prop · GN03147 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1999/2000:147 Lag om svenskt medborgarskap Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en ny lag om svenskt medborgarskap. Lagför- slaget innebär bl.a. att det skall bli fullt ut möjligt att ha dubbelt medbor- garskap. Det skall inte krävas av den som söker svenskt medborgarskap att han eller hon avsäger sig sitt tidigare medborgarskap. Inte heller skall en svensk medborgare som söker och förvärvar ett annat medborgarskap därmed förlora det svenska medborgarskapet. Vidare föreslås att ett barn med en svensk far alltid skall förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen om barnet föds i . Om ett barn med en svensk far föds i utlandet skall barnet kunna få svenskt med- borgarskap genom anmälan. När det gäller adoptivbarn föreslås att inte bara adop- tionsbeslut som godkänns i utan även adoptionsbeslut som gäller i direkt på grund av lag skall medföra automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för barnet. Ett statslöst barn som föds i skall enligt förslaget kunna få svenskt medborgarskap genom anmälan om barnet har permanent uppe- hållstillstånd i och hemvist här. Ett statslöst barn som kommer till under sin uppväxt skall kunna få svenskt medborgarskap genom anmälan om barnet har permanent uppehållstillstånd i och hemvist här . Barn med utländskt medborgarskap skall under samma förutsättningar kunna få svenskt medborgarskap om barnet har hemvist här . Ärenden som rör rikets säkerhet eller allmän säkerhet (s.k. säkerhets- ärenden) skall avgöras av som första instans. Migra- tionsverkets beslut i dessa ärenden skall kunna överklagas till regeringen. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om svenskt medborgarskap 6 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor 13 3 Ärendet och dess beredning 15 4 Bakgrund och utgångspunkter 15 5 Dubbelt medborgarskap 17 5.1 Inledning 17 5.2 Dubbelt medborgarskap godtas fullt ut 17 6 Medborgarskap efter svensk far 26 7 Svenskt medborgarskap genom adoption 31 8 Statslösa barn och ungdomar 34 9 Barn och ungdomar med enbart utländskt medborgarskap 40 10 Återvinning av svenskt medborgarskap 44 11 Svenskt medborgarskap efter ansökan (naturalisation) 45 11.1 Naturalisationsvillkor 45 11.2 Dispensgrunden till gagn för landet m.m. 48 11.3 Villkorad naturalisation 51 12 Undantag från krav på permanent uppehållstillstånd 52 13 Behörighet att göra ansökan och anmälan 54 14 Förlust av svenskt medborgarskap genom preskription 55 15 Befrielse från svenskt medborgarskap efter ansökan 56 16 Säkerhetsärenden 57 17 Överlämnande av ärenden till regeringen 60 18 Språkkunskaper och kunskaper om det svenska samhället 61 19 Information om svenskt medborgarskap 63 20 Särskilda ceremonier för nya svenska medborgare 63 21 Utfärdande av nya tillämpningsföreskrifter 64 22 Tillträde till europeiska konvention om medborgarskap 65 23 Nordiskt samråd 66 23.1 Allmänt 66 23.2 Avtal mellan nordiska länder 67 24 Övrigt 68 25 Ikraftträdande m.m. 70 26 Ekonomiska konsekvenser 73 27 Författningskommentar 74 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34) 82 Bilaga 2 Författningsförslag i betänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34) 95 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 102 Bilaga 4 Europeiska konventionen om medborgarskap 103 Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag 126 Bilaga 6 Lagrådets yttrande 135 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 145 Rättsdatablad 146 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om svenskt medborgarskap, 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor, 3. godkänner att säger upp konvention om begräns- ning av fall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förpliktelser i fall av flerfaldigt medborgarskap (avsnitt 5), 4. godkänner europeiska konvention om medborgarskap (avsnitt 22). