prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — En sådan skrivning utesluter nämligen inte att den utländske tjänstemannen i en nödvärnssituation kan vara berättigad att använda sitt vapen under förutsättning att denne befunnit sig i en synnerligen allvarlig situation. Huruvida den utländske tjänstemannen varit berättigad att till sitt fredande använda vapen får avgöras bl.a. med ledning av bestämmelserna i 24 kap. . Skälen för regeringens förslag: När det gäller vapenlagens krav på tillstånd för införande av vapen, har det i anslutning till lagen om internationellt polissamarbete införts en regel i vapenlagen (11 kap. 1 § f) som gör det möjligt för regeringen att förordna att lagen inte skall gälla i fråga om skjutvapen och ammunition som utländska tjänstemän medför vid tillfällig tjänstgöring i . Denna rambestämmelse kan ligga till grund för mer preciserade förordningsbestämmelser bl.a. inom ramen för det här aktuella tullsamarbetet. Den nya lagen bör innehålla en upplysning om bestämmelsen i 11 kap. 1 § f vapenlagen. I det aktuella lagförslaget har den i promemorian föreslagna bestäm- melsen omformulerats för att det tydligare skall framgå att tjänstevapen endast får användas i nödvärnssituationer. Det behov av att medföra tjänstevapen som svenska tjänstemän kan tänkas komma att ha med anledning av gränsöverskridande åtgärder in på annan stats territorium, torde kunna tillgodoses inom ramen för gällande lag. Det kan påpekas att få svenska tulltjänstemän bär vapen i tjänsten. Det rör sig endast om tulltjänstemän vilka arbetar med spaning och gränsskydd och som efter särskilt förordnande tillåts bära vapen i tjänsten. I verksamhet är regeln att vapen normalt medförs ombord. Kustbevakningstjänstemännen bär dock endast vapen på direkt order efter en bedömning av den aktuella hotbilden. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om internationellt tullsamarbete 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Lagen skall tillämpas på det internationella samarbete mellan tullmyndigheter som överenskommits inom ramen för EU i syfte att förhindra, upptäcka, utreda och beivra överträdelser mot såväl gemen- skapsrättsliga som nationella tullbestämmelser, dels i rådsförordningen (EG) nr 515/97, dels i tullsamarbetskonventionen. Vidare skall lagen vara tillämplig på sådant samarbete som sker med anledning av de bilaterala tullsamarbetsavtal och EG har ingått med ett flertal länder. Samarbete i ärenden vad gäller uttagande och indrivning av tullar regleras inte i denna lag utan omfattas av indrivningslagen. Vidare omfattas inte samarbete som utförs enligt lagen om gränskontroll- samarbete med annan stat, då det är av en annan karaktär än samarbetet enligt de ovan nämnda överenskommelserna. Inte heller skall lagen tillämpas på polisiärt samarbete med anledning av Schengen. I den mån deltar i sådana åtgärder faller det under reglerna i lagen om internationellt polisiärt samarbete. 2§ Paragrafen innehåller en allmän bestämmelse om skyldigheten för och övriga behöriga svenska myndigheter att samarbeta med utländska myndigheter eller mellanfolkliga organisationer för att uppfylla åtagandena enligt de internationella överenskommelser som ingått på tullområdet. 3 § Paragrafens första stycke innebär att svenska behöriga myndigheter skall bistå annan stat med olika åtgärder under samma villkor och förut- sättningar som motsvarande åtgärd kan genomföras i . Paragrafens andra stycke ansluter till artikel 2 i tullsamarbets- konventionen, vari anges att myndigheterna skall tillämpa konventionen inom ramen för de befogenheter som de har tilldelats enligt nationella bestämmelser. En ansökan skall avslås om ett bifall skulle strida mot svensk lag eller annan författning. Vidare får tullsamarbete inte innebära att en behörig svensk myndighet vidtar en åtgärd som kränker suveränitet, medför fara för rikets säkerhet, strider mot svenska allmänna rättsprinciper (ordre public) eller andra väsentliga intressen, vilka utgör mer generella, övergripande avslagsgrunder. Dessa avslagsgrunder skall tillämpas restriktivt. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter och har behandlats i avsnitt 6.6.1. 4 § Paragrafen syftar till att avgränsa användningsområdet för det gränsöverskridande tullsamarbetet till endast de fall där det särskilt överenskommits i den internationella överenskommelse som är tillämplig i det aktuella fallet. är det endast tullsamarbets-konventionen och gränskontrollavtal med och som innehåller gränsöverskridande befogenheter. De flesta konventioner och avtal innehåller inte några sådana befogenheter. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Definitioner 5 § Definitionen av tullbestämmelser överensstämmer i stort sett med 1 § andra stycket tullsamarbetslagen. Utländska myndighetsstrukturer kan se mycket olika ut och behörig myndighet enligt internationella avtal eller konventioner kan således vara andra myndigheter än tullmyndighet. Behörig svensk myndighet är primärt , men även eller en polismyndighet, och omfattas av definitionen. Detta har utvecklats vidare i avsnitt 6.4. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Central samordning 6 § En central samordningsenhet placerad vid skall ansvara för kontakterna med andra stater och samordna arbetet med övriga behöriga svenska myndigheter. Ansökningar om bistånd från andra stater skall göras till . I fall då inte har befogenhet att bistå den ansökande myndigheten, skall ansökan vidarebefordras till annan behörig svensk myndighet. På motsvarande sätt skall en ansökan om bistånd från en behörig svensk myndighet till en annan stat gå genom samordnings- enheten vid . Alla behöriga svenska myndigheter har således rätt att ansöka om bistånd. Direkt samarbete mellan övriga enheter vid eller andra behöriga svenska myndigheter är dock inte uteslutet i brådskande fall. Syftet är att försöka säkerställa att samarbetsåtgärder kontrolleras och samordnas på ett lämpligt sätt samt att tillgängliga resurser utnyttjas optimalt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.5. Paragrafens andra stycke har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Åtgärder i för annan stats räkning Ansökningar 1 § Vid internationellt tullsamarbete kan de svenska myndigheterna agera endast inom ramen för sina befogenheter enligt nationell lagstiftning. Huvudregeln är att en ansökan om bistånd skall ges in till . Om inte har behörighet att vidta åtgärder i enlighet med ansökan från en annan stat, skall ansökan därför vidarebefordras till en annan myndighet inom vars behörighetsområde åtgärden faller. 2 och 3 §§ Bestämmelserna innehåller vissa minimikrav beträffande form och innehåll för ansökningar om bistånd till , men också förutsättningar för komplettering och avslag. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.6.1. 2 § har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Regeringen avser att i en förordning meddela föreskrifter om på vilket sätt ansökningar skall översändas. Avslag 4 § I paragrafen regleras grunderna för avslag på en ansökan. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.1. 5 § Av paragrafens första stycke framgår att endast regeringen kan avslå en ansökan på de grunder som anges i 1 kap. 3 § andra stycket 2. Om en behörig myndighet vid sin handläggning av ärendet konstaterar att en ansökan skall avslås på en sådan grund skall ansökan överlämnas till regeringen. Av andra stycket framgår att den myndighet som handlägger ansökan prövar de övriga förutsättningar som gäller enligt denna lag. I uppenbara fall kan , i de fall ansökan ingivits dit, avslå ansökan direkt. Utbyte av uppgifter 6 § Första stycket utgör en uttrycklig sekretessbrytande bestämmelse. Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Bestämmelsens andra stycke utgör en motsvarighet till 6 § andra stycket 1 handräckningslagen. Detta har utvecklats vidare i avsnitt 6.6.2. 