prop · GN0372 · 2000-01-01 00:00:00 — Överklagande 4 § Beslut av en myndighet enligt 2 kap. 14 och 15 §§ samt 6 kap. 3, 6 och 9 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstill- stånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1. Denna lag träder i kraft . Denna lag tillämpas även på koncessioner som har meddelats enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar och som avser rörledning för transport av naturgas eller produkt av naturgas med följande undantag. a) 1 § andra stycket 1 lagen om vissa rörledningar tillämpas alltjämt på ledningar som har börjat byggas före ikraftträdandet. b) Ett undantag som har medgivits med stöd av 1 § tredje stycket lagen om vissa rörledningar skall alltjämt gälla. c) Bestämmelsen om giltighetstid i en koncession som har meddelats enligt lagen om vissa rörledningar skall alltjämt gälla. d) Ett villkor för en koncession som har meddelats enligt 6 § andra stycket lagen om vissa rörledningar skall alltjämt gälla. e) 14 § lagen om vissa rörledningar tillämpas på anmälningar som gjorts före ikraftträdandet. Föreskrifterna i 4 kap. 1 och 2 §§ tillämpas första gången för det första räkenskapsår som påbörjas efter . 2.2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 7 §§ samt 11 kap. 23 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Bestämmelserna i 3 och 4 kap. skall tillämpas endast vid prövning av frågor enligt 7 kap., till- ståndsprövning av sådan verksam- het som är tillståndspliktig enligt 9, 11 och 12 kap. och vid rege- ringens tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. samt enligt vad som är föreskrivet i luftfartslagen (1957:297), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, väglagen (1971:948), lagen (1978:160) om vissa rörledningar, lagen (1983:293) om inrättande, utvidg- ning och avlysning av allmän far- led och allmän hamn, lagen (1985:620) om vissa torvfyndig- heter, (1987:10), minerallagen (1991:45), lagen (1992:1140) om ekonomiska zon, lagen (1995:1649) om byggande av järnväg och ellagen (1997:857). Bestämmelserna i 3 och 4 kap. skall tillämpas endast vid prövning av frågor enligt 7 kap., till- ståndsprövning av sådan verksam- het som är tillståndspliktig enligt 9, 11 och 12 kap. och vid rege- ringens tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. samt enligt vad som är föreskrivet i luftfartslagen (1957:297), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, väglagen (1971:948), lagen (1978:160) om vissa rörledningar, lagen (1983:293) om inrättande, utvidg- ning och avlysning av allmän far- led och allmän hamn, lagen (1985:620) om vissa torvfyndig- heter, (1987:10), minerallagen (1991:45), lagen (1992:1140) om ekonomiska zon, lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, ellagen (1997:857) och naturgaslagen (2000:000). 7 § I fråga om renhållning inom vissa vägområden och angränsande om- råden gäller 26 § väglagen (1971:948). I fråga om framförande av luftfartyg i överljudsfart och luftfartygs miljövärdighet gäller 1 kap. 2 a § och 3 kap. 1 § luftfartslagen (1957:297). I fråga om framdragande och begagnande av rörledning gäller i vissa fall 23 § lagen (1978:160) om vissa rörledningar. I fråga om framdragande och begagnande av rörledning gäller i vissa fall 23 § lagen (1978:160) om vissa rörledningar. I fråga om byggande av naturgasledning gäller 2 kap. 3 § naturgaslagen (2000:000). 