prop · GN03105 · 2000-01-01 00:00:00 — har lämnat förslag på en förändring av uttaget av fordonsskatt och i samband härmed också en finansiering av bl.a. ett ekonomiskt incitament för bilar som uppfyller EG:s framtida avgaskrav. Utredningens förslag är föremål för beredning i . De föreslagna ändringarna i vägavgiftslagen förväntas inte ge några offentlig finansiella effekter. 9 Omläggning av jordbrukets energibeskattning 9.1 Begreppet jordbruksnäringen m.m. Regeringens förslag: Skattelättnaderna i form av ingen energiskatt och koldioxidskatt tillämpas för energiförbrukning som sker i yrkesmässig jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet. Promemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. , , och Matfiskodlarnas tillstyrker förslaget. Enligt bör endast vad som normalt anses utgöra jordbruksverksamhet omfattas av skattelättnaderna, varför t.ex. skötsel av parker och grönytor för sportändamål och djurpensionatsverksamhet inte bör omfattas. tillstyrker att skattelättnaderna ges för energiförbrukning i jord-, skogs- och vattenbruksnäringarna. Verket är dock tveksamt till att låta SNI:s företagsgruppering vara styrande för vilka företag som skattelättnaderna skall riktas mot, eftersom den i vissa fall kan vara diffus. , , och anser att det medför en betydande snedvridning av konkurrensförhållandena på trädgårdsområdet att skattelättnaderna endast skall tillämpas för energiförbrukning inom SNI 01, 02 och 05.02. Produktionsföretag som valt att bedriva t.ex. lagring, sortering och packning och därmed sammankopplad försäljning av produkter i kooperativa former missgynnas, vilket bör korrigeras. Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt standarden för svensk näringsgrensindelning (SNI92) hänförs jordbruksnäringen under avdelning A (jordbruk, jakt och skogsbruk). Huvudgrupperna utgör 01 jordbruk, jakt och service i anslutning härtill samt 02 skogsbruk och service till skogsbruk. Undergrupper till 01 är 01.1 växtodling, 01.2 djurskötsel, 01.3 blandat jordbruk (växtodling i kombination med djurskötsel), 01.4 service till jordbruk utom veterinärverksamhet samt 01.5 jakt och viltvård samt service i anslutning härtill. Ytterligare undergruppering finns till dessa grupper. Även 02 är indelat i olika undergrupper. Under avdelning B, grupp 05, hänförs fiske och vattenbruk, varunder bl.a. ingår fiskodling. Enligt den statistiska närings- grensindelningen utgör växthusnäringen en del av jordbrukssektorn (SNI Avdelning A, nivåerna 01.12 och 01.13). var antalet jordbruksföretag enligt SCB:s lantbruksregister ca 91 000. Av dessa hade omkring 51 000 företag ett arbetsbehov . Dessa företag kan anses utgöra fritids-, pensionärs- eller deltidsjordbruk. En marginell andel av brukarna i dessa företag är helt beroende av inkomsterna från jordbruket. Sätts gränsen för heltids- jordbruk vid uppgick antalet heltidsjordbruk till omkring 26 000. Endast ca 7 900 företag är så stora, över 4 000 arbets- timmar, att anställd arbetskraft kan antas spela någon större roll för företagen. grundar sig på uppgifter som erhålls genom periodiska lantbruksräkningar. Registret upptar lantbruksföretag, som brukar mer än två ha . En ny lantbruksräkning har gjorts . Denna visar på ett antal av ca 85 000 företag. Ungefär en tredjedel, eller ca 28 300 företag, av dessa beräknas enligt SCB utgöra heltidsjordbruk. SCB:s lantbruksregister väntas dock upphöra och ersättas med uppgifter i stödregister. Vad gäller antalet skogsbrukande företag anger i sitt remissvar en siffra om 245 000. Denna grundar sig på den senast tillgängliga statistiken, som är lantbruksräkning. 