7 § Paragrafen ger svenska tjänstemän en möjlighet att förena de lämnade uppgifterna med villkor om användningsbegränsning. Bestämmelsen har sitt ursprung i 4 § lag (1975:295) om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat (tvångsmedelslagen) som föreskriver att förbehåll får ställas upp när beslagtagen egendom överlämnas till den ansökande staten om det är påkallat av hänsyn till tredje mans rätt eller från allmän synpunkt samt 5 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, där bestämmelsen inte begränsats till att avse enbart beslagtagen egendom som överlämnas utan är tillämplig på all slags rättslig hjälp enligt lagen. Allt material och all information som överlämnas med stöd av denna lag kan förenas med villkor om hur materialet får användas eller på annat sätt utnyttjas. Bestämmelsen skall tillämpas restriktivt. Om villkor skall ställas upp från allmän synpunkt krävs att det är nödvändigt. En annan begränsande faktor är att några villkor inte får ställas upp om de strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Bestämmelsen har behandlats i 6.6.2. 8 § Bestämmelsens första och andra stycke motsvarar hänvisningen i 2 § tullsamarbetslagen till 9 § handräckningslagen samt artikel 25.2 e i tullsamarbetskonventionen. Skälen har utvecklats i avsnitt 6.6.2. Utredning i om överträdelse av tullbestämmelse 9 § Principen fastställs i artiklarna 8 och 15 i tullsamarbetskonventionen. Andra stycket motsvarar hänvisningen i 2 § tullsamarbetslagen till 8 § handräckningslagen och artiklarna 12.2 och 24 i tullsamarbetskonven- tionen. Efter begäran av utländsk myndighet får medge att en utländsk tjänsteman är närvarande vid utredning i . Begreppet närvara innefattar inte beslutanderätt i frågor som rör utredningen i . Den utländske tjänstemannen har således endast rätt att agera som observatör. 10 och 11 §§ Bestämmelsen reglerar användandet av tvångsmedel samt processuella frågor i samband med utredningar. biträds i sin kontrollverksamhet av och polisen, vilket regleras i tullagen och varusmugglingslagen. Motsvarande regler kommer att finnas i den nya tullagen och den nya smugglingslagen som avses träda i kraft . Reglerna är emellertid endast tillämpliga på brott mot nationell lagstiftning. Därför behövs det en bestämmelse som uttryckligen tar sikte på samverkande svenska myndig-heters deltagande i det internationella tullsamarbetet. Myndigheterna skall således i huvudsak ha samma befogenheter internationellt som nationellt i de situationer som omfattas av samarbetet. Vilken eller vilka av myndigheterna som har rätt att vidta viss åtgärd framgår av bestämmelserna i smugglingslagen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter, vilket utvecklas i avsnitt 6.6.3. Om en åtgärd i samband med utredningen kräver åklagares eller domstols beslut enligt smugglingslagen och 23, 27 och 28 kap. rätte- gångsbalken, skall ärendet i den delen handläggas enligt bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Detta utvecklas närmare i avsnitt 6.6.3.1. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. 12 § Paragrafen innehåller en forumbestämmelse som är utformad enligt 4 § tullsamarbetslagen. Eftersom de vanliga reglerna om laga domstol anknyter till var ett brott begåtts eller vilken anknytning den misstänkte har till orten anges här att laga domstol är rätten på den ort där den myndighet finns som påbörjat den svenska delen av utredningen. Bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 6.6.3.2. Delgivning av handlingar 13 § Bestämmelsen motsvarar hänvisningen i 2 § tullsamarbetslagen till 13 § handräckningslagen. Den avser på vilket sätt delgivning kan ske. Vilka handlingar som kan delges framgår av respektive överenskommelse. Bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 6.6.4. Gränsöverskridande tullsamarbete Gränsöverskridande övervakning 1 § Paragrafen anger förutsättningarna för gränsöverskridande övervakning. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.2. Vid bestämmelsens utform- ning har Lagrådets synpunkter beaktats. En motsvarande bestämmelse finns i 4 § lagen om internationellt polisiärt samarbete. Tillämpningsområdet för den bestämmelsen är dock, till skillnad från förevarande paragraf, begränsat till att avse endast utlämningsbara brott. Då gränsen passerats utan föregående samtycke skall en utländsk myndighet utan dröjsmål begära bistånd från en svensk behörig myndighet i ärendet. Regeringen har för avsikt att i en förordning reglera vad denna begäran skall innehålla. Fjärde stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Gränsöverskridande förföljande 2 § Paragrafen anger förutsättningarna för gränsöverskridande förföljande och har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Skälen för bestämmelsen utvecklas i avsnitt 7.3. Vid bestämmelsens utformning har Lagrådets synpunkter beaktats. En motsvarande bestämmelse finns i 5 § lagen om internationellt polisiärt samarbete. Den här bestämmelsen skiljer sig dock något från vad som föreslås i nämnda lag, vilket beror på att tullsamarbetskonventionen inte är begränsad endast till landgräns utan att förföljandet får ske över alla typer av gränser. 3 § Paragrafen behandlar gränserna för utländska tjänstemäns befogenhet att omhänderta en person i samband med gränsöverskridande förföljande. Behöriga svenska tjänstemän är enligt första stycket skyldiga att, på begäran av utländsk tjänsteman, omhänderta den förföljde. De svenska tjänstemännen får inte neka att tillmötesgå en begäran från de utländska tjänstemännen att omhänderta den förföljde i detta skede. I avvaktan på att de svenska tjänstemännen skall omhänderta den förföljde får de utländska tjänstemännen enligt andra stycket stoppa och omhänderta den förföljde. Uttrycket stoppa och omhänderta omfattar såväl befogenheten att stoppa personen som att stoppa ett fordon där personen färdas, för att kunna genomföra ett omhändertagande. Bestämmelsen har utformats med 6 § lagen om internationellt polisiärt samarbete som förebild. Skälen för bestämmelsen utvecklas i avsnitt 8.1. 4 § Bestämmelsen har utformats med 7 § lagen om internationellt polisiärt samarbete som förebild. Skälen har utvecklats närmare i avsnitt 8.1. Vid bestämmelsens utformning har Lagrådets synpunkter beaktats. 5 § Bestämmelsen motsvarar 8 § lagen om internationellt polisiärt samarbete och har behandlats i avsnitt 8.2. Vid bestämmelsens utformning har Lagrådets synpunkter beaktats. Skyldigheter 6 § Paragrafen reglerar vilka villkor och begränsningar som gäller när utländska tjänstemän vidtar gränsöverskridande åtgärder i . Bestämmelsen motsvarar artikel 19 i tullsamarbetskonventionen och 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete med anledning av Schengen. Skälen har utvecklats i avsnitt 8.1 och 8.5. Straffrättsligt ansvar och skydd 7 § I paragrafen behandlas frågor om straffrättsligt ansvar och skydd för de utländska tjänstemännen. Avsikten är att de utländska tjänstemännen i dessa avseenden skall jämställas med svenska tjänstemän. I andra stycket har en särskild hänvisning gjorts till 20 kap. 1 § , eftersom ansvar enligt detta lagrum förutsätter svensk myndighetsutövning. Ansvar enligt exempelvis 20 kap. 2 och 3 §§ däremot följer utan särskild reglering. Bestämmelsen motsvarar 12 § lagen om internationellt polisiärt samarbete. De närmare skälen för bestämmelsen redovisas i avsnitt 8.3. Skadestånd 8 § Bestämmelsen innebär att svenska staten är skyldig att ersätta personer som har orsakats skada i av en utländsk tjänsteman i samband med att denne har utfört en uppgift enligt denna lag. Avsikten är att den enskilde i skall befinna sig i samma position som om skadan hade orsakats av en svensk tjänsteman. Bestämmelsen motsvarar 13 § lagen om internationellt polisiärt sam- arbete. De närmare skälen för bestämmelsen har redovisats i avsnitt 8.4. 9 § De skadeståndsrättsliga bestämmelser, t.ex. skadeståndslagen och lagen om ersättning vid frihetsberövande och andra tvångsåtgärder, som reglerar statens skadeståndsskyldighet, är i och för sig inte begränsade till att gälla myndighetsutövning i . I denna paragraf föreskrivs därför att svenska staten inte skall ersätta skador som svenska tjänstemän har vållat i andra stater i samband med gränsöverskridande åtgärder. 