prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Vidare gjordes uttalanden om den gemensamma synen på det fortsatta arbetet inom WTO samt mot illegal spridning av lätta vapen. På grund av konflikten mellan och om EG:s tullar för bananer och import- förbudet för hormonbehandlat kött, införde strafftullar mot import av vissa varor från EU. EU hade även två toppmöten med . Ett första toppmöte mellan EU och de 33 länderna i och hölls i . Mötet behandlade politik, ekonomi och handel samt kultur och utbildning. Kommissionen och enades om ett omfattande frihandelsavtal. Förhandlingar om ett frihandelsavtal mellan EG och Mercosurländerna samt med har inletts. Dialogen mellan EU och tio länder i Öst- och (ASEM) som inleddes har fortsatt. EU:s relationer till präglades av konflikten mellan och om området Kashmir samt statskuppen i och inbördeskriget i . EU bidrog med valobservatörer när höll sitt första fria parlamentsval . EU framförde upprepat stöd för den östtimoresiska själv- bestämmandeprocessen och manade den indonesiska regeringen att ta sitt ansvar för säkerheten i området inför den FN-ledda folkomröstningen om självständighet . EU har framhållit avsikten att ge fortsatt stöd till områdets återuppbyggnad. EU hade även toppmöten med och . Samarbete i rättsliga och inrikes frågor Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande överfördes delar av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor från tredje till första pelaren. Det gäller frågor om asyl, invandring, visering och annan politik som rör fri rörlighet för personer samt civilrättsligt samarbete. Kvar som mellanstatligt samarbete är polis-, tull- och straffrättsligt samarbete. Unionens mål för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor är att bevara och utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i framhöll stats- och regeringscheferna sin fasta beslutsamhet att förverkliga ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Man enades om att upprätta ett gemensamt europeiskt asylsystem grundat på en fullständig och absolut tillämpning av . Frågan om tredjelandsmedborgares rättsliga ställning lyftes också fram i slutsatserna. Unionen skall säkerställa att dessa invandrare beviljas rättigheter som ligger så nära EU-medborgarnas som möjligt. Slutsatserna innehåller också olika ämnen som syftar till att säkerställa medborgarnas tillgång till rättvisa i gränsöverskridande tvister samt åtgärder som skall vidtas för att förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas brottsbekämpande och rättsliga myndigheter. Ökat samarbete med länder utanför unionen är en annan viktig slutsats från Tammerforsmötet. Högnivågruppen för asyl och migration har upprättat sex handlingsplaner för att förebygga migrationsströmmar från ursprungs- och transitländer. I slutsatserna från uppmanas kommissionen och rådet att rapportera tillbaka till om hur handlingsplanerna genomförts. Nya riktlinjer för arbetet mot brottslighet mellan EU-medlemsstaterna drogs upp vid i . Riktlinjerna innebär fördjupat polissamarbete och rättsligt samarbete samt mer brotts- förebyggande arbete. På så sätt skall penningtvätt, narkotikasmuggling, människohandel och korruption bekämpas. Den gemensamma polisorganisationen för EU:s medlemsstater, Europol, inledde sin verksamhet . Europol har till uppgift att underlätta informationsutbyte och kriminalunderrättelser mellan medlemsstaterna. syftar till att skapa fri rörlighet för medborgarna genom slopade gränskontroller. I och med Amsterdamfördraget har införlivats i EU. ordförandeskap 2001 är ordförande i . Då skall leda ministerrådets arbete och representera det gentemot andra EU-institutioner, internationella organisationer och länder utanför EU. fortsatte förberedelserna för uppgiften. har ett 2001-sekretariat inrättats för att samordna planeringen av de många möten som kommer att äga rum i under ordförande- skapshalvåret. Regeringen vill göra ordförandeskapet till en angelägenhet för hela landet och även öka