prop · GN03100 · 2000-01-01 00:00:00 — 3.5 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597) Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597) dels att 64 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 23 b §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som innehar ett telenät för mobila teletjänster och som har tillstånd att tillhandahålla mobila teletjänster eller nätkapacitet skall tillgodose en begäran av en annan tillståndshavare om att på marknadsmässiga villkor låta abonnenter hos denne via detta nät sända och ta emot telemeddelanden. Skyldigheten gäller bara under förutsättning att 1. den andre tillståndshavaren innehaft tillstånd att tillhandahålla mobila teletjänster eller nätkapacitet i högst , 2. fråga är om område där telemeddelanden inte kan förmedlas via den andre tillståndshavarens telenät för mobila teletjänster, 3. fråga är om tjänst som båda tillståndshavarna tillhandahåller, och 4. fråga är om tjänst för vilken den som skall tillgodose en begäran har innehaft tillstånd . En begäran enligt första stycket skall tillgodoses på villkor som är icke- diskriminerande i förhållande till vad tillståndshavaren tillämpar för sin egen verksamhet och, om det finns flera andra tillståndshavare, är konkurrensneutrala i förhållandet mellan dessa. får i enskilda fall medge undantag från skyldigheten enligt första stycket om det finns särskilda skäl. Om flera juridiska personer inom samma koncern beviljats tillstånd skall de anses som en enda tillståndshavare vid tillämpning av denna paragraf. 64 § beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut som inte avser återkallelse av tillstånd eller påförande av avgift, gäller om inte annat har bestämts. och domstol som prövar ett överklagande får bestämma att ett beslut om återkallelse av tillstånd skall gälla , om det finns särskilda skäl för det. Denna lag träder i kraft . Skyldigheten i 23 b § tillämpas bara på tillståndshavare som efter ikraftträdandet beviljas ett tillstånd att tillhandahålla mobila teletjänster eller nätkapacitet. Skyldigheten gäller inte gentemot tillståndshavare som då har bedrivit sådan verksamhet . 3.6 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 48 kap. 22 § skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 16 kap. 36 § skall betecknas 16 kap. 28 b § och att nuvarande 16 kap. 37 § skall betecknas 16 kap. 36 §, dels att 12 kap. 14 16 §§, 19 kap. 2 § samt 48 kap. 19 21, 24 och 27 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubrikerna närmast före nuvarande 16 kap. 36 och 37 §§ skall sättas närmast före 16 kap. 28 b respektive 36 §, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 16 kap. 28 a §, samt närmast före 16 kap. 28 a § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 kap. 14 § Om den skattskyldige fått er- sättning för ökade utgifter för måltider och småutgifter (dagtrakta- mente) för en tjänsteresa i , skall ett belopp som motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag som tagits i anspråk för resan skall avdraget dock uppgå till högst ett maximibelopp och för varje halv dag till högst ett halvt maximibelopp. Om den skattskyldige fått er- sättning för ökade utgifter för måltider och småutgifter (dagtrakta- mente) för en tjänsteresa i , skall avdrag göras för varje hel dag som tagits i anspråk för resan med ett maximibelopp och för varje halv dag med ett halvt maximibelopp. Visar den skattskyldige att den sammanlagda utgiftsökningen under samtliga tjänsteresor under beskattningsåret i en och samma tjänst varit större än det sammanlagda avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska utgiftsökningen dras av. 15 § Om den skattskyldige fått dag- traktamente för tjänsteresa utom- lands, skall ett belopp som motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag som tagits i anspråk för resan får avdraget dock uppgå till högst ett