14 § lagen om internationellt polisiärt samarbete innehåller en motsvarande bestämmelse. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.4. Åtgärder i annan stat för svensk räkning 1 § Paragrafen har utformats med ledning av 15 § 1 och 3 handräcknings- lagen. 2 § I paragrafen ges svenska myndigheter lagstöd för att följa villkor i överenskommelser med främmande stater eller mellanfolkliga organisa- tioner som innebär att uppgifter som har lämnats till en svensk myndighet för ett ändamål inte får användas för ett annat. Motsvarande bestämmelse finns i 1 § lagen om internationellt brottmålssamarbete. Genom ikraftträdandet av lagen om internationellt polisiärt samarbete förs den del som avser polissamarbete över till den lagen. I och med lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål upphör lagen om internationellt brottmålssamarbete dock att gälla. Inhämtande av uppgifter 3 § Sekretess enligt svensk lag gäller för utländska uppgifter. Bestämmelsen har behandlats i 6.6.2. Utredning i annan stat 4 § Paragrafen är utformad med 17 § andra stycket handräckningslagen som förebild. Artikel 12.2 i tullsamarbetskonventionen reglerar att medlems-staternas myndigheter kan komma överens om att en tjänsteman från en ansökande stat skall få närvara vid en utredning i den anmodade staten. Begreppet närvara innefattar inte beslutanderätt i frågor som rör utredningen, utan tjänstemannen har endast rätt att agera som observatör. Delgivning av handlingar 5 § Paragrafen är utformad med 20 § handräckningslagen som förebild. Den avser på vilket sätt delgivning kan ske. Vilka handlingar som kan delges framgår av respektive överenskommelse. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.4. 9.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 1 kap. 4 § Paragrafen har kompletterats med hänvisningar i tredje stycket till lagen om internationellt tullsamarbete. 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol 3, 11, 12 §§ I prop. 1999/2000:61 föreslogs att centralmyndighetsfunktionen i det rättsliga samarbetet i brottmål och civilmål förs över från Utrikes- departementet till (se avsnitt 7.2). har bifallit en från utskottet gjord hemställan med mot- svarande förslag (bet. 1999/2000:JuU19 och rskr. 1999/2000:216). Av förbiseende förelogs aldrig i propositionen ändringar i aktuella be- stämmelser i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol. Med anledning härav görs dessa justeringar. Promemorians lagförslag Förslag till lag om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag tillämpas på internationellt tullsamarbete som följer av en internationell överenskommelse med annan stat eller med mellanstatlig organisation som efter godkännande har tillträtt och som har till syfte att förhindra, upptäcka och beivra överträdelser av tullbestämmelser. Lagen tillämpas inte på sådant samarbete som avses i lagen (1962:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga. 2 § skall bistå behörig utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation med åtgärder i den mån det följer av internationell överenskommelse som avses i 1 § och inom ramen för bestämmelserna i denna lag. 3 § Då tullsamarbetsåtgärder vidtas gäller samma villkor och förutsättningar som för en motsvarande åtgärd i ett svenskt ärende om inte annat föreskrivs i denna lag. Tullsamarbete får inte innefatta att behörig svensk myndighet skall 1. vidta åtgärd som strider mot svensk lag eller författning eller 2. vidta åtgärd som strider mot allmänna hänsyn eller för väsentliga intressen. Definitioner 4 § Med tullsamarbete avses i denna lag 1. utbyte av uppgifter, 2. genomförande av eller deltagande i utredningar, 3. spaningsverksamhet eller annan övervakning av person, varor eller transportmedel, 4. delgivning av handlingar, 5. gränsöverskridande åtgärder i form av förföljande eller övervakning, 6. gränsöverskridande kontrollerade leveranser av varor samt 7. förhör, beslag och husrannsakan eller 8. annan åtgärd som kan vidtas i en svensk utredning om överträdelse av tullbestämmelser som inte innefattar tvångsmedel. 