179 000 företag är sådana, vars brukade åkerareal uppgår till mindre än två ha, medan resterande 66 000 företag bedriver kombinerat jord- och skogsbruk (åkerareal överstigande två ha). Av de ca 85 000 jordbruksföretagen i lantbruksregistret torde således även idka skogsbruk. Till ledning för uppskattningar av antalet företag inom de aktuella näringarna finns vidare SCB:s företagsregister, vars uppgifter regelbundet uppdateras. Följande siffror härrör . Antalet arbetsställen där det bedrivs verksamhet, som hänförs till SNI 01 (jordbruk), är 134 906. Motsvarande siffra för SNI 02 (skogsbruk) är 15 209. Till skillnad från lantbruksregistret inkluderar företagsregistret även passiv näringsverksamhet, som t.ex. fall då all mark är utarrenderad. Vidare förs registret efter antalet arbetsställen och inte efter antalet företag. Ca 1 700 arbetsställen är klassade under grupperna 01.4 (service till jordbruk utom veterinärverksamhet), 01.5 (jakt- och viltvård samt service i anslutning härtill) och 02.02 (service till skogsbruk). Vad slutligen gäller företag som bedriver vattenbruksverksamhet, dvs. främst fiskodling, är antalet företag med den inriktningen begränsat. SCB:s årliga statistik, som grundar sig på odlingstillstånd, visar på ca 400 företag. Inom den gruppen ryms dock såväl odlingar, som bedrivs yrkesmässigt som sådana som drivs som ren hobbyverksamhet och för vetenskapliga ändamål. Enligt SCB:s företagsregister fanns 236 arbetsställen där vattenbruksverksamhet bedrivs. Skälen för regeringens förslag: Vad gäller avgränsningen av skatte- lättnaderna för tillverkningsindustrin uttalades, i förarbetena till den lag- ändring där de nuvarande skattelättnaderna föreslogs, att den statistiska näringsgrensindelningen kunde användas som en allmän vägledning till vad som bör avses med begreppet industriell verksamhet. Det ter sig naturligt att gå till väga på motsvarande sätt när det gäller att söka lägga fast vad som skall rymmas i begreppet jordbruksnäringen. Härigenom skapas förutsättningar för en förhållandevis enkel och entydig gränsdragning. Enligt vad som framkommit vid underhandskontakter med SCB ger SNI-kodningen på 01- och 02-nivåerna en god bild över näringsverksamhetens inriktning, medan däremot indelningen i undernivåer kan ha vissa brister. Motsvarande invändning har gjorts av . Anledningen till bristerna är främst att flertalet företag inom de aktuella näringarna bedriver olika slag av verksamheter, t.ex. såväl växtodling som djurskötsel och skogsbruk. Underlaget för klassningen härrör i allmänhet från uppgifter från företagarna själva om verksamhetens huvudsakliga inriktning. används klassningen av jordbruksverksamheter i allt väsentligt enbart för statistiska ändamål och inte som grund för att t.ex. visa om företaget är berättigat till vissa förmåner eller liknande. I första hand bör en utgångspunkt vara att de jordbruksverksamheter som ryms under gruppen 01 i SNI92 i energiskattesammanhang bör hänföras till jordbrukssektorn. Skattelättnaderna bör således inte tillämpas för sådana företag, som visserligen statistiskt är klassade under gruppen 01, men vars huvudsakliga verksamhet uppenbarligen inte faller inom vad som enligt normalt språkbruk bör avses med jordbruk. Det rör sig om verksamheter där det bedrivs service till jordbruk samt jakt och viltvård och service i anslutning härtill. I övrigt bör utgångspunkten för beskattningsmyndighetens hantering vara att resterande undergrupper till gruppen 01 (se redogörelsen ovan) ryms inom begreppet jordbruksverksamhet i lagtexten. Några remissinstanser har uttryckt farhågor över att gränsdragningen mellan de olika undergrupperna kan vara diffus. Detta bedöms dock inte ha någon större praktisk betydelse, eftersom det avgörande bör vara att verksamheten ryms inom huvudgruppen 01 med de undantag som angetts ovan. Det är, såväl utifrån företagens som beskattningsmyndighetens synvinkel, angeläget att söka skapa en enkel och överskådlig vägledning för vad som bör avses med begreppet jordbruksverksamhet. Gränsdragningsproblem bör i möjligaste mån undvikas. Av den anledningen bör en utgångspunkt vara att samtliga verksamheter som klassas inom SNI 01, med ovan nämnda undantag, omfattas av skattelättnaderna. Det är uppenbart att energiförbrukningen - och därmed energibeskattningens effekter på företagens konkurrenskraft - varierar högst väsentligt mellan olika näringar inom SNI 01. Motsvarande kan dock sägas gälla även för tillverkningsindustrin, där utgångspunkten är att samtliga verksamheter inom SNI 10-37 omfattas av skattelättnaderna. Regeringen finner, förutom undantaget för serviceverksamheter och jakt och viltvård som utvecklats ovan, inte anledning att göra någon annan bedömning vad gäller jordbrukets energibeskattning. Växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling ryms under SNI- koderna 01.12 respektive 01.13 och faller alltså enligt förslaget in under begreppet jordbruksverksamhet. Det kan dock alltjämt finnas anledning att beträffande uppbördsreglerna tillämpa olika lösningar för den yrkesmässiga växthusodlingen och övriga branscher inom jordbruks- sektorn. Med jordbruk i energiskattesammanhang bör även jämställas närings- verksamheter som faller under SNI-koden 02.01, dvs. Däremot bör, i likhet med vad anförts ovan beträffande jordbruk, inte serviceföretag till skogsbruk omfattas av skattelättnaderna. Om verksamheter som klassas som skogsbruk skulle ställas utanför det område som får del av industrins nuvarande energiskattelättnader, finns, som påtalats av , risk för gränsdragningsproblem. Klassificeringen av en verksamhet som jordbruk eller skogsbruk torde inte alltid vara självklar. Huvuddelen av skogsbrukets energiförbrukning består visserligen av fordonsbränslen, men i viss utsträckning torde olja användas för drift av stationära motorer (flismaskiner och liknande) samt uppvärmning av lokaler. Skogsbruk bedrivs också ofta under liknande förutsättningar som jordbruk, varför det även av den anledningen finns skäl att jämställa de båda näringsverksamheterna. Vidare förekommer skogsbruk vid den överväganden delen av landets jordbruk, vilket inte minst riskerar att medföra svårhanterliga administrativa problem om endast energiförbrukning som härrör till en viss del av verksamheten skulle omfattas av skattelättnaderna. Under begreppet vattenbruk i SCB:s statistik ryms matfiskodling (kod 05.021), sättfiskodling (kod 05.022), kräftfiskodling (kod 05.023), blötdjursodling (musslor m.m., kod 05.024) och vattenväxtodling (kod 05.025). Energiförbrukningen för fiskodlingarna har inte kunnat särskiljas, utan ingår i beräkningarna för jordbrukssektorn. Den torde dock vara förhållandevis låg. Musselodling sker i princip utan energitillförsel, medan odling av fisk och kräftor kan kräva energi beroende på odlingsformen. Främst el används, t.ex. i pumpanläggningar för syretillförsel och recirkulerande system vid landbaserad odling. Enligt vår uppfattning bör uppfödning av fisk och vattenväxtodling i energiskattesammanhang jämställas med jordbrukets djurskötsel respektive yrkesmässig växthusodling. Även energiförbrukningen inom sektorerna fiskodling och liknande (SNI-kod 05.02) bör alltså omfattas av de skattelättnader som kommer jordbruket till del. m.fl. har påpekat att det inom den yrkesmässiga trädgårdsodlingen är vanligt att företagen har valt att bedriva verksamhetsmoment som syftar till att färdigställa och tillhandahålla produkterna för försäljning i kooperativa företagsformer, t.ex. ekonomiska föreningar, eller att enskilda trädgårdsföretag utför motsvarande moment för kollegors räkning i det egna företaget. Det rör sig om t.ex. central kyllagring, sortering, packning och försäljning av frukt och grönt. Förbundet har hävdat att grovt räknat av de ca 2 900 företagen med frilandsproduktion är anslutna till sådan kooperativ verksamhet, som bedrivs i mellan 15 och 20 företag. Enligt förbundet är dessa kooperativa företag vanligen klassificerade i SNI 51 (partihandel) eller 52 (detaljhandel), vilket innebär att skattelättnaderna inte tillämpas på energiförbrukning inom dessa företag. Om däremot producenten själv ombesörjer alla led inom ramen för sin SNI 01-kodade verksamhet, kan han få del av skattelättnaderna. Varje form av avgränsning av ett förmånsberättigat område medför viss risk för