prot · GO0915 · 2000-10-19 00:00:00 — Är det inte rim-ligt att man visar både den medkänsla och den hederden här frågan kräver och som jag kräver att rege-ringen ska visa?Anf. 7 Socialminister ():Fru talman! Det är nog tur att det inte är riksdagensom är dömande. För att så snabbt ta ställning i ensvår rättsprocess ska man nog ha Per Westerbergshållning till verkligheten.Problemet är följande, och det är den frågan somnu prövas: Hade rättslig grund ochtillräckliga skäl för sitt ingripande? Skadade Social-styrelsens ingripande företaget och där-med också ägare? Den frågan prövas iskadeståndsprocessen.Om vi hade klara svar på det skulle processen intebehöva fortsätta, det är alldeles sant. Men jag är intesäker på svaret. Jag anser att det är rimligt att dennafråga blir föremål för en rättslig prövning och inteföremål för ett beslut i riksdag eller ens engång i regering.När vi ska ta ställning till frågan om ex ,vilket vi ska göra, ska det ske på ett sådant sätt att detfaktiskt inte påverkar den rättsliga processen. Det ären viktig princip bakom ex gratia-ersättningen. Denfår prövas skilt från rättsbedömningen.Sedan gör både och en sammanblandning av flera olika komplicera-de juridiska frågeställningar. Det är alldeles sant attSocialstyrelsen prövade frågan om läkarle-gitimation. Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämndavvisade kravet på att dra in legitimation, ettbeslut som sedan också fastställdes av kammarrätten.Men uttalade att det före-låg allvarliga brister i verksamhet, vilketlåg i grunden för ingripande.En annan fråga som prövades av åklagaren i Gö-teborg var huruvida verksamheten i stredmot , i vilken mån det förekom någotbrott. Den förundersökningen lades ned.Men de båda frågorna är skilda från den fråga somprövas i rätten, nämligen om med sitttillsynsansvar att representera patientens säkerhethade rättslig grund och motiv nog för sitt ingripande.Det hävdar ju och hans ombud inte hade och därför kräver de skadestånd. Denfrågan måste faktiskt prövas av domstolen.När regeringen ska ta ställning till frågan om exgratia sker det med andra utgångspunkter. Det måstevara ett ställningstagande som inte innebär att denrättsliga processen påverkas genom att man tar ställ-ning i rättsfrågan.Anf. 8 ():Fru talman! Att gravt åsidosätta patientsäkerhetenär ett brott. Men åklagaren i har kommitfram till att det brottet inte kan styrkas. Han har lagtned den talan. Om en läkare åsidosätter patientsäker-heten ska han inte vara läkare. Då ska hans legitima-tion dras in. Två instanser har valt att låta honom halegitimationen kvar. Låt oss aldrig glömma bort degrundläggande fakta som vi numera har i detta mål.Två chefer i har avgått efter dethär, chefen i och generaldirektören. Jag trorpersonligen - men det får stå för mig - att Medanaly-saffären finns med i båda de avgångarna. De perso-nerna vet innerst inne att det då gjordevar fel.Jag håller naturligtvis med om att det regeringennu ska pröva ex ska vara skilt från rättsproces-sen. Det är också uppfattning. Han är juövertygad om att han kommer att få rätt ochockså få full ekonomisk gottgörelse för det han harråkat ut för.Det jag vill framhålla är just tidsaspekten. Hurmånga år av en människas liv ska vara förspillda tackvare att en myndighet handlar felaktigt? Det är denmänskliga aspekten som jag hoppas att socialminis-tern kommer att ta stor hänsyn till när han har attpröva den frågan. I övrigt ska naturligtvis rättssam-hällets normala process rulla på. Men det här har nukommit i ett läge där det är en politisk fråga att pånågot sätt gottgöra innan ännu fler år har gåtttill spillo.Anf. 9 PER ():Fru talman! Nej, socialministern, jag blandar inteihop begreppen, och jag försöker inte leka domstol.Domstol har redan och åklagarmyn-digheten i varit. De har frikänt LennartRansnäs. Inget har drivits vidare i detta, utan nuhandlar det om skadestånd.Nej, socialministern, jag försöker inte hindra So-cialstyrelsen att göra inspektioner och att sätta uppkriterier, precis