prop · GN0351 · 2000-01-01 00:00:00 — Utrustning skall fram till få släppas ut på marknaden eller tas i bruk, om den uppfyller kraven för detta enligt de bestämmelser som gällde vid ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag: Direktivet föreskriver att medlems- staterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningsändringar som är nödvändiga för att genomföra direkti- vet samt att dessa bestämmelser skall tillämpas . Den nya lagstiftningen bör därför träda ikraft . Enligt artikel 18.2 får utrustning som uppfyller kraven i hittillsvarande bestämmelser släppas ut på marknaden eller tas i bruk under . Det behövs därför en övergångsbestämmelse till den nya lagen med denna innebörd. Om utrustning med stöd av denna bestämmelse släpps ut på marknaden före får den självklart även tas i bruk. 7 Författningskommentar 7.1 Förslaget till lag om radio- och teleterminal- utrustning 1 § Av bestämmelsen framgår att lagen omfattar såväl radioutrustning som teleterminalutrustning. Bestämmelsen innebär således att lagen får ett vidare tillämpningsområde än det som omfattades av den tidigare lagen om teleterminalutrustning. Viss utrustning undantas dock från lagens tillämpningsområde genom 3 §. I artikel 1.2 och 1.3 regleras direktivets förhållande till vissa andra direktiv, bl.a. när utrustningen omfattar vissa medicintekniska produkter eller när utrustningen utgör en del av ett fordon. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, ges därför en möjlighet att meddela föreskrifter om lagens tillämpning i sådana fall. Genom hänvisningarna till lagen om radiokommunikation och tele- lagen i andra stycket klargörs att dessa lagar måste beaktas vid tillämp- ningen av denna lag. 2 § Definitionerna grundar sig på de definitioner som anges i artikel 2 i direktivet. De språkliga justeringar som har gjorts i förhållande till den svenska direktivtexten avser inte att innebära några ändringar i sak. Anledningen till att definitionen av radiovågor skiljer sig från den definition av radiovågor som anges i lagen om radiokommunikation är att definitionen i den lagen grundar sig på den definition som anges i Inter- nationella teleunionens radioreglemente. I praktiken torde dock de olika definitionerna inte innebära någon skillnad, eftersom produkter som använder frekvenser under inte används för kommunikation och därför inte är att betrakta som radioutrustning. Av begränsningen i definitionen av teleterminalutrustning till sådan som är avsedd att anslutas till ett allmänt tillgängligt telenät följer att sådan teleterminalutrustning som i och för sig är möjlig att ansluta till ett allmänt tillgängligt telenät, men som endast är avsedd att anslutas till ett privat telenät inte omfattas av definitionen. Sådan utrustning omfattas av annan reglering om bl.a. elsäkerhet och elektromagnetisk kompatibilitet. En utrustning kan i vissa fall vara att betrakta både som en radioutrust- ning och som en teleterminalutrustning. Ett exempel på sådan utrustning är mobiltelefoner, som är en radioutrustning avsedd att anslutas till ett allmänt tillgängligt telenät. Begreppet allmänt tillgängligt telenät definieras indirekt i direktivet genom definitionen av teleterminalutrustning (artikel 2 b). 3 § I bestämmelsen undantas viss utrustning från lagens tillämpningsområde. Punkterna 1 6 i första stycket överensstämmer med den utrustning som undantas från direktivets tillämpningsområde i bilaga 1. Den typ av utrustning som undantas utgör främst sådan som inte är avsedd att place- ras på marknaden och som i allt väsentligt regleras av andra regelverk. Första punkten avser sådan utrustning som används av radioamatörer. Vad som avses med utrustning som inte finns att tillgå i handeln förtyd- ligas i andra stycket. För användningen av sådan utrustning finns före- skrifter utfärdade av . Den artikel 1, definition 53 i Internationella teleunionens radioreglemente som anges i direktivet mot- svaras av nuvarande definition 56 i samma artikel. I andra punkten undantas sådan marin utrustning som omfattas av rådets direktiv /98/EG, vilket genomförts i svensk rätt genom Sjöfarts- verkets föreskrifter om marin utrustning. Syftet med att undanta kablar och ledningar i tredje punkten är att dessa kan vara att betrakta som komponenter i en produkt som möjliggör kommunikation med hjälp av radiovågor och därför omfattas av begrep- pet radioutrustning (se 2 §). Med radiomottagarutrustning i fjärde punkten avses rundradio- mottagare som är avsedda för passiv mottagning av ljud och bild, såsom vanliga radio- och TV-apparater. Sådan utrustning omfattas av före- skrifter utfärdade av och av Radio- och . I femte punkten undantas viss flygplansutrustning. Sådan utrustning omfattas dels av