prot · GO0933 · 2000-11-24 00:00:00 — Men jag ser inte enmotsättning mellan detta och möjligheten att sedanarbeta för mer av mångfald.Dessutom konstaterar jag att när till kamp mot privatiseringen talade han faktisktom detta att man till privata vinstintressen överlåtersådant som borde drivas av samhället. Det är nog enannan diskussion vi för när det gäller mångfald iprimärvården.Anf. 48 () replik:Fru talman! Det kan vara mycket bra att socialmi-nistern tar upp de goda sidorna i vården - det behöversägas ibland och kan höra hemma i en sådan här de-batt. Men det är för att behålla dem och för att ta tag iproblemen som det behövs förändringar i vården, sommåste bygga på att alla som kan får hjälpa till, ochinte att några direkt a priori förbjuds.Att också tillföra pengar innan man har sett till attförändringar kommer till stånd leder bara till att mansöver ned förändringarna; det blir inte det som behö-ver göras.Sedan har socialministern en mycket personligtolkning av moderat sjukvårdspolitik. Genom attsystemet misslyckas växer kravet på privatasjukförsäkringar. Det vill vi motverka, därför att vitycker att samhället ska kunna ge sjukvård. Därförvill vi ha en obligatorisk hälsoförsäkring som ger allavård och som gör att man inte behöver betala tvågånger.Fru talman! Jag tycker att man gör många braanalyser i den här planen, om primärvårdens bekym-mer med fler patienter, tyngre vårdbehov och bristan-de tillgänglighet. Men sedan drar man ju inte slutsat-serna. Man hänvisar till överenskommelsen medLandstingsförbundet, som lovar att öka läkartätheten.Det är inte något bindande, och det sägs inte med hurmycket. Regeringen säger 170, och utskottet ökar till220 allmänläkare . Men hur ska det gå till? Vadfinns det tidigare i landstingens agerande när det harsagts att man ska satsa på primärvården som gör attdet finns någon anledning att ha tilltro till en sådanöverenskommelse?Anf. 49 Socialminister ()replik:Fru talman! Först vill jag ta upp frågan om allasom vill hjälpa till. Det intressanta är att svensk sjuk-vård använder en mycket lång rad av leverantörer ochsjukvårdsteknik. Delar av vården avtalar man om. Detär inte så att detta offentliga sjukvårdssystem är utanolika former av privata aktörer. Vad vi diskuterar ärhuruvida driftsansvaret för akutsjukhusen - det är detsom protesterar mot - ska överlåtas tillföretag som drivs med privat vinstintresse.De företag som har opererat och anmältintresse talar om ett avkastningskrav på på om-sättningen. Jag är livrädd för att akutsjukhusen där-med förs över till företag som bara ser en möjlighetatt svara mot avkastningskraven. Det är att komplette-ra den vård som man har avtalat med lands-tingen om med en privat sjukvård, som försäkrings-bolagen ska svara för. Det är så vi kan höra att manuttalar sig från de företag som arbetar på dennamarknad.Det handlar nog inte om att hjälpa till. Det handlarom - såsom Bures vd säger - att man går in i detdärför att det finns mycket pengar i det. Han sade inteatt man gör det för att det finns många patienter ochmycket att göra, utan för att det finns mycket pengar.Det är motivet för ett börsnoterat företag. Det är re-spektabelt ur börsens synpunkt, men knappast ursvensk sjukvårds synpunkt.Sedan är jag inte ett dugg överraskad av LeifCarlsons konstaterande att intresset för försäkringarväxer om systemet inte lyckas. Men ochhans partivänner vill ju inte att systemet ska lyckas.När det handlar om att föra till resurser säger nej. Det är intressant. talar vi faktiskt omganska många miljarder för att förstärka sjukvården,men då säger nej.Jag tror att den dolda dagordning som jag taladeom driver till denna ståndpunkt. Kanman peka på tillkortakommanden kan man säga attdet offentliga inte lyckas och att vi måste hitta ettannat system.Anf. 50 () replik:Fru talman! Så har det offentligasystemet haft möjligheter och fått nya skattemedel attdet borde ha kunnat visa att det fungerar. Men det ärinte på det sättet. Det är därför problemen växer, ochdet är därför