prot · GO0925 · 2000-11-10 00:00:00 — När människorna visavi det offentligafår en kundroll, när de har att köpa eller inte köpa, närde blir kunder på vårdmarknaden, skolmarknaden,kulturmarknaden och pensionsmarknaden i stället förmedborgare med rättigheter att hävda och skyldighe-ter att ställa upp urholkas faktiskt demokratin.Den borgerliga politiken går i sin kärna ut på attreducera det politiska uppdraget till denna mark-nadslek. Vi kan se det i de s.k. beställar- och utförar-modellerna där förvaltningschefer görs till produk-tionsdirektörer och de förtroendevaldas uppgift för-minskas till att bli beställare utan att de därmed - ochdärmed demokratin - får inflytande över eller ansvarför den faktiska verksamheten. Sedan tvingas oftaförtroendevalda att ta på sig myndighetsrollen ochförsvara att de själva inte kan styra. Och växerklyftan till medborgarna, och olusten för det politiskauppdraget ökar. Det är en annorlunda roll än denpolitiska förändrarroll som många har velat ha.Utförsäljningar, nedskärningar och marknadslekmed den offentliga sektorn leder till krympning avdemokratin och av vad de folkvalda och folket där-med får bestämma över. Det är viktigt att man tar tillvara brukarnas och personalens erfarenheter ochinitiativ bättre. Men framför allt måste demokratinöppnas och stärkas och inte försvagas av bolagsbild-ning och annat, för det ökar verkligen inte de enskildamänniskornas möjligheter att påverka sina socialarättigheter och sin sociala situation.Anf. 6 ():Fru talman! Finns det en lokal demokrati? Frågankan förefalla retorisk, men den kan faktiskt ställas.Centerpartiet har begärt en debatt om den lokala de-mokratin mot bakgrund av att flera förtroendevaldahar slutat att vara just förtroendevalda. Indirekt pekarCenterpartiet på att den undergrävda kommunalakompetensen skulle vara en bidragande orsak. Till detska jag strax återkomma.Fru talman! Att vara fritidspolitiker är tufft imånga avseenden. Utöver jobbet - oftast heltid - skaman också försöka åstadkomma ett fungerande fa-miljeliv. Det kan ju inte uteslutas att man dessutomhar andra intressen utöver de politiska.Att vara politiker kräver över huvud taget en storportion tålamod. Det kräver inte bara vishet utanockså en speciell typ av vishet, nämligen envishet.Fråga mig, jag vet. Jag har arbetat politiskt i över 36år i ett parti som har varit hånat och utfryst under långtid, ett verkligt underdog-parti. Det tog oss som be-kant innan vi kristdemokrater tog oss in i riks-dagen av egen kraft. För det krävs mycket tålamodoch envishet.Man kan väl också utan att vara alltför kategoriskkonstatera att det moderna samhällets livsstil knap-past uppmuntrar dessa egenskaper av tålamod ochenvishet. hörde jag Hans Berg-ström, DN:s förre chefredaktör, konstatera att vi hargått från ett textsamhälle till ett bildsamhälle. Text-kulturen bygger på eftertanke, kritisk prövning, möj-lighet till omläsning, viss distans och på att man ock-så kan redovisa ett abstrakt innehåll. Bildkulturenbygger på känslointryck, hastiga impressioner somraskt försvinner, som inte kan kontrolleras igen ochdär det abstrakta inte kan bildsättas.Det här får följder. Vi får en nervösare politikmed godtyckliga kast i vad som uppmärksammas.Långsiktigt ledarskap försvåras. Medborgare be-handlas lätt som barn. Det svåra förvandlas till detenkla. Eftersom ingenting förklaras om målkonflikteroch komplikationer uppstår ständiga besvikelser. Jagtror att det är effekten av den livsstil som uppstår i ettsådant samhälle som ligger bakom mycket av avhop-pen från politiken.Fru talman! Sedan tror jag också att en del berorpå vårt sätt att organisera vårt arbete. Vi människorvill ha närhet och mänsklig gemenskap. Samhällsve-taren har i lanserat idénom "familjism", dvs. att vi borde organisera alltmänskligt arbete i små gemenskaper med familjensom förebild. Det är, konstaterar han, i de små ge-menskaperna som vi trivs och dessutom arbetar ef-fektivt. De där tankegångarna borde vara ett mementoför oss i de