prop · GN0397 · 2000-01-01 00:00:00 — Under förutsättning att beslutar att Försvarsmaktens ledningscentrum skall läggas ned, avser regeringen att inordna dess skolverksamhet m.m. i . Förändringen innebär att ansvaret för den totalförsvarsanknutna verksamhet som bedrivs vid Försvarsmaktens ledningscentrum övertas av Regemente. Enligt regeringens mening är det därvid väsentligt att en tydlig total- försvarsprofil kan vidmakthållas. Under förutsättning att beslutar att Rikshemvärnscentrum skall läggas ned, avser regeringen att inrätta en organisationsenhet benämnd Hemvärnets stridsskola. Under förutsättning att godkänner att regeringen skall besluta om förändringar beträffande Totalförsvarets skyddsskola, avser regeringen att ändra benämningen till Totalförsvarets skyddscentrum. Regeringen anser att det funktionsutvecklingsansvar som nuvarande Totalförsvarets skyddsskola har är av en sådan omfattning och av en så principiell betydelse att skolans status bör förändras till centrum. Under förutsättning att godkänner att regeringen skall besluta om förändringar beträffande Försvarets internationella kommando, avser regeringen att ändra dess benämning till Försvarsmaktens centrum för internationell utbildningsverksamhet. Till skillnad från sker detta till följd av att verksamheten förändras. Om Operativa insatsledningen inrättas, kommer den, under Försvarsmaktens myndighetsledning, att ansvara för ledningen av såväl nationella som internationella insatser. Mot denna bakgrund kommer också en del av de uppgifter av mer operativ karaktär som Försvarets internationella kommando har att överföras till Operativa insatsledningen. När denna överföring skett blir benämningen kommando missvisande. Med de principer för hur organisationsenheter inom Försvarsmakten benämns anser regeringen därför att enhetens namn bör vara Försvarsmaktens centrum för internationell utbildningsverksamhet. Under förutsättning att godkänner att regeringen skall besluta om förändringar beträffande Försvarets sjukvårdscentrum, avser regeringen att ändra dess benämning till Försvarsmaktens sjukvårds- centrum. Med denna förändring får centrumet ett namn som överens- stämmer med övriga centrums. Under förutsättning att godkänner att regeringen skall besluta om förändringar beträffande Örlogsskolorna, anser regeringen att den utbildning som bedrivs vid den enhet inom Försvarsmakten som benämns Sjöstridsskolan skall inordnas i Örlogsskolornas verksamhet. Försvarsmakten bör därefter lägga ned Sjöstridsskolan. Beträffande de organisationsenheter i övrigt (Markstridsskolan, Försvarsmaktens Halmstadsskolor och Försvarsmaktens underrättelse- och säkerhetscentrum) som regeringen begärt att få besluta om, anser regeringen att verksamheten, bortsett från några smärre justeringar som Försvarsmakten bör besluta om, inte behöver förändras. Avslutningsvis vill regeringen informera om att regeringens bedömning beträffande militärhögskolorna kvarstår, dvs. att det krävs ytterligare utredningsinsatser innan ett slutligt beslut om dessas framtid kan fattas. Regeringen avser återkomma till i denna fråga . I avsnitt 3.7 redovisar regeringen en sammanställning över Försvars- maktens framtida grundorganisation. 3.4 Högkvarterets organisation, m.m. Regeringens bedömning: Inrättandet av Operativa insatsledningen samt förändringarna inom underhållsfunktionen och skol- och centrumverksamheten leder till att Försvarsmaktens högkvarters organisation behöver förändras. En ny linjeenhet, strategiledningen, bör skapas ur nuvarande planeringsstaben och ur de delar av den nuvarande operationsledningen som inte förs till Operativa insatsledningen. Enheten bör även vara myndighetsledningens inriktnings- och planeringsorgan. Rikshemvärnschefen med stabsfunktioner bör inordnas i grundorganisationsledningen i Högkvarteret. I sin egenskap av hemvärnets främste företrädare bör rikshemvärnschefen lyda direkt under myndighetsledningen. Arbetet med att anpassa Högkvarterets organisation till den