prop · GN03130 · 2000-01-01 00:00:00 — har spelat en aktiv roll i styrelsearbetet inom UNHCR, bl.a. avseende reformering av organisationens verksamhetsbudget så att omfattningen och prioriteringen av organisationens verksamhet skall framgå tydligare. är en av UNHCR:s största bidragsgivare. för palestinaflyktingar (UNRWA) har med sin unika ställning i förhållande till de palestinska flyktingarna en avgörande roll för fred och säkerhet i . har verkat för att UNRWA skall få en mer förutsägbar, tillräcklig och stabil finansiering så att organisationen kan genomföra sitt mandat att möta de palestinska flyktingarnas grundläggande humanitära behov och därmed bidra till en fredlig utveckling i regionen. är en av de största bidragsgivarna till UNRWA. 5 Ekonomiska och sociala frågor Genom de stora FN-konferenserna har FN satt dagordningen för organisationens verksamhet inom det ekonomiska och sociala området. Denna normativa verksamhet har stärkt FN:s anseende och bidragit till en allmän uppslutning av gemensamma mål på internationell, regional och nationell nivå. Konferenserna följs nu upp med särskilda generalförsamlingsmöten efter respektive konferens. Den normativa delen av FN:s arbete inom det sociala området präglas i allt större utsträckning av motsättningar mellan olika ländergrupper. Konflikten mellan nord och syd blir allt tydligare och svårigheterna att nå enighet kring centrala utvecklingsfrågor allt svårare. Även inom "syd- gruppen", den s.k. 77-gruppen, är spänningarna stora. Mottagarländerna hävdar den nationella suveräniteten och kräver ökat bistånd. Givarländerna kräver ökad effektivitet i biståndet och respekt för mänskliga rättigheter. Inom det ekonomiska området, exempelvis inom för handel och utveckling (), finns vissa tecken på att motsättningarna har minskat något , även om det alltjämt finns skilda uppfattningar vad beträffar utformningen av olika åtgärder. Den allt större misstron inom det sociala området kan inte enbart förklaras av intressemotsättningar mellan olika länder och ländergrupper. Det minskade biståndet i världen i allmänhet och till FN i synnerhet har lett till ett minskat intresse av att nå mer visionära lösningar. Trots rader av reformer av enskilda FN-organ liksom inom det mellanstatliga beslutssystemet inom FN har det ekonomiska stödet inte ökat. Snarare har präglats av minskat ekonomiskt stöd. Inför uppföljningsmöten av olika världskonferenser har arrangerat konferenser på regional nivå. Syftet har varit att försöka minska klyftan mellan nord och syd inför kommande förhandlingar. Liknande initiativ kommer att tas inför de konferenser som skall hållas under 2000-2001. 5.1 Ekonomiska och handelsrelaterade frågor arbetar aktivt i för att främja utvecklingsländers ekonomiska utveckling genom ökat handelsutbyte och integrering i världsekonomin. har inriktat sitt arbete på att analysera sambandet mellan globalisering, handel, finansiella förhållanden och utveckling. Det har skett i ljuset av en växande insikt om ett fortsatt behov av en stark offentlig regleringsmakt och av internationellt samarbete för fri handel och globala spelregler som gynnar ekonomisk utveckling. Medlemsländerna har närmat sig varandra , men fortfarande råder ofta delade meningar om utformningen på nationell och internationell nivå av de åtgärder som arbetar med. deltog aktivt i förberedelserna inför tionde ministerkonferens om handel och utveckling i . Inom inleddes förberedelserna , och till grund för förhandlingarna om arbetsprogrammet låg en handlingsplan som 77-gruppen antagit vid sitt ministermöte i . Av särskilt intresse är att handlingsplanen innefattade flera hänvisningar till arbetet i () och till den särskilda WTO-deklaration som 77-gruppen avgett inför i . fäste också stor vikt vid frågor om god samhällsstyrning, inklusive kampen mot korruption. Samspelet mellan handels- och utvecklingspolitik kan enligt svensk mening förbättras. Kommande WTO-förhandlingar måste bidra till en hållbar ekonomisk och social