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om svenskt medborgarskap Härigenom föreskrivs följande. Förvärv av svenskt medborgarskap vid födelsen 1 § Ett barn förvärvar svenskt medborgarskap vid födelsen, om 1. modern är svensk medborgare, 2. fadern är svensk medborgare och barnet föds i , 3. fadern är svensk medborgare och gift med barnets mor, 4. fadern är avliden men vid sin död var svensk medborgare och barnet föds i , eller 5. fadern är avliden men vid sin död var svensk medborgare och gift med barnets mor. 2 § Ett hittebarn som anträffas här i landet anses som svensk medborgare till dess något annat blir känt. Förvärv av svenskt medborgarskap genom adoption 3 § Ett barn som inte har fyllt och som adopteras av en svensk medborgare blir vid adoptionen svensk medborgare, om 1. barnet adopteras i , , , eller , eller 2. barnet adopteras genom ett utländskt beslut som godkänts eller annars gäller i enligt lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption eller som gäller enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Förvärv av svenskt medborgarskap genom föräldrarnas äktenskap 4 § Ingår en svensk man äktenskap med en utländsk kvinna, blir ett barn till makarna, som har fötts före äktenskapet och som inte har förvärvat svenskt medborgarskap enligt 1 §, svensk medborgare om barnet är ogift och inte har fyllt . Förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan 5 § Ett barn, som har fötts utomlands och som inte har förvärvat svenskt medborgarskap enligt 1 eller 4 § men vars far sedan barnets födelse är svensk medborgare, förvärvar svenskt medborgarskap genom att fadern anmäler önskemål om det innan barnet har fyllt . Om barnet har fyllt och har utländskt medborgarskap, krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet samtycker därtill. Sådant samtycke behövs dock inte om barnet är varaktigt förhindrat att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. Barnets vårdnadshavare skall samtycka till förvärvet av svenskt med- borgarskap. 6 § Ett barn, som har fötts i och som sedan födelsen är statslöst, förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om barnet, om barnet har permanent uppehållstillstånd och hemvist här i landet. Anmälan skall ske innan barnet har fyllt . 7 § Ett barn som inte har svenskt medborgarskap förvärvar svenskt med- borgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om bar- net, om barnet har 1. permanent uppehållstillstånd i , och 2. hemvist här i landet eller, om barnet är statslöst, . Anmälan skall ske innan barnet har fyllt . Om barnet har fyllt och har utländskt medborgarskap, krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet samtycker därtill. Sådant samtycke behövs dock inte om barnet är varaktigt förhindrat att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. 8 § En utlänning som har fyllt arton men inte förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon har 1. permanent uppehållstillstånd i , och 2. hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde eller, i fråga om den som är statslös, . 9 § Den som har fyllt och som har förlorat eller befriats från sitt svenska medborgarskap återfår detta genom anmälan, om han eller hon 1. har permanent uppehållstillstånd i , 2. haft hemvist här i landet under sammanlagt , och 3. har hemvist här i landet. 10 § Om en utlänning blir svensk medborgare enligt 5, 7, 8 eller 9 §, för- värvar även hans eller hennes ogifta barn, som har hemvist här i landet och inte har fyllt , svenskt medborgarskap om utlänningen 1. ensam har vårdnaden om barnet, eller 2. har vårdnaden gemensamt med den andre föräldern och denne är svensk medborgare. Blir föräldrarna till ett ogift barn som har hemvist här i landet och som inte har fyllt svenska medborgare enligt 5, 7, 8 eller 9 §, förvärvar även barnet, om det står under bådas vårdnad, svenskt medborgarskap. Förvärv av svenskt medborgarskap efter ansökan (naturalisation) 11 § En utlänning kan efter ansökan beviljas svenskt medborgarskap (naturaliseras), om han eller hon har 1. styrkt sin identitet, 2. fyllt , 3. permanent uppehållstillstånd i , 4. hemvist här i landet a) i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk med- borgare, b) i fråga om den som är statslös eller att bedöma som flykting enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen (1989:529), c) i fråga om övriga utlänningar, och 5. haft och kan förväntas komma att ha ett hederligt levnadssätt. 12 § Om kraven i 11 § inte är uppfyllda får, om inte annat följer av andra stycket, sökanden ändå naturaliseras, om 1. sökanden har varit svensk medborgare, 2. sökanden är gift eller sambo med en svensk medborgare, eller 3. det annars finns särskilda skäl till det. En sökande som inte kan styrka sin identitet enligt 11 § 1 får naturaliseras, endast om han eller hon har hemvist här i landet och gör sannolikt att den uppgivna identiteten är riktig. 