förändrade Försvarsmakten kommer att fortsätta. Skälen för regeringens bedömning: Genom prop. 1997/98:83 informerade regeringen om huvuddragen i den organisation för Försvarsmaktens högkvarter som gäller . I korthet är Högkvarteret organiserat enligt följande. Under myndighetsledningen, med överbefälhavaren och ställföreträdande överbefälhavaren, är Högkvarteret indelat i tre linjeenheter och två stabsenheter. Linje- enheterna är operationsledningen, krigsförbandsledningen och grund- organisationsledningen. Stabsenheterna är planeringsstaben och personal- staben. Utöver dessa enheter finns inom Högkvarteret säkerhetsinspektion, militära underrättelse- och säkerhetstjänsten samt fristående avdelningar för bl.a. samordning, juridik och administration. Regeringen har i prop. 1999/2000:30 föreslagit förändringar i Försvarsmaktens organisation. Härutöver redovisar regeringen tidigare i föreliggande proposition ytterligare förändringar. Förändringarna kommer att påverka Högkvarteret, dess organisation och arbetssätt. Regeringen vill därför översiktligt informera om kommande förändringar inom Högkvarteret. Genom att det militära ledningssystemet reformeras i grunden och att Operativa insatsledningen inrättas, kommer Försvarsmaktens struktur att förändras på ett markant sätt. Operativa insatsledningen bildas av bl.a. delar av Högkvarterets operationsledning. Även de förändringar som redovisats i avsnitten 3.2 och 3.3, dvs. underhålls- och stödfunktionen samt skol- och centrumverk-samheten, påverkar Högkvarterets organisation. En betydelsefull förändring härvidlag är att rikshemvärnschefen med stabsfunktioner inordnas i Högkvarteret. Skälet till denna förändring är, som tidigare nämnts, att hemvärnet enligt regeringens förslag i prop. 1999/2000:30 skall organiseras som en del i de nationella skyddsstyrkorna. I det perspektivet är det naturligt att hemvärnsverksamhetens organisatoriska ställning förändras och att verksamheten inordnas i grundorganisations-ledningen i Högkvarteret. I sin egenskap av hemvärnets främste före-trädare skall rikshemvärnschefen lyda direkt under myndighetsledningen. Den största och viktigaste förändringen i Högkvarteret är att en ny linjeenhet inrättas, nämligen strategiledningen. Strategiledningen skapas främst av delar av den nuvarande operationsledningen och den nuvarande planeringsstaben. Strategiledningen skall även vara myndighets- ledningens inriktnings- och planeringsorgan. Under myndighetsledningen skall denna linjeenhet således svara för uppföljning, prioritering och avvägning. Enheten skall svara för den långsiktiga försvarsplaneringen genom militärstrategisk ledning i vid bemärkelse. Den skall således leda den militärstrategiska planeringen för Försvarsmaktens utnyttjande såväl nationellt som internationellt. Enheten skall vidare, under myndighets- ledningen, inrikta bl.a. Operativa insatsledningen, förbandsverksamheten och grundorganisationen, insatsorganisationen samt Försvarsmaktens förmåga och kompetens. Härutöver skall strategiledningen inrikta militär-distrikten och ansvara för central samordning med övriga totalförsvars-myndigheter. Bland strategiledningens övriga uppgifter vill regeringen peka på att enheten skall leda arbetet med Försvarsmaktens planering och avvägning. Strategiledningen övertar även nuvarande operations-ledningens övergripande ansvar för internationella insatser. Enheten skall således bereda ärenden om sådana insatser. Därefter svarar Operativa insatsledningen för att genomföra insatserna. Det är också strategi-ledningen som skall svara för samordningen gentemot . Enligt regeringen är det angeläget att avvägningsfunktionen stärks i Högkvarteret. Strategiledningen skall ha denna uppgift. Strategiledningen skall därför kunna väga myndighetens samtliga verksamhetsområden mot varandra för att kunna utforma och förorda en ur försvarsmaktsperspektiv optimal avvägning. En annan funktion inom strategiledningen som får stor betydelse är studieorganisationen. I och med