prop · GN0341 · 2000-01-01 00:00:00 — Som redan behandlats ovan i avsnitt 9.6.2 regleras inte i lagförslaget hur tvister om ersättningar för utnyttjandet av vissa anläggningar på en flygplats skall hanteras. När sådana ersättningar som skall bestämmas med hänsyn tagen till de allmänna reglerna i 7 § andra stycket tas ut får eventuella tvister lösas på sedvanlig väg, sannolikt oftast i allmän dom- stol som vanliga civila tvistemål. Ikraftträdandebestämmelserna Med hänsyn till att ligger efter med genomförande av direktivet, bör lagen träda i kraft möjligt, vilket beräknas kunna bli . Bilagan Direktivets bilaga har i princip, med några smärre språkliga justeringar, återgetts ordagrant i bilagan till lagen, och fordrar i sig inga närmare kommentarer. Lagrådet har dock påtalat att några ord synes vara felaktigt översatta, och regeringen delar uppfattningen att lagen bör justeras uti- från vad som kan utläsas av den engelska och franska versionen av marktjänstdirektivet. har framfört önskemål om att förteckningen i bilagan kompletteras med fälthållning . Försvarsmakten har särskilt begärt ett klargörande att vissa tjänster, som inte finns med i bilagan, inte omfattas av lagens regler. Bilagans uppräkning får anses vara komplett, och alla tjänster som inte finns med där faller utanför lagens tillämpningsområde. Det torde inte heller vara lämpligt eller möj- ligt att på nationell nivå införa andra tjänster i bilagan. 11 Genomförande av marktjänstdirektivet artikel för artikel Artikel lag förordning 1.1 lag 6 § 1.2 lag 6 § 1.3 lag 6 § förordning 1.5 behövs inte behövs inte 1.6 behövs inte behövs inte 2 lag 2 § 3.1 lag 3 § 3.2 lag 3 § 3.3 1 kap. 1 § regerings- formen 4.1 lag 18 § 4.2 lag 19 § 5.1 lag 5 § 5.2 lag 5 § 6.1 lag 7 § 6.2 lag 8 § 6.3 lag 8 § 6.4 behövs inte behövs inte 7.1 lag 7 § 7.2 lag 12 § 8.1 lag 21 § 8.2 lag 7 och 21 §§ 9.1 lag 9 och 13 §§ 9.2 lag 9 och 13 §§ 9.6 lag 9 och 13 §§ 10.1 behövs inte behövs inte 10.2 behövs inte behövs inte 10.3 behövs inte behövs inte 10.4 behövs inte behövs inte 11.1 lag 10 och 15 §§ 11.2 lag 11 § 11.3 lag 10 och 11 §§ 13 lag 22 § 14.1 lag 16 § i den mån det behövs 14.2 lag 17 § 15 lag 17 § 16.1 lag 7 och 20 §§ 16.2 lag 7 och 20 §§ 16.3 lag 7 och 20 §§ 18 lag 16 § 19 lag 16 § 20.1 lag 23 § 20.2 lag 23 § 21 lag 24 § 22 kräver inte lagstiftning 23.1 fotnot 1 i lag; inget mer krävs fotnot i förordningen; inget mer krävs 23.2 kräver inte lagstiftning 24 behövs inte behövs inte 25 behövs inte behövs inte Bilagan Bilagan till lagen Konsoliderad version av marktjänstdirektivet med beaktande av rättelse till direktivet införd i Europeiska gemenskapernas officiella tidning 223, 24.8.1999 s. 32. (Ändringar föranledda av rättelsen har under- strukits här.) RÅDETS DIREKTIV 96/67/EG av om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 84.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget3, och med beaktande av följande: I enlighet med artikel 7a i fördraget och i syfte att varaktigt främja den ekonomiska och sociala utvecklingen har gemenskapen gradvis infört en gemensam luftfartspolitik för att förverkliga den inre marknaden. Syftet med artikel 59 i fördraget är att avveckla inskränkningar i fri- heten att tillhandahålla tjänster inom gemenskapen och i enlighet med artikel 61 i fördraget bör samma syfte uppnås inom ramen för den gemensamma transportpolitiken. Rådet har uppnått detta syfte när det gäller luftfartstjänster i egentlig mening genom sina förordningar (EEG) nr 2407/924, (EEG) nr 2408/925 och (EEG) nr 2409/926. Marktjänsterna är absolut nödvändiga för att denna slags trafik skall fungera väl och de utgör ett väsentligt bidrag till en effektiv användning av luftfartens infrastruktur. Att ge tillträde till marknaden för marktjänster är en åtgärd som bör bidra till lägre driftkostnader för flygbolagen och bättre service för an- vändarna. Mot bakgrund av subsidiaritetsprincipen är det absolut nödvändigt att tillträdet