13 § I ett beslut om naturalisation skall det bestämmas om även sökan- dens ogifta barn som är förvärvar svenskt medborgarskap. Förlust av svenskt medborgarskap 14 § En svensk medborgare förlorar sitt svenska medborgarskap när han eller hon fyller , om han eller hon 1. är född utomlands, 2. aldrig haft hemvist i , och 3. inte heller varit här under förhållanden som tyder på samhörighet med landet. På ansökan som görs innan den svenske medborgaren fyller får dock medges att medborgarskapet behålls. När någon förlorar svenskt medborgarskap enligt första stycket, förlorar även hans eller hennes barn sitt svenska medborgarskap, om barnet förvärvat detta på grund av att föräldern varit svensk medborgare. Barnet förlorar dock inte sitt medborgarskap om den andra föräldern har kvar sitt svenska medborgarskap och barnet härleder sitt svenska medborgarskap även från honom eller henne. Förlust av svenskt medborgarskap sker inte om detta skulle leda till att personen blir statslös. Befrielse från svenskt medborgarskap 15 § Den som är eller önskar bli utländsk medborgare får på ansökan befrias från sitt svenska medborgarskap. Befrielse skall medges den som saknar hemvist i . Den som har hemvist i får vägras befri- else endast om det finns särskilda skäl. Är sökanden inte redan utländsk medborgare skall som villkor för be- frielsen från svenskt medborgarskap krävas att han eller hon förvärvar medborgarskap i ett annat land. Vissa bestämmelser rörande de nordiska länderna och övriga EES- länder 16 § Regeringen får, efter avtal med , , eller , meddela föreskrifter om tillämpning av en eller flera av bestäm- melserna i 17 19 §§. Med avtalsstat avses i dessa bestämmelser den eller de stater som har ingått sådant avtal med. 17 § Bestämmelsen i 14 § första stycket gäller inte för den som under sammanlagt haft hemvist i en avtalsstat. 18 § En medborgare i en avtalsstat förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon 1. har förvärvat medborgarskapet i avtalsstaten på annat sätt än efter ansökan, 2. har fyllt , 3. har hemvist här i landet , och 4. inte har dömts till frihetsberövande påföljd. Vid sådant förvärv av medborgarskap tillämpas 10 § när det gäller medborgarens barn. 19 § Den som har förlorat sitt svenska medborgarskap och därefter oav- brutet varit medborgare i en avtalsstat, får tillbaka svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon har tagit hemvist här i landet. Vid sådant förvärv av medborgarskap tillämpas 10 § när det gäller medborgarens barn. 20 § Vad som föreskrivs i denna lag om krav på permanent uppehållstill- stånd gäller inte för den som är medborgare i , , eller . I fråga om medborgare i övriga länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) skall vid tillämpning av denna lag ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd likställas med permanent uppehållstillstånd. Förklaring 21 § Efter ansökan får meddelas förklaring att någon är svensk medbor- gare, om det kan råda ovisshet om detta. Bestämmelser om förfarandet 22 § prövar ärenden enligt denna lag, om inte annat framgår av andra och tredje styckena. Anmälningar enligt 7 9, 18 eller 19 § som gäller en medborgare i , , eller prövas av i det län där den som anmälan gäller är folkbokförd. prövar ärenden om förklaring enligt 21 §. 23 § Den som har fyllt får själv göra ansökan eller anmälan enligt denna lag även om han eller hon står under annans vårdnad. 24 § Den myndighet till vilken anmälan görs skall meddela beslut om anmälan har medfört förvärv av svenskt medborgarskap eller inte. 25 § eller får överlämna ett ärende som avses i 11 §, 12 §, 14 § andra stycket eller 15 § till regeringen, om det bedöms vara av särskild vikt för ledning av tillämpningen av denna lag att ärendet prövas av regeringen. Har överlämnat ett ärende som avses i första stycket skall regeringen, om inte ärendet är synnerligen brådskande, höra innan den avgör ärendet. Regeringen får också överlämna ärendet till . 26 § beslut enligt denna lag får överklagas till utom i fall som avses i andra stycket och i 27 §. Ett beslut av en länsstyrelse eller enligt 5 9 §§, av en länsstyrelse enligt 18 eller 19 § eller av enligt 21 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. beslut får inte överklagas i andra fall än som av- ses i andra stycket. 27 § beslut överklagas till regeringen om det rör ett säkerhetsärende. Ett sådant beslut får överklagas även av Rikspolisstyrel- sen. Ett säkerhetsärende är ett ärende där hos Migra- tionsverket har föreslagit att ansökan avslås av skäl som rör rikets säker- het eller allmän säkerhet. I ett säkerhetsärende gäller förvärvet av svenskt medborgarskap från och med den dag då beslutet har vunnit laga kraft. 