tekniska regler utfärdade av (), till vilken anslutit sig, dels av Luftfarts- verkets föreskrifter. Sjätte punkten undantar sådan utrustning som används för flygledning. Andra stycket är ett förtydligande av vad som avses med utrustning som inte finns att tillgå i handeln i första punkten och grundar sig på bilaga 1, punkt 1, andra stycket i direktivet. I tredje stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag för bl.a. sådan utrust- ning som uteslutande används inom försvars- och polisverksamhet. Det innebär att sådan utrustning som även används inom andra områden, såsom vanliga telefonväxlar och mobiltelefoner inte kan undantas från lagens tillämpningsområde. Vad som avses med bemyndigandet är främst sådan utrustning som är specialtillverkad för försvarets eller polisens verksamhet. Bemyndigandet möjliggörs av artikel 1.5 i direktivet. 4 § Av bestämmelsen framgår att utrustning måste uppfylla vissa krav för att få släppas ut på marknaden eller tas i bruk. Vilka krav som måste upp- fyllas framgår av föreskrifter utfärdade av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelsen grundar sig främst på artiklarna 3 och 6.3 i direktivet. För att få använda sådan utrustning som omfattas av lagen om radio- kommunikation krävs tillstånd, såvida inte undantag från tillståndsplikten har meddelats. Tillstånd och undantag kan även förenas med villkor av olika slag. Andra stycket innebär att sådan utrustning inte bara måste uppfylla de krav som följer av första stycket för att få tas i bruk, utan även måste uppfylla de krav på tillstånd o.d. som följer av lagen om radiokommunikation. I tredje stycket första meningen genomförs artikel 6.4 i direktivet. Andra meningen i samma stycke möjliggörs av artikel 9.5. Enligt artikel 7.2 får medlemsstaterna även begränsa ibruktagandet av radioutrustning bl.a. för att undvika skadlig störning. Rätten att meddela sådana bestäm- melser kan dock inte delegeras av hänsyn till regeringsformen (jfr prop. 1992/93:200 s. 169 ff). Bestämmelser om användningen av radioanlägg- ningar finns dock i lagen (1993:599) om radiokommunikation. 5 § Bestämmelsen genomför artikel 5.1 i direktivet. 6 § Bestämmelsen motsvaras av artikel 8.2 i direktivet. 7 § I första stycket genomförs artikel 7.3 i direktivet. Skyddsbestämmelserna i andra stycket möjliggörs av artikel 7.4 och 7.5. 8 10 §§ Föreskrifterna i 8 9 §§ och 10 § första stycket motsvaras av tidigare 5 7 §§ lagen om teleterminalutrustning. Ordet importerar i tidigare 5 § andra stycket 3 har dock, på inrådan av Lagrådet, ersatts med till för in , för att förtydliga att inte bara den som för in utrustning från länder utanför EU, utan även den som för in utrustning från andra EU-länder omfattas av bestämmelsen. Genom 10 § första stycket genomförs artikel 9.1 i direktivet. befogenheter enligt 10 § andra stycket gäller ingrepp med stöd av artikel 9.5 i direktivet. Eftersom både beslut enligt första och enligt andra stycket bör kunna förenas med vite har på förslag från Lagrådet sista meningen i första stycket utgått och ett nytt tredje stycke införts. 11 12 §§ Straffbestämmelserna motsvaras av tidigare 9 10 §§ lagen om tele- terminalutrustning, men avser nu också radioutrustning. I 18 § lagen om radiokommunikation finns straffbestämmelser avseende handlingar i strid med den lagen. 13 § Med hänsyn till den allmänna principen att straff och vite inte får ådömas för en och samma förseelse klargörs på förslag från Lagrådet hur de båda sanktionsformerna förhåller sig till varandra. 14 § Bestämmelsen motsvaras i princip av tidigare 11 § lagen om teleterminalutrustning. Med anledning av vad Lagrådet anfört i sitt yttrande skall dock förverkande inte kunna ske av andra skäl än för att förebygga brott. Den möjlighet som tidigare fanns att besluta om värdeförverkande fyller därför inte någon funktion och skall inte längre finnas. 15 § Bestämmelsen motsvaras av tidigare 12 § lagen om teleterminalutrust- ning. Övergångsbestämmelserna Lagen föreslås träda i kraft . I artikel 18.2 i direktivet anges dock att medlemsstaterna inte skall hindra utsläppande på mark- naden eller ibruktagande av utrustning som överensstämmer med bestäm- melserna i det tidigare teleterminaldirektivet (98/13/EG) eller med gällande regler inom medlemsstaternas territorium, om utrustningen släpptes ut på marknaden innan eller senast efter det att direktivet trädde i kraft. Direktivet trädde enligt artikel 21 i kraft som det offentlig- gjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, vilket var . Det innebär att sådan utrustning som släpps ut på marknaden före och som överensstämmer med de krav som ställdes enligt den tidigare lagen om tele- terminalutrustning, och föreskrifter meddelade med stöd av den, inte kan hindras att släppas ut på marknaden eller tas i bruk, även om den inte skulle uppfylla de krav som ställs enligt den nya lagen. 