som man gör i näringslivet. Snarasttycker jag att det kan diskuteras om ifall man har sattupp tillräckliga kvalitetskriterier, tillsynskriterier föratt man ska kunna garantera patienterna en tillräckligtgod säkerhet i resultaten. Vi har en svensk kvalitets-märkning i svenska företag för att klara det som ärmycket viktigt just i kvalitetssäkringen, och det kansjälvfallet ske inspektioner även där.Det jag vänder mig mot är delvis hur tillslagetgick till både när det gäller Alvgard en gång i tidenoch när det gäller och . Det sked-de under medietryck med politiska övertoner frånvissa håll under den debatt som då var. Jag vändermig starkt emot socialministerns känsla att man skadriva processen till sista kommatecknet. Socialmi-nistern får ursäkta, men jag tycker att det är känslo-kallt att göra det. Jag vågar säga att i alla de olikarättstvister som jag och mina släktingar har varitinblandade i under årtionden och århundraden bakåthar vi försökt hitta lösningar i godo eftersom alla farilla, alla tar stryk i tvister. Jag säger inte att man lyck-as med en förlikning. Jag säger inte att man kan lösaen skadeståndsfråga i godo. Men det jag efterlyser ärden goda viljan för att få slut på denna långa tragiskaprocess som krossat ett företag, som krossat männi-skor. Socialministern förefaller inte ens finna attnågra fel har begåtts eller att någonting behöver gö-ras.Anf. 10 Socialminister ():Fru talman! Den här diskussionen blir med nöd-vändighet ganska komplicerad. Jag tror att alla de tresom varit uppe i talarstolen är måna om att den härkammaren och de här diskussionerna inte ska avgörarättsliga frågor.Vad jag försöker skildra är just den kompliceraderättsliga processen, där man faktiskt bör skilja på deolika beslut som har fattats och det som pågår,nämligen frågan om skadestånd.Det är Justitiekanslerns sak att företräda staten ide här förhandlingarna. Det är också rimligtvis Justi-tiekanslerns sak att avgöra i vilken mån det finnsförutsättningar för en förlikning. Det bör inte hellerfattas något beslut om detta här.Jag har fullt förtroende för Justitiekanslerns be-dömningar och sätt att hantera den rättsliga proces-sen.En annan fråga är just den som har kommit uppmed anledning av begäran om en ex gratia-ersättning.Man bör då veta att principen bakom ex gratia-ersättning är just att det är skilt från rättsprocessen.Det är i så fall en ersättning av ynnest eller av nåd,eller hur man nu ska översätta ex , som måsteskiljas från de rättsliga processerna och de rättsligabedömningarna.Lennart har kommit in med denna begä-ran. Hans ombud har bett att få komma in med en meromfattande skriftlig redovisning. Den har inte kom-mit , men när den har kommit ska vi ta ställning tillfrågan, och naturligtvis också meddela kammarenvilket ställningstagande vi gör.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2000/01:2 om hör-selvårdAnf. 11 Socialminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder regeringen avser vidta för en fungerandehörselvård, för att komma till rätta med växande köervid landets hörcentraler och för att förbättra situatio-nen för dem som är i behov av hjälpmedel. Han haräven frågat hur regeringen avser att säkra det framtidabehovet av audionomer.Bra hjälpmedel är för många en förutsättning förett oberoende liv. Hjälpmedlen underlättar det dagligalivet och ökar tillgängligheten till omgivningen. Detär därför en skyldighet för samhället att tillhandahållaväl fungerande och individuellt anpassade hjälpmedeltill dem som har behov av sådana.Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsaoch en vård på lika villkor för hela befolkningen.Enligt hälso- och sjukvårdslagen ansvarar sjukvårds-huvudmännen för att tillhandahålla hjälpmedel förfunktionshindrade. Varje landsting och kommunbeslutar själv vilka hjälpmedel man ska förmedla.Grundtanken är att det är huvudmännen som är mestlämpade att göra de prioriteringar av resurserna sombehövs för en bra vård.Socialstyrelsen har, inom ramen för ett priorite-ringsprojekt, studerat hörhjälpmedel. Som en orsaktill de långa väntetiderna pekar de på att antalet per-soner med nedsatt hörsel har ökat. Det beror främstpå att antalet personer har ökat. År 1992utprovades 52 000 hörappareter, 62 000.Vid sidan av de långa väntetiderna för att få hö-rapparat uppmärksammar också attkostnaderna för patienterna varierar kraftigt mellanlandstingen.Det visade sig vidare att många landsting fortfa-rande tillämpar de riktlinjer för prioriteringar vidutprovning av hörapparater som ingick i Socialstyrel-sens allmänna råd vårdgaranti. Rådeninnebar en åldersprioritering, att barn, ungdomar,studerande samt yrkesverksamma skulle prioriterasframför inte yrkesverksamma eller äldre.Råden upphörde , då den s.k. vårdgarantinavskaffades. beslutade om rikt-linjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården,där det slås fast att ålder inte är en prioriteringsgrund.Trots detta tillämpar många landsting alltså fortfaran-de denna åldersprioritering. Detta är oacceptabelt.I budgetpropositionen för uttalade rege-ringen som sin avsikt att tillsätta en utredning för attpå ett bättre sätt tillgodose behovet av hjälpmedel förvissa grupper av funktionshindrade. Mot bakgrund avde problem som uppmärksammats inom hörselvårdenhar jag i det nationella rådet för vårdpolitikaviserat att regeringen överväger att låta utredningenäven se över de långa väntetiderna och andra problemsom sammanhänger med hörapparater.Kenneth har slutligen frågat mig hurregeringen avser att säkra det framtida behovet avaudionomer. Audionomutbildning bedrivs vidfyra högskolor och ingår i det vårdutbildningsuppdragsom landstingen genom avtal lagt på statliga univer-sitet och högskolor.I rapporten Den ljusnande framtid är vård somKommissionen för rekrytering till vård och omsorglade fram föreslogs att de landstingskom-munala utbildningarna i sin helhet borde överföras tillstaten senast . Som skäl för förslagetangavs att ett samlat statligt huvudmannaskap utgören viktig princip för att staten ska kunna göra enhelhetsbedömning och ta ansvar för den högre utbild-ningens inriktning och dimensionering.Mot bakgrund av detta har regeringen tillsatt enförhandlingsdelegation som fått i uppdrag att för-handla med landstingen i syfte att klargöra undervilka förutsättningar det samlade huvudmannaskapetför landstingens vårdhögskoleutbildningar kan över-föras till staten.Jag kan inte föregripa resultatet av förhandlingar-na. Om huvudmannaskapet överförs till staten kom-mer dock givetvis dimensioneringen av de utbild-ningar som är berörda, däribland audionomutbild-ningen, att ses över för att tillgodose de behov somfinns.Anf. 12 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Svårigheter att höra är ett av våra allra störstafolkhälsoproblem. av befolkninghar svårigheter att höra, vilket innebär att nästan enmiljon svenskar har en symtomgivande hörselned-sättning. Att höra handlar om livskvalitet, att varamed, delta, påverka och att kunna fungera i arbetsli-vet och socialt.Svensk hörselvård är ojämlik och ofullstän-dig. Kötider och avgifter varierar stort mellan lands-tingen och ofta består rehabiliteringen bara i utprov-ningen av hörapparat.Visst är det som socialministern säger att lands-ting och kommuner ska ta besluten. Men om hälso-och sjukvårdslagens krav på vård på lika villkor förhela befolkningen inte uppfylls måste regeringen,med socialministern i spetsen, reagera och framförallt agera.I tidskriften nr 5 ges en bild av växandeköer vid landets hörcentraler. Man beskriver en situa-tion med i många fall akut brist på personal och akutbrist på pengar. Slutsatsen dras attdet råder fortsatt kris inom svensk hörselvård, iblandmed kötid.Denna fullständigt orimliga situation och utveck-ling har även i andra sammanhang påtalats av bl.a.Hörselskadades Riksförbund.Av den enkät som redovisas i Auris framgår attpensionärer återfinns i den oprioriterade gruppen,vilket inte stämmer med riksdagsbeslutet från 1997om prioriteringar i hälso- och