utveckling för alla jordens länder och syfta till överensstämmelse mellan och övriga internationella konventioner och principer på dessa områden. Många industriländer, inklusive EU, har fortfarande betydande hinder för import av varor som är viktiga för utvecklingsländerna, t.ex. på jordbruksområdet samt för tyg och kläder. kommer även i fortsättningen att driva på för att dessa hinder skall tas bort. Vårt engagemang för konsekvent frihandel är ett viktigt uttryck för solidaritet med den tredje världen. och övriga FN-organ kan spela en viktig roll för att stödja arbetet i WTO. 5.2 Sociala frågor FN:s sociala (CSocD) har huvudansvaret för uppföljningen inom FN av världstoppmötet om social utveckling i . Huvudtema för CSocD var främjandet av social integration och allas delaktighet. var huvudtemat sociala tjänster för alla och uppföljningen av det sociala toppmötets mål. Femårsöversyn av det sociala toppmötet skall behandlas vid ett särskilt möte med . 1999 hölls ett särskilt möte med generalförsamlingen i syfte att följa upp konferensen om Befolkning och utveckling (ICPD) i . deltog aktivt i förberedelserna inom ramen för EU. Ett separat svenskt initiativ var ett seminarium i om mansrollen. Det resulterade i en rapport, "Men''''s Voices, Men''''s Choices". arbetar mycket aktivt inom ramen för FN:s narkotikabekämpningsprogram (UNDCP). Sedan generalförsamlingens särskilda möte om narkotika 1998 har främst drivit frågan om effektivisering av UNDCP:s styrnings- och finansieringssystem. Dessutom har sökt främja ökade förebyggande insatser på narkotikaområdet samt ökade insatser i som ofta är en glömd kontinent i sammanhanget. skall hålla ett särskilt möte för att följa upp resultaten från världskonferensen om boende, bebyggelse och stadsutveckling (Habitat II) 1996. Ett viktigt syfte är att få till stånd ett konstruktivt idé- och erfarenhetsutbyte baserat på de nationella rapporter som utarbetas inför detta tillfälle. FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) har kontinuerligt refomerats . Rådets arbete är nu indelat i fem olika delar; högnivå-, operationella, samordnings-, humanitära och allmänna segmentet. Var och en av de olika delarna förutom det sistnämnda har ett särskilt tema. På detta sätt har diskussionerna i rådet blivit mer fokuserade och rådets roll som policyskapande organ för FN:s operationella verksamhet förtydligats. De svenska fackdepartementen och myndigheterna ägnar stor uppmärksamhet åt det internationella normeringsarbetet i de sociala och tekniska FN-organen. Detta har bl.a. Statskontoret uppmärksammat i sin studie . 5.3 Jämställdhetsarbetet inom FN Handlingsplanen från FN:s fjärde kvinnokonferens i har varit vägledande för jämställdhetsarbetet inom FN, såväl centralt via som i enskilda fonder, program och fackorgan. har deltagit aktivt i detta arbete, bl a i FN:s kvinnokommission. var en av de mest aktiva aktörerna i arbetet med resolution /2 i FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC). Resolutionen anger att alla delar av FN:s arbete ska präglas av ett tydligt jämställdhetsperspektiv och att analys, operativa insatser och utvärdering skall inriktas på både kvinnors och mäns villkor. har också alltsedan haft en nära dialog med olika delar av FN- systemet, t.ex. (), FN:s befolkningsprogram (UNFPA) och FN:s center för mänskliga rättigheter, och har bl.a. genom ekonomiska bidrag stött arbetet med att integrera ett jämställdhetsperspektiv och konkreta mål i organisationernas arbete. tillhör de största givarna till (), och bidrar också till . har även verkat för att och de andra utvecklingsbankerna skall uppmärksamma kvinnor och män på lika villkor i sin långivning och via metod- och kompetensutveckling synliggöra och uppmärksamma jämställdhets- frågor. inriktades arbete bl.a. på att belysa framsteg och problem, såväl nationellt som internationellt, inför uppföljningen av i . har betonat att målen i Pekingplattformen skall ligga fast. Prioriterade frågor är bl.a. allmän ratifikation av konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW), kvinnors och ungdomars sexuella och reproduktiva rättigheter, kvinnors rätt att äga och bruka mark samt vikten av att män involveras i och tar ansvar för jämställdhetsarbetet. var även starkt bidragande till att generalförsamlingen kunde anta ett tilläggsprotokoll till CEDAW. var ett av de 23 länder som undertecknade protokollet när det öppnades (se vidare kapitel 7, Mänskliga rättigheter). 