kraven på en annan ordning växer. Detär därför folk tvingas betala två gånger och ta enförsäkring.Frågan om akutsjukvården ska i och för sig tasupp i nästa debatt. Vi kommer säkert att kunna mötasomkring det igen. Men förutsättningen för att få vinstär faktiskt att folk vill gå dit, att de uppskattar vårdenoch att man utvecklar den och ger någonting bättre.Förutsättningen för att det ska finnas mycket pengar ivården är faktiskt att patienterna väljer att gå dit -annars finns pengarna inte där. Det är detsamma somatt det finns många patienter att hjälpa. Det är vadman säger. Man gör det på ett bättre sätt än vad detoffentliga kan.Fru talman! Verkligheten är att landstingen -framför allt de socialdemokratiskt styrda - har getttomma löften, hindrat privatiseringar, visat ovilja motatt teckna vårdavtal och misskött ST-utbildningarnaspeciellt när det gäller allmänläkare. De har fått hjälp,kan man säga, av socialdemokratiska regeringar sombidragit med att förbjuda etableringsfrihet, som gavnärmare 450 läkare på rätt . De harhindrat ersättningsetableringar. De har hindrat äldreläkare från att arbeta vidare. Det är sådant som skulleha ökat kapaciteten, som skulle ha minskat köernaoch som skulle ha givit tillgänglighet i vården.Tyvärr visar det säger att talet ommångfald bara är prat. I själva verket sker det för attvinna majoriteten . Man vill inte ha mångfald,men man tvingas till det.Ni är kort och gott inte trovärdiga i ert resone-mang om mångfald och om att släppa in andra kraf-ter. Så fort ni har fått tillfälle har ni motverkat allaandra krafter än de politiskt och speciellt av social-demokraterna kontrollerade krafterna i landstingen.Det finns icke någon förnyelsevilja hos er.Anf. 51 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag skulle bli överraskad om LeifCarlson uttalade någon sorts allmänt förtroende förmig eller för socialdemokratin. Jag väntar mig intedet. Men däremot väntar jag mig att skahålla sig till den faktiska historien.Denna handlingsplan grundas på ett avtal som ärtecknat med regeringen, landstingsförbund och kom-munförbund. Det i sin tur grundar sig från början påen överenskommelse med kring an-vändningen av försvarspengarna. Kravet på mångfaldhar funnits med sedan dess.Jag ska gärna säga - det är ganska viktigt - attCenterpartiet har varit mycket tydligt på den punktenoch sagt att man måste komma överens om hur manska hantera primärvården om man ska göra detta. Vihar varit lika tydliga med att det handlar om primär-vården. Vi kommer icke att gå med på att byta systemnär det gäller sjukvården i övrigt. Men på dennapunkt har vi gemensamma intressen.Det har funnits med från början. Det har funnitsmed i diskussionen med kommunförbund och lands-tingsförbund. Det har inte kommit till för att sockrahandlingsplanen för att få majoritet i riks-dag. Det har faktiskt funnits med i diskussionen underhela denna utvecklingsperiod.Jag tror att kan lita på att vi menarallvar med det vi har kommit överens med landstings-förbund och kommunförbund om och med det viförklarar i handlingsplanen.Anf. 52 () re-plik:Fru talman! vill jag att socialministern lyssnar.Jag tycker att det är kul med en ärlig och schyst de-batt även om vi tycker olika, men jag tycker inte omnär socialministern far med lögner. Jag gör inte det.Jag tror ändå att vet om att kristdemo-kraterna inte har sagt nej till nya resurser till kommu-ner och landsting. Trots det påstår socialministerndetta . I det särskilda yttrandet, i budgeten ochöverallt har vi sagt att vi behöver dessa pengar och attvi behöver mer. Låt oss vara hederliga på den punk-ten.Den andra frågan jag vill ta upp gäller de s.k. ka-nonpengarna. Är det något nytt i regeringen att manbenämner pengarna på olika sätt när vi satsar på olikasaker? Jag har alltid reagerat när det låter så. Vi haren statsbudget. De resurser vi har får vi lägga på deposter vi tycker är viktigast. Varje parti får prioritera.När de gäller de 9 miljarderna vill jag säga att ocksåkristdemokraterna har yrkat