11 kap. 23 § Tillstånd skall lämnas till föl- jande vattenverksamhet, om inte något annat följer av 2 kap. 9 §: 1. vattenverksamhet som vid prövning av annan verksamhet enligt 17 kap. 1 eller 3 §§ har angetts som ett villkor för verk- samhetens utövande, 2. anläggande av broar och annan vattenverksamhet för väg, järnväg, tunnelbana eller spårväg vars anläggande har prövats i sär- skild ordning, 3. anläggande av rörledningar i vatten som koncession har med- delats för enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 4. verksamhet som bearbet- ningskoncession har meddelats för enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. Tillstånd skall lämnas till föl- jande vattenverksamhet, om inte något annat följer av 2 kap. 9 §: 1. vattenverksamhet som vid prövning av annan verksamhet enligt 17 kap. 1 eller 3 § har angetts som ett villkor för verk- samhetens utövande, 2. anläggande av broar och annan vattenverksamhet för väg, järnväg, tunnelbana eller spårväg vars anläggande har prövats i sär- skild ordning, 3. anläggande av rörledningar i vatten som koncession har med- delats för enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 4. verksamhet som bearbet- ningskoncession har meddelats för enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, 5. anläggande av naturgasled- ningar i vatten som koncession har meddelats för enligt naturgaslagen (2000:000). Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa rörledningar Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1978:160) om vissa rörledningar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Rörledning för transport av fjärrvärme eller av råolja, naturgas eller produkt av råolja eller natur- gas eller av annan vätska eller gas som är ägnad att användas som bränsle får ej utan särskilt tillstånd (koncession) framdragas eller be- gagnas. Rörledning för transport av fjärrvärme eller av råolja eller pro- dukt av råolja eller av annan vätska eller gas som är ägnad att användas som bränsle får ej utan särskilt tillstånd (koncession) framdragas eller begagnas. Be- stämmelser om naturgasledningar finns i naturgaslagen (2000:000). Koncession krävs icke för ledning som 1. har eller avses få en längd av högst , 2. huvudsakligen skall nyttjas för tillgodoseende av enskilda hushålls behov eller 3. uteslutande skall nyttjas inom hamn eller industriområde. Regeringen får i visst fall medge undantag från koncessionsplikt. Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 §, 9 kap. 2 § och 10 kap. 1 § ellagen (1997:857) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap. 2 § Om ett sådant kommunalt före- tag som avses i 3 kap. 16 18 §§ kommunallagen (1991:900) be- driver sådan verksamhet som avses i 1 § 1 eller distribution av fjärrvärme eller naturgas, skall verksamheten drivas på affärs- mässig grund och redovisas sär- skilt. Detta gäller dock inte före- tag som bedriver distribution av fjärrvärme eller naturgas i ett om- råde där nätmyndigheten har meddelat ett förbud enligt punkten 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar i deras lydelse enligt lagen (1994:1801) om ändring i nämnda lag. Om ett sådant kommunalt före- tag som avses i 3 kap. 16 18 §§ kommunallagen (1991:900) be- driver sådan verksamhet som avses i 1 § 1 eller distribution av fjärrvärme, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. 9 kap. 2 § Om en elektrisk anläggning genom inverkan på en redan befintlig sådan anläggning kan vålla person- eller sakskada eller störning i driften, svarar innehavaren av den förstnämnda anläggningen för de åtgärder som behövs vid hans anläggning för att förebygga sådan skada eller störning. Vad som sägs i första stycket gäller också då en elektrisk an- läggning kan vålla sakskada genom inverkan på en redan be- fintlig rörledning för transport av naturgas, för vilken det krävs kon- cession enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar. Vad som sägs i första stycket gäller också då en elektrisk an- läggning kan vålla sakskada genom inverkan på en redan be- fintlig naturgasledning, för vilken det krävs koncession enligt natur- gaslagen (2000:000). 