prop · GN0372 · 2000-01-01 00:00:00 — Ansvar enligt första stycket gäller inte 1. den som innehar en stark- strömsanläggning för produktion av el där generatorn har en mär- keffekt om högst 50 kilovolt- ampere, 2. den som innehar en stark- strömsanläggning som är avsedd för användning av el och som till- förs el med en spänning av högst mellan en ledare och jord eller, vid icke direkt jordat system, mellan två ledare, 3. om skadan skett på en annan elektrisk anläggning eller en rör- ledning för transport av naturgas, för vilken det krävs koncession enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, eller 4. om den elektriska anlägg- ningen utgörs av en inrättning för godsbefordran eller är avsedd för en sådan inrättnings behov och skada uppkommit på egendom som har blivit mottagen för sådan befordran. Ansvar enligt första stycket gäller inte 1. den som innehar en stark- strömsanläggning för produktion av el där generatorn har en märk- effekt om högst 50 kilovoltampere, 2. den som innehar en stark- strömsanläggning som är avsedd för användning av el och som till- förs el med en spänning av högst mellan en ledare och jord eller, vid icke direkt jordat system, mellan två ledare, 3. om skadan skett på en annan elektrisk anläggning eller en naturgasledning, för vilken det krävs koncession enligt natur- gaslagen (2000:000), eller 4. om den elektriska anlägg- ningen utgörs av en inrättning för godsbefordran eller är avsedd för en sådan inrättnings behov och skada uppkommit på egendom som har blivit mottagen för sådan befordran. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. naturgaslag, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 4. lag om ändring i ellagen (1997:857). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: 1 kap. 3 § I den föreslagna paragrafens andra stycke utvidgas definitionen av över- föring av naturgas till att avse bl.a. byggande och underhåll av gasled- ningar. Bestämningens funktion är, enligt vad som framkommit under föredragningen inför Lagrådet, endast att ange att kostnaderna för sådan verksamhet får beaktas när tariffers och anslutningsavgifters skälighet skall bedömas enligt bestämmelserna i 3 kap. Utvidgningen av definitio- nen överensstämmer inte med vanligt språkbruk och den avsedda effek- ten torde kunna nås redan genom att ett påpekande görs i författnings- kommentaren till 3 kap. 5 §, varvid andra stycket i förevarande paragraf bör utgå. 1 kap. 6 § Lagrådet vill endast anmärka att det gränsvärde, naturgas, som gäller för att någon skall anses som berättigad kund med rätt till transport genom andras naturgasledningar, synes ha mindre be- tydelse än vad man i förstone kan tro. Ett naturgasföretag har enligt vad som följer av 3 kap. 1 och 2 §§ rätt till sådan transport oavsett vilken mängd naturgas det är fråga om. Ett naturgasföretag kan vara den som innehar en distributionsledning och säljer gas från denna. Intet hindrar naturgasföretaget att träffa avtal med slutkunder om gasleverans, även om den samfällda förbrukningen hos slutkunderna vida understiger det i lagtexten angivna gränsvärdet. 1 kap. 8 § Definitionen av transporttariff avses omfatta även avgifter för anslutning av naturgasföretag och kunder till en naturgasledning. Dessa avgifter skall, enligt vad som framgår av författningskommentaren till 3 kap. 5 §, bestämmas från fall till fall beroende på den varierande kostnaden för den enskilda anslutningen. Redan härigenom ter det sig inte naturligt att beteckna anslutningsavgiften som en tariff, och Lagrådet förordar att orden samt för att ansluta naturgasföretag och berättigade kunder till en naturgasledning får utgå. Förslaget föranleder följdändringar i 3 kap. 2 kap. 1 § Enligt första stycket andra meningen räknas till byggandet av en natur- gasledning också sprängning, schaktning, skogsavverkning, markbered- ning eller liknande åtgärder för att bereda plats för ledningen. Detta synes mindre väl förenligt med vanligt språkbruk. I stället bör det föreskrivas förbud mot sådana åtgärder innan koncession meddelats. Lagrådet före- slår att meningen ges följande lydelse: Åtgärder för att bereda plats för en naturgasledning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning eller markberedning, får inte vidtas innan koncession meddelats. 2 kap. 11 § I sista stycket sägs att ansökan om förlängning av giltighetstiden skall göras senast före koncessionstidens utgång. Användandet av ordet skall ger intrycket att endast ansökningar som gjorts senast vid den angivna tidpunkten kommer att tas upp till saklig prövning. Av den all- männa motiveringen framgår emellertid att vad som avses är att ansök- ningen bör göras inom den angivna tiden. Ordet skall bör därför bytas ut mot bör . 