prop · GN0386 · 2000-01-01 00:00:00 — KTH:s forskningsprofil för Kistasatsningen beskrivs som inriktad mot IT-samhällets infrastruktur och är tänkt att spänna från system och tillämpningar via kommunikationssystem och programvaruteknik till implementering i hårdvara och komponentfysik. 5.4.9 IT-forskningen inom EU Regeringens bedömning: Det svenska deltagandet i EU:s femte ramprogram inom delprogrammet för IT bör öka. Skälen för regeringens bedömning: Det nu påbörjade femte ramprogrammet innebär för IT och elektronikområdet en fortsatt utveckling mot satsningar inom strategiskt viktiga användningsområden. satsningar var mer inriktade på grundläggande kunskaper och på att europeisk industri skulle hämta in det amerikanska försprånget inom viktiga områden. Det strategiska målet i det femte ramprogrammet är att förverkliga informationssamhällets möjligheter för genom att påskynda framväxten och säkerställa att behoven hos individer och företag tillfredsställs. Satsningarna sker inom fyra områden (s.k. ): System och tjänster för medborgaren med satsningar på hälsovård, hjälpmedel för individer med speciella behov, särskilt handikappade och äldre, administrativa hjälpmedel, miljö, transporter, turism, Nya metoder i arbetsliv och handel; distansarbete och mobilt arbete, ledningssystem för leverantörer, konsumenter samt informations- säkerhet, Multimediainnehåll och hjälpmedel; interaktiva medier, utbildning, språkteknik samt åtkomst, analys och hantering av information, Grundläggande tekniker och infrastrukturer, med forskning inom kommunikationsteknik, programutveckling, realtidssystem, mobil- telefoni, bildhantering m.m. Ett ökat forskningssamarbete med andra europeiska parter bör uppmuntras, bl.a. med syftet att identifiera eventuella kompetensbrister som har i förhållande till andra EU-länder. Därför skall strategier för ett ökat EU-deltagande tas fram i de pågående nationella programmen och integreras i nya satsningar. EU:s forskningsprogram utgör en viktig kontaktlänk för svenska forskare till internationell forskning och ett högt svenskt deltagande i programmet är eftersträvansvärt. har det svenska utnyttjandet av programmet legat på en alltför låg nivå och deltagandet bör därför öka. 5.5 Tillgänglighet 5.5.1 Inledning IT-infrastrukturen består av två huvuddelar, en teknisk hård del, t.ex. fysiska ledningar och utrustning och en logisk, mjuk, del som innehåller program, standarder, grundläggande informationsbaser, gemensamma tjänster av olika slag. Regeringens bedömning: Hushåll och företag i alla delar av bör få tillgång till IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet. Detta skall i första hand ske i marknadens regi. Staten har dock ett övergripande ansvar att se till att IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet finns tillgänglig i hela landet. Konkurrens, låga priser och en snabb utveckling främjas av att ett stort antal operatörer och IT-företag har möjlighet att nyttja näten. Konkurrensneutralitet och mångfald på näten skall främjas genom statliga insatser och regler. Den teknik som skulle kunna överbrygga avstånden i landet får inte på grund av stora skillnader i tillgänglighet, taxor och kapacitet bli ytterligare en klyfta mellan storstad och glesbygd. Ett nationellt infrastrukturprogram bör upprättas. I infrastrukturen ingår också databaser och tjänster för vars allmänna tillgänglighet staten har ett särskilt ansvar. En nationell strategi bör utvecklas för samhällets informationsförsörjning. Skälen för regeringens bedömning: Genom IT-utvecklingen växer helt nya varor och tjänster fram. En väl utvecklad IT-infrastruktur gör att avståndet mellan bostadsort och arbetsplats minskar i betydelse. Den snabba produktutvecklingen, de lägre priserna och produktivitets- höjningarna som skapas av den nya tekniken kan positivt påverka möjligheterna att förena en snabb ökning av sysselsättningen med en låg inflation. Denna samhällsomvandling skapar