10 kap. 1 § Har någon tillfogats person- eller sakskada genom inverkan av el från en starkströmsanläggning, skall skadan, även om det inte följer av allmänna skadeståndsbestämmelser, ersättas av innehavaren av den starkströmsanläggning från vilken elen senast kommit. Ansvar enligt första stycket gäller inte 1. den som innehar en stark- strömsanläggning för produktion av el där generatorn har en mär- keffekt om högst 50 kilovolt- ampere, 2. den som innehar en stark- strömsanläggning som är avsedd för användning av el och som till- förs el med en spänning av högst mellan en ledare och jord eller, vid icke direkt jordat system, mellan två ledare, 3. om skadan skett på en annan elektrisk anläggning eller en rör- ledning för transport av naturgas, för vilken det krävs koncession enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, eller 4. om den elektriska anlägg- ningen utgörs av en inrättning för godsbefordran eller är avsedd för en sådan inrättnings behov och skada uppkommit på egendom som har blivit mottagen för sådan befordran. Ansvar enligt första stycket gäller inte 1. den som innehar en stark- strömsanläggning för produktion av el där generatorn har en märk- effekt om högst 50 kilovoltampere, 2. den som innehar en stark- strömsanläggning som är avsedd för användning av el och som till- förs el med en spänning av högst mellan en ledare och jord eller, vid icke direkt jordat system, mellan två ledare, 3. om skadan skett på en annan elektrisk anläggning eller en naturgasledning, för vilken det krävs koncession enligt natur- gaslagen (2000:000), eller 4. om den elektriska anlägg- ningen utgörs av en inrättning för godsbefordran eller är avsedd för en sådan inrättnings behov och skada uppkommit på egendom som har blivit mottagen för sådan befordran. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning antogs och rådets direktiv /30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas. Direktivet syftar till att öka konkurrensen på gasmarknaden och skapa en inre marknad för naturgas. För att uppnå detta innehåller direktivet bl.a. bestämmelser om att ägare av gasnät skall göra det möjligt för andra aktörer att utnyttja dessa. Direktivet är betydligt mer långtgående och omfattande än den nuvarande svenska lagstiftningen på naturgasområdet. Regeringen beslutade att tillkalla en utredare, f.d. riksdags- ledamoten , med uppgift att se över den lagstiftning som reglerar handel, transporter och distribution av naturgas och annan rörbunden energi (dir. 1998:41) och lämna ett förslag till naturgaslag- stiftning som tillgodoser det nya direktivets krav. Utredningen antog namnet Värme- och gasmarknadsutredningen. redovisade utredningen sitt delbetänkande Effektiva värme- och miljölösningar (SOU 1999:5). Betänkandet har remissbehandlats. Regeringen avser att senare ta ställning i de frågor som behandlats i delbetänkandet. redovisade Värme- och gasmarknadsutredningen sitt slutbetänkande Handel med gas i konkurrens (SOU 1999:115). Utredningens slutbetänkande har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 1. En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 2. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten 4 Huvuddragen i EG:s naturgasmarknads- direktiv 4.1 Direktivets ingress och rådets direktiv /30/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (gasmarknadsdirektivet) anger i ingressen ett antal mål, däribland följande. Upprättandet av en konkurrensutsatt marknad för naturgas är ett viktigt inslag i fullbordandet av den inre marknaden för energi (punkt 3). Den inre marknaden för naturgas måste upprättas gradvis för att in- dustrin på ett flexibelt och planerat sätt skall kunna anpassa sig till sin nya miljö och för att beakta att marknadsstrukturerna skiljer sig åt mellan medlemsstaterna (punkt 7). Ett visst antal gemensamma regler bör fastställas för naturgassektorns organisation och funktion. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är dessa regler endast allmänna principer som anger ramarna, medan det närmare genomförandet av dem bör överlåtas på medlemsstaterna, vilket ger varje medlemsstat möjlighet att behålla eller välja den ordning som bäst mot- svarar en viss situation, särskilt med avseende på tillståndsgivning och övervakning av leveransavtal (punkt 9). Grundläggande kriterier och förfaranden bör fastställas för de tillstånd som medlemsstaterna får bevilja för uppförande eller drift av berörda anläggningar enligt de nationella systemen. Dessa bestämmelser bör inte påverka tillämpliga regler i den nationella lagstiftningen som uppställer krav på tillstånd för uppförande och drift av berörda anläggningar. Ett sådant krav bör emellertid inte medföra att konkurrensen mellan före- tagen i sektorn begränsas (punkt 17). Grundläggande regler måste fastställas i fråga om överförings-, lag- rings- och kondenserad naturgasföretag samt distributionsföretag och leverantörer (punkt 20). Det är nödvändigt att ge de behöriga myndigheterna tillgång till före- tagens interna bokföring med vederbörlig hänsyn till konfidentialiteten (punkt 21). Tillträdet till systemet måste vara öppet, i enlighet med detta direktiv och detta måste leda till en tillräcklig, och där så är lämpligt, jämförbar grad av öppnande av marknaderna i de olika medlemsstaterna. får inte öppnandet av marknaderna leda till onödig obalans i företagens konkurrenssituation i olika medlemsstater (punkt 23). Till följd av de strukturella olikheterna och systemens speciella egen- skaper i medlemsstaterna bör det finnas olika förfaranden för tillträde till systemen som används i enlighet med objektiva, klara och tydliga samt icke diskriminerande kriterier (punkt 24). Eftersom vissa medlemsstater riskerar särskilda svårigheter vid an- passningen av sina system, bör bestämmelser om tillfälliga undantag ut- formas (punkt 29). 4.2 Direktivets sakinnehåll 4.2.1 Kapitel I Kapitel I Räckvidd och definitioner innehåller två artiklar. Artikel 1 anger direktivets räckvidd. Där sägs att det i direktivet fast- ställs gemensamma regler för överföring, distribution, leverans och lag- ring av naturgas. Vidare fastställs regler om naturgassektorns organisa- tion och funktion, inbegripet kondenserad naturgas (LNG), tillträde till marknaden, drift av systemen samt de kriterier och förfaranden som skall tillämpas vid beviljande av tillstånd för överföring, distribution, leverans och lagring av naturgas. Artikel 2 innehåller definitioner. 4.2.2 Kapitel II Kapitel II Allmänna regler för sektorns organisering innehåller artiklarna 3 5. Artikel 3 innehåller i första punkten de grundläggande bestämmelserna att medlemsstaterna skall säkerställa att naturgasföretag drivs enligt prin- ciperna i direktivet så att en konkurrensutsatt naturgasmarknad kan upp- nås och att medlemsstaterna inte får diskriminera naturgasföretag då det gäller rättigheter och skyldigheter. Artikelns andra punkt innehåller en av de viktigare bestämmelserna i direktivet. Enligt denna punkt kan medlemsstaterna i det allmänna eko- nomiska intresset ålägga naturgasföretag att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Sådana tjänster kan avse säkerhet inbegripet försörj- ningstrygghet regelbundna leveranser, kvalitet och pris på leveranser samt miljöskydd. Om naturgasföretag åläggs sådana tjänster måste det ske med fullt beaktande av EG fördragets bestämmelser, särskilt artikel 86 (f.d. artikel 90). Allmännyttiga tjänster skall anmälas till Europeiska kommissionen. Enligt artikelns tredje punkt får en medlemsstat besluta att inte tillämpa bestämmelserna i artikel 4 i direktivet i fråga om distribution i den utsträckning som tillämpningen av dessa bestämmelser rättsligt eller i praktiken skulle hindra naturgasföretagen från att fullgöra de allmän- nyttiga tjänster som de har blivit ålagda. En förutsättning för att en medlemsstat skall få använda denna möjlig- het är att handelns utveckling inte påverkas i en sådan utsträckning att det strider mot gemenskapens intressen, vartill räknas bl.a. konkurrens när det gäller berättigade kunder, dvs. de kunder som får utnyttja den fria naturgasmarknaden, samt artikel 86 (f.d. artikel 90) i EG fördraget. Artikel 4 reglerar