gränsdragningsproblem och konkurrenssnedvridningar i förhållande till närliggande verksamheter, som inte får del av aktuella förmåner. Vad gäller den statistiska näringsgrensindelningen har beskattningsmyndigheten tillämpat denna under nära 10 års tid för olika typer av industriell verksamhet. Den SNI-kodning som av den europeiska åsatts en viss verksamhet utgör, som utvecklats ovan, enbart en allmän vägledning och myndigheten har strävat efter att se till verksamhetens reella inriktning. Detta innebär alltså att en verksamhet, som i statistiska sammanhang åsatts en viss SNI-kod utanför det industriella området (SNI 10-37), i energiskattesammanhang ändock kan räknas som industriell verksamhet. Motsvarande synsätt torde i förekommande fall även kunna användas beträffande jordbruksverksamhet. Däremot skulle det, inte minst med hänsyn till risken för spridning till andra typer av närliggande verksamheter i t.ex. detaljhandelsledet, enligt vår uppfattning bära alltför långt att som med flera remissinstanser anfört låta skattelättnaderna generellt tillämpas för fristående företags lagring, sortering etc. av t.ex. frukt och grönt. I energiskattesammanhang bör jordbruksnäringen definieras som yrkesmässig jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet. I den mån annat inte särskilt anges, läggs således i denna proposition den innebörden i uttryck som jordbruk och jordbruksnäringen. Den generella utgångspunkten bör, med de inskränkningar som angetts ovan, vara att inom begreppen ryms företag som statistiskt klassats SNI 01 och 02 samt 05.02. I följande avsnitt diskuteras närmare uppbördsreglerna för jordbruksnäringen och som framgår av avsnitten bedöms särskilda regler i den delen vara erforderliga för den del av jordbruksnäringen, som inte omfattar den yrkesmässiga växthusodlingen. Definitionen av jordbruk bör således vid tillämpning av dessa regler vara inskränkt till att inte omfatta växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling. Den, som mot försäkran om sådan förbrukning fått del av skattelättnaden, kan således inte komma i fråga för återbetalning av motsvarande skattebelopp. 9.2 Skattelättnaderna på bränslen 9.2.1 Bakgrund Inledning Genom skatteomläggningen jämställs, som framgått av föregående avsnitt, jordbruket i energiskattesammanhang med tillverkningsindustrin. Detta innebär skattelättnader i form av frihet från energiskatt och en 50- procentig reduktion av koldioxidskatten för bränslen som används för uppvärmning och drift av stationära motorer. Vad gäller bränslen som används för drift av motordrivna fordon sker ingen ändring, utan för dessa bränslen betalas även i fortsättningen energi- och koldioxidskatt efter de nivåer som generellt gäller för drivmedel som förbrukas i motordrivna fordon i samtliga av samhällets sektorer Användningen av bränslen för uppvärmning och drift av stationära motorer består inom jordbrukssektorn i allt väsentligt av eldningsolja. Andra skattepliktiga bränslen, dvs. gasol, naturgas och kol, förekommer endast i marginell omfattning. Förbrukning av eldningsolja Förbrukningen av eldningsolja inom jordbrukssektorn uppgår till ca . Enligt beräkningar från LRF torde av eldningsoljeförbrukningen kunna hänföras till torkning. Huvudsakligen rör det sig om spannmål och oljeväxter. Resterande volymer används för uppvärmning av stallar och andra lokaler. För de flesta lantbruksföretag är användningen av eldningsolja av mindre ekonomisk betydelse. För enskilda gårdar med t.ex. slaktkycklingsproduktion kan dock kostnaderna vara betydande (jfr nedan). LRF har låtit SCB utföra en uppskalning av en urvalsundersökning beträffande förbrukning av eldningsolja i jordbruksföretag. Den ursprungliga undersökningen gjordes av SCB 1994 och finns redovisad i Jordbruksstatistisk årsbok 1997. Av SCB:s uppskalade undersökning framgår att av landets ca 90 000 jordbruk har 77 000 stycken över huvud taget ingen förbrukning av eldningsolja i verksamheten. Det rör sig alltså om ca 13 000 