politiska partierna som sådana och givet-vis också för hur vi organiserar den lokala demokra-tin. Utifrån det tror jag att det finns mycket utrymmeför en hel del försöksverksamhet.Kan attackerna mot den kommunala självstyrelsenha att göra med de avhopp som har diskuterats härtidigare? Nja, kanske påverkar de något, men effek-terna är nog inte avgörande, åtminstone inte på kortsikt. Men inte desto mindre är de viktiga för denkommunala demokratin på längre sikt.Det finns en cynisk tänkare som har uttryckt sig såhär: har sin frihet så länge han inte använderden.Det är väl ungefär så regeringen tycks se på denlokala demokratin - ni får gärna ha er fulla frihet sålänge ni inte använder den.Jag betraktar mig som en relativt balanserad poli-tiker, och därför måste jag erkänna att det där var enöverdrift. Men det är å andra sidan inte helt falskt.Under det senaste året har vi sett en sådan klåfing-righet från regeringen och dess stödpartier. Det harföranlett Lagrådet att ge ett antal kritiska synpunkter.Våren 1999 sade man t.ex. i en ganska ironisk kom-mentar: Någon innebörd måste dock den kommunalasjälvstyrelsen ha.Enligt kommunalförordningar inrättadesde svenska kommunerna som ett slags lokala offent-liga förvaltningsorgan i den nationella samhällsorga-nismen. Det fastslogs särskilt att kommunerna intehade någon statsrättslig genuin juridisk kompetenssom självstyrande politiska enheter. De fick sin kom-petens genom delegering. Och så är det fortfarande.Grundlagen pekar ju ut den kommunala självsty-relsen som ett medel att förverkliga demokratin. Ochdet finns en viss frihet för kommunerna. Kommuner-na kan fatta beslut. Men tycker regeringen och riks-dagsmajoriteten att de är misshagliga kan man inter-venera i den kommunala beslutskompetensen ochinskränka beslutanderätten i olika avseenden. Detfinns ett antal exempel på detta som har nämnts härtidigare, t.ex. akutsjukhus och bostadsförsörjning. Dehär förhållandena är inte acceptabla.En reell självstyrelse kräver en kraft-full rättslig kompetens för kommunerna. Då behövsockså en reell lagprövningsrätt.Man kan tänka sig att fastställa den kommunalakompetensen i grundlagen. Det kan möjligen varasvårt att i en sådan lagstiftning få en tillräckligspännvidd. Men här har jag en alternativ idé som forgenom huvudet på mig i går. Det här problemet skulleman faktiskt kunna lösa genom att man skapade ensärskild lagstiftning för den kommunala kompeten-sen, lik den som riksdagsordningen anger. I rege-ringsformens 8 kap. 16 § anges att beslut om riks-dagsordningen kan fastställas på samma sätt som förgrundlag eller genom en majoritet på tre fjärdedelarvid ett och samma beslutstillfälle. Det gäller huvud-bestämmelserna, medan tilläggsbestämmelserna kanbeslutas om genom enkel majoritet.En sådan kommunalordning av samma dignitetsom riksdagsordningen skulle kunna vara en lösningför att bidra till att stärka intresset för det lokala de-mokratiska arbetet.Till slut skulle jag vilja säga till demokratiminis-tern: Blanda inte ihop det här med konfrontation ochett demokratiskt dilemma. Om nu de icke-socialistiska partierna vill genomföra sin politik skainte det framställas som ett demokratiskt dilemma.Det är väl kanske så att socialdemokraterna anser sinaförslag som väl avvägda, så ett gott råd till demokra-tiministern är: Respektera dina politiska motståndaresrätt att föra den politik de representerar. Däremotbehöver man inte respektera själva politiken.Anf. 7 ():Fru talman! Varför vänder folket politiken ryg-gen? Varför förmår politiken locka och engagera baraett fåtal?Det är viktiga frågor att ta upp för debatt. De ärangelägna inte bara för oss som är politiskt engagera-de.Det har ofta slagit mig att debattörer och journa-lister har en rätt grund syn på hur politiken utövas.Politik är för dessa vad som bedrivs i . Ochpolitiken här är förvisso viktig. Men väl så viktig ärden politik som de allra flesta politiker ägnar sig åtsom kommunalpolitiker eller landstingspolitiker påsin fritid.Många lever ett