frågor om tillstånd att uppföra eller driva naturgas- anläggningar. I första punkten anges att om en medlemsstat uppställer krav på till- stånd för att uppföra och/eller driva naturgasanläggningar skall sådant tillstånd beviljas i enlighet med punkterna 2 4 i artikeln. I andra punkten anges att, om en medlemsstat uppställer krav på till- stånd för att uppföra och/eller driva naturgasanläggningar, medlemsstaten skall fastställa och offentliggöra objektiva och icke diskriminerande kriterier som skall tillämpas vid tillståndsprövningen. I tredje punkten anges bl.a. att en sökande som fått avslag på sin an- sökan skall underrättas om skälen för avslaget, vilka skall vara objektiva och icke diskriminerande, samt ha möjlighet att överklaga och att kom- missionen skall informeras om skälen för ett avslag. Fjärde punkten innehåller en möjlighet för en medlemsstat att avslå an- sökningar om tillstånd att fä anlägga nya distributionsledningar inom ett visst område som redan har eller som föreslås få viss kapacitet vad gäller rörledningar för distribution. Syftet med denna möjlighet är dels att om- råden som just har börjat bli försörjda med naturgas skall kunna utveck- las, dels en effektiv drift i allmänhet. Artikel 5 föreskriver att medlemsstaterna skall säkerställa att tekniska föreskrifter utarbetas och offentliggörs och som anger lägsta tekniska konstruktions- och driftkrav för anslutning till systemet av LNG anlägg- ningar, lagringsanläggningar, andra överförings- eller distributionssystem och direktledningar. Kraven skall anmälas till kommissionen. 4.2.3 Kapitel III Kapitel III Överföring, lagring och LNG innehåller artiklarna 6 8. I artikel 6 anges att medlemsstaterna skall säkerställa att vissa angivna naturgasföretag, nämligen överförings-, lagrings- och handlar i enlighet med artiklarna 7 och 8. I artikel 7 anges bl.a att berörda företag skall se till att deras anlägg- ningar är säkra, tillförlitliga och effektiva och att de drivs med vederbör- lig hänsyn till miljön, att företagen inte får diskriminera mellan olika systemanvändare eller mellan olika kategorier av systemanvändare och att företagen skall förse varandra med sådan information som krävs för en säker och effektiv drift av det sammankopplade systemet. Artikel 8 innehåller bestämmelser om skyldighet för berörda företag att behandla kommersiellt känsliga uppgifter som de erhållit från andra företag konfidentiellt och att inte missbruka sådana uppgifter. 4.2.4 Kapitel IV Kapitel IV Distribution och Försörjning innehåller artiklarna 9 11. I artikel 9 anges bl.a. att medlemsstaterna skall säkerställa att distribu- tionsföretag handlar i enlighet med artiklarna 10 och 11. I artikel 10 anges bl.a att distributionsföretag skall se till att deras an- läggningar är säkra, tillförlitliga och effektiva och att de drivs med vederbörlig hänsyn till miljön, att företagen inte får diskriminera mellan olika systemanvändare eller mellan olika kategorier av systemanvändare och att företagen skall förse andra naturgasföretag med sådan information som krävs för en säker och effektiv drift av det sammankopplade systemet. Artikel 11 innehåller bestämmelser om skyldighet för distributions- företag att behandla kommersiellt känsliga uppgifter som de erhållit från andra företag konfidentiellt och att inte missbruka sådana uppgifter. 