att anpassning är en av grunderna för den nya Försvarsmakten ökar kraven på myndighetens studie- och utvecklingsverksamhet. Regeringen vill härutöver erinra om ytterligare några förändringar inom Högkvarterets organisation som är av betydelse. En särskild funktion för lägespresentation skall inrättas. Operativa insatsledningen skall ansvara för att förse Högkvarteret med erforderligt underlag för presentation. För att tydliggöra ansvaret för skolverksamheten inom Högkvarteret och för att stärka utbildningssamordningen med Försvarshögskolan skall funktionen för skolverksamheten förstärkas. Avslutningsvis kan framhållas att det övergripande ansvaret för central samverkan med civila myndigheter skall åvila Högkvarteret och således inte Operativa insatsledningen. För att ytterligare tydliggöra förhållandet mellan Högkvarteret och Operativa insatsledningen vill regeringen i detta sammanhang också informera om Operativa insatsledningens organisation och uppgifter. Operativa insatsledningen skall bestå av fyra delar: en operationsledning samt ett armétaktiskt, ett marintaktiskt och ett flygtaktiskt kommando. I Operativa insatsledningen ingår även funktioner för ledning av helikopterförband, underhållstjänst, sjukvårdstjänst samt informations- och ledningskrigföring. I sammanhanget vill regeringen peka på att sjuk- vårdsavdelningen ingår i nuvarande operationsledningen i Högkvarteret. Eftersom sjukvårdsavdelningens huvuduppgift är att planera och leda sjukvården inom Försvarsmaktens insatsorganisation anser regeringen det vara mest ändamålsenligt att avdelningen inordnas i Operativa insats- ledningen. Operativa insatsledningen skall leda genomförandet av nationella och internationella insatser med Försvarsmaktens insatsorganisation. Enheten skall således leda Försvarsmaktens insatsorganisation vid försvar mot väpnat angrepp, vid upprätthållande av territoriell integritet, vid internationella fredsfrämjande insatser samt vid den övningsverksamhet som sammanhänger med dessa uppgifter. Operativa insatsledningen skall också kunna ställa resurser till förfogande för stöd till samhället. Regeringens inriktning är att de förändringar som har redovisats i detta avsnitt skall genomföras med övriga förestående förändringar inom Försvarsmakten . Sammanfattningsvis kommer Högkvarteret att bestå av myndig- hetsledningen, tre linjeenheter, nämligen strategiledningen, krigsför- bandsledningen och grundorganisationsledningen, och en stabsenhet, nämligen personalstaben. Utöver dessa enheter finns inom Högkvarteret säkerhetsinspektion, militära underrättelse- och säkerhetstjänsten samt fristående avdelningar för bl.a. lägespresentation, samordning, juridik och administration. Genom de här redovisade förändringarna tas det första steget till att anpassa Försvarsmaktens centrala nivå till den förändrade Försvarsmakt som följer av regeringens förslag enligt prop. 1999/2000:30. Förändringsarbetet kommer att fortsätta och regeringen avser att informera om dessa förändringar i den utsträckning det behövs. 3.5 Verksamhetsledning inom Försvarsmakten Den reformering av det militära ledningssystemet som redovisades i prop. 1999/2000:30 leder till att verksamhetsledningssystemet inom Försvarsmakten behöver förändras. Högkvarteret bör även fortsättningsvis ansvara för verksamhetsled- ningen. Verksamhetsledningen bör genomföras direkt från Högkvarteret till den verkställande nivån. Operativa insatsledningen bör ansvara för den operativa och taktiska ledningen. Operativa insatsledningen bör dock medverka i verksamhetsledningen och vad avser främst större övningar ha en samordningsroll. Verksamhetsledningen omfattar inriktning, uppdragsstyrning, upp- följning, korrigering samt värdering och rapportering av verksamhetens genomförande och resultat mot uppställda mål. Verksamhetsledningen i fred skall utövas av Högkvarteret, med biträde av de taktiska kommandona inom Operativa insatsledningen, och förbanden, skolorna och centrumen. Regeringen anser att