normalbelopp och för varje halv dag till högst ett halvt normalbelopp. Om den skattskyldige fått dag- traktamente för en tjänsteresa ut- omlands, skall avdrag göras för varje hel dag som tagits i anspråk för resan med ett normalbelopp och för varje halv dag med ett halvt normalbelopp. Visar den skattskyldige att utgiftsökningen under en tjänsteresa varit större än avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska utgiftsökningen dras av. 16 § Om den skattskyldige inte fått dagtraktamente men gör sannolikt att han haft ökade utgifter för mål- tider och småutgifter, skall avdrag göras för varje hel dag med ett halvt maximibelopp vid tjänsteresa i och med ett halvt normalbelopp vid tjänsteresa utomlands. Om den skattskyldige inte fått dagtraktamente men gör sannolikt att han haft ökade utgifter för mål- tider och småutgifter, skall avdrag göras för varje hel dag med ett maximibelopp vid tjänsteresa i och med ett normalbelopp vid tjänsteresa utomlands. För varje halv dag skall avdrag göras med ett halvt maximibelopp vid tjänsteresa i och med ett halvt normalbelopp vid tjänsteresa utomlands. Visar den skattskyldige att den sammanlagda utgiftsökningen under samtliga tjänsteresor i under beskattningsåret i en och samma tjänst varit större än det sammanlagda avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska utgiftsökningen dras av. Visar den skattskyldige att ut- giftsökningen under en tjänsteresa utomlands varit större än avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som motsvarar den faktiska utgiftssökningen dras av. Ökade levnadskostnader vid resor i näringsverksamheten Om den skattskyldige har ökade levnadskostnader på grund av sådana resor i näringsverksamheten som är förenade med övernattning utanför den vanliga verksamhetsorten, tillämpas bestämmelserna om ökade levnadskostnader vid tjänsteresor i 12 kap. 7 §, 8 § första och andra styckena samt 10 13 och 16 §§. Vad som sägs i dessa bestämmelser om tjänsteresa skall i stället avse resa i näringsverksamheten. När arbetet utanför den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till samma ort i en följd, gäller inte första stycket längre. En resa i näringsverksamheten anses pågå i en följd om den inte bryts av uppehåll som beror på att arbetet förläggs till en annan ort . 19 kap. 2 § Utgifter för reparation och underhåll av en byggnad får dras av ome- delbart. Utgifter för sådana ändringsar- beten på en byggnad som kan anses normala i den bedrivna verk- samheten behandlas som utgifter för reparation och underhåll. Hit räknas inte åtgärder som innebär en väsentlig förändring av byggnaden. Utgifter för sådana ändringsar- beten på en byggnad som kan anses normala i den skattskyldiges näringsverksamhet behandlas som utgifter för reparation och underhåll. Hit räknas inte åtgärder som innebär en väsentlig förändring av byggnaden. I 24 och 25 §§ finns särskilda bestämmelser om reparation och underhåll i samband med statliga räntebidrag. 48 kap. 19 § Bestämmelserna i 20 24 §§ gäller för kapitalförluster i inkomstslaget kapital. Vad som sägs om en tillgång i dessa bestämmelser skall tillämpas också på en förpliktelse med sådan underliggande tillgång. Bestämmelserna i 20, 21, 23 och 24 §§ gäller för kapitalförluster i inkomstslaget kapital. Vad som sägs om en tillgång i dessa bestämmelser skall tillämpas också på en förpliktelse med sådan underliggande tillgång. Att kapitalförluster på utländsk valuta eller fordran i utländsk valuta i vissa fall inte skall dras av följer av 6 §. 20 § Kapitalförluster på andra mark- nadsnoterade delägarrätter än an- delar i svenska värdepappersfonder skall dras av i sin helhet mot kapitalvinster på marknadsnoterade delägarrätter. Kapitalförluster på andra mark- nadsnoterade delägarrätter än så- dana som avses i 21 § samt kapitalförluster på sådana andelar i svenska aktiebolag och utländska juridiska personer som inte är marknadsnoterade skall dras av i sin helhet mot ka-pitalvinster på sådana tillgångar. 