stora möjligheter men också risker för nya klyftor. Staten har ett ansvar för att skapa förutsättningar för att behoven av IT- infrastruktur, både när det gäller teknik och andra delar, tillgodoses i hela landet. En väl utbyggd IT-infrastruktur främjar en konkurrenskraftig IT- industri och användningen av IT i företag, offentlig förvaltning, skola och hushåll. För att underlätta utbyggnad av nät med hög överförings- kapacitet föreslås nedan en ändring av ledningsrättslagen. Staten har en roll när det gäller förutsättningarna för IT-kommunika- tion. Det i den följande texten nämnda uppdraget till är ett exempel på ett statligt åtagande som syftar till att alla kommuner får tillgång till en för alla operatörer tillgänglig bredbandsförbindelse. Ett annat exempel är regeringens beslut (, skr. 1999/2000:33) om utvecklingsprogram för vissa orter som drabbas av förbands- nedläggningar innebärande att regeringen inom gällande budgetramar avsatt medel för projekt inom , och kommuner som stöd bl.a. för byggandet av ett inomkommunalt transportnät för bredbandskommunikation i . Den tekniska infrastrukturen samt betänkande Bredband för tillväxt i hela landet (SOU 1999:85) behandlas i avsnitt 5.5.2 5.5.6. Regeringen anser vidare att en nationell strategi för samhällets informationsförsörjning bör utvecklas. Den s.k. mjuka infrastrukturen behandlas i avsnitt 5.5.7 5.5.8. 5.5.2 Allmänt om teknisk infrastruktur Bredband Begreppet bredband används allmänt utan att innebörden är klart definierad. Någon officiellt fastställd definition finns inte. Bredband är egentligen en beskrivning av hög överföringskapacitet av tele- och data- kommunikation. definierade bredband som överföringskapacitet för tele- och datakommunikation om minst 2 Megabits (Mbit/s) i riktning såväl till som från användaren. En sådan kapacitet i nätet närmast abonnenten, det s.k. accessnätet, är så hög att både mottagande och sändning kan ske av rörliga bilder med god kvalitet. De flesta av dagens accessformer uppnår inte en överföringskapacitet om /s i båda riktningarna, men det är inte självklart vilken eller vilka accessmetoder som kommer att dominera . Vissa av dagens accessnät har hög bandbredd i riktning mot användaren men inte lika hög i riktningen från denne. Den tekniska utvecklingen ökar kontinuerligt kapaciteten i dagens accessnät och olika typer av accessnät med hög överföringskapacitet har börjat byggas ut i fastigheter. I bilaga 12 behandlas bl.a. olika accessmetoder för att nå Internet. En ökad efterfrågan på kapacitet i accessnätet kommer även att leda till ökad efterfrågan på kapacitet i övriga delar av nätet. En viktig utgångspunkt är därför att betydligt högre överföringskapacitet än vad som i allmänhet förekommer kommer att krävas , dels beroende på kraftigt ökande trafikvolymer och antal användare och dels beroende på nya tjänster som kräver högre kapacitet i näten. Tillgången på IT-infrastruktur IT-infrastrukturen har byggts ut kraftigt genom modernisering av telefoninätet, kabel-TV-nätet, fibernät i kraftnäts och regi och de kommunala stadsnäten samt i privat regi. Mobiltelefonin är under stark utveckling. Dessutom byggs ett marksänt digitalt TV-nät ut. Efterfrågan på nya och utökade tjänster ställer krav på en kontinuerlig utbyggnad av kapaciteten i infrastrukturen om inte flaskhalsar skall uppstå. Den totala trafikvolymen i kan enligt beräkningar av komma att öka med 1 000 gånger , om accessnätet får bredbandskapacitet. Enligt utredningen sker emellertid den marknadsstyrda nätut- byggnaden framför allt i tätbebyggda delar av landet, som endast omfattar av landets befolkning, och utbudet är därför i varierande grad begränsat. har en geografisk särprägel med mycket större glesbygd än de flesta av EU:s länder. För att de nya tjänsterna skall kunna tillhandahållas i hela landet till rimliga priser krävs inte minst en geografisk tillgänglighet av ledning med bredbands- kapacitet. Det krävs också att sådana ledningar och kapacitet i dessa tillhandahålls kommersiellt, att näten är tekniskt samstämmiga som ger möjlighet till sammanhängande och rikstäckande nät samt att priserna är sådana att t.ex. stora avstånd inte är ett avgörande hinder för att utnyttja ledningen. 