till marknaden för marktjänster genomförs på gemenskapsnivå som medlemsstaterna ges möjlighet att beakta sektorns särart. Kommissionen tillkännagav i sitt meddelande Europeiska civilflyget mot bättre horisonter sin vilja att före utgången av 1994 ta initiativ till att genomföra tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen, och rådet bekräftade i sin resolution av om situationen inom den civila luftfarten i Europa7 att det är nödvändigt att beakta de stora krav som kommer att ställas på flygplatserna när marknaden öppnas. I en resolution av om den civila luftfarten i Europa8 erinrade om att det är angeläget att beakta den inverkan på anställningsvillkor och säkerhet på flygplatserna inom gemenskapen som följer av tillträdet till marknaden för marktjänster. Fritt tillträde till marknaden för marktjänster är förenligt med väl- fungerande flygplatser inom gemenskapen. Det fria tillträdet till marknaden för marktjänster bör förverkligas gradvis och på ett sätt som är anpassat till sektorns krav. För vissa typer av tjänster kan både tillträdet till marknaden och ut- övandet av egenhantering möta restriktioner vad gäller säkerheten, kapa- citeten och tillgången till utrymme. Det är därför nödvändigt att antalet godkända leverantörer som tillåts utföra dessa typer av tjänster kan be- gränsas. På samma sätt bör utövandet av egenhantering kunna begränsas och kriterierna för en sådan begränsning måste i så fall vara relevanta, objektiva, genomblickbara och icke-diskriminerande. Om antalet tjänsteleverantörer är begränsat, är det nödvändigt för en effektiv konkurrens att minst en av tjänsteleverantörerna är obero- ende i förhållande till både flygplatsens ledningsenhet och den domine- rande transportören. För att flygplatserna skall fungera väl är det nödvändigt att de kan förbehålla sig ansvaret för vissa infrastrukturer som är svåra att dela upp eller utöka av orsaker som kan hänföras till teknik, lönsamhet eller in- verkan på miljön. Att förvaltningen centraliseras får dock inte hindra tjänsteleverantörer och användare som tillämpar egenhantering från att använda sig av dessa infrastrukturer. I vissa fall kan restriktionerna i fråga vara av sådan omfattning att vissa begränsningar av tillträdet till marknaden eller till utövandet av egenhantering kan vara berättigade under förutsättning av att begräns- ningarna är relevanta, objektiva, genomblickbara och icke-diskrimine- rande. Syftet med sådana undantag måste vara att göra det möjligt för flyg- platsmyndigheterna att upphäva eller åtminstone mildra dessa restriktio- ner. Undantagen måste godkännas av kommissionen under medverkan av en samrådskommitté och beviljas för en begränsad tidsperiod. För att en effektiv och lojal konkurrens skall kunna upprätthållas när antalet tjänsteleverantörer är begränsat krävs det att urvalet av dessa sker på ett genomblickbart och opartiskt sätt. Användarna bör rådfrågas vid denna urvalsprocess eftersom det är de som främst berörs av kvaliteten och priset på de tjänster som de förväntas ta i anspråk. Det är därför viktigt att organisera hur användarna skall representeras och rådfrågas vid urvalet av godkända tjänsteleverantörer genom att in- rätta en kommitté som består av representanter för dem. I samband med urvalet av tjänsteleverantörer på en flygplats är det möjligt att under vissa omständigheter och speciella förhållanden ut- sträcka skyldigheten att tillhandahålla service åt allmänheten till andra flygplatser inom samma geografiska område i den berörda medlems- staten. Flygplatsens ledningsenhet kan också tillhandahålla marktjänster och genom sina beslut utöva ett betydande inflytande på konkurrensen mellan leverantörerna. Det är därför, för att säkerställa fortsatt lojal konkurrens, absolut nödvändigt att flygplatserna i sin bokföring åtskiljer verksam- heten inom förvaltning och reglering av infrastrukturerna å ena sidan och tillhandahållandet av marktjänster å den