jordbruksföretag som förbrukar eldningsolja. Av dessa förbrukar 5 500 företag mindre än två m3 eldningsolja (ca , eller av totalförbrukningen). Omkring 250 företag har en hög årlig förbrukning av eldningsolja, (ca , eller av totalförbrukningen). Flertalet av dessa företag återfinns inom kategorierna slaktkycklingar och spannmål. Resterande eldnings- oljevolymer fördelar sig på majoriteten av de aktuella jordbruks- företagen, med en årsförbrukning mellan två och . SCB:s siffror grundar sig på ett antal lantbruk om ca 90 000, medan den senaste lantbruksräkningen visar på ett något lägre antal, ca 85 000. Det antal lantbruk, inom vars verksamhet eldningsolja förbrukas, torde dock alltjämt ligga i storleksordningen 13 000. Tillgänglig särredovisad statistik avseende skogsbruk har inte kunnat erhållas. Så vitt framkommit förbrukas vanligen endast mindre mängder eldningsolja i sådan verksamhet, varför det torde vara en rimlig utgångspunkt att SCB:s beräkningar även inkluderar skogsbruken. Inte heller vad gäller vattenbruken finns tillgänglig statistik. Dessa företag torde dock endast förbruka mycket begränsade mängder eldningsolja i sin näringsverksamhet. Dagens regler för tillverkningsindustrin och växthusnäringen gäller skattelättnader för tillverkningsindustrin och växthus- näringen. Om förbrukaren är registrerad som skattskyldig får han göra avdrag i sin energi- och koldioxidskattedeklaration för energiskatten och hälften av koldioxidskatten på bränsle som förbrukats för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling (se 7 kap. 4 § lagen om skatt på energi). Vissa begränsningar finns vad gäller bränsleslag. Sålunda omfattas inte bensin och högbeskattad, omärkt olja av skattelättnaderna. Särskilda regler gäller för att kunna registreras som skattskyldig. Vad gäller eldningsolja krävs bl.a. att sökanden disponerar över en lagerkapacitet för bränslen om . Detta torde innebära att endast ett fåtal jordbruksföretag kan komma i fråga som skattskyldiga. Om förbrukaren inte är skattskyldig uppnås dock skattelättnaderna på olika sätt beroende på om det rör sig om industriell förbrukning eller användning i yrkesmässig växthusodling. En växthusodlare kan, mot att han till leverantören lämnar en försäkran om att bränslet skall användas för aktuellt ändamål, erhålla skattelättnaden direkt vid inköpet (se 8 kap. 3 a § lagen om skatt på energi). Om det i stället rör sig om en näringsidkare som bedriver industriell verksamhet får han del av skattelättnaderna för sin bränsleförbrukning genom att ansöka om återbetalning av energiskatten och hälften av koldioxidskatten hos beskattningsmyndigheten. Rätt till återbetalning föreligger endast om ersättningen för ett kalenderkvartal uppgår till . Utöver de generella skattelättnader i form av energiskattefrihet och reduktion av koldioxidskatten , kan energiintensiva verksamheter få del av ytterligare skattelättnader genom den s.k. 0,8- procentsregeln. Om ett företags koldioxidskattebelastning överstiger av försäljningsvärdet medger beskattningsmyndigheten nedsättning av skatten så att den överskjutande skattebelastningen inte överstiger ett belopp som motsvarar av den generella nivån. Växthusnäringens inköp mot försäkran kan ske enligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om preliminär skattesats. För industriföretag som inte är skattskyldigt, beaktas denna lägre skattesats vid återbetalningen av skatt. Regler om detta finns i 7 kap. 4 §, 9 kap. 2 och 9 §§ lagen om skatt på energi. Enligt underhandskontakter med LRF bedöms dock 0,8-procentsregeln normalt inte bidra med någon skattereduktion för vare sig spannmåls- torkning eller uppvärmning av lokaler och stallar. Det finns ca 300 tillverkningsföretag som är registrerade som skattskyldiga för energiskatter. hanterar ca 17 000 ansökningar om skatteåterbetalning från tillverkningsföretag. Det rör sig om företag som regelmässigt ansöker under alla fyra kvartalen, varför antalet företag alltså rör sig om ca 4 250. Av tillverkningsföretagen ansöker omkring 50 stycken om nedsättning enligt 0,8-procentsregeln. Inget företag inom växthusnäringen är registrerat som skattskyldigt. Av landets ca 1 700 växthusodlare är det ca 500 stycken som ansöker om nedsättning enligt 0,8-procentsregeln. 