppet med en fortgående privatisering? Utvecklingeninom andra områden pekar hän mot risker för mono-polisering där de små utförarna köps upp eller slås utav stora vårdföretag. Så ser det ut i äldre-vård, ett angränsande område.Vad finns det för speciella skäl som talar för att enliknande utveckling inte kommer att ske inom pri-märvården? Dessutom kan en utveckling komma därförsäkringsbolagen lierar sig med vårdföretagen iförsta linjens sjukvård. Utvecklingen mot gräddfiler ivården gynnas av en ökad privatisering i utförarledet.Fru talman! Två nya begrepp som lanseras i häl-sovårdsplanen är familjeläkare respektive familjeme-dicin. Anledningen till att dessa benämningar an-vänds sägs vara att de är vanliga i andra länder. Enannan orsak är att de finns i , som rege-ringen har lyft fram som ett positivt exempel.Vänsterpartiet vill inte förneka att det finns, ochkan finnas, goda erfarenheter att hämta från Väst-manland, men vi kan också konstatera att där finnsstark kritik från grupper och enskilda mot systemetsom inte redovisats lika tydligt. Kritikerna ifrågasät-ter om tillgängligheten och kontinuiteten verkligenhar blivit bättre för alla och pekar också på att det harblivit sämre beställt med det förebyggande hälsoar-betet.Begreppet familjeläkare kan ifrågasättas somgångbart begrepp. Det leder lätt tanken fel. Tanken atthela familjen ska ha samma läkare kommer att te sigfrämmande för många. I stället är det många i Sverigesom lättare vill ha tillgång till andra specialister iförsta linjens sjukvård. Det kan gälla geriatrik, pedia-trik, gynekologi, psykiatri eller kanske ortopedi.Vänsterpartiet är angeläget att medverka till att enutveckling inom allmänmedicin kommer till stånd därockså fler läkare utbildas. Vi menar dock att det be-hövs medverkan av andra specialister, exempelvis påtimbasis eller som konsulter, i primärvården. Det voreen utveckling i samklang med många patienters öns-kemål.Handlingsplanen kännetecknas av en fokuseringpå läkarrollen och nedtoning av alla andra yrkeskate-gorier. Självklart är läkarna en mycket central yrkes-kategori i sjukvården, men andra grupper är ocksåhelt omistliga. Dessutom utgör samverkan i team enmycket viktig arbetsmodell. Inom primärvården finnspatienter med omfattande behov av omvårdnad, reha-bilitering, läkemedelshantering och rådgivning. Dessauppgifter sköts i första hand av andra yrkeskategorierän läkare. Ett utvecklat teamarbete är en viktig ar-betsmodell som behöver utvecklas. Teamet kan bättrefylla krav på tillgänglighet olika tider änenskilda yrkeskategorier. Det är en allvarlig brist atthandlingsplanen så ensidigt lyfter fram läkarna ochnegligerar övriga yrkeskategorier i stor utsträckning.Det är i sanning ett osynliggörande av stora grupperkvinnors kunskap och arbete. Att inte tydligare lyftafram den avgörande betydelsen av sjuksköterskors,undersköterskors och andra gruppers insatser i t.ex.omvårdnadsarbetet är uppseendeväckande.Inom äldrevården har genom ädelreformen en för-skjutning skett från landstingen till kommunerna närdet gäller sjukvårdsinsatser. De äldre som bor isärskilda boendeformer har alltmer omfattande ochkomplexa vård- och omsorgsbehov. För att säker-ställa insatserna för dessa äldre människor finns me-dicinskt ansvariga sjuksköterskor, s.k. Den-na mycket strategiska yrkesgrupp som verksamt bi-dragit till en utveckling av insatserna för de äldreomnämns endast i förbigående i hand-lingsplanen. Inom äldrevården behövs fler läkartim-mar och fler läkare med geriatrisk kompetens. Be-greppet medicinskt färdigbehandlad är ett svårt be-grepp att tillämpa, och det gemensamma arbetet kringdenna problematik som bedriver ska snart presenteras. Rapport skaockså komma från regeringens utredare som ser översamverkan mellan kommuner och landsting bl.a. närdet gäller de äldre. Det blir viktiga rapporter att följaupp.Samverkan är också ett nyckelord när det gällerutvecklingen inom psykiatrin. kvarstårvid uppfattningen att psykiatrireformen ska fullföljasmen att det behövs snara åtgärder för att komma tillrätta med brister och missförhållanden. Larmrappor-terna har varit många om missförhållanden för en-skilda och grupper av psykiskt funktionshindrade.Det finns rapporter om ökad psykisk ohälsa blandbarn och unga, och därför är satsningen här oerhörtangelägen. En grupp vars kritiska situation utvärde-ringen särskilt lyfte fram var patienter med dubbeldiagnos, både psykiskt funktionshinder och missbruk.Bland dessa återfinns en hel del av de hemlösa. Nyli-gen kom en forskningsrapport från SiS som beskreven utveckling där de alltfler tunga missbrukarna ock-så har psykiska problem och att insatserna av omhän-dertagande både före och efter vården på LVM- ochLVU-hem brast allvarligt. Kritiken riktades mot såvällandstingens psykiatri som kommunerna. Att detbehövs resurser inom detta område är ställt utom allttvivel.Fru talman! Vi i står givetvis bak-om alla våra reservationer. Jag nöjer mig med att yrkabifall till avslagsyrkandet i reservation 1, och i denhändelse denna reservation ej bifalles yrkar jag bifalltill reservationerna 2 och 6.(Applåder)Anf. 3 () replik:Fru talman! Jag har en kort fråga till oroade sig över att vi skulle få privatamonopol. Jag är full av beundran för det långsiktigaperspektiv som har på utvecklingen avsjukvården.I dag finns 520 000 anställda i vården, varav460 000 är anställda i offentlig vård. av vårdenär visserligen offentligt finansierad men utförs av detprivata. Det ligger inte närmast mig att tänka mig enrisk för privat monopol i det fallet.I , som åberopar, närmarman sig på av privat utförande. Jag uppleverinte den ångest inför detta som gör. Jagskulle bli glad att få belyst på vilket sätt det inte är detoffentliga monopolet som är problemet utan det pri-vata.Anf. 4 () replik:Fru talman! Jag är inte direkt överraskad av attLeif inte har någon ångest över privata mo-nopol.