andra. En flygplats får inte subventionera sin marktjänstverksamhet med inkomster som härrör från dess uppdrag som flygplatsmyndighet. Samma krav på genomblickbarhet måste gälla för alla tjänste- leverantörer som önskar tillhandahålla marktjänster till tredje man. För att göra det möjligt för flygplatserna att fullgöra sitt uppdrag att förvalta infrastrukturerna och garantera säkerheten inom flygplatsom- rådet, samt i avsikt att säkerställa skyddet av miljön och den gällande sociallagstiftningen, måste medlemsstaterna kunna kräva att en leverantör av marktjänster först erhåller ett godkännande. Kriterierna för detta godkännande måste vara objektiva, genomblickbara och icke- diskriminerande. Av samma skäl måste medlemsstaterna behålla rätten att utfärda och tillämpa de regler som är nödvändiga för att flygplatsernas infrastrukturer skall fungera väl. Dessa regler bör ha samband med det uppställda målet och inte leda till att tillträdet till marknaden eller utövandet av egenhante- ring i realiteten blir av mindre omfattning än vad som anges i detta direktiv, och de måste respektera principerna om objektivitet, genom- blickbarhet och icke-diskriminering. Befogenheten att garantera socialt skydd i adekvat omfattning för personalen i de företag som tillhandahåller marktjänster bör kvarstanna hos medlemsstaterna. Tillträdet till flygplatsernas anläggningar måste säkerställas för de tjänsteleverantörer som har tillstånd att tillhandahålla marktjänster och de transportörer som har tillstånd att tillämpa egenhantering i den utsträck- ning som är nödvändig för utövandet av deras rättigheter och för en effektiv och lojal konkurrens, men tillträdet bör ändå kunna vara förenat med att en avgift tas ut. Det är berättigat att de rättigheter som anges i detta direktiv gäller för leverantörer av tjänster och användare med ursprung i tredje land endast om det råder strikt ömsesidighet. Skulle det inte finnas sådan ömsesidig- het bör medlemsstaten kunna återkalla rättigheterna för dessa tjänste- leverantörer och användare. i enades och Förenade kunga- riket om en ordning för utvidgat samarbete i fråga om utnyttjandet av flygplatsen i i en gemensam förklaring av de båda ländernas utrikesministrar. Denna ordning har ännu inte börjat tillämpas. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i för- draget, särskilt inte det faktum att kommissionen även i fortsättningen kommer att övervaka att bestämmelserna följs genom att vid behov an- vända sig av samtliga de befogenheter som artikel 90 i fördraget tiller- känner den. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Tillämpningsområde 1. Under följande förutsättningar skall detta direktiv tillämpas på varje flygplats inom en medlemsstats territorium som lyder under fördragets bestämmelser och som står öppen för kommersiell lufttrafik: a) De bestämmelser i artikel 7.1 som gäller andra typer av tjänster än de som anges i artikel 7.2 skall tillämpas på alla flygplatser oberoende av deras trafikvolym . b) Bestämmelserna om de typer av tjänster som anges i artikel 7.2 skall tillämpas när det gäller flygplatser som har en årstrafik som är högre än eller lika med 1 miljon passagerarrörel- ser eller gods. c) Bestämmelserna om de typer av tjänster som anges i artikel 6 skall tillämpas när det gäller flygplatser - som har en årstrafik som är högre än eller lika med 3 miljoner passa- gerarrörelser eller gods, eller - som närmast före eller föregående år registrerat en trafik som var högre än eller lika med 2 miljoner passagerarrörelser eller gods. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall bestämmelserna i detta direktiv tillämpas på varje flygplats inom en medlemsstats territorium, som lyder under fördragets bestämmelser, står öppen för kommersiell lufttransport och som har en årstrafik som är högre än eller lika med 2 miljoner passa- gerarrörelser eller gods. När en flygplats når någon av de trösklar för godstrafiken som anges i denna artikel utan att nå motsvarande tröskel för passagerar- trafik, skall bestämmelserna i detta direktiv inte tillämpas på de slag av marktjänster som endast avser passagerare. Kommissionen skall i informationssyfte offentliggöra en förteckning över de flygplatser som avses i denna artikel i nas officiella tidning. Denna förteckning skall offent- liggöras senast efter ikraftträdandet av detta direktiv och där- efter en gång . Medlemsstaterna skall till kommissionen översända de uppgifter som kommissionen behöver för att sammanställa denna förteckning. Detta direktivs tillämpning på flygplatsen i påverkar inte eller rättsliga ställning med avseende på tvisten om överhöghet över det territorium där flygplatsen är belägen. Tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv på flygplatsen i skall uppskjutas till dess att ordningen i den gemensamma för- som avgavs av och utrikes- ministrar har genomförts. När så sker, skall och regeringar underrätta rådet om detta. Artikel 2 Definitioner I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a) flygplats: varje markområde som är särskilt inrättat för landning, start och manövrar av luftfartyg, däribland de närliggande byggnader som kan behövas för flygtrafiken och service till luftfartygen och byggnader som behövs för de kommersiella luftfartstjänsterna. b) flygplatssystem: två eller flera flygplatser som förts samman eftersom de betjänar samma ort eller orter, som framgår av bilaga II i rådets för- ordning (EEG) nr 2408/92 av om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen. c) ledningsenhet: en enhet som tillsammans med eller självständigt från annan verksamhet och i kraft av nationella lagar och författningar har i uppdrag att administrera flygplatsernas infrastrukturer, och samordna och kontrollera den verksamhet som aktörer som befinner sig på berörd flyg- plats eller berört flygplatssystem bedriver. d) användare av en flygplats: varje fysisk eller juridisk person som med flyg transporterar passagerare, post och/eller gods, från eller till den be- rörda flygplatsen. e) marktjänster: de tjänster som utförs på en flygplats åt en användare enligt beskrivningen i bilagan. f) egenhantering: situation i samband med marktjänster, där en användare skaffar sig en eller flera typer av marktjänster utan att ingå något som helst kontrakt med tredje man i syfte att tillhandahålla sådana tjänster. Enligt denna definition anses inte användare som tredje man, i för- hållande till varandra, om - den ena innehar en majoritet av den andra, eller - samma enhet innehar majoriteten i var och en av dem. g) leverantör av marktjänster: varje fysisk eller juridisk person som till- handahåller tredje person en eller flera typer av marktjänster. Artikel 3 Flygplatsens ledningsenhet 1. När ledningen och driften av en flygplats eller av ett flygplatssystem inte sköts av en enda enhet utan av flera olika enheter, skall var och en av dessa anses utgöra en del av ledningsenheten när det gäller tillämpningen av detta direktiv. Om endast en enda ledningsenhet har upprättats för flera flygplatser eller flygplatssystem, skall var och en av dessa flygplatser eller flygplats- system betraktas var för sig när det gäller tillämpningen av detta direktiv. Om ledningsenheter är underställda en offentlig myndighets tillsyn eller kontroll skall denna myndighet, inom ramen för sina lagstadgade skyldigheter, se till att bestämmelserna i detta direktiv tillämpas. Artikel 4 Uppdelning av verksamheterna 1. Ledningsenheten på en flygplats, användaren eller den leverantör av marktjänster som tillhandahåller marktjänster skall göra en strikt bok- föringsmässig uppdelning, enligt gällande handelspraxis, mellan den verksamhet som är knuten till tillhandahållandet av dessa tjänster och övrig verksamhet. En oberoende kontrollant, utsedd av medlemsstaten, skall övervaka att denna bokföringsmässiga uppdelning verkligen iakttas. Denne skall även