snärjigt liv. Att förena jobb, fa-milj och politisk verksamhet med många möten ochkontakter kräver mycket, ibland alltför mycket. Mendet är inte bara tidsfrågan som är det stora problemet,tror jag. Min egen erfarenhet är att det har blivit ettmycket hårdare klimat i politiken. Det gäller intepolitiker emellan - vi kan ha fina och trevliga kon-takter över partigränserna - nej, problemet är att oftabli ifrågasatt och kritiserad av "vanliga" människoroch i medierna. De i och för sig nödvändiga bespa-ringarna och omstruktureringarna i den offentligasektorn gör vanligen inte politiker populära.Att börja sitt politiska arbete i kulturnämnden medatt stänga ett omtyckt bibliotek för att spara pengar ärmycket påfrestande, för att inte tala om att lägga neden skola eller avveckla ett sjukhus. Är det då såkonstigt att människor drar sig för att ge sig in i poli-tiken när de tror sig riskera att få spott och spe? Manvill ju ägna sig åt politik för att åstadkomma någon-ting gott. Jag har mött partikamrater som i sambandmed nedläggning av ett sjukhus har fått frågan"Varför vill du göra oss så ont?" Vem orkar höra denkommentaren när man strävar efter den bästa lös-ningen? Mer garvade politiker lär sig att negativaopinionsstormar blåser över och att hotande föränd-ringar kan leda till någonting positivt.Hur ska då fler vilja och orka ta på sig politiskaförtroendeuppdrag? Detta är ju förutsättningen för enfungerande lokal demokrati. Jag har länge predikatbehovet av att lyfta fram politikens guldkanter: gläd-jen och tillfredsställelsen som det politiska engage-manget ger. Fråga inte bara varför så många lämnarpolitiken! Fråga också varför så många stannar kvartrots alla uppoffringar! Det ekonomiska utbytet förfritidspolitiker är i allmänhet minimalt. Det är tveksamt. Mer handlar det om möjlig-heten att vara med om att påverka den miljö som manlever i. Engagemang ger i sig ofta stor tillfredsställel-se. Också alla kontakter med människor i och utanförpolitiken ger mycket.Delaktighet och lokalt engagemang skänker stabilitetåt det demokratiska systemet som sådant.Hur kan då det lokala politiska engagemanget för-nyas? recept är följande.Inför skilda valdagar för valen till riksdag respek-tive kommuner, landsting och regioner! För dettaförefaller det nu finnas en majoritet i . Menjag vill gå ett steg längre och ser gärna att kommuneroch landsting sinsemellan kunde gå till val vid skildatidpunkter. Det skulle leda till verkligt lokala val. Låtdå kommuner, regioner och landsting själva bestäm-ma dagarna för sina val!Skapa en kompetenskatalog! I likhet med vadFolkpartiet och flera andra partier nu föreslår vadgäller relationerna mellan EU och dess medlemmarkunde man också tänka sig en modell med en särskildkompetenskatalog för maktfördelningen mellan na-tionell och lokal nivå.Renodla personvalet! är det att ta stegetfullt ut och renodla personvalsidén. anseratt spärren ska tas bort helt och hållet.Utveckla också e-demokratin! När de traditionelladeltagarformerna möten, demonstrationer och nam-ninsamlingar tappar mark krävs det nya metoder föratt manifestera politiska åsikter och kanalisera poli-tiskt engagemang. Den nya informationsteknikenutnyttjas knappast alls i politiska sammanhang ännu.Informationstekniken kan inte ersätta de etableradekanalerna, men den är ett mycket värdefullt komple-ment, inte minst när det gäller att locka nya grupper,särskilt ungdomar, till politiken.Avståndet mellan väljare och valda krymper. Detär t.ex. fullt möjligt att genomföra lokala opinions-mätningar inom ett visst område i en kommun för attta reda på vad medborgarna tycker om en ny detalj-plan. välkomnar möjligheterna att merdirekt använda Internet som ett kommunikationsme-del när det gäller att bilda opinion och fatta beslut.Detta är en möjlighet som kan leda till en spännandeförnyelse av den lokala demokratin.Anf. 8 PER ():Fru talman! Jag har inte upplevt meningen medden här debatten vara att vi ska föra en ideologiskdiskussion, utan jag har mer sett