prop · GN0389 · 2000-01-01 00:00:00 — Vid distansavtal eller hem- försäljningsavtal om en tjänst börjar ångerfristen löpa den dag då avtalet ingås. Vid distansavtal börjar ångerfristen dock löpa tidigast den dag då före- skriven information enligt 10 § kommer konsumenten till handa. Vid hemförsäljningsavtal börjar ångerfristen löpa tidigast den dag då hand- lingar enligt 11 § kommer konsumenten till handa. Avser avtalet en vara som har tillverkats eller väsentligt ändrats efter konsumentens särskilda önskemål eller som annars har fått en tydlig personlig prägel, får näringsidkaren och konsumenten skriftligen avtala att ångerfristen skall börja löpa den dag som anges i andra stycket oavsett om konsumenten har tagit emot varan eller en väsentlig del av den. 16 § Även om näringsidkaren inte har gett information enligt 10 §, förlorar konsumenten vid distansavtal sin ångerrätt efter den dag då ångerfristen skulle börja löpa enligt 15 § första stycket. Om näringsidkaren inte har gett information enligt 10 § första stycket, förlorar konsumenten dock sin ångerrätt först efter . 17 § Konsumenten får utöva sin ångerrätt endast om den vara som han eller hon har tagit emot hålls i väsentligen oförändrat skick. Detta gäller dock inte om varan har förstörts eller förändrats på grund av någon åtgärd som har varit nödvändig för att undersöka varan eller på grund av någon omständighet som inte kan hänföras till konsumenten. Verkan av att konsumenten utövar sin ångerrätt 18 § Om konsumenten utövar sin ångerrätt, skall konsumenten lämna eller sända tillbaka varan till näringsidkaren. Om konsumenten utövar sin ångerrätt vid hemförsäljningsavtal och har tagit emot varan eller en väsentlig del av den vid hembesöket eller under utflykten, skall konsumenten dock hålla varan tillgänglig på den plats där den har tagits emot. får även hållas tillgänglig på någon annan plats som konsumenten anvisar, om näringsidkaren utan olägenhet kan hämta den där. Om konsumenten utövar sin ångerrätt vid distansavtal eller hemförsälj- ningsavtal om en tjänst, skall vad som sägs i andra stycket tillämpas på material som konsumenten har tagit emot, förutsatt att konsumenten inte åsamkas olägenheter av betydelse eller kostnader. 19 § Om konsumenten utövar sin ångerrätt, skall näringsidkaren och senast betala tillbaka vad konsumenten har betalat till näringsidkaren. Tiden skall räknas från den dag då näringsidkaren tog emot varan eller, vid avtal om en tjänst, konsumentens meddelande om att avtalet frånträtts. Vid hemförsäljningsavtal och sådana distansavtal som har ingåtts vid telefonsamtal som utgör led i försäljning eller annan liknande verksamhet skall tiden enligt första stycket räknas från den dag då näringsidkaren tog emot konsumentens meddelande om att avtalet frånträtts. Näringsidkaren skall i dessa fall betala skälig ersättning till konsumenten för dennes kostnader att sända tillbaka varan. Konsumenten har rätt att behålla varan, eller i förekommande fall materialet, till dess att näringsidkaren fullgör sin betalningsskyldighet. Om näringsidkaren i fall som avses i 18 § andra och tredje styckena inte hämtar varan eller materialet från den dag då ångerfristen började löpa, tillfaller egendomen konsumenten utan ersätt- ning. Vid hemförsäljningsavtal och sådana distansavtal som har ingåtts vid telefonsamtal som utgör led i försäljning eller annan liknande verksamhet tillfaller varan konsumenten utan ersättning även i andra fall än som avses i 18 § andra stycket, om näringsidkaren inte från den dag då ångerfristen började löpa fullgör sin betalnings- skyldighet. Har näringsidkaren enligt avtal med konsumenten levererat en ersätt- ningsvara, skall näringsidkaren alltid betala skälig ersättning till konsumenten för dennes kostnader att sända tillbaka varan. Närings- idkaren skall informera konsumenten om denna rätt till ersättning när