kontaktytorna mellan svenskar och medborgare i EU- och kandidatländerna. har förberedelser påbörjats för bland annat seminarier, konferenser, kulturaktiviteter och ett särskilt vänortsprojekt. DEL 1 DEN ÖVERGRIPANDE UTVECKLINGEN I EUROPEISKA UNIONE 1 Samarbete i svenskt och europeiskt intresse präglades Europeiska unionen (EU)2 av omvälvande inre och yttre skeenden. Den sittande kommissionen tvingades avgå och förvärrades krisen på där EU aktivt försökte bidra till att finna lösningar. Trots svårigheterna blev 1999 då det fattades många beslut av avgörande betydelse för unionens framtid. Till stor del ligger dessa beslut i linje med svenska prioriteringar inom ramen för EU- samarbetet. inleddes ett fördjupat samarbete genom den ekono- miska och monetära unionens tredje fas. De elva länder som är med i den tredje fasen möts regelbundet vid s.k. Euro-11 möten. liksom , och står ännu utanför denna grupp. Kommissionen under ledning av avgick efter omfattande kritik, inte minst från , mot dess sätt att styra verksamheten. En ny kommission med i spetsen tillträdde . Flera händelser visade på behovet av ökad öppenhet och insyn i EU:s institutioner liksom behovet att reformera inte bara beslutsprocesser utan även EU:s interna finansiella kontroll. Den nya inledde arbetet med att reformera kommissionens interna arbetssätt och organisation. Även rådets arbetsformer är föremål för en omfattande översyn. Kommissionen började också arbeta på en rättsakt i syfte att öka öppenheten inom institutionerna. Denna fråga är av särskilt svenskt intresse. Ambitionen att skapa en modern och öppen union har starkt svenskt stöd. Det handlar om att återvinna förtroendet för kommissionens arbete. Det gäller också att förankra EU-institutionernas insatser i medlems- staterna. Detta behov blev särskilt tydligt genom det låga deltagandet vid valen av ledamöter i . syftar till att främja unionens grundläggande uppgift fred i . Vid Europeiska rådets möte i fattades det historiskt viktiga beslutet att ytterligare sex av de länder som ansökt om medlemskap i skall få inleda förhandlingar. Det gäller , , , , och . Förhandlingstakten anpassas till respektive kandidatlands egna förutsätt- ningar. Medlemskapsförhandlingar med , , , , och inleddes . I fattades också beslut om att skall räknas in bland kandidatländerna. blir nu delaktigt i förberedelserna genom att en förmedlemskapsstrategi tas fram. uttalade ambition att respektera mänskliga rättigheter och EU:s krav på en sådan process var avgörande för att skulle kunna ställa sig bakom beslutet. En utvidgning med ett tiotal länder ställer krav på unionens förmåga att internt hantera flera medlemmar. Det var huvudskälet till att man vid toppmötena i och beslutade att inleda en ny regerings- konferens om EU:s institutioner med målsättning att den skall avslutas . Konferensen skall omfatta kommissionens samman- sättning, röstviktning och kvalificerad majoritetsomröstning i rådet samt andra nödvändiga ändringar i fördragen när det gäller institutionerna som följer av förhandlingarna på nämnda områden och av genomförandet av Amsterdamfördraget. Det finns också medlemsstater som vill vidga dagordningen till frågor om en rättighetsstadga, säkerhetspolitik och flexibel integration. Fördraget, som trädde i kraft , ger en stärkt ställning för frågor som rör sysselsättning, jämställdhet, öppenhet, miljö, folkhälso- och konsumentpolitiken. Vidare fördragsfästes möjligheten för några EU-länder att gå före och fördjupa samarbetet på ett visst område. Vid toppmötet i slöts en överenskommelse om EU:s budget för perioden 2006 samt beslutades om reformer av jordbruks- och strukturpolitiken liksom medlemsstaternas avgifter till unionen Agenda 2000. Reformerna innebär bl.a. att en större kostnads- medvetenhet etableras inom unionen och att steg tas mot en bättre fördelning av utgifterna mellan medlemsstaterna. För svensk del var utfallet glädjande då uppgörelsen innebär att avgift till EU:s budget blir väsentligt lägre än vad som