den som en möjlig-het för oss att resonera om hur vi ska få tillbaka en-gagemanget för det politiska ansvaret bland medbor-garna i kommunerna och för det gemensamma ansva-ret för att lösa samhällsproblemen.Jag tror att det finns en ideologisk skiljelinje. Da-gens utveckling går från gemensamma solidariskaprojekt och försök till lösningar till mer av gör-det-själv-satsningar, handel med aktier och tittande pådokusåpor och Robinsonprogram och annat sådantsom man kan anse vara intressant. Jag menar att dettaär mycket farligt. Vi måste få tillbaka våra gemen-samma arenor och rådslag om vad som är intressantför att lösa gemensamma problem. De människor somvi väljer till fritidspolitiker måste känna att de har ettuppdrag och att de gör nytta. Man kan bidra till dettagenom att ge en mera positiv rätt till ledighet frånarbetet, kanske subventionera vidareutbildning, gemer av tjänstemannahjälp, skapa meriter för insatser ipolitiken och inte minst få bättre ekonomisk ersätt-ning för sådana.Detta kan göra att vi som fritidspolitiker kan upp-fatta vårt engagemang som ett allmänt intresse ochkänna oss behövda. Men det finns i kommunernaockså en rad olika åtgärder som tyckerska utvecklas. Flera tidigare talare har nämnt en delav dem. Vi delar här inte upp oss i block, utan dessaidéer finns i de flesta partier.För oss är motionsrätt för medborgarna en viktigfråga liksom t.ex. utveckling av frågestunderna. Ock-så direktval till stadsdelsnämnder är en väldigt intres-sant fråga liksom demokratibokslut för att se hurmycket medborgarna har kunnat medverka i besluten.Också att öka kontaktytorna genom medborgar-kontor och olika arenor, rådslag och medborgarpane-ler är möjligheter att skapa ett intresse för den lokalapolitiken liksom inte minst lokala folkomröstningar,som pläderar starkt för.Även kommundelningar måste vi se positivt påsom ett positivt sätt att själva lösa problem och att gemöjlighet till ett större ansvar. Också skilda valdagarär, som alla vet, en miljöpartifråga. Ungdomsråd ochungdomsparlament är viktiga inslag. Att sänka röst-rättsåldern är oerhört viktigt för att få med oss deunga.Det handlar vidare om livskvalitet och tid att ägnasig åt gemensamma problem. Där kommer en arbets-tidsförkortning in. Ska vi ha tid och råd att ägna oss åtpolitik vid sidan av det närmaste ansvaret för familjenmåste vi också få tid för detta. Jag tror att vi alla härpå något sätt vill vara med om att försvara demokra-tin och skapa ett personligt och gemensamt ansvar fördet som vi tycker är så viktigt, ett hållbart socialt ochekologiskt samhälle. Det krävs att vi i livskvalitetenfår in det politiska ansvaret och att vi får möjlighet attutnyttja våra förmågor utan att känna det som om vipå vår arbetsplats stjäl tid utan i stället som att vi gertid till gemensamma intressen av att lösa de lokalaproblemen.Jag tycker att vi ska satsa oerhört mycket på dehär olika försöken. Ministern nämnde de här tio mil-joner kronorna som jag tror att vi har . För nästa årtror jag att det är mellan tio och tjugo miljoner kro-nor. Det finns en rad försök. Många har ansökt. Inteså många, kanske femtio, får göra sådana här försök.Jag tror att det är som man fåranvända i sådana här olika demokratiförsök.Jag tycker att de här försöken, alternativen, äroerhört viktiga. Vi har sådana försök i bl.a. , därf.d. riksdagsledamoten är kommunal-råd. Där har man initierat den här e-demokratin somnågon har nämnt. Det är att ha rådslag medmedborgare och politiker, att ge medborgarna för-slagsrätt, att folkomrösta via Internet osv. Det äroerhört viktiga försök och möjligheter.Jag vill säga till ministern: på fler försök!Det gäller för oss själva att ge möjlighet till alla i dethär landet att ge uttryck för vad de vill göra meddemokratin - framför allt försvara den, förstärka denoch utveckla den. Det är viktigt.Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Det lokala självstyret är viktigt, ochdet är inte något som jag står här och säger utan attmena det. Det tror jag också att ni alla inser. Men jaghoppas också att ni klarar av att se de åtgärder sommånga olika socialdemokratiska regeringar faktiskthar vidtagit för att också i prak-tiken åstadkomma ett ökat lokalt självstyre.Låt oss påminna oss om utvecklingen som vi harsett . Hur var det egentligenunder 50-talet då vi faktiskt hade ungefär 200 000förtroendevalda i det här landet? För det första hadevi oändligt mycket fler kommuner, det är sant. Menvi hade också en väldig detaljreglering av de kommu-nala verksamheterna. Det fanns föreskrivet frånstatsmakternas sida vilka sorters nämnder som skullefinnas. Inte nog med det. föreskrevs ocksåvilka sorters tjänstemän och föredragande som måstefinnas i nämnderna för att de skulle vara beslutsföra.Vi har sett en oändligt ökad fri-hetssgrad i fråga om det kommunala självstyret. Deåtgärderna har den här beslutat om, ofta pågrundval av förslag från socialdemokratiska regering-ar. Jag tycker att det är viktigt att vi ser det och att vifaktiskt inser att det kommunala självstyret i Sverigeär ett av de starkaste, om inte det allra starkaste, ivärlden. Och så ska det förbli.Anledningen till att människors förtroende för ochdeltagande i demokratin har minskat under 90-talettror jag inte alls har den kopplingen som antyds ibegäran om debatten. Tvärtom tror jag att vi kanfinna lösningarna lite mer åt det håll som HelenaBargholtz antydde. Jag är helt övertygad om att en avorsakerna till att det har varit svårt att vara politikeroch till att bilden av politiken har förändrats är 90-talets nedskärningar. Det har, precis som HelenaBargholtz sagt, inte varit roligt att som lokal förtro-endevald stå i främsta ledet, ta emot den största kriti-ken och genomföra de svåra besluten i praktiken närnedskärningarna drabbat människor som man känneroch träffar på gatorna. Nedskärningarna inom vården,skolan och omsorgen, alla de kommunala verksam-heterna, har lokalt förtroendevalda fått stå och försva-ra som ambitionerna naturligtvis har varitde motsatta; att med politiken som verktyg förbättraSverige.Jag är helt övertygad om att den bakgrunden är enav förklaringarna till den situation vi nu lever i. Menjag är också övertygad om att det vi betraktar är merlångtgående och djupgående värderingsförändringarhos det svenska folket. Jag tror att det kanske är så attmänniskor förväntar sig att demokrati år 2000ska betyda något ännu mer än vad demokrati harbetytt ; mer för enskilda människoratt säga till om, också på den lokala nivån. Vi vet att ide områden där människor har fått mer att säga tillom genom brukarstyre och elev- och föräldrastyrdaskolor, där uppfattar också människor att demokratinhar växt.Regeringens politik går ut på att stärka den repre-sentativa demokratin både lokalt och nationellt, menockså på att stärka människors möjligheter att delta.Anf. 10 ():Fru talman! Jag måste uppriktigt sagt säga att jagär glad över att ministern nu bekräftar sitt intresse förden enskilda människans ökade intresse för direktde-mokrati. vill stärka deltagardemokratinmed ökade direktdemokratiska inslag i vardagen.Men vad händer när vi lägger fram förslagen? Jo, densocialdemokratiska majoriteten med Vänstern ochMiljöpartiet avslår detta gång på gång.Jag vill vända mig till just , som visarstor inkonsekvens när de står och förespråkar ökadlokal självstyrelse för att sedan faktiskt stödja rege-ringens politik. De tre partierna förhindrar medvetetett valgenomslag genom sitt agerande. Dessutom, frutalman, lägger de fram förslag som just får effektenatt varje röst inte väger lika tungt.Vänsterpartiet talar vitt och brett om kommunaltsjälvstyre och ökat behov av lokal demokrati. Det görman i t.ex. forum med sina lokaltförtroendevalda vänsterpartister. Men när Vänsternhär i kan tillmötesgå dessa lokala vänster-politiker, när de har redskapen att genomföra den härförändringen, att stärka den lokala nivån och invånar-nas självbestämmande, vad händer så? Jo, då börjarVänstern visa sitt rätta jag och välja centralistiska ochelitistiska