ersättningsvaran levereras. Kreditavtal 20 § Om konsumenten utövar sin ångerrätt och med anledning av distansavtalet eller hemförsäljningsavtalet har fått kredit av närings- idkaren eller av någon annan på grund av en överenskommelse mellan denne och näringsidkaren, skall kreditavtalet upphöra att gälla utan att konsumenten får åläggas någon påföljd för detta. Fullgörelse 21 § Näringsidkaren skall fullgöra sin prestation inom skälig tid. Om konsumenten och näringsidkaren inte har avtalat annat, skall prestationen fullgöras senast från den dag då konsumenten gjorde sin beställning. Om näringsidkaren inte kan fullgöra sin prestation och detta inte beror på konsumenten eller något förhållande på hans eller hennes sida, har konsumenten rätt att häva distansavtalet eller hemförsäljningsavtalet. Näringsidkaren skall informera konsumenten om detta. Häver konsumenten avtalet, skall näringsidkaren betala tillbaka vad konsumenten har betalat. Detta skall ske , dock senast från den dag då näringsidkaren tog emot konsumentens med- delande om att avtalet hävts. Behörighet för näringsidkarens ombud 22 § Anlitar näringsidkaren ett ombud, skall denne alltid anses behörig att handla på näringsidkarens vägnar när det gäller att ingå distansavtal eller hemförsäljningsavtal, att utfästa förmåner som är avsedda att ingå i ett sådant avtal samt att ta emot betalning för näringsidkarens räkning. Näringsidkaren kan inte till nackdel för konsumenten inskränka denna behörighet. Lagval 23 § Ett avtalsvillkor som anger att lagen i ett land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall tillämpas på avtalet gäller inte i fråga om regler om distansavtal, om den lag som gäller med bortseende från villkoret är lagen i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbets- området och den lagen ger konsumenten ett bättre skydd. Denna lag träder i kraft , då hemförsäljningslagen (1981:1361) skall upphöra att gälla. I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. 2 Förslag till lag om ändring i prisinformationslagen (1991:601) Härigenom föreskrivs att 3 § prisinformationslagen (1991:601) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Särskilda föreskrifter om infor- mation till konsumenter finns i konsumentkreditlagen (1992:830), konsumentförsäkringslagen (1980:38), valutaväxlingslagen (1996:1006) och lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet. Särskilda föreskrifter om infor- mation till konsumenter finns i konsumentkreditlagen (1992:830), konsumentförsäkringslagen (1980:38), valutaväxlingslagen (1996:1006), lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Euro- peiska ekonomiska samarbets- området och lagen (2000:000) om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal. Denna lag träder i kraft Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal samt 2. lag om ändring i prisinformationslagen (1991:601). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemför- säljningsavtal Förslaget innebär att den nu gällande hemförsäljningslagen upphävs och dess innehåll inarbetas i en ny lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal. En alltmer omfattande och delvis disparat flora av konsumentskyddsdirektiv har sett dagens ljus inom EG. Det får anses önskvärt att innehållet i olika direktiv hålls samman i den svenska lagstiftningen i den mån direktiven har nära samband med varandra. I förevarande fall gäller en viss del av hemförsäljningslagen nämligen föreskrifterna om telefonförsäljning vad som är distansavtal i distansavtalsdirektivets mening. För denna typ av distansavtal skall enligt förslaget gälla föreskrifter som överensstämmer med dem för hemförsälj- ningsavtal men som avviker från föreskrifterna för distansavtal i övrigt. Lagrådet har inte något att erinra mot att innehållet i de båda direktiven behandlas i en och samma lag. Ett införlivande av EG-direktiv innebär en