5.5.3 Förslag till ändring i ledningsrättslagen Nuvarande bestämmelser Ledningsrättslagen Syftet med ledningsrättslagen (1973:1144) är att säkerställa rätt att dra fram och bibehålla ledningar över annans mark. Den som för ledning vill utnyttja utrymme inom fastighet kan få rätt till detta, s.k. ledningsrätt (1 §). Ledningar kan även dras fram med stöd av servitut och nyttjanderättsavtal. Ledningsrättslagens tillämpningsområde är begränsat med hänsyn till olika ledningars beskaffenhet och ändamål. Lagen tillämpas bl.a. på teleledning som ingår i telekommunikationssystem för allmänt ändamål samt allmän svagströmsledning för signalering, fjärrmanövrering, dataöverföring eller liknande ändamål (2 § första stycket 1). Även elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras eller som behövs för sådana ledningar som avses i första punkten omfattas av lagens tillämpningsområde (2 § första stycket 2). I begreppet ledning ingår även anordningar som transformatorer, pumpstationer och andra tillbehör som behövs för ledningen (3 §). På begäran av ledningens innehavare kan förordnas att ledningsrätt skall höra till ledningsrättsinnehavarens fastighet (1 §). Jordabalkens regler om fastighetstillbehör blir då tillämpliga. Överlåtelse av ledning är giltig endast om överlåtelsen omfattar även ledningsrätten (35 §). Ledningsrätt får inte upplåtas, om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av upplåtelsen från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den (6 §). Detta gäller inte om det i en fastighetsplan har meddelats bestämmelser om en ledningsrätt och ledningsbeslut meddelas under detaljplanens genom- förandetid (6 a §). Inom område med detaljplan, fastighetsplan eller områdesbestämmelser får som regel en ledningsrätt inte upplåtas i strid mot planen eller bestämmelserna (8 §). eller annat utrymme för ledning får tas i anspråk på fastighet om det inte orsakar synnerligt men för fastigheten (12 §). Även om synnerligt men uppkommer är fastighet skyldig att avstå utrymme om ledningen är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt eller om ledningen enligt beslut av koncessionsmyndighet skall dras fram över fastigheten. Om ägaren begär det skall fastigheten inlösas. I fråga om ersättning för upplåtelse, inlösen samt skada skall expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Ledningsrättslagen skall inte tillämpas beträffande ersättning för skada eller intrång som uppkommit efter förrättningen och som inte har kunnat förutses vid denna (13 b §). Ledningsrättsfråga upptas efter ansökan eller vid fastighetsreglering (15 §). I fråga om förrättningen skall regler i 4 kap. och 6 kap. fastighets- bildningslagen (1970:988) tillämpas. skall, om inte något hinder finns mot upplåtelsen, meddela ledningsbeslut (22 §). Ett ledningsbeslut skall bl.a. innehålla uppgift om det utrymme som upplåtes för ledningen och den tid inom vilken ledningen skall vara utförd (22 §). Enligt huvudprincipen skall ledningens innehavare svara för förrättningskostnaderna (27 §). I fråga om fullföljd av talan mot beslut av lantmäterimyndigheten skall bestämmelserna i 16 18 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988) om rättegången i fastighets- bildningsmål tillämpas. I fråga om rättegångskostnader i ledningsrättsmål skall därvid i mål om inlösenersättning sakägare som avstår mark få ersättning för sina kostnader oberoende av utgången i målet (29 § och 16 kap. 14 § andra stycket fastighetsbildningslagen). För det fall att talan som fullföljts av sakägare ogillas kan domstolen dels förordna att han skall bära sina egna kostnader om han har inlett rättegången utan tillräckliga skäl och dels förplikta honom att ersätta