21 § Kapitalförluster på sådana andelar i svenska aktiebolag och utländska juridiska personer som inte är marknadsnoterade, skall dras av i sin helhet mot kapitalvinster på sådana tillgångar samt mot kapitalvinster på sådana marknadsnoterade tillgångar som avses i 20 § och 22 § första stycket. Kapitalförluster på marknads- noterade andelar i svenska värde- pappersfonder som innehåller bara svenska fordringsrätter skall dras av i sin helhet. 24 § Om inte hela kapitalförlusten skall dras av enligt bestämmelserna i 20 23 §§, skall dras av. Om inte hela kapitalförlusten skall dras av enligt bestämmelserna i 20, 21 eller 23 §, skall dras av. 27 § I fråga om kapitalförluster som uppkommer i svenska handelsbolag tillämpas 19 24 §§. I fråga om kapitalförluster som uppkommer i svenska handelsbolag tillämpas 19 21, 23 och 24 §§. Kapitalförluster på sådana delägarrätter och fordringsrätter vars innehav betingats av rörelse som bedrivs av handelsbolaget eller av någon som med hänsyn till äganderättsförhållanden eller organisatoriska förhållanden kan anses stå handelsbolaget nära, skall dock alltid dras av i sin helhet. Denna lag träder i kraft . I fråga om beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet och som taxeras vid taxering skall 48 kap. 19 22, 24 och 27 §§ i deras äldre lydelse tillämpas på avyttringar som skett före ikraftträdandet till den del detta leder till lägre skatt. 3.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att det i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) skall införas två nya paragrafer, 5 kap. 9 och 10 §§, samt närmast före dessa paragrafer nya rubriker av följande lydelse. I stället för vad som sägs i 27 § 5 mom. första och andra styckena i den upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall följande gälla. Förlust på marknadsnoterad tillgång som avses i 27 § 1 mom. samma lag samt förlust på aktie i svenskt aktiebolag som inte är marknadsnoterad respektive på andel i utländsk juridisk person som inte är marknadsnoterad får dras av mot realisationsvinst på sådana tillgångar. Detta gäller dock inte sådan tillgång som avses i 27 § 6 mom. samma lag. Avdrag för vissa ändringar Vid tillämpning av punkt 3 av anvisningarna till 23 § i den upphävda kommunalskattelagen (1928:370) skall med den bedrivna verksamheten förstås den skattskyldiges näringsverksamhet. Denna lag träder i kraft och tillämpas vid taxering. De nya bestämmelserna i 5 kap. 9 och 10 §§ tillämpas på avyttringar som skett respektive ändringsarbeten som påbörjats . 3.8 Förslag till lag om allmän fastighetstaxering av småhusenheter Härigenom föreskrivs följande. Allmän fastighetstaxering av småhusenheter som enligt 1 kap. 7 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall ske skall istället ske . Denna lag träder i kraft . 3.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Generellt statsbidrag till kommuner fördelas med ett enhetligt belopp per invånare i kommunen året före det år bidraget betalas ut. fördelas därutöver ett generellt åldersbaserat statsbidrag med ett enhetligt belopp per invånare inom respektive åldersgrupp 7-15, 16-18, 65-74, 75-84 samt året före det år bidraget betalas ut. Generellt statsbidrag till kommuner fördelas med ett enhetligt belopp per invånare i kommunen året före det år bidraget betalas ut. fördelas därutöver ett generellt åldersbaserat statsbidrag med ett enhetligt belopp per invånare inom respektive åldersgrupp 7-15, 16-18, 65-74, 75-84 samt året före det år bidraget betalas ut. Denna lag träder i kraft . 