5.4 Barn i biståndet var under 1998-1999 pådrivande i frågor som rör barnets rättigheter, dess sociala och ekonomiska livsvillkor, överlevnad och utveckling. Det främsta instrument som finns att tillgå i detta arbete är FN:s konvention om barnets rättigheter (1989). Konventionen har ratificerats av 191 av världens 193 stater och utgör således en mycket viktig grund för arbetet med frågor som rör barn. var, genom arbetet för tilläggsprotokollet till om förbud mot användning av barn som soldater, starkt engagerat i arbetet för att stödja barn i väpnade konflikter. Vi var vidare pådrivande för att barn med funktionshinder uppmärksammades i den resolution om barnets rättigheter som antogs vid 1998 och generalförsamlingar, och medverkade aktivt i Internationella arbetsorganisationens () arbete om avskaffande av särskilt skadliga former av barnarbete (se vidare kapitel 7, Mänskliga rättigheter). Generalförsamlingen beslutade att följa upp barntoppmöte med ett särskilt möte i generalförsamlingen . Mötet skall hållas på högsta möjliga politiska nivå, och stats- och regeringschefer inbjuds därmed att delta i mötet. En förberedande kommitté sätts upp i syfte att förbereda organisatoriska och substantiella frågor för mötet. Vidare inbjuds stats- och regeringschefer att utse personliga representanter till kommittén. En bred krets aktörer, inklusive enskilda organisationer samt barn och ungdomar, ombeds att deltaga i den förberedande processen. Initiativtagarländerna års barntoppmöte (, , , , och ) återsamlades 1999 för att initiera det förberedande arbetet inför mötet. Inom pågår en översyn av barnfrågor i det internationella samarbetet med målet att utforma en mer sammanhållen policy för barnfrågor och att utveckla ett systematiskt barnperspektiv i det internationella samarbetet utifrån FN:s konvention om barnets rättigheter, FN-konferenserna och biståndsmålen. En skrivelse om barnet i det internationella utvecklingssamarbetet kommer att överlämnas till . 5.5 Miljö och hållbar utveckling FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) fortsatte sitt arbete med att följa upp , handlingsprogrammet från om miljö och utveckling, 1992. På svenskt initiativ har kommissionen fått ett tydligare arbetsprogram, där några valda tema ur behandlas vid varje möte. Inom ramen för detta arbetsprogram behandlade CSD 7 bland annat frågan om hållbara konsumtions- och produktionsmönster. Inom EU tog ett särskilt ansvar för denna fråga, och assisterade ordförandeskapet i arbetet med att ta fram unionens ståndpunkter och anföranden. Arbetet med de multilaterala miljöavtalen fortsätter. (UNFCCC) höll sitt femte partsmöte . Vid mötet fortsatte arbetet enligt den handlingsplan som tidigare beslutats och som syftar till att vid partsmötet konkretisera innehållet i Kyotoprotokollet. Inom ramen för konventionen om biologisk mångfald har ett särskilt protokoll om biologisk säkerhet förhandlats fram. Protokollet innehåller bestämmelser rörande handel och märkning av genetiskt modifierade organismer (GMO) inom betydande ekonomiska sektorer såsom jordbruk och livsmedel. Konventionen mot ökenspridning har varit i kraft och höll sitt tredje partsmöte . Enligt konventionen skall varje land utarbeta en nationell handlingsplan mot ökenspridning. har verkat för konventionens praktiska förverkligande med betoning på parternas ansvar. Inom ramen för utvecklingssamarbetet innebär det att i dialog med mottagarländerna skapa möjligheter att stödja konventionens förpliktelser. Montrealprotokollet reglerar användningen av