balansgång mellan skyldig- heten att välja en form som säkerställer en fullständig tillämpning av direktivet på ett tillräckligt klart och precist sätt och de befogade önske- målen att så långt möjligt använda hävdvunnen svensk lagstiftningsteknik och att undvika att dubblera föreskrifter som redan finns på annat håll i den svenska lagstiftningen. Erfarenheten visar att man aldrig kan vara säker på att resultatet godtas av eller av , men Lagrådet kan inte finna annat än att den antydda avvägningen i stora drag gjorts på ett godtagbart sätt i det remitterade lagförslaget. Strukturen har emellertid ställvis blivit mycket komplicerad, främst på grund av samordningen i samma lag mellan två direktiv som inte ännu är inbördes harmoniserade. I det hänseendet kan förbättringar dock väntas när hemförsäljningsdirektivet reviderats. Önskan att inte alltför mycket belasta lagtexten har också i ovanlig grad lett till att motiven innehåller synpunkter och tolkningsförslag som vid ett studium av lagtexten inte framstår som givna. Till några sådana fall återkommer Lagrådet i det följande. Ett ytterligare exempel utgörs av motiveringen för att inte i enlighet med direktivets artikel 8 uttryckligt reglera betalning med kort som inte är kreditkort, nämligen att en analog tillämpning av 34 § konsumentkreditlagen torde vara möjlig. Det är emellertid osäkert om en sådan laganalogi uppfyller direktivets krav. I punkt 1 anges att lagen inte gäller distansavtal som avser andra finansiella tjänster. Någon legaldefinition av finansiella tjänster finns inte. Av motiveringen framgår att köp och försäljning av finansiella instrument inte avses med uttrycket, eftersom de hänförs till köp och försäljning av lös egendom. Dessa undantas från tillämpningen endast av reglerna om hemförsäljning och omfattas av reglerna om distansavtal. Avtal om finansiella instrument utgör numera ett inte oväsentligt inslag i försäkringssparande, och gränsdragningen mellan vad som skall anses vara en finansiell tjänst och vad som anses vara köp och försäljning av finansiella instrument i denna lags mening är inte given. Den är emellertid ytterst beroende av tolkning av direktivets begrepp finansiella tjänster. Enligt andra stycket i paragrafen skall den information som anges i första stycket ges i "god tid" innan ett avtal ingås. Uttrycket avser enligt normalt svenskt språkbruk en förhållandevis lång tidsrymd. Såvitt framgår av kommentaren till paragrafen synes det vara avsett att vid telefonförsäljning informationen skall kunna lämnas och avtal träffas under ett och samma telefonsamtal. Detta kan inte anses överensstämma med lagtexten. I direktivets engelska och franska texter använts uttrycken "(I)n good time" respektive "(E)n temps utile". För dessa uttryck synes i lagtexten kunna användas översättningen "i rimlig tid". Även om det framstår som osäkert om den avsedda tillämpningen är förenlig ens med en sådan lagtext, ger uttrycket "i rimlig tid" likväl ett större utrymme i det fall att telefonsamtalet sett i sin helhet inte kan bedömas som överrumplande. Informationen skall vidare ges "klart och begripligt". Enligt motive- ringen torde detta "i vissa fall kunna innebära att informationen skall ges på svenska". Om som kan förväntas marknadsföring inför distansavtal kommer att omfatta stora delar av svenska folket, och särskilt om informationen enligt 10 § tredje stycket inte behöver ges en andra gång, torde lagtexten från konsumentskyddssynpunkt ställa krav på ett betydligt vidare bruk av svenska språket. Enligt tredje stycket i paragrafen behöver näringsidkaren inte ge den information som anges i första och andra styckena på nytt, om närings- idkaren redan tidigare, t.ex. i samband med marknadsföringen, har gett informationen i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Stöd för att information behöver ges endast en gång finns i artikel 5.1 