annars skulle blivit fallet. Vissa reformer av jordbrukspolitiken liksom en koncentration och fokusering av strukturfondsinsatserna var också viktiga resultat. Överenskommelsen innebar även att det nu finns en finansiell ram för utvidgningen. I och med ett extra toppmöte under det finländska ordförandeskapet i togs de första stegen mot en vidareutveckling av EU:s samarbete på det rättsliga och migrationspolitiska området. På dagordningen stod flera frågor som bl.a. aktualiserat. Inom det asyl- och migrationspolitiska området inleddes ett arbete i syfte att utveckla en gemensam asyl- och migrationspolitik. Det fastslogs att denna måste vara baserad på en absolut respekt för Genève- konventionen. Frågan om partnerskap med ursprungsländerna diskuterades även i samband med en övergripande migrationsstrategi. Detta partnerskap skulle kunna omfatta frågor om utrikespolitik, mänskliga rättigheter och utveckling i de stärkta kontakterna med ursprungs- och transitländerna. Inom det rättsliga området underströks betydelsen av ökat samarbete, inte minst i kampen mot ekonomisk brottslighet, samt vikten av brottsförebyggande arbete. har verkat aktivt för att förstärka och ge innehåll och struktur åt unionens arbete för hållbar utveckling inom miljöområdet. Detta har varit framgångsrikt. Arbetet bedrivs nu sektorövergripande med krav på utvärdering samt miljöbedömningar av nya förslag. Miljöarbetet utvecklades ytterligare genom beslut i om att en långsiktig strategi skall presenteras vid toppmötet i under det svenska ordförandeskapet 2001, bl.a. som underlag inför tioårsöversynen inom Rioprocessen . Sysselsättningsfrågan har fått en alltmer framskjuten plats i det europeiska samarbetet. har även här varit starkt pådrivande. Sysselsättningsläget håller också på att förbättras i , men med stora skillnader mellan medlemsstaterna. presenterades riktlinjer för sysselsättningspolitiken för samt en rapport om sysselsättningen. Dessutom fastställdes rekommendationer på området till samtliga medlemsstater. En viktig aspekt i rekommenda- tionerna är frågan om sysselsättningspolitik och jämställdhet, vilket även den är en prioriterad fråga för . genomfördes en konferens om jämställdhet med företrädare för medlems- och kandidatländer i . Konferensen planerades i nära samarbete med och . Avsikten är att följa upp konferensen med särskild inriktning på hur sociala trygghetssystem kan bidra till ökad jämställdhet. Frågan om folkhälsa och säkra livsmedel upptog även EU-arbetet . Vikten av att säkra kedjan från jordbruk till konsument betonades, liksom frågan om att bättre kontrollsystem var väsentliga i denna process. En rapport i ämnet skall presenteras vid nästa ordinarie toppmöte och kommissionen förberedde en vitbok om livsmedelssäkerhet. Konsumentintresset är starkt och driver på för att EU skall finna former för ett förbättrat konsumentskydd, bl.a. fördes frågan om folkhälsa och säkra livsmedel upp på unionens agenda i och med Helsingforstoppmötet. presenterade kommissionen en ny strategi för den inre marknaden. När nu den nödvändiga lagstiftningen för inre marknadens funktion kan sägas vara på plats, införs ett antal långsiktiga mål: att öka medborgarnas livskvalitet, att effektivisera produkt- och kapital- marknaderna, att förbättra villkoren för näringslivet liksom att tillvarata fördelarna med den inre marknaden ur ett globalt perspektiv. Inför lade kommissionen fram ett initiativ e-Europe som handlar om att göra till ett verkligt informationssamhälle för alla. I linje med att tillvarata konsumentintresset drev frågan om s.k. parallellimport, i syfte att öka konkurrensen. betonade även betydelsen av prisjämförelser för att främja den inre marknadens effektivitet. På det utrikes- och säkerhetspolitiska området infördes ett nytt instrument genom Amsterdamfördragets ikraftträdande. Därigenom ges EU möjlighet att utarbeta s.k. gemensamma strategier. antogs den första gemensamma strategin omfattande EU:s relationer med . Ytterligare en strategi, med , antogs . Vidare skapades den s.k. stabilitetspakten för sydöstra , som ett forum för samordning och belysning av regionala aktiviteter som bidrar till välstånd, säkerhet och integration i regionen. Amsterdamfördraget stipulerar vidare att en post som Hög representant för utrikes- och säkerhetspolitiken skall inrättas. Det skedde när Nato:s förre general- sekreterare tillträdde i samband med Europeiska rådets möte i . De senaste årens kris på har accentuerat behovet av att hitta verktyg för att söka en lösning på sådana kriser, men också att i ett mer långsiktigt perspektiv förebygga liknande konflikter. EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik utvecklades snabbt . Genom beslut vid toppmötena i och lades grunden för principer och institutioner inom ramen för arbetet med att förbättra den europeiska kapaciteten för krishantering och konfliktförebyggande verksamhet. EU skall få en militär förmåga och även förstärka den civila krishanteringen. EU-länderna skall kunna sätta in upp till 60 000 soldater vid en kris. För att organisera arbetet skall bland annat en kommitté för utrikes- och säkerhetspolitik upprättas i , liksom en militärkommitté och en militär stab. EU skall också snabbare kunna skicka räddningspersonal och poliser. Även detta civila arbete skall i linje med svenska prioriteringar samordnas bättre, t.ex. genom en civilkommitté. Det förebyggande arbetet lyfts fram. Det militära arbetet sker i ett nära samarbete med Nato. FN:s centrala roll betonas. EU skall agera i enlighet med principer. Förhandlingarna fortsätter under det portugisiska ordförandeskapet med sikte på beslut under det franska ordförandeskapet, . 2 Europeiska rådets möten hölls i den 3 och i den 11 . Vidare avhölls ett särskilt möte inom ramen för i den 24 då förhandlingarna om Agenda 2000 slutfördes. föregicks av ett informellt förberedande möte i Petersberg . Ordförandeskapets slutsatser från mötet i återfinns i bilaga 13, i bilaga 14 och i bilaga 16. genomförde även ett extra möte i den 15 i syfte att diskutera centrala frågor relaterade till asyl och migration samt brottsförebyggande åtgärder, som ett led i etablerandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Ordförandeskapets slutsatser från mötet i återfinns i bilaga 15. Inför Europeiska rådets möten har statsministern samrått med , utom vad gäller mötet i då samrådet skedde med berörda statsråd och statssekreterare. Information om resultatet av toppmötena har lämnats i kammaren av statsministern vad gäller mötet i och av utrikesministern vad gäller mötena i och . En särskild debatt om Agenda 2000 hölls i kammaren . En promemoria om resultatet av slutförhandlingarna om Agenda 2000 vid mötet i lämnades till . 2.1 Europeiska rådets möte i Under det informella toppmötet i slutfördes förhandlingarna om Agenda 2000. Uppgörelsen innebar att unionens utgifter för kommande budgetperiod (2000 2006) begränsas till i genomsnitt , vilket innebar ett trendbrott i restriktiv riktning. För svensk del var det vidare positivt att problemet med den orättvisa bördefördelningen erkändes som ett problem och att åtgärder vidtogs för att förbättra situationen. Även om den s.k. brittiska rabatten i princip blev oförändrad så befriades andra nettobetalare från av finansieringsbördan av denna. För svensk del innebar detta en avlastning av den svenska avgiften till EU:s budget. Reformeringen av jordbrukspolitiken blev inte så omfattande som i kommissionens ursprungliga förslag. Mjölkreformen sköts upp till 2005 och prissänkningarna för grödor begränsades till , vilket genomförs i två steg. Mötet beslöt vidare om en övergång från ett momsbaserat till ett BNI- baserat egnamedelssystem, men dock inte fullt ut. Man enades om att en generell översyn av egnamedelssystemet skulle göras före (se även avsnitt 3.2). 