28 § En socialnämnd skall på begäran av regeringen, , eller lämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden, om uppgifterna behövs i ett ärende om svenskt medborgarskap. Denna lag träder i kraft , då lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap skall upphöra att gälla. Till följd härav upphör även 13 § första stycket lagen (1924:130) om förvärvande och förlust av svenskt medborgarskap att gälla. Till skall 7 § lag tillämpas när det gäller svenska medborgare som blir medborgare i en annan stat som är bunden av europeiska konvention om be- gränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förpliktel- ser i fall av flerfaldigt medborgarskap. Ett barn, som har fötts i före ikraftträdandet av den nya lagen och som skulle ha blivit svensk medborgare om 1 § i den nya lagen gällt vid födelsen, förvärvar svenskt medborgarskap, om a) fadern är svensk medborgare, b) fadern före hos anmäler önskemål om svenskt medborgarskap för barnet, och c) barnet för anmälan inte har fyllt . Om barnet har fyllt och har utländskt medborgarskap, krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet samtycker därtill. Sådant samtycke behövs dock inte om barnet är varaktigt förhindrat att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. Barnets vårdnadshavare skall samtycka till förvärvet av svenskt med- borgarskap. Ett barn, som har adopterats före ikraftträdandet av den nya lagen och som skulle ha blivit svensk medborgare om 3 § i den nya lagen gällt vid adoptionen, förvärvar svenskt medborgarskap, om a) adoptionen har beslutats eller senare, b) den eller de som har vårdnaden om barnet före hos anmäler önskemål om svenskt medborgarskap för bar- net, och c) barnet för anmälan inte har fyllt . Om barnet har fyllt och har utländskt medborgarskap, krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet samtycker därtill. Sådant samtycke behövs dock inte om barnet är varaktigt förhindrat att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. En person som har förlorat sitt svenska medborgarskap enligt 7 § lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap, men som skulle haft det kvar om den nya lagen gällt för förlusten, återfår svenskt medborgarskap om han eller hon före hos Migrationsver- ket anmäler önskemål om det. Detta gäller dock inte personer som haft möjlighet att återfå svenskt medborgarskap redan enligt övergångsbe- stämmelserna till lagen (1979:139) om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap. Om personen för anmälan står under annans vårdnad, görs anmälan i stället av den eller dem som är vårdnadshavare. Om anmälan avser ett barn som har fyllt och har utländskt med- borgarskap, krävs för förvärv av svenskt medborgarskap att barnet sam- tycker därtill. Sådant samtycke behövs dock inte om barnet är varaktigt förhindrat att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. I anmälningsärenden enligt punkt 2 4 tillämpas 24 § och 26 § andra stycket i den nya lagen. Äldre bestämmelser skall tillämpas i fråga om anmälningar enligt 2 a § lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap som har gjorts före ikraftträdandet av den nya lagen. Detsamma gäller i fråga om anmälningar enligt 3 § lag som har gjorts före ikraftträdandet av den nya lagen, om inte tillämpning av den nya lagen är förmånligare för den enskilde. lag skall också tillämpas i ärenden som enligt 9 a § i den lagen har överlämnats till regeringen. Tilläggsartikeln till det vänskaps-, handels- och sjöfartsfördrag som ingått med skall alltjämt gälla som svensk lag utan hinder av denna lag. 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:813) om homosexuella sambor dels att punkterna 20 och 21 skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny punkt, punkt 22, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 2. , 3. jordabalken, 4. 10 kap. 9 § , 5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken, 6. inkomstskattelagen (1999:1229), 7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 8. bostadsrättslagen (1991:614), 9. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 10. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988), 11. 10 § insiderlagen (1990:1342), 12. 14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen (1997:157), 13. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m., 14. 4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall, 15. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ , 16. säkerhetsskyddslagen (1996:627), 17. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997 taxeringar, 18. lagen (1993:737) om bostadsbidrag, 19. 35 § andra stycket social- tjänstlagen (1980:620), 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), samt 20. 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529). 