första stycket i distansavtalsdirektivet. Beträffande den information som anges i artikel 5.1 andra stycket sägs emellertid där att den måste ges under alla omständigheter (engelsk text: "In any event the following must be provided:", fransk text: "En tout état de cause, doivent être fournies:"). Ett gott skäl för att den information som anges i artikel 5.1 andra stycket i direktivet bör upprepas i samband med avtalet, även om den lämnats tidigare, är att konsumenten därmed i samband med avtalet får en påminnelse om åtskilliga viktiga faktorer som han måhända lagt mindre vikt vid, innan han bestämt sig för att ingå ett avtal. Till dessa faktorer hör som den måhända viktigaste enligt direktivet skriftlig information om villkoren och förfarandet för att utnyttja ångerrätten enligt artikel 6, inbegripet de fall som avses i artikel 6.3 första strecksatsen (dvs. att ångerrätten faller bort vid tjänster, om fullgörandet med konsumentens samtycke påbörjas före ångerfristens utgång). Sådan information omnämns dock inte i andra stycket av förevarande paragraf, som hänvisar till 9 § första stycket 1 5 medan ångerrätten behandlas i punkten 6; däremot behandlas ångerrätten i första stycket av paragrafen. Regeringen har till stöd för den tolkning som kommer till uttryck i lag- texten åberopat synpunkter som framförts av företrädare för EG-kommis- sionen vid ett möte om direktivets genomförande. Lagrådet kan bara kon- statera att regeringens tolkning inte stämmer med direktivets ordalydelse. Vilken tolkning som är den rätta avgörs ytterst av . Vid detta förhållande förefaller det Lagrådet tryggast att hålla sig till direk- tivets ordalydelse, särskilt som detta alternativ också framstår som det mest konsumentvänliga. Vid en omskrivning av paragrafen bör även information om ånger- rätten föras in under andra stycket. Bestämmelsen i tredje stycket bör föras över till första stycket. Lagrådet förordar att paragrafen ges följande utformning: "När ett distansavtal har ingåtts skall näringsidkaren därefter ge konsumenten en bekräftelse med den information som avses i 9 § första stycket 1 5. Gäller distansavtalet en vara skall informationen ges senast vid leveransen, om inte varan skall levereras till någon annan än konsumenten. Informationen skall ges i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Om näringsidkaren har gett informationen i sådan form, behöver den inte ges på nytt, om inte annat följer av andra stycket. skall näringsidkaren alltid i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten ge denne information om 1. konsumentens ångerrätt enligt denna lag samt om namn och adress till någon som ångerrätten kan utövas mot, 2. gatuadressen till -:-:- framställa klagomål, 3. förekommande garantier och service, och 4. villkoren för -:-:- än . Gäller distansavtalet en tjänst -:-:- kan framställa klagomål." Bestämmelsen i andra stycket kan inte anses innehålla bemyndigande för regeringen att fastställa de ifrågavarande formulären eller att besluta om subdelegation. Något bemyndigande är inte heller erforderligt. Rege- ringens rätt att besluta föreskrifter som gäller lags verkställighet följer i stället av 8 kap. 13 § 1 regeringsformen. Enligt direktivets artikel 6.1 skall ångerfristen vara . I remissen sägs att en sådan bestämning av fristen illa stämmer med nordisk lagstiftningstradition, varför fristen i stället angivits . Därmed uppfylls emellertid inte direktivets bestämning av fristen i anslutning till jul- och nyårshelgerna vissa år, t.ex. då , och därmed också nyårsafton, infaller . Enklast synes vara att fristen anges i arbetsdagar. Anses det uttrycket inte böra användas kan fristen anges som ", , , andra allmänna helgdagar samt , och nyårsafton oräknade," (jfr t.ex. 9 kap 2 § aktiebolagslagen). Enligt punkt 6, liksom enligt den svenska versionen av direktivets artikel 6.3, behöver konsumenten inte