9.2.2 Valet mellan försäkrans- och återbetalningssystem Regeringens förslag: Skattelättnaderna, för annan yrkesmässig jordbruksverksamhet än växthusuppvärmning vid växthusodling och för yrkesmässig skogs- och vattenbruksverksamhet, erhålls genom ett återbetalningssystem. Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: och Svenska tillstyrker förslaget. , , och anser att skattelättnader i första hand bör komma företagen tillgodo genom ett försäkranssystem. menar att ett återbetalningssystem skulle inverka negativt och störande på den optimala faktoranvändningen i företagen och förordar i stället införandet av ett system där jordbruksföretagen ansöker om godkännande hos beskattningsmyndigheten för inköp mot skattelättnad. Skälen för regeringens förslag: Jordbruksnäringen uppvisar många likheter med tillverkningsindustrin. Sålunda finns åtskilliga utpräglade småföretag, men även stora företag med hög energiförbrukning. I praktiken torde dock nästan inget jordbruksföretag komma att registreras som skattskyldigt för energiskatter. Valet av system för att ge icke skattskyldiga del av skattelättnaderna står mellan ett försäkranssystem som växthusnäringen har och ett återbetalningssystem som tillämpas för tillverkningsindustrin. Ett återbetalningssystem är att föredra ur kontrollsynpunkt, som det särskilt om antalet ansökningar blir många är administrativt betungande för beskattningsmyndigheten. Å andra sidan medför ett försäkranssystem ett merarbete för bränsleleverantörerna. Punktskatteutredning (PU98) gör f.n. en översyn av förfarandereglerna för bl.a. eldningsolja och beräknas lämna sitt slutbetänkande , dvs. efter det att denna proposition har lämnats. En av frågorna som utredningen kommer att behandla är försäkranssystemets framtida utformning, t.ex. i vad mån bränsleleverantörerna borde avlastas från kontrollarbete och att inköp mot försäkran endast borde kunna ske om kunden blivit godkänd som förbrukare av beskattningsmyndigheten. Reglerna för jordbrukets skattelättnader har aviserats att träda i kraft . Det är viktigt att de uppbördsregler som föreslås för jordbruksnäringen inte försvårar eventuellt genomförandet av de nya regler som kommer att föreslås av PU98. Mot den bakgrunden bör inte ett försäkranssystem enligt nuvarande ordning väljas för att administrera skattelättnaderna för jordbruksnäringen. I stället bör samma ordning som gäller för tillverkningsindustrin väljas. Detta innebär således ett system med ansökan om återbetalning. 9.2.3 Närmare regler för återbetalning av skatt på bränslen som förbrukats inom jordbruket Regeringens förslag: Ansökan om återbetalning av skatt på bränslen, som förbrukats i annan yrkesmässig jordbruksverksamhet än växthus- uppvärmning vid växthusodling eller i yrkesmässig skogs- och vatten- bruksverksamhet, görs per kalenderkvartal. Rätt till ersättning föreligger endast när ersättningen för ett kalenderkvartal uppgår till . Promemorians förslag: Ansökan om återbetalning görs som huvudregel per kalenderår. Möjlighet ges till kvartalsvis återbetalning vid förbrukning i större omfattning. Rätt till ersättning föreligger endast när ersättningen för ett kalenderår uppgår till . Remissinstanserna: ser klara administrativa fördelar med att sätta upp gränser för olika former av ersättningar, men gör inga bedömningar av rimligheten i de nivåer som föreslås i promemorian. anser att uppsatta administrativa gränser är rimliga. Från skatteadministrativ synvinkel förordar att beloppsgränsen för rätt till återbetalning sätts till per kalenderår och att möjligheten att ansöka om återbetalning för kalenderkvartal inte införs. Vidare anser verket att 0,8-procentsregeln inte bör omfatta jordbruksnäringen.