motpartens kostnader om rättegången uppenbart inletts utan skälig grund (16 kap. 4 § tredje stycket fastighetsbildningslagen och 15 kap. 6 § ). För det fall att ändrade förhållanden som väsentligt inverkar på frågan uppkommer sedan ledningsrättsfråga slutligt avgjorts kan denna prövas vid ny förrättning (33 §). En ledningsrätt kan då ändras, upphävas och om det sker med anledning av upphävandet, upplåtas. Ledningens innehavare är berättigad till ersättning för skada som åsamkas honom på grund av sådan åtgärd. Expropriationslagen Enligt expropriationslagen (1972:719) får fastighet, som tillhör annan än staten, tas i anspråk genom expropriation med äganderätt, nyttjanderätt eller servitutsrätt (1 kap. 1 §). Genom expropriation får även särskild rätt till fastighet upphävas eller begränsas, om rättigheten tillkommer annan än staten. I lagen förstås med särskild rätt till fastighet nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft samt liknande (se vidare 1 kap. 2 §). Bestämmelserna om fastighet äger motsvarande tillämpning i fråga om byggnad eller annan anläggning på annans mark (1 kap. 2 andra stycket). Expropriation får ske för att bereda utrymme för anläggning som tillgodoser allmänt behov av samfärdsel, transport eller annan kommunikation (2 kap. 2 §). Expropriation får även ske för att tillgodose allmänt behov av elektrisk kraft eller annan drivkraft, vatten, värme eller likartad nyttighet. Om en ledning för sådan nyttighet skall ingå i ledningsnät av betydelse för riket eller för viss ort eller är intrånget av ledningen ringa i jämförelse med nyttan därav, får expropriation ske även om allmänt behov av ledningen inte finns (2 kap. 3 §). Ett expropriationstillstånd skall inte meddelas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av expropriationen från allmän och enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den (2 kap. 12 §). För fastighet som exproprieras i sin helhet skall betalas löseskilling med belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Exproprieras del av fastighet skall intrångsersättning betalas med belopp som motsvarar den minskning av fastighetens marknadsvärde, som uppkommer genom expropriationen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren skall även sådan skada ersättas (4 kap. 1 §). Löseskilling skall bestämmas så att sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum före ansökningen om expropriation, dock högst före talans väckande vid domstol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. Värderingen skall ske med hänsyn till fastighetens skick när ersättningsfrågan avgörs eller, om fastigheten har tillträtt eller övergått på den exproprierande, när tillträdet eller övergången skedde (4 kap. 3 §). Förslag till ändring i ledningsrättslagen Regeringens förslag: Den som har ledningsrätt som avser utrymme antingen för elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras, eller för elektrisk starkströmsledning som ingår i telekommunikations- system för allmänt ändamål eller i allmän svagströmsledning, skall ha rätt att dra fram och begagna både teleledningar för allmänt ändamål och allmänna svagströmsledningar för signalering m.m. inom det utrymmet. För detta behövs ingen ny förrättning. Den kompletterande ledningen får dras fram tidigast efter det att ledningens innehavare underrättat fastighetsägaren om när arbetet skall påbörjas. Underrättelse skall anses ha skett när ledningens innehavare sänt meddelandet med brev till fastighetsägaren. Frågan om eventuell ersättning för skada och intrång skall prövas i fastighetsdomstol enligt bestämmelserna om expropriationsersättning. Vid beräkning av fastighetens värde skall den ökning som ägt rum från det att fastighetsägaren underrättades om att den kompletterande ledningen skulle dras fram, tillgodoräknas endast i den utsträckning det blir utrett att ökningen beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. När det gäller ersättning skall