4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten 4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten I detta kapitel redovisas de av beslutade budgetpolitiska målen, regeringens förslag till tekniska justeringar av utgiftstaken för staten för åren 2001 2002, regeringens förslag till utgiftstak för staten och mål för den offentliga sektorns finansiella sparande samt reviderade beräkningar av utgiftstaket för offentlig sektor. Vidare redovisas makroekonomiska förut-sättningar, politiska prioriteringar, statsbudgetens och statsskuldens utveckling samt den offentliga sektorns finanser. 4.1 Budgetpolitiska mål De budgetpolitiska mål som regeringen föreslagit och som ställt sig bakom ligger fast. Målen kan sammanfattas på följande sätt: - De takbegränsade utgifterna skall rymmas inom beslutade utgiftstak för staten. - Den offentliga sektorns finansiella sparande skall uppgå till av bruttonationalprodukten (BNP) i genomsnitt över en konjunkturcykel. De takbegränsade utgifterna omfattar utgifts ramarna för 26 utgiftsområden (nr 1 25 samt 27), utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten samt minskning av anslagsbehållningar. Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i de takbegränsade utgifterna eftersom regeringen och i mycket begränsad omfattning kan påverka dessa utgifter på kort sikt. De takbegränsade utgifterna utgörs av faktiskt förbrukade anslagsmedel, vilket innebär att myndigheternas utnyttjande av ingående reservationer, anslagssparande och anslagskredit ingår. Budgeteringsmarginalen utgör skillnaden mellan utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna. Budgeteringsmarginalens syfte är att den skall utgöra en buffert mot såväl makroekonomisk osäkerhet som den osäkerhet som finns kring de finansiella konsekvenserna av redan fattade beslut. Om budgeteringsmarginalen tas i anspråk innebär det i regel att överskottet i de offentliga finanserna försämras. Den offentliga sektorns finansiella sparande visar den förändring i den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet som beror på reala transaktioner. Finansiella transaktioner, såsom köp och försäljning av aktier och andra finan- siella tillgångar, påverkar således inte det finansiella sparandet. Detsamma gäller värdeförändringar på tillgångar och skulder. Däremot påverkas den offentliga sektorns bruttoskuld av anskaffning och försäljning av finansiella tillgångar samt värdeförändringar. De utgiftstak för staten och årsvisa mål för överskottet i de offentliga finanserna som tidigare fastställt för åren 1999 2002 redovisas i tabell 4.1. Det preliminära utfallet innebär att de budgetpolitiska målen uppfylldes. uppgick den offentliga sektorns finansiella sparande preliminärt till av BNP, vilket är ca över målet på av BNP. Utgiftstaket klarades med en budgeterings- marginal på preliminärt . Regeringen föreslår i denna proposition att en teknisk justering görs av utgiftstaken för staten för åren 2001 2002. Vidare föreslås nivåer för utgiftstaket för staten och för målet för överskottet i de offentliga finanserna . Tabell 4.1 Budgetpolitiska mål 1999 2000 2001 2002 Utgiftstak för staten, miljarder kronor 753 765 790 814 Finansiellt sparande i offentlig sektor, procent av BNP 0,5 2,0 2,0 2,0 4.1.1 Utgiftstak för staten Regeringens förslag: Med anledning av förslagen om pensionsrätt för studier och totalförsvarsplikt samt ett ökat återflöde från EU fastställs utgiftstaket för staten inklusive ålders- pensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till och . fastställs utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till . Utgiftstak för staten för staten infördes fr.o.m. . Syftet med utgiftstaket är framför allt att ge och regeringen förbättrad kontroll och styrning över anvisade medel och utgiftsutvecklingen. Genom att beslutar om ett tak för utgifterna tydliggörs även behovet av prioriteringar mellan olika utgiftsområden. Utgiftstaket ger budgetpolitiken en långsiktig inriktning med hög förutsägbarhet och främjar därmed trovärdigheten i den ekonomiska politiken. har tidigare fastställt utgiftstaket för staten och ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till , och . Regeringen föreslår nu att en teknisk justering görs av utgiftstaken för staten för åren 2001 2002. Justeringen beror på att pensionsrätt för studier och totalförsvarsplikt införs samt på ett ökat återflöde av medel från EU för åren 2001 2002. Införandet av pensionsrätt för studier leder till att utgifterna inom utgiftsområde 15 Studiestöd beräknas öka med och med . Det lägre beloppet 2001 förklaras av att det nya studiemedelssystemet införs . Pensionsrätt för totalförsvarsplikt inom utgiftsområde 6 Totalförsvar medför att utgifterna ökar med . Återflödet från EU blir högre i förhållande till vad som tidigare budgeterats, dvs. innan förhandlingsresultatet av Agenda 2000 var helt klart. Det ökade återflödet leder till att utgifterna inom utgiftsområdena 14, 19 och 23 sammantaget beräknas öka med . Ökningen motsvaras dock, med vissa periodiseringsavvikelser, av ökade inkomster under inkomsttyp 6000 Bidrag m.m. från EU. Tabell 4.2 Ökat EU-återflöde sedan 1999 års ekonomiska vårproposition Miljoner kronor Differens mot VP1999 2001 2002 Uo 14 60 82 Uo 19 Europeiska Regionala utecklingsfonden 520 400 Uo 23 Europeiska Utvecklings- och garantifonden för jordbruket 296 453 Total differens 876 935 En teknisk justering av utgiftstaket för staten för åren 1999 2002 gjordes och till följd av den statliga ålderspensionsavgift som införts på pensionsgrundande inkomster och pensionsgrundande belopp. Införandet av pensionsrätt för studier och totalförsvarsplikt leder till ökade utgifter för staten och till högre takbegränsade utgifter som inkomsterna i ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten ökar i motsvarande grad. Därmed påverkas inte den konsoliderade offentliga sektorns utgifter, inkomster och finansiella sparande till följd av förändringen. Förändrade utgifter till följd av att pensionsrätt införs för studier och för totalförsvarsplikt bör därför motivera en höjning av utgiftstaket. Ett ökat återflöde av medel från EU inom ramen för det fastställda finansiella perspektivet är önskvärt. Storleken på återflödet ligger dock utanför regeringens direkta kontroll. Ett ökat återflöde utgör dessutom en över tiden saldoneutral förändring för statsbudgeten, under förutsättning att eventuellt ökad medfinansiering hanteras genom omprioritering inom befintliga ramar, och påverkar därför inte det skatteuttag som krävs för att finansiera de offentliga ut- gifterna. Detta innebär att ökningen av återflödet bör föranleda en teknisk justering av utgiftstaken. I enlighet med tidigare praxis avrundas utgiftstaket till hela miljarder kronor. Regeringen föreslår därför att utgiftstaket höjs med och med . Tabell 4.3 Tekniska justeringar av utgiftstaket för staten kronor 2001 2002 Nuvarande utgiftstak 790 814 Pensionsrätt för studier 0,7 1,5 Pensionsrätt för total- försvarsplikt 0,2 0,2 Ökat EU-återflöde 0,9 0,9 Summa tekniska justeringar 1,9 2,7 Förslag till utgiftstak 792 817 Anm:Beloppen är avrundade och summerar därför . Regeringen föreslår vidare att utgiftstaket för staten skall uppgå till . Denna nivå innebär att utgiftstaket ökar med i förhållande till utgifts- taket eller i fasta priser. Ökningen av utgiftstakets reala värde 2003 är något högre än den årliga ökningen 2002. Förändringen av utgiftsramarna till följd av pris- och löneomräkning av förvaltningsanslagen, förändrat prisbasbelopp och högre timlön uppgår till . Tabell 4.4 Utgiftstak för staten kronor 1999 2000 2001 2002 2003 Utgiftstak för staten 753 765 792 817 847 Procent av BNP 38,2 36,7 36,1 35,8 35,7 Procent av BNP efter tekniska justeringar1 38,5 36,9 36,1 35,8 35,7 Takbegränsade utgifter 751,5 764,1 789,7 810,8 826,9 Budgeterings- marginal 1,5 0,9 2,3 6,2 20,1 1 För att möjliggöra en rättvisande jämförelse över tiden bör utgiftstaken justeras för de tekniska justeringar som har gjorts av utgiftstaken samt de