bifall.Jag vill också fråga om 65-årsgränsen för läkare.Avser socialministern och regeringen att lägga framett förslag så att även läkare får fortsätta attjobba? Jag tycker att det är en ganska viktig fråga,eftersom det finns resursbrist ute i primärvården ochmånga läkare vill jobba. Om jag har förstått pension-suppgörelsen rätt ska det vara okej, och man ska intehindra det.Jag tycker också att det är bra att man läser positi-va citat i tidningen. Men jag tycker att vi som politi-ker också ska läsa de negativa. Åtminstone i de tid-ningar som jag läser är fler negativa än positiva. Hurska vi åtgärda det?Anf. 53 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag tycker också att man ska läsa detnegativa, men jag kan tillsammans med många andrakonstatera att väldigt mycket av den offentliga sjuk-vårdsdebatten bara tar det negativa som utgångs-punkt. Det är orättvist mot alla dem som jobbar isvensk sjukvård. Det är orättvist mot alla dem somhar engagerat sig för att erbjuda en god vård. Jag villbara ta chansen att inför peka på att detfaktiskt också finns en annan bild.Men det vi diskuterar nu är ett åtgärdsprogram föratt komma till rätta med de tillgänglighetsproblemsom präglar svensk sjukvård. Det är köproblemen.Det tar att komma i kontakt med en dist-riktssköterska eller med en läkare. Detta måste vigöra någonting åt. Då är det de stora obalansproble-men i svensk sjukvård som vi vill rätta till, nämligenatt vi har en för dåligt utbyggd primärvård.Jag kan konstatera att och krist-demokraterna kommer att rösta nej till satsningar påprimärvården, på psykiatrin och på de medicinskainsatserna i äldreomsorgen nu när ska fattabeslut. Det är det som handlingsplanen handlar om.Det är en plan för att bygga upp just detta.Sedan kan säga att kristdemo-kraterna har andra pengar och hade tänkt satsa pånågonting annat, men den roll ni kommer att spela äratt ni röstar nej till satsningar på just dessa områden,och det är en besvikelse för väldigt många.Det som sades om kanonpengar är intressant. Detspelar ingen roll vad man kallar pengarna för. Mendet kräver också prioriteringar. Det intressanta är attriksdagen fattar ett beslut om att flytta pengar från ettomodernt försvarssystem över till vården. Det ärspännande i diskussionen om framtida satsningar närdet gäller välfärdssystemen. Det kommer att behövagöras nya sådana prioriteringar, och det är modigt avdem som står bakom den uppgörelsen att fatta ettsådant beslut. Det är därför det är viktigt att vi talarom att det är pengar som kommer från försvaret. Ialla fall 8 av de 9 miljarderna kommer från försvaret.Det kan finnas anledning att upplysa om det.Sist ska jag bara säga att regeringen kommer attföreslå att läkarna ska kunna stanna också efter 65 år.Det har vi förklarat. Vår avsikt är att se till att detföljs upp.Anf. 54 () re-plik:Fru talman! Visst är det så att mycket i den of-fentliga sjukvården är bra, så där håller jag med. Mentrots allt är personalen oerhört trött. Personalen harsvårt att orka med sin arbetsdag. Alltfler av persona-len har fått lära sig att inte kunna gå direkt och hjälpaen sjuk människa, just på grund av att det finns så litepersonal. Det ska vi också ha klart för oss.Vi har alltså en oerhört uttröttad personalsom saknar framtidstro, engagemang och motivation;detta av olika skäl. Det tycker jag också att vi skaerkänna.Nej, , i ambitionen här finns det de-lar som är bra men det räcker inte för att lösa proble-men. Återigen finns de 9 miljarderna med i budget-förslaget. Det här rör ju saker som man har kommitöverens om att satsa på psykiatrin och primärvårdenmen det räcker inte och detta har vi utvecklat.Jag vill fråga socialministern om ,som han tog upp i en replik till vänsterpartistenhär: Hur kan socialministern använda Vårdförbundetnär det gäller mångfalden men inte när det gällersynen på handlingsplanen? Synen på handlingsplanenär ju i grunden utomordentligt kritisk. Hur känns detför en socialminister att inte lyfta fram de andragrupper som arbetar inom