ett antal ozonförstörande gaser. Utvecklingsländerna kan få stöd för utfasningen genom den multilaterala fonden som bildades i samband med att protokollet undertecknades 1987. har varit medlem i exekutivkommittén för fonden och arbetat aktivt för att stöd endast skall ges för övergång till helt ozonvänliga ämnen. Vikten av institutionsförstärkande åtgärder har också framgångsrikt drivits av . För ovannämnda miljöavtal fungerar den globala miljöfonden (GEF) som finansiell mekanism enligt delvis olika villkor. Fonden, som utgör ett instrument för samarbete mellan FN-systemet och Bretton Woods- institutionerna, fick sin permanenta form 1994 och fylldes på med nya finansiella resurser . Beloppet uppgår till för en fyraårsperiod och utgör därmed den största miljöfonden. bidrag uppgår till . fick gehör för en ökad nationell förankring av GEF:s mål och förstärkt utvärderingsfunktion i syfte att mäta resultat och säkra kvalitet. innehar styrelseplatsen för röstgruppen, som även omfattar och . 6 Utvecklingssamarbete Svenskt stöd för FN manifesterar sig inte endast politiskt utan också genom de bidrag ger till det multilaterala utvecklingssamarbetet. Totalt uppgick detta 1998 till , varav till de multilaterala utvecklingsbankerna. Största svenska bidragen går till Världsbanksgruppen. förändrade inriktning med en tydligare prioritering på fattigdomsbekämpning och med en decentraliserad organisation kan få effekter på FN:s operativa arbete. kan genom denna förändring spela en mer aktiv roll i bekämpningen av fattigdomen. Denna förändring skall inte ses som ett hot mot FN:s operativa arbete utan som en välkommen förstärkning av det multilaterala arbetet att stödja de fattigaste länderna. Ett nära samarbete mellan FN-systemet och är naturligtvis en förutsättning. Både FN och banken har också tagit flera initiativ för att samordna sina insatser på såväl central nivå som landnivå. Ett närmare samarbete mellan FN och har varit särskilt påtagligt under förberedelserna inför det högnivåmöte om utvecklingsfinansiering som beräknas äga rum senast . har i detta sammanhang verkat för att högnivåmötet bör involvera såväl bistånds- som finanssektorerna och fokusera på biståndets komplementaritet till inhemska resurser, liksom handel och utländska investeringar. Dessutom verkar för att högnivåmötet skall bli ett forum för en bred samling aktörer, inklusive FN, utvecklingsbankerna, (), (), för handel och utveckling (), det civila samhället och den privata sektorn. I det interna reformarbetet inom , UNDP, har steg tagits mot en bättre koncentration av verksamheten, förstärkt utvärderingskapacitet, minskade administrativa kostnader och ökad decentralisering av beslutsansvar till fältkontoren. har arbetat aktivt för att UNDP och andra FN-organ skall få ett nytt och mer förutsägbart finansieringssystem. Normalt ges bidrag på ettårsbasis vilket försvårar för organisationerna att arbeta långsiktigt. Beslut fattades 1999 om att införa ett helt nytt budgetsystem i UNDP. Systemet innebär att en fyraårig budget utarbetas. Budgeten är en integrerad budget som innefattar det globala, regionala och landprogrammen. Den integrerade budgeten skall tydligt reflektera resultat av tidigare verksamhet. skall styrelsen få en utvärdering av det pågående programmet som givarna skall ange sina bidrag för innevarande och, i de fall det är möjligt, kommande år. antog beslut om den första integrerade budgeten. De kontinuerligt minskande resurserna till UNDP har lett till att organisationen nu har nått vad många upplever som ett vägskäl. Mot denna bakgrund har UNDP:s nye chef presenterat en plan för ytterligare och mer genomgripande reformer av organisationen. Den nya färdriktningen för UNDP innebär bl.a. att verksamheten snarare än att avse genomförande av enskilda projekt i växande utsträckning kommer att koncentreras till policyrådgivning, och då särskilt när det gäller samhällsstyrning, där UNDP bedöms ha en komparativ fördel. UNDP avser också att stärka sin roll i