det måste ställas vissa krav på Försvarsmaktens system för verksamhetsledning. Några av dessa krav är följande. Ledningen skall utövas inom ramen för en för Försvarsmakten gemensam struktur och med tydliga ansvarsförhållanden. Verksamhetsledningen skall därför genomföras i samma struktur som den operativa-taktiska ledningen. Verksamhetsledningen skall vidare bygga på mål- och resultatstyrning med decentralisering och delegering. Slutligen skall genom systemet insatsförband ur grundorganisationens utbildnings-förband kunna ställas till operativa och taktiska chefers förfogande. Regeringen vill också understryka att strukturen för verksamhets- ledning på ett ändamålsenligt sätt bör ansluta till beslut om förändrad styrning av Försvarsmakten m.m. (prop. 1997/98:83, bet. 1997/98:FöU10, rskr. 1997/98:269). En grundläggande fråga i det sammanhanget var att bryta upp den dåvarande försvarsgrensindelningen och styrningen i program för att i stället styra och följa upp Förvarsmakten i sex verksamhetsområden. Enligt regeringen är det angeläget att ansvaret för styrning och inriktning av förbandsverk- samheten entydigt ligger på Högkvarteret (grundorganisationsledningen). De taktiska kommandona inom Operativa insatsledningen bör medverka i Högkvarterets styrning bl.a. genom att ställa operativa och taktiska krav samt att på uppdrag av Högkvarteret samordna och leda större förbands- övningar på operativ och taktisk nivå. De taktiska kommandona bör däremot inte ansvara för verksamhetsstyrningen. Det skulle i princip leda till att de tidigare försvarsgrenarna återuppstod. Försvarsmaktens verksamhetsledning skall utövas i ett antal olika steg. Huvudprincipen är att alla direktiv m.m. och återredovisningar skall gå direkt mellan Högkvarteret och den lokala genomförandenivån, dvs. förbanden och andra enheter. I ett första steg beslutar Högkvarteret om direktiv för uppdragsförslag. Operativa insatsledningens taktiska kom- mandon medverkar i det arbetet så att bl.a. de operativa och taktiska kraven beaktas i arbetet. Dessa direktiv går direkt till förbanden. Det andra steget innebär att förbanden utarbetar uppdragsförslag. Operativa insatsledningen yttrar sig över uppdragsförslagen. I det tredje steget genomför Högkvarteret (grundorganisationsledningen), vid behov med stöd av de taktiska kommandona, dialoger med förbanden. Därefter beslutar Högkvarteret om uppdrag till förbanden. Det fjärde steget, slutligen, är att den genomförda verksamheten återredovisas från förbanden direkt till Högkvarteret. Regeringen anser att denna reformerade struktur för verksam- hetsledning innebär en enhetlig ledningsstruktur inom Försvarsmakten med direktiv och order från Högkvarteret direkt till genomförandenivån och på motsvarande sätt med resultatredovisning direkt till Högkvarteret. Genom att Operativa insatsledningens tre taktiska kommandon involveras i arbetet tillförsäkras nödvändig samordning och att operativa och taktiska hänsyn ligger till grund för arbetet. Systemet kommer enligt regeringen att leda till klarare ordergivning, förenklade rutiner och därmed minskad administration. 3.6 Namn- och traditionsfrågor Regeringens bedömning: För arméstridskrafterna bör regemente användas som samlande benämning på de förband som skall svara för utbildning av armébrigadledningar och mekaniserade förband. Specialtruppslagens kvarvarande förband bör också benämnas regemente. Specialtruppslagens enheter för att bibehålla och utveckla vinterkompetens bör benämnas bataljon. För marinstridskrafternas sjöstridsförband bör flottilj vara den enhetliga benämningen. Basområde bör benämnas marinbas. För kust- artilleriförbanden bör regemente behållas som samlande benämning. Förbanden bör benämnas amfibieregemente. För helikopterförbanden bör benämningen helikopterbataljon behållas. bibehålla och utveckla vinterkompetens bör benämnas skvadron. För flygstridskrafterna bör benämningen flottilj behållas. Militärdistrikten bör benämnas efter riksgeografisk belägenhet. De 