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen om radio- kommunikation 1 § Den föreslagna ändringen innebär att kravet på tillstånd för innehav av radiosändare upphävs. Skälet för detta har utvecklats i avsnitt 5.4. I fjärde stycket görs en hänvisning till den föreslagna lagen om radio- och teleterminalutrustning, som reglerar när sådan utrustning får släppas ut på marknaden. Därigenom förtydligas att den omständigheten att kravet på innehav upphävs inte automatiskt medför att det föreligger en rätt att släppa ut produkten på marknaden. 3 § Den föreslagna ändringen är en följd av att kravet på tillstånd för innehav av radioanläggningar upphävs. Det saknas skäl att behålla tillståndskrav på ofullständiga radiosändare och byggsatser om ett sådant krav på en fullständig radiosändare inte finns. Dessutom torde sådan utrustning inte uppfylla direktivets krav för att få släppas ut på marknaden. Kravet på tillstånd vid överlåtelse eller upplåtelse i tredje stycket inne- bär ett indirekt krav på tillstånd för innehav. Eftersom det föreslås att detta krav skall tas bort bör tredje stycket följaktligen upphävas. 4 § Ändringen föranleds av att 7 § samt 3 § andra och tredje styckena upp- hävs. 6 § Ändringen i första stycket föranleds av att 3 § andra och tredje styckena upphävs. Tillägget i första stycket innebär att Polisen inte längre behöver tillstånd för att använda radiosändare. De tillståndsbeslut som tidigare meddelats fortsätter dock att gälla vad avser frekvenstilldelning och andra villkor, tills dess att tillståndsbesluten löper ut eller beslut med annat innehåll meddelas. 7 § Paragrafen upphävs eftersom kravet på tillstånd för innehav tas bort. 8 § Ändringen i första stycket, första meningen föranleds av att andra och tredje styckena i 3 § upphävs. Upphävandet av tredje stycket är en följd av lagen inte längre reglerar innehav. 9 § Ändringarna i första stycket första meningen samt i andra och tredje styckena görs till följd av att kravet på tillstånd för innehav tas bort. Ändringen i första stycket 5 är en följdändring med anledning av att Polisen genom tillägget i 6 § undantas från tillståndskravet. 9 a § Ändringen görs till följd av att kravet på tillstånd för innehav tas bort. 10 § Paragrafen upphävs med anledning av att kravet på tillstånd för innehav tas bort. 11 § Ändringen i första stycket är en följd av att kravet på innehavstillstånd tas bort. I andra stycket görs en språklig ändring för att förtydliga att det enbart är användningen som avses. 16 § Ändringarna görs till följd av att kravet på tillstånd för innehav tas bort. Teoretiskt sett är begreppet den som använder något snävare än begreppet innehavare . I praktiken är ändringen dock betydelselös efter- som det endast är den som använder en radiosändare eller radiomottagare som kan förorsaka störningar. 18 § Samtliga ändringar föranleds av att kravet på tillstånd för innehav tas bort. Hänvisningen till lagen om straff för varusmuggling tas bort med anledning av att 3 § andra stycket upphävs. 19 § Ändringen syftar till att göra bestämmelserna om överklagande i lagen om radiokommunikation, telelagen och den nya lagen om radio- och teleterminalutrustning enhetliga. På förslag från Lagrådet har tredje stycket fått en tydligare skrivning. 7.3 Förslaget till lag om ändring i telelagen 1 § På förslag från Lagrådet införs en definition av gränssnitt. Definitionen grundar sig på den definition som anges i artikel 2 e) i direktivet. 4 § Hänvisningen till lagen om radio- och teleterminalutrustning syftar till att förtydliga att de krav som ställs för att få ansluta utrustning till ett allmänt tillgängligt telenät regleras av den lagen. 19 § Den föreslagna skyldigheten att offentliggöra tekniska specifikationer för gränssnitt följer av artikel 4.2 i direktivet. I denna artikel föreskrivs även att medlemsstaterna skall anmäla till kommissionen vilka gränssnitt som används inom landet. Teleoperatörerna skall därför informera tillsynsmyndigheten bl.a. vilka typer av gränssnitt som erbjuds. Regeringen eller tillsynsmyndigheten får, enligt 22 §, meddela närmare föreskrifter om kraven. och rådets direktiv /5/EG av om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse Förteckning över remissinstanserna 1. SIS-Standardiseringen i 5. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll 6. Radio- och 13. Informationstekniska standardiseringen 21. Organisationen för svensk handel 24. Svenska Elektriska Kommissionen 25. Kommunikations- och Elektronikföretag 27. Lagrådsremissens lagförslag Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om radio- och teleterminalutrustning Härigenom föreskrivs1 följande. Tillämpningsområde och definitioner 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om radioutrustning och tele- terminalutrustning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om lagens tillämpning när utrustningen ingår i eller är tillbehör till en annan produkt. När det gäller användning av radioanläggningar och radiovågor för kommunikation finns bestämmelser i lagen (1993:599) om radio- kommunikation. För televerksamhet finns bestämmelser i telelagen (1993:597). 2 § I denna lag avses med utrustning: en produkt som är antingen radioutrustning eller tele- terminalutrustning eller båda delarna, radioutrustning: en produkt som möjliggör kommunikation med hjälp av utsändning eller mottagning av radiovågor inom ett frekvensområde som tilldelats markbunden radiokommunikation eller satellitkommunika- tion, eller en relevant komponent i en sådan produkt, radiovågor: elektromagnetiska vågor med frekvenser från till 3 000 gigahertz som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare, skadlig störning: störning som äventyrar funktionen hos en radio- navigationstjänst eller någon annan säkerhetstjänst, eller som på annat sätt allvarligt försämrar, hindrar eller upprepat avbryter en radio- kommunikationstjänst som fungerar i enlighet med gällande bestämmel- ser, inbegripet störning av befintliga eller planerade tjänster på nationellt tilldelade frekvenser, teleterminalutrustning: en produkt som möjliggör kommunikation och som är avsedd att direkt eller indirekt anslutas till ett allmänt tillgängligt telenät, eller en relevant komponent i en sådan produkt, allmänt tillgängligt telenät: ett telenät som helt eller delvis används för att tillhandahålla teletjänster eller nätkapacitet till allmänheten, teleoperatör: den som förvärvsmässigt bedriver televerksamhet. gränssnitt: en nätanslutningspunkt varigenom en användare får tillgång till ett allmänt tillgängligt telenät eller radiogränssnitt som anger förbin- delsen mellan radioutrustningar samt tekniska specifikationer för dessa. 3 § Lagen omfattar inte följande utrustning: 1. radioutrustning som används av radioamatörer enligt artikel S1.56 i Internationella teleunionens radioreglemente, såvida utrustningen inte finns att tillgå i handeln, 2. utrustning som omfattas av rådets direktiv /98/EG av om marin utrustning2 , 3. kablar och ledningar, 4. radiomottagarutrustning som är avsedd att användas endast för mot- tagning av radio- och TV-sändningar, 5. sådana produkter, apparater och komponenter som avses i artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av om har- monisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom områ- det civil luftfart3 och 6. utrustning och system för ledning av lufttrafiken enligt artikel 1 i rådets direktiv /65/EEG av om definition och använd- ning av kompatibla tekniska specifikationer för upphandling av utrust- ning och system för ledning av lufttrafiken4. Byggsatser med lösa delar avsedda att byggas samman av radioamatö- rer och kommersiell utrustning som modifierats av och för radioamatörer betraktas inte som utrustning som finns att tillgå i handeln. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om undantag från denna lag beträffande utrustning som uteslutande används för verksamhet som rör allmän säkerhet, försvar och nationell säkerhet eller statens verksamhet på det straffrättsliga området. 4 § Utrustning får släppas ut på marknaden och tas i bruk endast om den uppfyller de väsentliga krav i fråga om egenskaper och de krav i övrigt när det gäller produktinformation, bedömning av överensstämmelse och märkning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Radioutrustning får tas i bruk endast om användningen är förenlig med lagen (1993:599) om radiokommunikation och med stöd av den lagen meddelade föreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om skyldighet att anmäla till tillsynsmyndigheten innan radioutrustning som använder frekvensband som inte är harmoniserade inom hela den europeiska gemenskapen släpps ut på marknaden. Om det behövs för att undvika skadlig störning, får regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter som begränsar rätten att släppa ut radioutrustning på marknaden, även om den i övrigt uppfyller gemenskapsrättens krav. 5 § Om utrustning, eller delar av den, uppfyller kraven i relevanta har- moniserade standarder, vilkas referensnummer har offentliggjorts i Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning, skall det förutsättas att de väsentliga egenskapskrav som avses i 4 § första stycket och som omfattas av dessa standarder är uppfyllda. 