konflikt/post-konfliktsituationer. Den nuvarande verksamheten i FN:s befolkningsprogram, UNFPA, präglas i stor utsträckning av det dokument som undertecknades vid . UNFPA strävar efter en helhetssyn på befolkningsprogrammet, med fokus på enskilda individers situation. UNFPA betonar särskilt individens rätt att själv styra över sin reproduktion, jämställdhet mellan könen, männens ansvar samt kvinnornas självständighet. har följts upp i ett program som antogs vid uppföljningskonferensen . har drivit frågan om ett brett synsätt vad gäller befolkning och utveckling, vikten av att främja ungdomars möjlighet att själva fatta beslut om sin sexualitet och reproduktion samt uppmärksamhet kring mannens roll. En annan viktig fråga för har varit att stärka UNFPA:s fattigdomsorientering. har också aktivt verkat för att reformera styr- och finansieringsformerna för organisationen. Beslut fattades 1998 om att en ny typ av budget skall utvecklas där programmål, resurser, budget och resultat kopplas samman. Inom FN-systemet har () som sitt mandat att bevaka barnets rättigheter och stödjer därför en mängd insatser för barn. Svenska profilfrågor inom var ett ökat rättighetsperspektiv utifrån , ökad fattigdomsinriktning och långsiktighet i utvecklingssamarbetet samt sexuell och reproduktiv hälsa, inklusive barn och hiv/aids. Ökade ekonomiska satsningar på kvinnor och ökade ansträngningar för att inkludera kvinnor i beslutsprocesserna har visat sig vara ett effektivt medel för att förbättra fattigdomsbekämpningen, öka långsiktigheten i utvecklingen och förbättra barns villkor. var näst största bidragsgivare till . var 1998 tionde största bidragsgivare och 1999 elfte till Världslivsmedelsprogrammet (WFP). är medlem av och deltar aktivt i policydiskussionerna bl.a. om livsmedelsbistånd som instrument för utveckling, humanitära insatser i komplexa krissituationer, strategi för resursmobilisering och metoder för att förbättra WFP:s styrformer. 7 Mänskliga rättigheter De mänskliga rättigheterna reglerar förhållandet mellan staten och individen. De sätter gränser för statens maktutövning genom att definiera rättigheter för den enskilda människan. första artikel anger att arbetet för att främja mänskliga rättigheter är ett av världsorganisationens syften. Intresset för de mänskliga rättigheterna är också stort och flertalet stater accepterar att respekten för mänskliga rättigheter är en global angelägenhet. Generalsekreteraren betonade vid generalförsamlingens öppnande att FN:s ansvar gäller människor och att inga gränser kan hindra det internationella samfundets ansvar att värna om den enskilda människan. Talet hölls mot bakgrund av främst Kosovokrisen och bidrog till debatten om staters suveränitet och frågan om de mänskliga rättigheternas överordnade betydelse. Den debatten kom också att starkt påverka ett av EU framlagt förslag om ett gradvis upphörande av dödsstraffet. EU valde att dra tillbaka förslaget motståndare vunnit brett gehör för att åberopa FN- stadgans förbud mot inblandning i frågor som väsentligen faller inom en stats inre angelägenheter. Som ett led i generalsekreterarens reformprogram gavs FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter en alltmer samordnande roll i arbetet med att låta mänskliga rättigheter genomsyra FN:s hela verksamhet, såväl inom sekretariatet som i fonder och program. har som högkommissarie rönt stor uppmärksamhet för sitt aktiva agerande bl.a. genom att inhämta och presentera rapporter till kommissionen för mänskliga rättigheter 1999 om övergrepp i Kosovo och . Generalsekreterarens tydliga stöd för högkommissarien i detta arbete skall inte underskattas. har uppmuntrat utvecklingen av högkommissariens arbete och en överenskommelse nåddes om ökat finansiellt stöd till högkommissariens kontor. har en rad internationella traktater om mänskliga rättigheter slutits inom FN:s ram. Dit hör ett tilläggsprotokoll till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, vilket ger kvinnodiskrimineringskommittén