primärvården och som haren oerhört hög professionalitet? Det gäller hela vägen- distriktssköterskor, sjuksköterskor, sjukgymnasteroch arbetsterapeuter. Sjukgymnasterna känner inte attde har fått någonting tillgodosett i den här handlings-planen. Det måste väl ändå kännas oerhört smärtsamtnär så många människor är negativa till planen - intedärför att man inte vill göra ett bra jobb utan därföratt man inte räknas, för man är inte allmänläkare.Anf. 55 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag känner inte något behov av atthänvisa till någon facklig organisation när det gällerhandlingsplanen. Den har utvecklats i en dialog medväldigt många olika intressenter. Jag tror att samtligafackliga organisationer har deltagit i dialogen ochmånga har andra, eller avvikande, uppfattningar. Jaghänvisade till som ett svar till Väns-terpartiet när man därifrån sade att man i Vårdför-bundet är kritisk på en punkt. Jag sade då att det ärintressant att det tas till intäkt för att bygga under sinegen kritik när man inte tar hänsyn till Vårdförbundetpå andra områden.Emellertid är det intressant med Vårdförbundetssyn på primärvården. Dess problem är ju att dist-riktssköterskeföreningen å sin sida är mycket positivtill planen. Det är uppenbart att det finns spänningarinom vårdfacket, som ju de får hantera. Dock ges inteen alldeles säker vägledning för oss som ska fattabeslut. Distriktssköterskorna är för den här planenoch ser sjukvårdens utveckling i enlighet med planensom någonting gott.Anf. 56 ():Fru talman! Vi tar det här med dem som kommertill och får vård och det skrivs rosor så att säga omdetta. Sedan har vi de som inte kommer till och somkanske inte har förmåga att söka vård. Jag tycker attvi tar ett steg i rätt riktning med den här satsningen påprimärvård, äldrevård och psykiatri.Det talades här om att detta är ett nytt sätt att ar-beta och det gläder mig. Det gläder mig att man harförmåga att lyfta över pengar från där behoven ärmindre till där behoven är jättestora.Vi kan titta på situationen i och vi ser dåatt hälsoklyftorna ökar. Det finns en starkt växandegrupp av människor i vårt samhälle som ingen villveta av. De har inget arbete. De har ingenstans att bo.Inom vet man inte vad man ska göramed dem. Sjukvården ser dem inte gärna i väntrum-met. I många affärer är de portade. Inom denna gruppav människor finns det många som har ett svårt miss-bruk. Många har behov av både psykiatrisk och fysiskvård.Det är inte acceptabelt att vi i har med-människor med en sådan livssituation, att vi har män-niskor som inte är önskvärda. närmar sig vinter-halvåret och det blir kallt. För de människor som intehar bostad väntar en dyster tid, inte minst från hälso-synpunkt. Detta gäller i hela vårt land.Många kommuner har svårigheter att klara sitt an-svar för att ge alla invånare den hjälp som de har rätttill. Frivilligorganisationerna är beundransvärda i sittarbete för utslagna människor, även på det här områ-det. Men vi kan inte bara förlita oss på dem, utansamhället måste också ta sitt ansvar.Detta tycker jag är ett sätt att ta sitt ansvar när detgäller de människor som inte kan tala för sig själva.Det är glädjande att vi i i diskussionernahar fått gehör för att just psykiatrin och primärvårdenska utvecklas liksom att vi har möjligheter att kommatill rätta med de stora brister som finns på just detområdet.Särskilt gäller det då att de psykiskt funktions-hindrade ska uppmärksammas, att deras vårdbehovska bli tillgodosedda och att det ska ske i en utveck-lad samverkan mellan primärvård, psykiatri och soci-altjänst.I dessa tider talas det ju mycket om menjag ska ta upp i ett annat perspektiv. I Arvikahar man nämligen en fin samverkan som verkligenkommer människorna till godo, så här har vi ett annatsätt att fokusera på Arvika.Fru talman! Jag vill också lyfta fram en annangrupp, nämligen barnen - det gäller då också deraspsykiska hälsa. Situationen inom barnpsykiatrin ärotroligt bekymmersam. Detta är ett viktigt område därvi kan sätta in resurser - och det på ett tidigt stadium- så att man, så fort man ser signaler, ger dessa barnett adekvat stöd; detta för att i bred samverkan arbetamed tidiga insatser för att förhindra de anstormningarsom förekommer hos BUP eller barnpsykiatrin.Det krävs mer arbete med att förebygga psykiskasjukdomar och förhindra att en sjukdom bryter ut ochblir kronisk. Jag vill lyfta fram ett par exempel.Vi kan titta på våra långtidssjuka inom psykiatrin.