kontrollera att det inte förekommer någon överföring av finansiella medel mellan den verksamhet som ledningsenheten bedriver i egenskap av flygplatsmyndighet och den verksamhet som den bedriver i fråga om marktjänster. Artikel 5 1. Senast efter ikraftträdandet av det här direktivet skall medlemsstaterna försäkra sig om att en kommitté, som består av före- trädare för användarna eller av organisationer som företräder dessa an- vändare, inrättas för var och en av de angivna flygplatserna. Alla användare har rätt att ingå i denna kommitté eller, om användaren föredrar det, att låta sig företrädas av en organisation som han anförtror detta uppdrag. Artikel 6 Tjänster till tredje man 1. Medlemsstaterna skall i enlighet med artikel 1 vidta de åtgärder som behövs för att garantera tredje man fritt tillträde till marknaden för marktjänster. Medlemsstaterna får kräva att leverantörerna av marktjänster är etable- rade i gemenskapen. Medlemsstaterna får begränsa antalet tjänsteleverantörer som tillåts tillhandahålla följande typer av marktjänster: - Påfyllning av bränsle och olja. - Gods- och posthantering såväl vid ankomst och avgång som i transit när det gäller den fysiska hanteringen av gods och postgång mellan flyg- platsterminalen och luftfartyget. De får dock inte begränsa detta antal till mindre än två för varje typ av tjänst. Dessutom får åtminstone en av dessa godkända leverantörer av tjänster inte stå under direkt eller indirekt kon- troll varken av - flygplatsens ledningsenhet, - en användare som har transporterat av passagerarna eller av registrerat gods på flygplatsen under det år som föregår det år då ur- valet av tjänsteleverantörer sker, eller av - en enhet som kontrollerar eller direkt eller indirekt kontrolleras av denna ledningsenhet eller av en sådan användare. får en medlemsstat dock begära att skyldigheten i denna punkt skjuts upp till . Kommissionen skall, biträdd av den kommitté som anges i artikel 10, granska denna begäran och får med beaktande av utvecklingen inom denna sektor och i synnerhet situationen vid flygplatser som är jämför- bara vad beträffar trafikvolym och trafikmönster, besluta om att bevilja ovan nämnda begäran. När medlemsstaterna begränsar antalet godkända tjänsteleverantörer i enlighet med punkt 2, får medlemsstaterna inte hindra en användare av en flygplats - oberoende av vilken del av denna flygplats som användaren tilldelats - att i fråga om var och en av de typer av marktjänst som kan bli begränsade få möjlighet att göra ett verkligt val mellan åtminstone två leverantörer av marktjänster, med de förutsättningar som anges i punk- terna 2 och 3. Artikel 7 Egenhantering 1. Medlemsstaterna skall, i enlighet med bestämmelserna i artikel 1, vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att egenhanteringen kan utövas fritt. Emellertid kan medlemsstaterna, vad gäller tjänsterna - påfyllning av bränsle och olja, - gods- och posthantering såväl vid landning och start som i transit när det gäller den fysiska hanteringen av gods och post mellan terminalan- läggningen och luftfartyget, reservera utövandet av egenhantering för åtminstone två användare, under förutsättning att dessa väljs efter relevanta, objektiva, genomblick- bara och icke-diskriminerande kriterier. Artikel 8 Centraliserade infrastrukturer 1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 6 och 7 får medlems- staterna för ledningsenheten eller för en annan enhet reservera den tek- niska administrationen av centraliserade infrastrukturer såsom bagage- sortering, avisning, vattenrening och bränsledistribution. De kan ålägga leverantörerna av marktjänster och de användare som tillämpar egenhan- tering att använda sig av dessa infrastrukturer. Medlemsstaterna skall se till att administrationen av de infrastrukturer som avses i punkt 1 säkerställs på ett genomblickbart, objektivt och icke- diskriminerande sätt, särskilt så att den inte hindrar leverantörerna av