3 kap. 1 § Enligt sista stycket skall tvister om skyldigheter enligt paragrafen för den som innehar en naturgasledning prövas av den myndighet som rege- ringen bestämmer. Ordet tvister för närmast tankarna till att det skulle vara fråga om sådana tvistemål som i normala fall handläggs av allmän domstol. Mot bakgrund av den övriga regleringen i lagen torde rättsför- hållandet dock i själva verket vara förvaltningsrättsligt med den skillna- den att här talas om tvister, vilket inte tillhör vanligheten inom förvalt- ningsförfarandet. Om innehavaren av en naturgasledning och den som vill få sin ledning ansluten inte kommer överens, kan den sistnämnde anmäla den andre hos tillsynsmyndigheten, dvs. den tvistelösande myndigheten, med på- stående om att denne inte fullgör sina skyldigheter enligt paragrafen. Förhållanden av denna art finns på många ställen i förvaltningsrätten. Om t.ex. en hyresvärd och en hyresgäst inte kommer överens i en fråga om hyresvärdens skyldighet att avhjälpa påstådda sanitära brister i lägen- heten, kan hyresgästen hos den kommunala nämnd som handhar hälso- vårdsfrågor påkalla ingripande för avhjälpande av olägenheterna. Likaså kan en fastighetsägare med åberopande av begära att en byggnadsnämnd ingriper mot byggnadsåtgärder på en grannfastighet och meddelar beslut i saken. Det framgår inte av lagrådsremissen vilket slags rättsmedel som skall användas för att göra tillsynsmyndigheten uppmärksam på den uppkomna tvisten . Utan uttryckliga regler kommer, liksom i fråga om hälsoskydds- eller byggnadsärenden, en anmälan att bli det naturliga medlet. har inom förvaltningsrätten en anmälare inte ansetts förvärva partsställning i ärendet hos tillsynsmyndigheten; ärendet har nämligen ansetts angå endast en fråga mellan myndigheten och den som anmälts. Utvecklingen har emellertid gått dithän att partsställning numera tillerkänns en anmälare i allt större utsträckning, vilket särskilt kunnat märkas på byggnadsrättens område. Se t.ex. rättsfallen RÅ 1963 ref. 20 och 1966 ref. 17 samt uttalanden i SOU 1968:27 s. 86 och JO 1980/81 s. 468, 1990/91 s. 337. Den som med stöd av paragrafen begär ingripande av tillsynsmyndigheten bör därför kunna räkna med att få partsställning hos myndigheten. Den myndighet som avses i sista stycket kommer att intaga den ställ- ning som tillsynsmyndigheten brukar i förvaltningsrättslig lagstiftning. Den kommer att kunna vidtaga åtgärder med anledning av enskilds an- mälan eller ex officio. Vidare kommer den med stöd av bestämmelserna i 6 kap. 3 § att kunna meddela förelägganden mot tredskande innehavare av naturgasledningar. blir med andra ord en normal förvaltningsmyndighet, vars beslut i vanlig ordning är överklagbara hos allmän förvaltningsdomstol. Vad nu sagts hade också blivit resultatet om sista stycket över huvud taget inte funnits. De regler om myndighetens tillsynsbefogenheter som föreslås skola tas in i 6 kap. 1 3 §§ är i princip tillräckliga för att tillgo- dose enskilds intressen i det ifrågavarande fallet. Enligt Lagrådets mening kan sista stycket således utgå. En anledning av helt och hållet formell art till att behålla sista stycket skulle möjligen vara att det i den svenska versionen av EU:s direktiv (artikel 21.2) talas om tvister och en behörig myndighet för att lösa dessa. 3 kap. 2 § Vad ovan sagts om sista stycket i 3 kap. 1 § har motsvarande tillämpning på sista stycket här. 3 kap. 4 § Vad ovan sagts om sista stycket i 3 kap. 1 § har motsvarande tillämpning på sista stycket här. 3 kap. 5 7 §§ Godtas Lagrådets förslag avseende definitionen av transporttariff i 1 kap. 8 §, bör bestämmelserna i 3 kap. 5 7 §§ disponeras om med hänsyn här- till. Förslagsvis behandlas anslutningsavgifter i 5 § och transporttariffer i 6 och 7 §§. Godtas Lagrådets förslag avseende definitionen av överföring av naturgas i 1 kap. 3 §, bör författningskommentaren till 5 och 6 §§ kompletteras med vad som i remissen föreslagits bli reglerat i andra stycket av 1 kap. 3 §. 3 kap. 7 § I första och andra styckena föreskrivs sådana åligganden för innehavaren av naturgasledning, som bäst skulle kunna utkrävas genom förelägganden inom ramen för myndighetens tillsynsverksamhet. Av denna anledning bör sista stycket utgå, liksom andra meningen i första stycket. Lagtexten i 3 kap. 5 7 §§ skulle därmed kunna ges följande lydelse: Anslutningsavgifter 5 § Avgifter och övriga villkor för anslutning av ett naturgasföretag eller en berättigad kund till en naturgasledning skall vara skäliga och ut- formade på sakliga grunder. Vid bedömningen av en avgifts skälighet skall det beaktas att ledningsinnehavaren får en rimlig avkastning av verksamheten. Den som innehar en naturgasledning skall vid begäran om ny anslut- ning inom skälig tid lämna skriftlig uppgift om avgiften och övriga vill- kor för anslutningen. Transporttariffer 6 § Transporttariffer skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Vid bedömningen av en tariffs skälighet skall det beaktas att ledningsinnehavaren får en rimlig avkastning av verksamheten. Transporttariffer skall utformas så, att den avgift ett naturgasföretag eller en berättigad kund betalar för transporten till sin anslutningspunkt innefattar avgift för transporten i samtliga rörledningar genom vilka transporten sker. 7 § Den som innehar en naturgasledning skall offentliggöra sin trans- porttariff samt på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om tariffen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om offentliggörande av transporttariff. 