29 nya enheterna bör benämnas militärdistriktsgrupper och ges traditionsnamn eller namn efter den geografiska lokaliseringen. Benämningarna bör införas när regeringen beslutar om ändring av förordningen (1994:642) med instruktion för Försvarsmakten med ikraftträdande . Skälen för regeringens bedömning 1999/2000:30 underströk regeringen betydelsen av benäm- ningarna och traditionsfrågorna när det gäller Försvarsmaktens grund- organisation (avsnitt 5.4.4). Regeringen pekade på att dessa frågor har en viktig roll i folkförankringen av det svenska försvaret och att benämningarna därför bör ha ett allmänt stöd. I propositionen anförde regeringen vidare att den, även om det ankommer på regeringen att besluta om benämningar, mot bakgrund av frågans principiella betydelse avsåg att informera om frågans vidare behandling. Eftersom det inte då var möjligt att i tillräcklig utsträckning pröva namnfrågorna utreddes de ytterligare genom att regeringen uppdrog åt Försvarsmakten att efter samråd med bl.a. lämna förslag i saken. I en särskild skrivelse i anslutning till Försvarsmaktens redovisning av detta uppdrag anser att militärdistriktsgrupperna bör benämnas regemente. Förändringen av grundorganisationen leder till att ett antal organisa- tionsenheter kommer att läggas ned. Detta innebär i sin tur att en del benämningar kommer att upphöra. Vidare kommer ett antal enheter att inrättas. Det gäller t.ex. hela den nya ledningsorganisationen med 29 militärdistriktsgrupper. Regeringens inriktning när det gäller benäm- ningar är, bl.a. av kostnadsskäl, att åstadkomma så få förändringar som möjligt. Regeringen redovisar i det följande benämningarna av arméstridskrafterna, marinstridskrafterna, flygstridskrafterna, de försvars-maktsgemensamma förbanden m.m. och, slutligen, den territoriella ledningen. Om en förbandstyp eller motsvarande inte kommenteras innebär detta att den nuvarande benämningen bibehålls. Avslutningsvis kommer regeringen att beröra traditionsfrågorna. I nästa avsnitt redovisas den framtida grundorganisationens omfattning och därvid samtliga benämningar. Arméstridskrafternas förband och skolor Inom arméstridskrafterna skiljs i detta sammanhang mellan utbildnings- förband, vissa grundutbildningsbataljoner och skolor. För utbildnings- förbanden bör regemente användas som en samlande benämning på de förband som skall svara för utbildning av armébrigadledningar och mekaniserade förband. Vidare bör de kvarvarande specialtrupp- slagsförbanden som benämns kår likaledes benämnas regemente. Av traditionsskäl bör dock några undantag medges från denna huvudregel. Ett sådant undantag gäller Livregementets husarer i som bör behålla sin nuvarande benämning. Ett annat undantag bör göras för nuvarande som av militärhistoriska skäl bör behålla gardesbenämningen och benämnas Livgardet. 1999/2000:30 föreslår regeringen att endast en organisations- enhet skall bibehållas för varje specialtruppslag. Vidare skall för respektive specialtruppslag finnas en mindre enhet för att bibehålla och utveckla vinterkompetens. Den kvarvarande organisationsenheten bör behålla sin nuvarande benämning med undantag för att suffixet skall vara regemente i stället för kår. När det gäller artilleriet och luftvärnet, där flera organisationsenheter läggs ned inom respektive specialtruppslag, bör emellertid en mer samlande och icke ortsanknuten benämning gälla. När det gäller markstridsförbanden kan regeringen avslutningsvis erinra om att begreppet brigad försvinner från benämningarna eftersom förbanden inte längre skall vara kaderorganiserade krigsförband. De enheter som skall finnas i för att bibehålla och utveckla specialtruppslagens vinterkompetens bör benämnas bataljoner. I fråga om skolverksamheten anser regeringen att organisations- enheterna bör behålla nuvarande benämningar. Den nya organisations- enheten för hemvärnsutbildning bör, som redovisats i avsnitt 3.3, benämnas Hemvärnets stridsskola. Marinstridskrafternas förband och skolor Regeringen