6 § Även om viss utrustning inte uppfyller de krav som avses i 4 §, får den visas på handelsmässor, utställningar, demonstrationer eller liknande. Det skall dock tydligt anges att utrustningen inte får saluföras eller tas i bruk förrän den uppfyller kraven. Anslutningsrätt 7 § Endast utrustning som uppfyller de krav som avses i 4 § får anslutas till ett allmänt tillgängligt telenät. En teleoperatör får inte av tekniska skäl vägra att ansluta sådan utrustning till telenätet. Efter medgivande av tillsynsmyndigheten får dock operatören vägra att ansluta, koppla ifrån eller ta ur bruk utrustning som avses i första stycket, om den orsakar skada på nätet eller dess funktion eller medför skadlig störning. I nödfall får utrustningen kopplas ifrån , om det krävs för att skydda nätet och användaren utan dröjsmål och kostnadsfritt kan erbjudas en alternativ lösning. Operatören skall då omgående under- rätta tillsynsmyndigheten. Tillsyn 8 § Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över efter- levnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 9 § har rätt att när det behövs för tillsynen 1. på begäran få upplysningar och ta del av handlingar, 2. få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bo- städer, och 3. hos den som tillverkar, importerar, saluför eller hyr ut utrustning få tillgång till denna för kontroll. Myndigheten har rätt att få verkställighet hos kronofogdemyndigheten av beslut som gäller åtgärder enligt första stycket. Därvid gäller bestäm- melserna i 16 kap. 10 § utsökningsbalken om sådan verkställighet. 10 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden av denna lag eller föreskrifter som har medde- lats med stöd av lagen. Sådana förelägganden och förbud får förenas med vite. I fråga om radioutrustning som har orsakat eller med fog kan antas komma att orsaka skadlig störning, får tillsynsmyndigheten meddela förelägganden eller förbud som begränsar eller förbjuder utsläppande på marknaden eller avser återkallelse från marknaden, även om utrustningen i övrigt uppfyller gemenskapsrättens krav. 11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om skyldighet att betala avgift för tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag. Straff 12 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet släpper ut utrustning på marknaden i strid med de krav som avses i 4 § döms till böter eller fängelse . 13 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet till ett allmänt tillgängligt telenät ansluter teleterminalutrustning som inte uppfyller de krav som avses i 4 § döms till böter. 14 § Utrustning som har varit föremål för brott enligt 12 eller 13 § skall förklaras förverkad, om det är påkallat för att förebygga brott eller om det i övrigt finns skäl för förverkande och detta inte vore uppenbart oskäligt. I stället för utrustningen får dess värde förklaras förverkat. Överklagande 15 § beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt denna lag som inte avser påförande av avgift gäller , om inte annat har bestämts. Denna lag träder i kraft , då lagen (1992:1527) om teleterminalutrustning upphör att gälla. Utrustning får fram till släppas ut på marknaden eller tas i bruk, om den uppfyller kraven för detta enligt vid ikraftträdan- det gällande äldre bestämmelser. Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om radiokommunikation Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1993:599) om radiokommu- nikation dels att 7 och 10 §§ skall upphöra att gälla, dels att 1, 3, 4, 6, 8 9a, 11, 16, 18 och 19 §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag innehåller bestämmel- ser om innehav och användning av radioanläggningar samt om användning av radiovågor för kommunikation, m.m. Denna lag innehåller bestämmel- ser om användning av radioanlägg- ningar samt om användning av radiovågor för kommunikation, m.m. Bestämmelserna i lagen syftar till att, med beaktande av vad som i annan lag kan vara särskilt föreskrivet om viss radioanvändning, främja ett effektivt nyttjande av möjligheterna till radiokommunikationer och andra användningar av radiovågor. Vid tillämpningen av lagen skall radiokommunikationens betydelse för yttrandefriheten och informationsfriheten beaktas särskilt. Om radioutrustning finns det särskilda bestämmelser i lagen (2000:000) om radio- och tele- terminalutrustning. 3 § För att här i landet eller på ett svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands få inneha eller använda en radiosändare krävs tillstånd enligt denna lag. Krav på tillstånd gäller i samma utsträckning för att få inneha en radiosändare som är ofullständig eller en byggsats för tillverkning av radiosändare. Endast den som har tillstånd enligt första stycket får till införa radiosändare, ofullständiga radiosändare och byggsatser för tillverkning av radiosändare.