5 § I denna lag avses med tullbestämmelser: sådana bestämmelser om införsel, utförsel eller transitering av varor, som avser tullar, skatter eller avgifter eller rör förbud, begränsningar eller kontrollåtgärder beträffande varutrafiken, överträdelse av tullbestämmelse: sådan överträdelse av tullbestämmelse för vilken påföljd enligt berörd stats lagar och bestämmelser kan dömas ut av domstol eller av administrativ myndighet, behörig svensk myndighet: eller annan svensk myndighet, som har befogenheter enligt sådan internationell överenskommelse som avses i 1 §, förföljande eller övervakande tjänstemän: utländska tjänstemän som förföljer eller övervakar en person på svenskt territorium med stöd av sådan tillämplig internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 § och denna lag. 6 § En ansökan om tullsamarbete enligt denna lag får göras av svensk eller utländsk myndighet som har behörighet att vidta åtgärder för att förhindra, upptäcka eller beivra överträdelser av tullbestämmelser. En ansökan skall innehålla följande uppgifter 1. sökande myndighet, 2. begärd åtgärd, 3. ändamålet med och orsaken till framställan, 4. en redogörelse för de aktuella omständigheterna och de lagar och bestämmelser som berörs, 5. uppgifter om de fysiska eller juridiska personer som berörs av utredningen. En ansökan skall vara skriftlig och utformad på den mottagande myndighetens officiella språk, eller på ett annat språk som är godtagbart för denna myndighet. I mycket brådskande fall kan en muntlig ansökan godtas, vilken skall bekräftas skriftligen möjligt. Ofullständiga ansökningar 7 § Om en ansökan inte innehåller de uppgifter som behövs för handläggningen, skall den sökande myndigheten ges tillfälle att komplettera ansökan. Om ansökan kan bifallas endast delvis eller under vissa villkor skall den sökande myndigheten underrättas härom och ges tillfälle att justera ansökan. Avslag 8 § En ansökan skall avslås om begärda åtgärder strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen eller avser åtgärder som enligt 1 kap. 3 § andra stycket inte kan vidtas av behörig svensk myndighet. En ansökan får också avslås om den är så bristfällig att den inte kan ligga till grund för begärda åtgärder trots att tillfälle getts att komplettera och justera ansökan. Åtgärder i för annan stats räkning 1 § Om inget annat anges i den överenskommelse som är tillämplig, skall tullsamarbetet inledas av . Om åtgärderna bör vidtas av annan behörig svensk myndighet än , skall vidarebefordra begäran till denna myndighet samt meddela den ansökande staten om att så har skett. Utlämnande av uppgifter 2 § får på eget initiativ eller efter skriftlig begäran från behörig utländsk myndighet lämna ut relevanta uppgifter till denna myndighet vid misstanke om överträdelse av tullbestämmelse i annan stat. Tullsamarbetet får dock inte innefatta att skall lämna ut uppgifter som inte är tillgängliga för myndigheten enligt lagstiftning eller administrativ praxis i . 3 § I fall då till behörig utländsk myndighet översänder uppgifter rörande tull eller skatt skall uppgiften även tillställas den som uppgiften berör för kännedom. I sådan underrättelse skall anges till vilken utländsk myndighet uppgiften översänts. Underrättelse enligt första stycket får underlåtas, om det är uppenbart obehövligt eller om det kan befaras att underrättelsen skulle försvåra genomförandet av utländsk myndighets utredning eller beslut i ärendet. Underrättelse får även underlåtas om uppgiften omfattas av sekretess enligt 5 kap. 1 § (1980:100) sekretesslagen. Utredning i 4 § Tullsamarbete i form av utredning vid misstanke om överträdelse av tullbestämmelse i annan stat får vidtas av på eget initiativ eller efter skriftlig begäran därom från behörig utländsk myndighet.