sjukvården. Pensionä-rernas livskvalitet och sociala liv är självfallet likaviktigt som andra gruppers. Åldersdiskriminering äroacceptabelt, vilket socialministern också framhåller isitt svar till mig.Fru talman! Tillgången till bra hjälpmedel anpas-sade efter individens behov och utprovade och erhåll-na inom rimlig tid är avgörande förden enskildes möjligheter till ett bra liv.Hörapparaten är inte allt. Rehabilitering och denövriga vårdkedjan måste utvecklas i en helhetssyn. Vimåste få till stånd en betydligt bättre fungerandehörselvård i med fullvärdig rehabilitering ochhjälpmedel på lika villkor över landet. Vi måste få ennationell överblick över hörselvården.Socialministern säger att han i Nationella rådet förvårdpolitik aviserat att regeringen överväger attHjälpmedelsutredningen ska se över väntetider ochandra problem med hörapparaterna. Det kan säkertvara bra, men det är väldigt försiktiga formuleringar.Är vi överens om, vilket jag förutsätter, att hälso-och sjukvårdslagen inte uppfylls i flera avseendenoch att situationen för landets hörselvård är ohållbar,då krävs handlingskraft och konkreta åtgärder.Jag har tre följdfrågor till socialministern.För det första: Är socialministern beredd att initie-ra en nationell överblick över hörselvården och vidtaåtgärder utifrån en helhetssyn?För det andra: Vad gör socialministern, mer än attkonstatera att den är oacceptabel, åt åldersdiskrimine-ringen?För det tredje: Har socialministern några funde-ringar om mer konkreta åtgärder för att komma tillrätta med problemen?Anf. 13 ():Fru talman! Jag har lyssnat på den förda debattenoch känner ett behov av att lägga mig i den. Jag tyck-er att det är förskräckligt och tragiskt att en person ihög ålder som är i behov av en hörapparat kan fåbesked om att få vänta på en sådan. Det tarlång tid innan en äldre person tar steget att vända sigtill sjukhus för att skaffa sig en hörapparat. Har densom är i hög ålder tid att vänta ? Man har kan-ske t.o.m. hunnit avlida innan man blir kallad tillhörselkontroll.Jag tycker att det är bra om det görs en utredning,men en utredning tar . Det är väl bra att dengörs, men man glömmer något som vore helt natur-ligt. Varför kan man inte öppna möjligheter för audi-onomer att starta egen verksamhet för att få fart påhörselundersökningarna? Jag skulle vilja få svar frånsocialministern på frågan om inte detta vore en rimligåtgärd.Anf. 14 Socialminister ():Fru talman! och jag är alldelesöverens om problembeskrivningen. Frågan är vadsom ska göras. Vi befinner oss i skärningspunktenmellan vad som är regeringens och ansvaroch vad som är sjukvårdshuvudmännens ansvar. Detär sjukvårdshuvudmännen som är ansvariga för lever upp till hälso- och sjukvårdslagen, ochSocialstyrelsen är tillsynsmyndighet för detta. Social-styrelsen arbetar med den här frågan. Det är ett viktigtkonstaterande.Jag har ändå meddelat att vi avser att tillsätta enutredning för att se över inte bara frågan om hjälpme-del för hörselskadade utan hjälpmedelssituationenöver huvud taget. Vi arbetar med direktiv för en så-dan utredning.Men det grundläggande problemet är ändå att lösaresursfrågan för våra sjukvårdshuvudmän. En del avköproblemen handlar om bristande resurser. Det ärsant att det är brist på utbildad personal, och denfrågan måste lösas, men man har också allmänt bris-tande resurser. Om man vill göra någonting åt den härtypen av köproblem, måste man också bestämma sigför att se till att sjukvårdshuvudmännens resurserökar.Det är glädjande att konstatera att och jag är alldeles överens om att det ärviktigt att ge sjukvårdshu-vudmännen bättre möjligheter. Vi kan frigöra ganskamycket av specialistsjukvård och annan sjukvård ifallvi ger dem resurser att utveckla exempelvis primär-vården, som vi är överens om.Däremot blir det mer besvärligt för , vars parti faktiskt avvisat förslagen om att föraöver mera pengar till sjukvårdshuvudmännen. Mode-raterna har sagt nej till de 9 miljarder som ska flyttasöver . Då hjälper detfaktiskt inte