2.2 Europeiska rådets möte i Mötet i beslöt att en regeringskonferens mellan företrädare för medlemsstaternas regeringar skulle sammankallas i syfte att lösa de institutionella frågor som inte kunde lösas i Amsterdam- fördraget och som måste lösas före utvidgningen. De tre explicit nämnda frågeställningarna var Europeiska kommissionens storlek och samman- sättning, viktningen av röster i rådet samt en eventuell utökning av antalet omröstningar med kvalificerad majoritet i rådet (se avsnitt 3.3). Samarbetet inom sysselsättningsområdet tog ytterligare ett steg framåt i och med antagandet av den s.k. sysselsättningspakten, i vilken unionens samtliga sysselsättningspolitiska områden ingår i en övergripande strategi (se även kapitel 6). Inom miljöområdet fördjupades den s.k. Cardiffprocessen genom att ytterligare tre rådsformationer, allmänna rådet, rådet för ekonomiska och finansiella frågor samt fiskerådet, uppmanades att rapportera om integreringen av miljöaspekterna inom respektive politikområde. Vidare innebar mötet i att arbetet inleddes för att bygga upp unionens krishanteringsförmåga. Vissa grundläggande principer samt hur tidtabellen och den fortsatta processen skulle gestalta sig diskuterades (se även avsnitt 30 30.1). En s.k. gemensam strategi ett i och med Amsterdamfördraget nytt instrument inom GUSP-området antogs när det gäller unionens förbindelser med . Strategin innebär ett samordnat synsätt gentemot inom flera av unionens verksamhetsområden (se även avsnitt 33.7.1). I samband med mötet utnämndes spanjoren till den nya posten som rådets generalsekreterare och hög representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 2.3 Europeiska rådets möte i Mötet i (se även avsnitt 5.2.2) enades om en moderniserad och balanserad kriminalpolitik inom unionen. Det underströks att fokus inte enbart skulle riktas mot repressiva åtgärder, dvs. reaktion på redan begångna brott, utan också på det brottsförebyggande arbetet, vilket förordade inför mötet. Informationsutbyte på området beslöts förbättras bl.a. genom ett av EU finansierat nätverk av organ som sysslar med brottsförebyggande frågor. Statscheferna beslöt även att vidta åtgärder mot "safe havens" i samband med penningtvätt. Myndigheters möjlighet till information om misstänkta penningtransaktioner skulle förbättras, utan hinder av sekretessregler, samt en utvidgning av Europols mandat att även omfatta penningtvätt. Inom det rättsliga området underströk mötet behovet av ett fördjupat samarbete. fick i uppdrag att undersöka förutsättningarna för ett ökat ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden, minimi- normer för nivån på rättshjälp inom unionen samt gemensamma regler för förenklade och påskyndade förfaranden vid mindre, gränsöver- skridande konsument- och handelstvister, underhållstvister samt vid obestridda fordringar. Vid mötet i framhölls vikten av att unionen inleder utvecklandet av en gemensam asyl- och migrationspolitik grundad på den absoluta respekten för om flyktingars rättsliga ställning. Frågan om partnerskap med ursprungsländerna diskuterades i samband med en övergripande migrationsstrategi som även skulle omfatta frågor om utrikespolitik, mänskliga rättigheter och utveckling av de stärkta kontakterna med ursprungs- och transitländerna. 2.4 Europeiska rådets möte i Mötet i innebar ett stort steg framåt inom utvidgnings- processen. Vid mötet beslutades att man skulle inleda utvidgnings- förhandlingar med , , , , och , vilket innebar att den av förordade "regattamodellen" förverkligades. Vidare beslöts att skulle få kandidatlandsstatus på basis av samma kriterier som gäller för övriga kandidatländer (se även kapitel 3). Genom att regeringscheferna tog beslut om att inleda regerings- konferensen, i enlighet med Kölnslutsatserna och ordförandeskapets rapport, påbörjade unionen även sitt arbete med att förbereda de för utvidgningen nödvändiga interna institutionella förändringarna. Det fastställdes att unionen borde vara redo att välkomna nya medlemmar . Samarbetet inom den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken fick fastare konturer. Regeringscheferna uttalade att denna handlade om europeisk krishantering