tekniska justeringar som föreslås i denna proposition . De korrigerade utgiftstaken uppgår till 760, 768 och 1999-2001. Förslaget till utgiftstak innebär att utgiftstaket i relation till BNP kommer att minska . Som andel av BNP minskar utgiftstaket något långsammare jämfört med den genomsnittliga årliga minskningen 2002, bl.a. till följd av att BNP- tillväxten förutsätts vara lägre 2003. Att utgiftstaket minskar i relation till BNP bidrar till en successivt fallande utgiftskvot för den offentliga sektorn. Utgiftsprognoserna för är behäftade med osäkerhet, främst till följd av att de ekonomiska konsekvenserna av redan fattade beslut kan bli annorlunda än vad som antagits och att ett relativt stort antal anslag påverkas av den makroekonomiska utvecklingen. För att ge flexibilitet och därmed minska risken för revideringar av utgiftstaken finns därför en budgeteringsmarginal. För det tredje kommande budgetåret året bör en budgeteringsmarginal på av de takbegränsade utgifterna finnas för att möta osäkerhet. Det innebär att en marginal på är nödvändig . Denna bedömning gjordes även ekonomiska vårproposition där principerna för budgeteringsmarginalen redovisades . Den särskilde utredare som regeringen har tillsatt (dir. 1999:23) för att utvärdera den reformerade budgetprocessen skall bl.a. analysera hur olika former av osäkerhet har hanterats samt belysa hur budgeteringsmarginalen har använts. Vidare ingår i detta arbete att föreslå riktlinjer för den nivå på budgeteringsmarginalen som krävs för det innevarande året och de kommande tre åren för att budgeteringsmarginalen skall utgöra en tillräcklig buffert mot osäkerhet. 4.1.2 Utgiftstak för offentlig sektor Regeringens förslag: Den offentliga sektorns utgifter beräknas till , och . Utgiftstak för offentlig sektor Vid varje beslut om ett statligt utgiftstak har även godkänt en beräkning av den offentliga sektorns utgifter. Utgiftstaket för den offentliga sektorn beräknas som summan av det fastställda utgiftstaket för staten och den beräknade kommunala utgiftsnivån med avdrag för interna transaktioner mellan staten, kommunsektorn och ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten. Den största delen av de interna transaktionerna utgörs av statsbidrag till den kommunala sektorn, bl.a. det generella stats- bidraget. I enlighet med den kommunala självstyrelsens princip beslutar kommuner och landsting själva om sina utgifter. Utgiftstaket för den offentliga sektorn måste därför ges en annan innebörd än utgiftstaket för staten. Den lösning som valts innebär att godkänner en beräkning av de kommunala utgifterna i enlighet med aktuella ekonomiska bedömningar och regelmässiga förutsättningar. I det statliga utgiftstaket ingår dock statens bidrag till kommunerna, vilket innebär att indirekt påverkar de kommunala utgifternas storlek. Att skall godkänna ett tak för hela den offentliga sektorn kan bl.a. motiveras med att det är de totala offentliga utgifterna som är avgörande för skatteuttagets nivå. Det preliminära utfallet för de utgifter som omfattas av utgiftstaket för den offentliga sektorn blev eller av BNP. ekonomiska vårproposition redovisade regeringen den första beräkningen av utgiftstaket för den offentliga sektorn . Det preliminära utfallet innebär att utgiftstaket för den offentliga sektorn blev lägre än denna beräkning. I regeringens skrivelse avseende årsredovisningen för staten 1999 kommer regeringen att redovisa en uppföljning av utfallet för utgiftstaket för den offentliga sektorn. godkände i budgetpropositionen beräkningen av den offentliga sektorns utgiftstak till 1 066, 1 101 och för åren 2000 2002. Utgiftstaket revideras nu upp med i förhållande till dessa beräkningar. Det statliga utgiftstaket ökar med 2 respektive jämfört med beräkningen . Orsaken är regeringens förslag i denna proposition om en teknisk justering av utgiftstaket för staten för .