att säga att audionomerna borde startaeget. Det är brist på audionomer. Vi får inte fler audi-onomer genom att låta dessa starta eget, utan vi behö-ver utbilda fler. Problemet är tillgången till utbildadpersonal, och vi bör ge ökade resurser för sjukvårds-huvudmännen för att klara uppgifterna. Ska vi bli avmed köerna måste vi faktiskt under de kommandeåren föra till mer resurser till sjukvårdshuvudmännen.Vi kan inte trolla fram sådana bara genom att säga attverksamheten ska präglas av fri etableringsrätt ellernågot liknande. Det är att missleda folk. Det handlarom mer resurser, mer systematiskt arbete med köerna,förstärkt utbildning och ökad tillströmning av perso-nal.Anf. 15 ():Fru talman! Det är mitt bestämda intryck att detsaknas en nationell överblick över hörselvården. Detär viktigt för att kunna klara ett åtgärdsprogram uti-från en helhetssyn att ha den överblicken. Jag föror-dar att en sådan kommer till stånd.Avsaknaden av en nationell överblick anges avHörselskadades som en av orsakerna tillatt man har stora problem med att fylla de per-sonalvakanser som finns runt om i landet. Dessaproblem är värst i norra om socialministerns svar om audionom-bristen och framtida behov var mycket försiktigt,tolkar jag det så att utbildningen kommer att ses överför tillgodoseende av behovet.Jag vill tolka svaret om åldersdiskrimineringen såatt vi är överens om att en sådan är oacceptabel. Jagutgår från att socialministern kommer att ta upp frå-gan med dem som är berörda och avser att nå resultati den delen.Beträffande åtgärderna är resursfrågan helt klarten avgörande punkt ekonomiskt och personellt. Vi äröverens om att tillföra resurser till vården och omsor-gen som indirekt också kommer att underlätta enutbyggnad av hörselvården. Jag tror att det behövsriktade insatser för att klara personalförsörjningen.Man bör ta initiativ till startande av jämförelsearbetenoch erfarenhetsutbyten, och där borde Socialstyrel-sen, , ochHörselskadades ha en väldigt centralroll.Det handlar också om att stimulera upphandlingoch om att genomföra nytänkande för att effektiviserahörselvården, helt enkelt att få ut mera av tillgängligaresurser utan att tumma på kvaliteten.Jag har läst om ett treårigt projekt i Västmanlandoch . I stället för att köa för en hörapparatfår man där i fortsättningen köa för en hörselvårdandebehandling. Förhoppningen är att genomströmningenav patienter ska öka. blockeras köerna av alla demsom söker just för att få hörapparater, men för flerakan det räcka med en enklare insats, t.ex. extrahjälpmedel som förstärkt dörrsignal och telefon. Ettsådant här nytänkande ska förhoppningsvis leda tillatt insatserna effektiviseras.Centerpartiet har föreslagit enhjälpmedelsgaranti som sätter fokus på den enskildepatienten och sätter press på sjukvårdshuvudmännen.Jag vet att och socialministern har restinvändningar häremot. En invändning som görs gällersvårigheter att följa beslutade priorite-ringsgrunder. Också jag inser att det på grundval avnuvarande kunskap finns anledning att göra en sådaninvändning, men jag tror att det skulle vara möjligt attarbeta för att åstadkomma en hjälpmedelsgaranti somtar hänsyn till prioriteringsgrunderna.En annan invändning grundar sig på avsaknadenav väntetidssystem som visar på vilka indikationerpatienter begär hjälpmedel. Också detta är en frågasom bör kunna lösas.Jag tycker att man inte ska säga nej från börjanutan ska se till vad som är möjligt att åstadkomma.Jag tycker att socialministern borde utreda möjlighe-terna att åstadkomma någon form av hjälpmedelsga-ranti som tar hänsyn till de prioriteringsgrunder somriksdagen har fattat beslut om. Är socialministernberedd att göra det?Anf. 16 ():Fru talman! Jag väntade mig inte något annat svarfrån socialministern än det som jag fick i frågan ommöjligheterna att arbeta i egen regi. Regeringen ochsocialdemokraterna är ju konsekvent emot att öppnaför andra alternativ än de som finns inom landstings-världen.Bristen på audionomer påverkas bl.a. av