tjänster och de användare som tillämpar egenhantering att använda sig av infrastrukturerna inom de gränser som fastställs i detta direktiv. Artikel 9 Undantag 1. När specifika utrymmes- eller kapacitetsbegränsningar (särskilt sådana som beror på trängsel och nyttjandegrad av tillgängliga ytor) vilket gör det omöjligt att öppna marknaden och/eller utföra egenhantering i den omfattning som föreskrivs genom detta direktiv, får den berörda med- lemsstaten besluta följande: a) Att begränsa antalet leverantörer av tjänster för en eller flera andra typer av marktjänster än dem som avses i artikel 6.2 på hela eller delar av flygplatsen; i detta fall skall bestämmelserna i artikel 6.2 och 6.3 gälla. b) Att reservera en eller flera typer av sådana tjänster som avses i artikel 6.2 för en enda leverantör av tjänster. c) Att reservera utövandet av egenhanteringen för ett begränsat antal an- vändare när det gäller andra typer av marktjänster än dem som avses i artikel 7.2, på villkor att dessa användare väljs ut på relevanta, objektiva, genomblickbara och icke-diskriminerande grunder. d) Att förbjuda utövandet av egenhantering eller begränsa den till en enda användare för de typer av marktjänster som avses i artikel 7.2. I varje beslut om undantag enligt punkt 1 skall a) anges den eller de tjänstetyper för vilka undantag beviljas samt de specifika utrymmes- och kapacitetsbegränsningar som berättigar till undantag, b) en plan bifogas för åtgärder som syftar till att komma till rätta med dessa begränsningar. Vidare skall ett undantag inte i) otillbörligen inverka menligt på syftet med detta direktiv, ii) snedvrida konkurrensen mellan leverantörer av marktjänster och/eller användare som tillämpar egenhantering, iii) vara av större omfattning än nödvändigt. Medlemsstaterna skall före ikraftträdandet anmäla till kommissionen varje undantag som beviljats på grundval av punkt 1 samt de skäl som berättigar till undantaget. Kommissionen skall offentliggöra en sammanfattning i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av de beslut som anmälts och anmoda berörda parter att yttra sig. Kommissionen skall ingående granska det beslut om undantag som lämnats in av medlemsstaten. En detaljerad analys av situationen och ut- redning av de åtgärder som medlemsstaten anser lämpliga ger kom- missionen möjlighet att för ändamålet verifiera om de begränsningar som åberopas föreligger och om det är omöjligt att bereda tillträde till mark- naden och/eller utöva egenhantering i den omfattning som föreskrivs genom direktiv. Kommissionen kan efter utförd undersökning och samråd med den berörda medlemsstaten antingen godkänna medlemsstatens beslut eller motsätta sig det, om de åberopade begränsningarna inte anses föreligga eller inte anses vara av sådan omfattning att de berättigar till undantag. Efter samråd med den berörda medlemsstaten kan kommissionen också kräva att medlemsstaten ändrar undantagets räckvidd eller begränsar det till enbart vissa delar av en flygplats eller ett flygplatssystem där de åbe- ropade begränsningarna verkligen kan påvisas. Kommissionens beslut skall föreligga senast efter anmälan från medlemsstaten och offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. De undantag som beviljas av medlemsstaterna enligt punkt 1 får inte beviljas än , utom för undantag som beviljas enligt punkt 1 b. Senast före utgången av skall med- lemsstaten fatta ett nytt beslut beträffande ansökan om undantag, vilken också skall prövas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i denna artikel. Undantag enligt punkt 1 b får inte beviljas än . En medlemsstat får dock på grundval av bestämmelserna i punkt 1 begära att en enda gång förlängs . Kommissio- nen skall, biträdd av den kommitté som anges i artikel 10, besluta om en sådan begäran. Artikel 10 1. Kommissionen skall biträdas av en rådgivande kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens före- trädare som ordförande.