anser att sjöstridsförbanden bör ges enhetliga benämningar. Det är enligt regeringens mening mest ändamålsenligt att genomgående benämna dem flottilj. Kustartilleriförbanden bör behålla den samlande benämningen regemente. Verksamheten inom förbanden får emellertid en något annan inriktning än . För att namnen bättre skall spegla verksamhetens art bör dessa förband därför benämnas amfibieregemente. Härutöver bör benämningen av vapenslaget kustartilleriet ändras till amfibiekåren. Baserna för sjöstridsförbanden bör benämnas marinbaser. Marinstridskrafternas skolor bör liksom arméstridskrafternas benämnas stridsskolor, t.ex. Amfibiestridsskolan. Örlogsskolorna i /och bör dock behålla sin benämning. För flygflottiljerna bör flottiljbegreppet behållas. Försvarsmaktsgemensamma förband, m.m. Inom helikopterverksamheten bör Helikopterflottiljen och de kvarvarande helikopterbataljonerna behålla sina benämningar. Den mindre enheten för helikopterverksamhet i bör benämnas skvadron. Regeringen har i avsnitt 3.3 redovisat att Totalförsvarets skyddsskola bör benämnas Totalförsvarets skyddscentrum. Genom den ändrade benämningen speglas enhetens centrumfunktion och verksamhetens art på ett ändamålsenligt sätt. I samma avsnitt har regeringen redovisat att Försvarets internationella kommando fortsättningsvis bör vara ett centrum och därför benämnas Försvarets centrum för internationell utbildningsverksamhet. De övriga kvarvarande försvarsmaktsgemen- samma skolorna och centrumen bör behålla sina nuvarande benämningar. I fråga om underhållsförbanden gäller att nuvarande benämningar bör behållas intill dess att underhållsorganisationen förändras och dessa organisationsenheter läggs ned (se avsnitt 3.2). Enligt regeringens förslag i prop. 1999/2000:30 skall hela den nuvarande ledningsorganisationen läggas ned . skall en ny ledningsorganisation inrättas. Detta innebär nya benämningar på ett stort antal enheter. Militärdistriktsstaberna bör enligt regeringen benämnas militärdistrikt och i övrigt ha sin benämningsmässiga grund i den riksgeografiska belägenheten. Regeringen kommer att inrätta 29 militärdistriktsgrupper. 1999/2000:30 kallades dessa enheter militärdistriktsenheter. Huvud- principen är att dessa enheter skall benämnas med traditionsnamn som prefix. Genom att bl.a. flera av de nuvarande brigadförbanden läggs ned riskerar traditionsrika benämningar, ofta med landskapsanknytning, att gå förlorade. Regeringen anser att det är betydelsefullt att sådana land- skapsbenämningar så långt möjligt kan behållas, bl.a. därför att de levandegör en långvarig och värdefull militär tradition i bygden. I den mån ett sådant traditionsnamn saknas skall enheten benämnas efter den ort i vilken enheten är lokaliserad. När det gäller suffixet i enheternas benämning, dvs. vilket samlande begrepp som skall användas, har regeringen övervägt flera alternativ. Ett av dessa alternativ är regemente. Regeringen finner att skäl kan tala för en sådan begreppsbenämning, bl.a. traditionsskälen. Ett flertal av de svenska arméförbanden har en månghundraårig historia som i sin tur har levt vidare genom landskapsregementsnamnen. har, även om det egentliga regementet har lagts ned, regementsnamnet kunnat leva vidare genom att försvarsområdesfunktionen fått överta namnet. Som regeringen har anfört ovan skall begreppet regemente användas som samlande benämning på bl.a. de förband som skall svara för utbildning av mekaniserade förband. Regeringen anser också att även om det finns skäl för att använda regemente som suffix för de nya enheterna, talar de övervägande skälen för att använda något annat begrepp. Regeringen anser således att förbandens benämningar principiellt skall ge besked om verksamhetens karaktär och omfattning. Den allmänna uppfattningen om regemente är ett ställe för utbildning av värnpliktiga med kaserner, matsal, förråd och övningsområde m.m. Regeringen anser i detta perspektiv att en regementsbenämning av militärdistriktsgrupperna är mindre lämplig.