att det tarlängre tid att prova ut de digitala hjälpmedel som meroch mer kommer ut på marknaden. Det gör att pati-enterna får göra flera återbesök. Jag ser det så att omaudionomer får möjligheter att arbeta i egen regi,kommer de att jobba på ett helt annat sätt än inomden offentliga sektorns ram. Jag vill betona att detinte är något fel på de anställda, utan det är det gans-ka stelbenta systemet i landstingsvärlden som inte gerutrymme för egna kreativa tankar och arbetssätt. Densom har en egen verksamhet jobbar för fullt tills pati-enterna har betats av.Det är viktigt att audionomer liksom så mångaandra inom sjukhusvärlden får starta egen verksam-het.Anf. 17 Socialminister ():Fru talman! Först riktar jag mig till . Det var faktiskt inte en korrekt beskrivning avvår hållning när det gäller möjligheterna att drivaverksamhet i egen regi. I den handlingsplan för sjuk-vården som har presenterats för och somska behandlas nu är målet alldeles tydligt, nämligenatt verka för flera alternativ och större mångfald ivården.Däremot är , som alla andra mo-derater, lite smålustig. Oavsett problemet är lösningensänkta skatter och starta eget! Men det finns en delproblem som inte löses på det sättet. För just det härproblemet är inte lösningen att starta eget. Vi kan ioch för sig diskutera lämpligheten i det. Här är detandra fundamentala problem som måste lösas. Re-sursfrågan är viktig. Även den som har egen verk-samhet ska - förmodar jag - finansiera sin verksam-het med hjälp av stöd från sjukvårdshuvudmännen.Det är sjukvårdshuvudmännens resurssituation just nusom är en del av förklaringen till de problem vi har -alltså måste sjukvården få ökade resurser.Jag tar med mig synpunkterna, , när det gäller att författa direktiven till den ut-redning som ska tillsättas. I vilken mån vi följer uppdetta genom att formulera en sorts hjälpmedelsgarantieller inte vill jag inte ge besked om . Det viktigasteär att vi ser till att köerna försvinner. Då handlar detom, precis som säger, att få enstörre överblick på ett nationellt plan. Det är syftetmed den utredning som ska tillsättas. Jag tar med migsynpunkterna.Anf. 18 ():Fru talman! Jag tolkar socialministerns senasteinlägg som ett positivt besked på interpellationen ochpå de problemställningar jag har tagit upp. Jag serfram emot vad direktiven och i slutändan utred-ningsmaterialet kommer att leda till.Dagens situation inom hörselvården är helt oac-ceptabel. Det är vi överens om. Det är inte värdigt attköa . Det begränsar livskvaliteten, och det ärinte att ta till vara det friska hos våra äldre. Jag förstårverkligen vad ordföranden i Hörselskadades Riksför-bund indignerat frågade efter på kongressen, nämli-gen om det är meningen att vi ska ta fram den gamlatidens hörlur igen. Det vill vi naturligtvis inte.Jag skulle gärna vilja se en nationell överblicköver hörselvården i form av ett åtgärdsprogram, attåldersdiskrimineringen upphör och ett arbete där vifår se ett jämförande erfarenhetsutbyte, upphandlingoch nytänkande. Det går att göra mycket mer medinsatta resurser, och det behövs mer resurser. Det ärmin sammanfattning i den delen.Jag kommer att fortsätta att driva att vi behöver enpress på både sjukvårdshuvudmännen och andra föratt se till att vi kommer i ordning i den delen. Då kanen vettigt utformad hjälpmedelsgaranti vara ett sätt attjobba på.Fru talman! Jag hoppas verkligen att vi får enbättre fungerande hörselvård med fullvärdig rehabi-litering och hjälpmedel på lika villkor över hela lan-det. Jag och kommer att bevaka frågannoga framöver.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2000/01:19 omkampen mot hiv i storstädernaAnf. 19 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att det hivpreventiva ar-betet i storstäderna även fortsättningsvis ska garante-ras.Sverige har tack vare tidiga och omfattande insat-ser på området lyckats hålla aidsepidemin på en in-ternationellt sett mycket låg nivå. Ända sedan mittenav har hiv och aids varit en viktig hälsopo-litisk fråga.