vägar. Det gör man, återigen, ofta tillsam-mans med och Socialdemokraterna i engemensam majoritet.Jag vill fortsätta med . När man frånVänsterpartiet pratar om lokal demokrati och ommedborgarrollen, varför ställer man då ständigt uppbakom Socialdemokraterna som gör återkommandeövergrepp på kommunerna och människornas själv-bestämmande?Miljöpartiet visar på vilken sida man står här. Detgäller att vara konsekvent även i kammaren i de härbesluten. sitter faktiskt i en konkret rela-tion, en majoritetskonstellation där man kan påverka.Lyhördheten måste bli större, och platser måste ska-pas för en dialog mellan förtroendevalda och med-borgare.Länge har demokrati och folkstyre uppfattats somsjälvklart och tagits för givet i vårt land. Samtidigtkänner faktiskt många människor just den vanmaktinför det politiska systemet som många här har talatom. Det är något som manifesteras i sjunkande val-deltagande, svårigheter för politiska partier att rekry-tera medlemmar och ökad misstro mot politiker.Det saknas fortfarande en diskussion om och för-ståelse för behovet av det som demokratiministernkom in på avslutningsvis, den fördjupade demokratinoch en vilja att pröva förändringar av de demokratis-ka formerna. Man måste acceptera folkviljan. Demo-krati handlar också, fru talman, om att acceptera be-slut som man inte alltid gillar.Anf. 11 ():Fru talman! Jag har ett råd till statsrådet . Det är att i valet kandidera till någraförtroendevalda poster i kommunen, och kanske ock-så till . Det är ungefär samma känsla somnär man ska välja . Man vaknar upptill att fundera: Varför ikläder jag mig detta uppdrag?Vad innebär det att vara förtroendevald?Vi har väldigt tydligt fått det illustrerat här i dag.För mig har det alltid handlat om att vinna och be-hålla väljarnas förtroende, att var väljarnas ombud iSveriges riksdag eller i det kommunfullmäktige jag ärvald till. För andra här, kanske tydligast företrätt avKenneth , handlar det om rätten att få bestämmaöver andra människors liv - att fårätten att bestämma över människors liv. Och Ken-neth står och raljerar över människors rätt attvälja. Det är ju han som ska bestämma.Frågan man måste ställa sig är: Vilken roll har jagsom förtroendevald? Och är det ett problem att därvi har kunnat formera majoriteter som inte ser ut sommajoriteten i den här kammaren så uppträder detmärkliga att socialdemokrater i minoritet ofta spring-er till sina riksdagsledamöter eller till sina statsrådoch säger: De gör saker i vår kommun som intestämmer med vårt partiprogram.Då borde ni ansvariga statsråd svara: Ja, så funge-rar demokratin. Men det har den inte gjort, utan dåbörjar ni stifta lagar för att stoppa det som ni integillar. Och så dundrar det in förslag om maxtaxor,bibliotek, konsumentvägledare, bostadsbolag, utjäm-ningsskatt och stopp för friskolor - allt i samma syfte,nämligen att med lagstiftningen som maktmedel sättastopp för det som ogillas när andra försöker företrädasina väljare. Det är maktens arrogans mot dem somfaktiskt bara försöker att företräda sina väljare.Så ta mitt råd, . Kandidera i nästa valoch ställ frågan: Varför kandiderar jag? Är det förväljarna, eller är det för rätten att själv kunna be-stämma?Anf. 12 ():Fru talman! Om man reflekterar lite grann övervad de borgerliga ledamöterna säger så är det faktisktbrandtal mot demokratin, möjligtvis med undantagför och mig tydliggöra saken. sägeratt vi företräder någon sorts elitism. Men då vill jagfråga: Hur stärks en persons inflytande om ett kom-mersiellt bolag i vinstsyfte driver en social eller vår-dande verksamhet jämfört med om den drivs av enkommunal nämnd där politikerna genom systemetmed en röst per person kan väljas eller väljas bort.Om vi hade haft en landstingsstyrd kollektivtrafiki hade ju väljarna kunnat reagera och t.ex.röstat bort dem som är ansvariga för pendeltågselän-det eller den dåligt skötta tunnelbanetrafiken. Men nubestäms eller ledning av City-pendelns aktieägare, dess bolagsstämma och dess ihuvudsak utländska koncernledning.