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529), samt 12 § första stycket 2 lagen (2000:000) om svenskt medbor- garskap. Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det också de homosexuella samborna. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgift att se över lagen (1950:382) om svenskt medbor- garskap samt att utreda vissa speciella frågeställningar som rörde med- borgarskapslagstiftningen (dir. 1997:5). I uppdraget ingick även att över- väga åtgärder som kunde stärka medborgarskapets status. Genom tilläggsdirektiv gavs kommittén i uppdrag att förutsätt- ningslöst utreda frågan om dubbelt medborgarskap (dir. 1998:50). Kommittén, som antog namnet medborgarskapskommitté, överlämnade delbetänkandet Medborgarskap och iden- titet (SOU 1997:162). Det behandlar frågeställningar som hänger samman med kravet på styrkt identitet vid ansökan om svenskt medborgarskap. Delbetänkandet ledde, efter remissbehandling, till en ändring i 6 § lagen om svenskt medborgarskap (prop. 1997/98:178, bet. 1998/99:SfU3, rskr. 1998/99:27, SFS 1998:1453). överlämnade kommittén slutbetänkandet Svenskt medbor- garskap (SOU 1999:34). En sammanfattning av betänkandet samt kom- mitténs lagförslag finns i bilaga 1 och 2. Slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ku 1999/977). antog en konvention om medborgarskap. undertecknade konventionen , med förbehåll för ratifikation. Konventionen trädde i kraft . Konventionen finns i bilaga 4. Under lagstiftningsarbetet har samrådsmöten mellan de nordiska län- derna hållits (se avsnitt 23). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådets synpunkter har i allt väsentligt följts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6, 11.1, 24 och 25 samt i författningskommentaren. Därutöver har vissa redaktionella och språkliga ändringar gjorts. 4 Bakgrund och utgångspunkter De nuvarande reglerna om förvärv och förlust av svenskt medborgarskap finns i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap (MedbL). Lagen, som tillkom efter samråd med och , trädde i kraft . har även och anslutit sig till samar- betet. MedbL bygger på tre grundprinciper; härstamningsprincipen som innebär att föräldrarnas medborgarskap är avgörande för vilket medbor- garskap ett barn skall få vid födelsen samt principerna om att undvika dubbelt medborgarskap och att undvika statslöshet. Lagen har sedan den trädde i kraft genomgått flera mindre förändringar men inte varit föremål för någon mer genomgripande översyn. som förflutit sedan lagen trädde i kraft har stora föränd- ringar skett i samhället. Det är , jämfört med , betyd- ligt vanligare att personer bosätter sig i ett annat land än det där de föd- des. Skälen till detta kan givetvis variera. Det kan vara en i grunden ofri- villig flytt orsakad av krig eller andra omständigheter som gör det omöj- ligt för en person att stanna i sitt ursprungsland. Men det kan också vara en frivillig bosättning i ett annat land på grund av arbete eller familjebild- ning. Det har även skett en utveckling som innebär att utlänningar med hemvist i i svensk internationell privat- och processrättslig lag- stiftning i stor utsträckning kommit att jämställas med svenska medbor- gare. Förklaringen till detta är främst att hemvistprincipen (dvs. att avgö- rande vikt skall fästas vid en persons hemvist när val mellan olika rätts- system uppstår) vunnit inträde framför nationalitetsprincipen (dvs. att vid val av tillämplig lag är parternas medborgarskap avgörande framför deras hemvist). Den ökade tillämpningen av hemvistprincipen har i sin tur fått till följd att betydelsen av en persons medborgarskap har minskat. Mot denna bakgrund och med hänsyn till den allmänt ökade internationalise- ringen är den nuvarande lagen i behov av modernisering och anpassning till nya förhållanden. Regeringens utgångspunkt för en ny lagstiftning är bl.a. att härstam- ningsprincipen och principen om undvikande av statslöshet fortfarande skall gälla medan principen om undvikande av dubbelt medborgarskap skall överges, om det inte medför betydande nackdelar. På medborgarskapsrättens område finns två konventioner som tillkom- mit inom ramen för det arbete som bedrivs i . Den ena är europeiska konvention om begränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förpliktelser i fall av flerfaldigt medbor- garskap. konvention ratificerades av och har till huvudsakligt syfte att reducera antalet fall av dubbelt medborgarskap. tillkom en ny europeisk konvention om medborgarskap som lägger fast heltäckande principer och regler om förvärv och förlust av medbor- garskap.