och konfliktförebyggande insatser och inte om upprättandet av en Europaarmé. Det fortsatta arbetet konkretiserades i och med beslut om att inrätta en militär kommitté och, på svenskt initiativ, en ickemilitär mekanism för att koordinera unionens insatser. Inom miljöområdet innebar mötet att samarbetet fördjupades ytterligare. På svenskt initiativ uppmanades kommissionen att presentera en övergripande strategi för hållbar utveckling till toppmötet i . Vidare beslöt regeringscheferna att alla ministerråd till mötet i skall presentera färdiga strategier, med tidtabeller och indikatorer, för hur miljöaspekterna skall integreras i ministerrådets arbete. Trots långa överläggningar kunde inte, på grund av brittiskt motstånd, det s.k. skattepaketet antas (se även avsnitt 11.1). Det beslöts att en högnivågrupp närmare skulle studera frågan och rapportera till nästa ordinarie europeiska råd. 3 och reformering På grundval av de beslut som fattades av i inleddes en anslutningsprocess som omfattade de tio kandidatländerna från samt . öppnades bilaterala regeringskonferenser för inledande av medlemskapsförhandlingar med , , , , och . På förslag av kommissionen och efter sedvanlig behandling i rådsstrukturen fattade i beslutet att bilaterala regeringskonferenser skall öppnas med , , , , och . På uppdrag från Europeiska rådets möte i presenterade kommissionen förslag om en förstärkt och utvidgad union, den s.k. I rapporter respektive framlade kommissionen förslag på ett "reformpaket", som diskuterades vid ett extrainsatt toppmöte i Petersberg. Uppgörelse i frågan nåddes vid i . 3.1 Bilaterala regeringskonferenser för inledande av medlemskaps- förhandlingar öppnades för , , , , och . De bilaterala genomgångarna av gemen- skapens regelverk under kommissionens ledning avslutades, med undantag av jordbrukskapitlet, . Förhandlingarna med vart och ett av de sex kandidatländerna fortskred enligt plan. Sålunda öppnades åtta kapitel för förhandling under såväl det tyska som det finska ordförandeskapet. Vid den fjärde mötesomgången på ministernivå kunde det konstateras att tjugotre förhandlings- kapitel av trettioen hade öppnats. , , , och som, tillsammans med övriga sex kandidatländer, inledde sin anslutnings- process , avslutade den multilaterala genomgången av . Den bilaterala genomgången påbörjades och avslutades med undantag av jordbruks- kapitlet. Med anledning av att åter aktiverat sin EU- ansökan, vilken varit vilande , presenterade kommissionen en särskild rapport om . fattade allmänna rådet beslut om att, i enlighet med kommissionens rekommendation, inleda genomgången av regelverket med . presenterade kommissionen för över- synsrapporter om framstegen i kandidatländerna. presenterades en sammanfattande rapport (Composite Paper). I denna rapport föreslog kommissionen en ny anslutningsstrategi. Denna innebar bl.a. att samtliga återstående sex kandidatländer skulle få öppna förhandlingar. Till och förhandlingsstart var vissa villkor knutna. Efter behandling i rådsarbetsgruppen för utvidgningen och Coreper diskuterades frågan vid allmänna rådets möte . Ordförandeskapet rapporterade till i , som beslöt att bilaterala regeringskonferenser med , , , , och skall öppnas . erhöll status som kandidatland. Beträffande hänvisas till avsnitt 33.9. 3.1.1 Genomgång av regelverket Proceduren vid kommissionens genomgång av med kandidatländerna beskrevs utförligt i om EU 1998 (skr. 1998/99:60). Syftet med den bilaterala genomgången av regelverket med de förhandlande kandidatländerna är i första hand att identifiera problem- områden som kan bli aktuella för förhandling, som exempelvis behov av övergångsperioder. Vid genomgången kan frågor om regelverket besvaras och information erhållas om vilka specifika problem ett visst kandidatland kan ha med att anpassa sig till regelverket i kapitlet i fråga. För de förhandlande länderna slutfördes genomgången av regelverket . Enda undantaget gäller genomgången av jordbrukskapitlet som dock i huvudsak blev klar .