Övervikt och rökning är två faktorer som starkt på-verkas av förskrivningen av mediciner till de psykisktsjuka. En ung grabb i tonåren, för att nämna ett ex-empel, ökade snabbt i vikt, från till ,just på grund av medicinering. Jo, hanblev sittande, och förblir sittande. Här behövs detverkligen hjälp så att han kan komma i rörelse för attmotverka sina överviktsproblem.Vidare behövs det åtgärder för att få bort, elleråtminstone minska, tobaksanvändningen bland depsykiskt sjuka. Detta är en viktig angelägenhet. Jaghar upplevt att det från personalen inom psykiatrinsällan sägs: Det är inte bra att du röker. Det är kanskeinte vad doktorn säger men han eller hon borde sägadet. Vad doktorn har sagt är ju oftast det som gäller.Jag vill också lyfta fram att dödligheten är höghos patienter med psykiska sjukdomar. Det finns enmängd neuroleptika som används inom psykiatrin,och vi vet att de också har biverkningar av varierandegrad. Därför är det angeläget med regelbundna kon-troller av både doseringar och lämpliga läkemedel föratt förebygga denna ohälsa.En annan sak som jag vill lyfta fram är: Ta anhö-riga på allvar. Det har inträffat allvarliga händelser ivårt land därför att vården inte har lyssnat på de anhö-riga till psykiskt sjuka. Det krävs ett samarbete mel-lan patienter och anhöriga, patienter och anhörigor-ganisationer och de olika personalkategorierna inomvården för att ta till vara alla möjligheter för att för-bättra de psykiskt sjukas situation.Det är alltfler människor som drabbas av psykisksjukdom. En uppgift säger att av allt lidande ärpsykiskt, men det är av forskningen somberör psykiatrin. Det behövs alltså mer forskning aveffekterna, av att få diagnos, effekterna av olika me-dikament och mer av dokumentära berättelser. Merobjektiv forskning krävs också av läkemedel somanvänds inom psykiatrin. De forskningsresultat somfinns borde snabbare föras ut till den praktiska verk-samheten till gagn för patienterna. Det bör ställasstörre krav på fortbildning, inte minst på läkarsidan,inom psykiatrin.Fru talman! Jag vill instämma i det som KennethJohansson har sagt och yrkar bifall till hem-ställan i betänkandet. Jag ser positivt på den här sats-ningen på hälso- och sjukvård, på basen i primärvår-den, psykiatrin och äldrevården. är det upp tilldem som ska hantera detta praktiskt att göra det bästaav situationen i bred samverkan och utifrån ett helhet-sperspektiv.Anf. 57 BO ():Fru talman! Många medborgare uppfattar politiksom någonting krångligt och svårt, och många gångerär det vårt fel som sysslar med den att vi gör denkrånglig och svår även de gånger den inte behövervara det. Jag tänkte därför börja med två mycketenkla tankar.Den ena är att det är bättre att få träffa samma lä-kare och distriktssköterska när man är sjuk i ställetför att träffa många olika och upprepa sin historiavarje gång.Den andra tanken är att det är bättre om man ärsjuk att få vård och behandling än att få sjukpengmedan man står i kö och väntar på vård och behand-ling.Fördelen med att beskriva det så enkelt är att detgör det möjligt för alla människor att ta ställning tilldet. Man kan vara för eller emot när man vet vad dethandlar om. De två enkla tankarna, fru talman, tänktejag ägna mitt anförande åt.Den ena är det vi i har kallat husläkartanken. Den innehåller förståsmånga saker, och jag vill lyfta fram några saker.Några har redan tagit upp i sittanförande. Den ena tanken är att alla medborgare ivårt land som vill ska kunna få en fast läkarkontaktoch en fast sköterskekontakt, dvs. att det som längehar varit