ges ångerrätt vid distansavtal om "tips- eller lotteritjänster". De franska och engelska versionerna av direktivet använder det mera vidsträckta begreppet "services de paris et de loteries" respektive "gaming and lottery services". Även om definitionen av lotterier i lotterilagen omfattar alla former av vadhållning ger den valda svenska formuleringen intrycket att t.ex. vadhållning vid hästtävlingar (totalisatorspel) skulle omfattas av ångerrätt, vilket knappast torde vara en lämplig avgränsning av undantaget. Punkten 6 kan förslagsvis ges lydelsen "vadhållning eller andra lotteritjänster". Enligt andra stycket första meningen börjar vid distansavtal ångerfristen löpa tidigast den dag då föreskriven information kommer konsumenten tillhanda. Det erinras om att enligt 10 § tredje stycket i det remitterade förslaget information i vissa fall inte behöver lämnas, när sådan lämnats i samband med marknadsföringen. Föreligger ett sådant fall torde avsikten vara att ångerfristen skall räknas från leveransdagen respektive i fråga om tjänst från avtalsdagen. För den händelse Lagrådets synpunkter på 10 § inte tillgodoses, bör avsikten med bestämmelsen tydligare framgå av lagtexten. Första meningen kan i så fall förslagsvis ges följande lydelse: "Om enligt 10 § information vid distansavtal skall lämnas när avtalet har ingåtts, börjar ångerfristen dock löpa tidigast den dag då informationen i föreskriven form kommer konsumenten till handa." För att bestämmelserna i tredje stycket skall kunna tillämpas torde det vara nödvändigt att näringsidkaren ger konsumenten information enligt 10 §, även om detta enligt samma paragraf inte skulle vara nödvändigt. Liksom i 15 § anges här konsekvenser av underlåtenhet att lämna infor- mation enligt 10 §, som det av 10 § framgår att information i vissa avtalssituationer inte behöver ges, nämligen om den lämnats redan vid marknadsföringen. Det kan vara lämpligt att den mera ingripande konsekvensen av underlåtenhet som också berör de mera vitala elementen av informationen anges först. Bestämmelsen skulle då kunna ges följande lydelse: "Om näringsidkaren vid ett distansavtal i strid med 10 § första stycket underlåtit att i föreskriven form ge den information som nämns där, förlorar konsumenten sin ångerrätt efter den dag då ångerfristen skulle ha börjat löpa enligt 15 § första stycket. Avser underlåtenheten någon annan information enligt 10 §, förlorar konsu- menten dock sin ångerrätt efter ." Paragrafen reglerar ett antal olika frågor och ger exempel på den inledningsvis omtalade komplexiteten i den föreslagna lagen. Reglerna i andra och tredje styckena är begränsade till hemförsäljningsavtal och vissa distansavtal; avgränsningen av vilka telefonsamtal som avses utlösa undantaget framstår inte som helt tydlig. Regeln i fjärde stycket, om kostnaden för retur av en ersättningsvara, kunde lämpligen placeras sist i 18 §, eftersom den utgör ett undantag från den underförstådda regeln i 18 § första stycket enligt vilken konsumenten har att stå för kostnaden för en levererad varas återsändande. Men även 19 § andra stycket innehåller en sådan undantagsregel, och det stycket vinner inte på att regeln om betalning flyttas till 18 §. I andra stycket föreskrivs sålunda att näringsidkaren skall betala kost- naden för varans återsändande och att konsumenten har rätt att behålla varan tills näringsidkaren fullgjort sin betalningsskyldighet. Enligt moti- veringen avser den sistnämnda regeln näringsidkarens hela betalnings- skyldighet, dvs. både för returkostnaderna enligt detta stycke och för köpeskilling m.m. enligt första stycket. Detta bör framgå av lagtexten. Lagrådet vill slutligen konstatera att artikel 11.2 i den svenska texten till distansavtalsdirektivet är obegriplig till följd av ett språkfel. Felet är så gravt att det bör rättas. Förslaget till lag om ändring i prisinformationslagen (1991:601) Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Jämförelsetabell sammanställning av bestämmelserna i distansavtalsdirektivet och motsvarande eller närmast motsvarande bestämmelser i förslaget till distansavtalslag eller annan svensk lag Direktivet Lagförslaget Artikel 1 ingen motsvarighet1 Artikel 2.1 1 § 1 st. 1 Artikel 2.2 2 § Artikel 2.3 2 § Artikel 2.4 ingen motsvarighet ingen motsvarighet Artikel 3.1 led 1 3 § 1 Artikel 3.1 led 2 3 § 3 Artikel 3.1 led 3 3 § 4 Artikel 3.1 led 4 3 § 2 Artikel 3.1 led 5 3 § 5 Artikel 3.2 led 1 Artikel 3.2 led 2 7 § (ingen motsvarighet till andra meningen i led 2) 9 § 2 st. Artikel 4.1 a 9 § 1 st. 1 9 § 1 st. 2 Artikel 4.1 c 9 § 1 st. 3 9 § 1 st. 4 Artikel 4.1 e 9 § 1 st. 5 9 § 1 st. 6 9 § 1 st. 7 9 § 1 st. 8 9 § 1 st. 9 - kommersiellt syfte - klart och begripligt sätt - lämplig form - särskild hänsyn till god sed - skydd för underåriga - skydd för andra som inte kan ge giltigt samtycke 5 § MFL 9 § 2 st. 9 § 2 st. 4 § MFL 9 § 2 st. MFL Artikel 4.3 9 § 3 st. Artikel 5.1 första stycket - på ett tidigt stadium - senast vid leveranstillfället - skriftlig eller annan varaktig tillgänglig form - om inte tidigare lämnats i rätt form 10 § 1 st., 2 st. 1 betr. ångerrätt 10 § 1 st., 2 st. 1 betr. ångerrätt 10 § 1 st., 2 st. 1 betr. ångerrätt 10 § 1 st., 2 st. 1 betr. ångerrätt 10 § 1 st. Artikel 5.1 andra stycket led 1 10 § 2 st. 1 Artikel 5.1 andra stycket led 2 10 § 2 st. 2 Artikel 5.1 andra stycket led 3 10 § 2 st. 3 Artikel 5.1 andra stycket led 4 10 § 2 st. 4 Artikel 5.2 10 § 3 st. Artikel 6.1 1 st. Artikel 6.1 2 st. led 1 15 § 1 st. första meningen + 2 st. Artikel 6.1 2 st. led 2 15 § 1 st. andra meningen + 2 st. Artikel 6.1 3 st. led 1 16 § Artikel 6.1 3 st. led 2 16 § Artikel 6.1 4 st. 15 § 2 st. 19 § 1 och 2 st. Artikel 6.3 inledningen (om inte parterna har kommit överens om annat) ingen motsvarighet Artikel 6.3 led 1 Artikel 6.3 led 2 14 § 2 Artikel 6.3 led 3 14 § 3 och 15 § 3 st. Artikel 6.3 led 4 14 § 4 Artikel 6.3 led 5 14 § 5 Artikel 6.3 led 6 14 § 6 Artikel 6.4 1 st. led 1 20 § Artikel 6.4 1 st. led 2 20 § Artikel 6.4 2 st. ingen motsvarighet Artikel 7.1 21 § 1 st. 21 § 2 och 3 st. 19 § 4 st. (ingen motsvarighet till första, andra och fjärde meningarna) Artikel 8 led 1 34 § konsumentkreditlagen Artikel 8 led 2 34 § konsumentkreditlagen Artikel 9 led 1 12 § 1 st. marknadsföringslagen Artikel 9 led 2 annat lagstiftningsärende Artikel 11.1 12 §, marknadsföringslagen 8 § Artikel 12.2 23 § Artikel 13.1 ingen motsvarighet Artikel 13.2 ingen motsvarighet Artikel 14 ingen motsvarighet Artikel 15.3 ingen motsvarighet Artikel 15.4 ingen motsvarighet Artikel 16 ingen motsvarighet Artikel 17 ingen motsvarighet Artikel 18 ingen motsvarighet Artikel 19 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1999/2000:89 Lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Lag om konsumentskydd vid distansavtal och hem- försäljningsavtal 1 Jfr rådets direktiv /577/EEG av för att skydda konsumenten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler (EGT L 372, 31.12.1985, s. 31, Celex 385L0577) och och rådets direktiv /7/EG av om konsumentskydd vid distansavtal (EGT L 144, , s. 19, Celex 397L0007). ( ) EGT nr C 156, 23.6.1992, s. 14, och EGT nr C 308, 15.11.1993, s. 18. ( ) EGT nr C 19, 25.1.1993, s. 111. ( ) yttrande av (EGT nr C 176, 28.6.1993, s. 95), rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT nr C 288, 30.10.1995, s. 1) och beslut av (EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 51). beslut av och rådets beslut av . (4) EGT nr C 92, 25.4.1975, s. 1. (5) EGT nr C 167, , s. 1. (6) EGT nr C 294, 22.11.1989, s. 1. (1) EGT nr L 250, , s. 17. (2) EGT nr L 156, 10.6.1992, s. 21. (1) EGT nr L 298, 17.10.1989, s. 23. (2) EGT nr L 113, 30.4.1992, s. 13. (1) EGT nr L 141, , s. 27. (2) EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1.