4 kap. 1 § Enligt första stycket i paragrafen skall redovisning ske separat för över- föring av naturgas och lagring av naturgas. Enligt artikel 13.3 i natur- gasmarknadsdirektivet däremot skall verksamhetsgrenarna överföring, distribution och lagring av naturgas särredovisas. Med överföring avses i direktivet (något förkortat) transport av naturgas genom ett nät av högtrycksledningar, medan med distribution avses transport av naturgas genom lokala eller regionala rörledningsnät för leverans till kunder. Be- greppet överföring i lagförslaget omfattar enligt 1 kap. 3 § båda dess kategorier av tjänster. En sådan uppdelning mellan överföring och distri- bution som föreskrivs i direktivet synes vara av betydelse för att för- hindra korssubventionering mellan transport av naturgas för annans räk- ning och försäljning av naturgas till slutkunder. Syftet att undvika kors- subventionering anges i direktivet som ett motiv för den föreskrivna sär- redovisningen. Såvitt Lagrådet förstår skall särredovisningen enligt det remitterade förslaget till skillnad från direktivet (artikel 13.3) ingå i företagets årsredovisning och blir därmed offentlig, medan sådan redo- visning som sker till tillsynsmyndigheten kan bli föremål för sekretess enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen och bilagan till sekretessförordningen. Lagrådet inser svårigheterna att särredovisa kostnader för transport respektive distribution av naturgas men måste konstatera att den före- slagna lagtexten inte överensstämmer med direktivet. Möjligen kan be- stämmelsen i andra stycket, att redovisning av överföringsverksamhet som omfattas av samma transporttariff skall ske samlat i förening med det förhållandet att tarifferna är offentliga, bidra till att problemet inte blir så stort. 6 kap. 3 § Med stöd av denna paragraf kommer tillsynsmyndigheten att få meddela de vitesförelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Något undantag görs inte för det fall att förseningsavgift enligt 6 kap. 5 § kan tas ut för den ifrågavarande förseelsen. Om avsikten är att båda påföljderna skall kunna tillämpas på en och samma förseelse bör detta klargöras, åtminstone i motiveringen. Annars bör en uttrycklig regel som motverkar kumulation av påföljderna tas in i paragrafen. Förutsättningen att föreläggandet skall vara behövligt för att få meddelas är i detta hänseende inte tillräckligt. 6 kap. 4 § Enligt paragrafen får regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter en myndighet har enligt lagen och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Lagrådet har inte tagit del av något förslag till före- skrifter men förutsätter att avgifterna grundas på myndigheternas själv- kostnader för verksamheten; i annat fall utgör avgifterna skatt och kan inte meddelas annat än genom lag. Lagrådet inser svårigheterna att för- dela kostnaderna på enskilda företag och kan godta att fördelningen så- som förutskickas i motiveringen sker med hänsyn till verksamheternas omslutning i de delar som skall särredovisas. 7 kap. 4 § Enligt 2 kap. 12 § får en koncession inte överlåtas utan tillstånd av rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Om en av rege- ringen utsedd myndighet skulle avslå en tillståndsansökan, bör beslutet kunna överklagas hos regeringen. Vid föredragningen inför Lagrådet upplystes att detta också var avsikten men att själva regeln härom skulle tas in i en kommande förordning. Enligt Lagrådets mening bör det av förevarande paragraf framgå att överklaganderegler också kan finnas på annat ställe i de berörda författningarna. Efter förebild av 13 kap. 5 § andra stycket ellagen kan ett nytt andra stycke ges följande lydelse: Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Om Lagrådets förslag under 3 kap. 1, 2 och 4 §§ godtas, bör hänvis- ningarna till nämnda paragrafer utgå ur förevarande paragraf. Övriga lagförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , . Föredragande: statsrådet . Regeringen beslutar proposition 1999/2000:72 Ny naturgaslag. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivningsbe- myndigande Celexnummer för bak- omliggande EG-regler Naturgaslagen (2000:000) 2 kap. 1 §, 3 kap. 4 och 7 §§, 4 kap. 1 och 2 §§, 6 kap. 4 och 10 §§, 7 kap. 4 § 398L0030 1999/2000:72 Bilaga 1 1999/2000:72 Bilaga 1 1999/2000:72 Bilaga 2 1999/2000:72 Bilaga 2 1999/2000:72 Bilaga 3 1999/2000:72 Bilaga 3 1999/2000:72 Bilaga 4 1999/2000:72 Bilaga 4