bestämmelserna i expropriationslagen tillämpas. Vid fördelning av rättegångskostnader skall bestämmelserna om rättegångskostnader i mål om inlösenersättning i fastighetsbildningslagen tillämpas. Utredningens förslag: Överensstämmer till viss del med regeringens. Utredningen föreslog också att det i 10 § skulle läggas till att en upplåtelse för teleledning som ingår i telekommunikationssystem för allmänt ändamål alltid skall anses vara till övervägande nytta från allmän synpunkt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget, t.ex. , och . tillstyrker förslaget och anser att det är en ytterst begränsad ökning av intrånget om en fiberoptisk ledning hängs upp i en befintlig starkströmsledning och att det är orimligt att kräva att det hålls ny förrättning för detta. tillstyrker och anser att det bör komma till uttryck i lagtexten dels att ytterligare ersättning inte skall utgå för rätten vid utnyttjandet av befintlig ledningsrätt, dels att telekommunikationssystem för allmänt ändamål enligt 2 § första stycket 1 ledningsrättslagen även skall omfatta optokabel alternativt bredband. tillstyrker och anser att ändringen bör förenas med en översyn av lagens ersättningsbestämmelser. Kammarrätten i invänder att innebörden av begreppet utrymme skulle kunna behöva anges närmare samt pekat på oklarhet beträffande förhållandet mellan den föreslagna bestämmelsen och att meddelade ledningsrättsbeslut enligt 22 § ledningsrättslagen skall innehålla den tid inom vilken ledningen skall vara utförd. Slutligen anser kammarrätten att rätten till ersättning borde regleras i lagen. avstyrker och invänder att förslaget avviker från ledningsrättslagens systematik eftersom det varken fordras ny förrättning eller samtycke från fastighetsägaren och att förslaget har retroaktiv verkan. menar vidare att ledningsrätts- innehavaren förutsätts själv bedöma om villkoren för upplåtelse av ledningsrätt är uppfyllda vilket innebär att tillämpningen hamnar på ledningsrättsinnehavaren. IT kommissionen pekar på nödvändigheten av att ytterligare belysa behov av förändringar i bl.a. ledningsrätten. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att det är av avgörande betydelse för att skall kunna behålla en ledande ställning på IT-området att IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet kan erhålla en stor spridning. Detta är av stor betydelse för bl.a. tillväxten i ekonomi. Det är också viktigt att denna utveckling kan ske i någorlunda samma takt över hela landet. För att möjliggöra att de nya tjänsterna skall kunna tillhandahållas i hela landet är det nödvändigt att vidta åtgärder som stimulerar utbyggnaden av nät med hög överföringskapacitet. Detta skulle, enligt regeringens uppfattning, kunna ske t.ex. genom en utbyggnad i det befintliga elektriska stamnätet och i regionala elnät. och regionala nätbolag har nämligen ledningsgator med starkströmsledningar, för vilka det i allmänhet finns ledningsrätt, som når samtliga huvudorter i landets kommuner och många andra tätorter. Dessa elnät skulle kunna användas för att bygga ut IT-infrastrukturen genom att i dessa befintliga nät dra fram fiberoptiska ledningar. För att kunna dra fram och begagna ledning på annans mark krävs emellertid ett förrättningsförfarande enligt ledningsrättslagen, för det fall civilrättsliga avtal inte används. Ett förrättningsförfarande kan dock vara resurs- krävande både och pengar. Det finns alltså skäl att se över möjligheterna att lagstiftningsvägen försöka åstadkomma ett enklare sätt utan att för den skull inkräkta på enskilda intressen. För att det skall vara möjligt krävs att ledningsrättslagen ändras. Förslaget innebär att tre nya paragrafer införs i lagen med materiella och processuella bestämmelser. Innebörden av förslaget är att den som innehar ledningsrätt för starkströmsledning med koncession eller för starkströmsledning som försörjer telekommunikationssystem för allmänt ändamål m.m. skall få rätt att, i befintligt ledningsrättsutrymme, även dra fram och använda teleledningar, t.ex. fiberoptiska ledningar. Detta skall kunna ske utan nytt förrättningsförfarande för varje fastighet där det redan finns ledningsrätt för starkströmsledning. Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen är emellertid varje medborgares egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller någon enskild genom expropriation eller annat sådant för- fogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Enligt förarbetena (SOU 1993:40, Del A, s. 90 och prop. 1993/94:117, s. 15 f) kan t.ex. samhällets behov av mark för bostäder och gator och andra kommunikationsleder anses vara angelägna allmänna intressen. Även egendomsskydd tillförsäkrar varje fysisk och juridisk person rätt till respekt för sin egendom och bygger på att det görs en avvägning mellan allmänna och enskilda intressen samt att rimlig balans däremellan uppnås. Regeringen anser att om en starkströmsledning har dragits fram över annans mark med stöd av ledningsrätt och denna starkströmsledning i ett senare skede kompletteras med en eller flera svagströmsledningar som teleledningar, medför detta som regel inte något ytterligare intrång i fastighetsägarens rätt. Ett betydande intrång för fastighetsägaren har redan skett i och med framdragandet av starkströmsledningen. Framdragandet av ytterligare teleledningar och fiberoptiska ledningar har därför mycket liten betydelse. Enligt regeringens uppfattning är däremot en sådan komplettering av väsentlig betydelse från allmän synpunkt då utbyggnaden av ett allmänt tillgängligt telenät med kapacitet för tjänster som kräver hög bandbredd är ett angeläget intresse. Enligt regeringen bör därför en sådan komplettering i befintligt ledningsrättsutrymme kunna tillåtas utan ny förrättning med hänsyn till de kostnader och den tidsutdräkt som är förenade med att genomföra ett nytt förrättningsförfarande i förhållande till frågans ringa betydelse för berörda fastighetsägare. Den kompletterande ledningen bör dock få dras fram tidigast efter det att ledningens innehavare underrättat fastighetsägaren om när arbetet skall påbörjas. Ledningens innehavare bör anses ha fullgjort sin skyldighet att underrätta fastighetsägaren när meddelande sänts med brev till fastighetsägarens adress. Om en fastighetsägare trots allt anser att en kompletterande ledning medför ytterligare intrång skall han ha rätt att få frågan om ytterligare ersättning prövad i fastighetsdomstol. Ersättningens storlek skall bedömas på samma sätt som vid en ledningsförrättning, således enligt expropriationsrättsliga regler vilket innebär en prövning om fastighetens värde minskat till följd av att t.ex. fiberoptiska ledningar dragits fram i befintligt ledningsrättsutrymme. Ytterligare ersättning för intrång torde bli aktuell endast i undantagsfall när det är frågan om luftledningar. Även beträffande frågor om ersättning för t.ex. skada på mark som kan uppkomma i samband med framdragning skall bestämmelserna i expropriationslagen tillämpas. Syftet med förslaget är, som tidigare nämnts, att stimulera utbyggnaden av IT-infrastruktur. För att förslaget skall få avsedd verkan bör de nya bestämmelserna även omfatta redan upplåtna ledningsrätter för starkströmsledning. Utbyggnad av nät med hög överföringskapacitet är dock ett mycket angeläget allmänt intresse för hela landet och dess utveckling som framdragandet av kompletterande ledningar endast kan anses ha ringa betydelse för fastighetsägaren i förhållande till det men som tidigare orsakats genom framdragandet av starkströms- ledningen. Genom förslaget tillförsäkras dessutom fastighetsägaren en rätt att få frågan om ytterligare ersättning prövad i domstol. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns balans mellan allmänna och enskilda intressen och att förslaget, trots viss retroaktiv verkan, kan godtas med hänsyn till 2 kap. 18 § regeringsformen och Europa- konventionens egendomsskydd.