möjlighet att ta emot enskilda klagomål samt att på eget initiativ undersöka misstankar om kränkningar av konventionen. Vidare har en konvention antagits inom ram (nummer 182) om avskaffande av särskilt skadliga former av barnarbete. deltog aktivt i förhandlingarna om dessa instrument. Deklarationen till skydd för individer och grupper som arbetar för att försvara de mänskliga rättigheterna ("MR-försvarare") kunde efter många års förhandlingar antas av generalförsamlingen . Arbetet för tilläggsprotokollet till om förbud mot användande av barn som soldater kunde slutföras under svenskt ordförandeskap. deltar aktivt i behandlingen av frågor om mänskliga rättigheter i dels generalförsamlingen och dels som observatör i FN:s kommission för mänskliga rättigheter. På basis av en gemensam syn sker en nära samordning inom EU där ett gemensamt uppträdande eftersträvas i de flesta frågor. I detta arbete värnar bl.a. om grundläggande principer inom mänskliga rättigheter och om de särskilda mekanismerna för övervakning och rådgivning, att landvinningar från världskonferensen för mänskliga rättigheter såsom de mänskliga rättigheternas universalitet och odelbarhet upprätthålls samt verkar för en ökad konkretisering av frågorna på dagordningen. Frågor som lyfts fram särskilt av är bl.a. diskrimineringsfrågor, förbud mot dödsstraffet och barnets rättigheter. är huvudansvarigt i generalförsamlingen för resolutionen om situationen för de mänskliga rättigheterna i /. I FN:s kommission för mänskliga rättigheter står som initiativtagare till en resolution om summariska, godtyckliga och utomrättsliga avrättningar. verkar fortsatt för att konventionskommittéernas verksamhet skall stärkas bl.a. genom ökade resurser och för att det material som produceras genom FN:s arbete för de mänskliga rättigheterna skall användas och följas upp på ett bättre sätt. En rad organ inom FN-systemet har mandat som inbegriper aspekter av mänskliga rättigheter, t.ex. FN:s kvinnokommission, (), , Internationella arbetsorganisationen (), (), FN:s kontor för samordning av humanitära frågor (OCHA) och FN- sekretariatets avdelning för fredsbevarande operationer (DPKO). Deras verksamhet har också betydelse vad gäller mänskliga rättigheter i enskilda länder. verkar för att dessa fonder och program liksom sekretariatet utvecklar en rättighetsbaserad syn på sin verksamhet. 8 Folkrätt Inrättandet av en internationell permanent brottmålsdomstol har länge varit en fråga för FN. Efter många års arbete slutbehandlades och antogs domstolens stadga . har varit pådrivande i arbetet och är fortsättningsvis aktivt i de pågående förhandlingarna om stadgans närmare utformning (bevis- och procedurregler; samarbetsavtal med FN; immunitets- och privilegieregler samt brottskriterier). har sju stater ratificerat stadgan av de 60 som krävs för dess ikraftträdande, och antalet ratifikationer ökar kontinuerligt. Arbetet med erforderliga svenska lagändringar pågår och ratifikation beräknas ske . har deltagit och fortsätter att delta i förhandlingarna om bekämpning av terrorism. har tre konventioner utarbetats rörande terroristbombningar, nukleär terrorism och finansiering av terrorism. Arbetet med en övergripande konvention mot terrorism inleds eventuellt . beslöt att en särskild ad hoc- kommitté skulle tillsättas med uppgift att utarbeta en konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet. Kommittén hade sex möten och kommer att ha minst fyra möten. Avsikten är att arbetet med konventionen skall vara slutfört så att undertecknande kan ske . Konventionens huvudsakliga syfte är att utgöra ett effektivt instrument för mellanstatligt samarbete i kampen mot den organiserade brottsligheten. Till konventionen kommer att fogas tre protokoll rörande människohandel, människosmuggling och den illegala handeln med lätta vapen. Vid de av FN upprättade ad hoc-tribunalerna för krigsförbrytelser begångna i f.d. och har skett en tilltagande måltillströmning och gjorts framsteg i tribunalernas verksamhet.