självklart för dem som har det bra, de som ärrika och välbeställda i samhället, ska gälla alla i vårtland.Den andra ståndpunkten skulle vara att man skullefå välja själv vilken man vill ha.Den tredje skulle vara att det, för att underlätta får välja vilken man vill ha, ska finnas det sombrukar kallas för etableringsfrihet och konkurrens-neutralitet, dvs. att man ska kunna verka både somanställd av landsting eller kanske avkommun och som sin egen.Den fjärde tanken har varit att det i den här delenav sjukvården ska vara allmänmedicinen som gäller,dvs. att det ska vara personer som har skaffat sig enlång utbildning och blivit specialister på det mesta,men förstås inte på allting, för det kan ingen männi-ska göra.Ytterligare en punkt har varit att det ska vara såpass utbyggt att det finns en rejäl tillgänglighet. Detdär har förstås varierat alltifrån att det dåvi startade var en utomordentligt dålig tillgänglighettills nu då vi i tycks kunna få en majoritetför att det ska finnas ungefär en allmänläkare på1 500 invånare.Etableringsfriheten är det många som är emot.Tyvärr är det t.o.m. så att det är en majoritet i Sveri-ges riksdag som verkar vara emot. Vi får inte igenomden nu när vi röstar . De som är emotden har ofta varit det därför att de tycker att det blirför dyrt eller därför att de allra flesta läkare skullesamlas någonstans i storstäderna.Vi har i många debatter från sida pe-kat på att det där är en missuppfattning. Om ett all-mänläkarsystem med fast kontakt bygger på att läkar-na får betalt efter hur många som har valt dem, då kandet inte bli dyrare än den summan gånger antaletsvenska invånare, nämligen 9 miljoner för närvaran-de.Den enkla tanken har vi uppenbarligen misslyck-ats med att få ut. Det finns fortfarande personer t.o.m.i denna kammare som i debatter brukar hävda att detblir dyrt om man har etableringsfrihet för allmänläka-re.Det andra argumentet, att läkarna skulle samlas påÖstermalm eller runt Stureplan, är också en missupp-fattning. Om man får betalt efter hur många man harpå listan, blir det lite svårt att få alla svenska niomiljoner människor på listan om man konkurrerarrunt Stureplan. Så detta är en av de enklare metodernaatt få en geografisk spridning.Fru talman! Enligt utvärderingen av husläkarre-formens första halvår i en rapport som publiceradeshösten var det mål som då fanns, dvs. en all-mänläkare på 2 000 invånare, mycket väl uppfylltöver hela landet. Det konstaterar man i det betänkan-det.De här punkterna, med undantaget för etablerings-friheten och konkurrensneutraliteten, finns med iregeringens handlingsplan. Vi har som jag nämndelänge arbetat för detta. Vi trodde, det kan jag välavslöja eftersom jag var med den gången, att det därskulle vi kunna tjata om i kanske någon valrörelse.Tanken var ju så självklar att alla andra skulle in-stämma i den. Det vet alla som sysslar med politik attdet som alla håller med om får man inte så uppmärk-samhet kring. Tyvärr, för svenska folket, blev det inteså, utan vi har fått tjata fram till , inklusive detmycket olyckliga mellanspelet här ikammaren när socialdemokrater, vänsterpartister ochnydemokrater gick emot husläkarlagen.Men blir det väl så, att döma av ställningsta-gandena i utskottet , att vi inom några årkommer att ha ett sådant här system på plats, medundantag för etableringsfriheten och konkurrensneut-raliteten som vi, precis som varinne på, får fortsätta att kämpa för.Fru talman! Vi har haft femsocialdemokratiska sjukvårdsministrar. Jag kan intepåstå att vi från liberalt håll har varit så där oerhörtimponerade över vad som har åstadkommits under dehär fem sex åren utan mera för svensk sjukvård settdet som förlorade år vad gäller reformverksamhet ochförbättringar.Jag vill gärna säga att i den handlingsplan somLars nu har tagit fram har ,med de undantag jag har nämnt, i mycket sällat sigtill husläkartankens anhängare. Han själv kallar detför familjeläkare, och det får han gärna göra. Det ärinte namnfrågan som har engagerat mestutan innehållet.