4.2.5 Kapitel V Kapitel V Särredovisning samt insyn och öppenhet i bokföringen inne- håller artiklarna 12 och 13. I artikel 12 anges att medlemsstaterna, eller de behöriga myndigheter de utser, däribland de tvistlösningsmyndigheter som avses i artiklarna 21.2 och 23.3, skall ha tillgång till naturgasföretagens bokföring enligt artikel 13 i den omfattning de behöver för att kunna utföra sina uppgifter. Vidare sägs att medlemsstaterna och de utsedda behöriga myndigheterna skall behandla kommersiellt känsliga uppgifter konfidentiellt. Medlems- staterna får dock medge undantag från principen om konfidentialitet om det är nödvändigt för att de behöriga myndigheterna skall kunna utföra sina uppgifter. Artikel 13 anger i första punkten att medlemsstaterna skall vidta nöd- vändiga åtgärder för att säkerställa att naturgasföretagens bokföring sker i enlighet med punkterna 2 5 i artikeln. I andra punkten föreskrivs att naturgasföretag, oberoende av ägartyp eller juridisk form, skall upprätta, låta revidera och offentliggöra sina årsredovisningar enligt de bestämmelser i nationell rätt som avser års- räkenskaper i aktiebolag och som har fastställts i enlighet med rådets fjärde direktiv /660/EEG av , grundat på artikel i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag. Företag som inte enligt lag är skyldiga att offentliggöra sin årsredovisning skall hålla en kopia av denna tillgänglig för allmänheten. Tredje punkten föreskriver att integrerade naturgasföretag skall sär- redovisa verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas. Där artikel 16 (reglerat tillträde till systemet) skall tillämpas och tillträde till systemet lämnas mot betalning av ett enda belopp för både överföring och distribution, kan dock bokföringen för överföring och distribution kombineras. Enligt fjärde punkten skall företagen i sin interna bokföring ange de regler för fördelningen av tillgångar och skulder, utgifter och inkomster samt för avskrivningar som de följer vid upprättandet av särredovis- ningen. Detta skall ske utan att nationellt tillämpliga bestämmelser om bokföring åsidosätts. I femte punkten föreskrivs att vissa transaktioner med vissa anknutna företag skall anges i noter till årsredovisningen. 4.2.6 Kapitel VI Kapitel VI Tillträde till systemet innehåller artiklarna 14 23. I artikel 14 föreskrivs att då medlemsstaterna skall organisera tillträde till systemet kan de välja mellan två olika förfaranden, vilka regleras i artiklarna 15 och 16. Man kan också kombinera de två förfarandena. Artikel 15 reglerar det första förfarandet, förhandlat tillträde . För- farandet beskrivs i första punkten. Det innebär i korthet att naturgasföre- tag och berättigade kunder skall kunna förhandla om tillträde till systemet med avsikt att ingå leveransavtal med varandra. Artikel 16 reglerar det andra förfarandet, reglerat tillträde . Detta förfarande ger naturgasföretag och berättigade kunder rätt till tillträde till systemet på grundval av offentliggjorda tariffer och/eller andra villkor och skyldigheter för att utnyttja systemet. Artikel 17 reglerar rätten för naturgasföretag att vägra tillträde till sys- temet. Denna rätt föreligger, enligt första punkten, om det föreligger bristande kapacitet, om tillträde till systemet skulle hindra naturgasföre- taget att utföra de allmännyttiga tjänster som har ålagts företaget enligt artikel 3.2 eller om naturgasföretaget drabbas av allvarliga ekonomiska och finansiella problem till följd av take or pay avtal som företaget har ingått. I andra punkten sägs att medlemsstaterna får vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ett naturgasföretag, som vägrar tillträde till systemet på grund av bristande kapacitet eller otillräcklig anslutning, genomför nödvändiga förbättringar av systemet. Naturgasföretaget är dock bara skyldig att genomföra sådana förbättringar så långt det är ekonomiskt försvarbart eller då en potentiell kund är villig att betala för förbättrings- åtgärderna. I artikel 18 ges föreskrifter om en viss minsta del av en medlemsstats naturgasmarknad som måste öppnas enligt förfarandena i artiklarna 15 och 16. Öppningen av marknaden sker, enligt första punkten, genom att en medlemsstat anger vilka kunder som skall komma i åtnjutande av de rättigheter som anges i artiklarna 15 och 16. Dessa kunder benämns be- rättigade kunder. Därvid måste vissa kundkategorier anges som berätti- gade kunder. Dessa kundkategorier anges i andra punkten. I andra punkten anges sålunda två kundkategorier.