prop · GO034 · 2000-09-26 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2000/01:4 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redovisas den svenska migrationspolitiken mot bakgrund av migrations- och flyktingsituationen i världen. Redovisningen avser 1999 och i vissa avseenden också utvecklingen . Vidare redogörs för roll i Europasamarbetet och det internationella samarbetet i övrigt samt migrations- och besöksutbyte med andra länder. Krig och flyktingalstrande situationer................................. Den svenska migrationspolitiken..................................................... Vidarebosättning och andra åtgärder för Regelverk .................................................och lagstiftning Regeringens praxisgrundande beslut i enskilda och FN - kommittén mot tortyr (CAT) Utrednings ...................................- och propositionsarbete Högnivågruppen för asyl och migration Övrigt internationellt ........................................samarbete FN - organen UNHCR:s och UNRWA:s , , , - stater .... Central - och ................................... Det svenska humanitära biståndet ..................................... migrations- och besöksutbyte med andra länder............... In- och utvandring och ............ In - och utvandring av utländska medborgare..36 Asylsökande och deras anhöriga .................... EES - avtalet ...................................................... Gäststuderande, adoptioner och övrig Mottagande av asylsökande m. fl..................................................... Mottagande, boende och verksamhet ................................ Vård för asylsökande m.fl. ................................................ Reform- och förändringsarbete ......................................... Barn i ..........................................................asylprocessen Ansvar .....................................................för mottagandet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 september 2000.49 Ad hoc on the Legal Aspects of Territorial Asylum, Refugees and Stateless Persons/ ad hoc-kommitté för asylrätt och flyktingfrågor av information och diskussion kring , reflexion och utbyte i frågor om Europeiska Ekonomiska Samarbetsområdet (avtal 1991 om ekonomiskt samarbete mellan EG och EFTA) Former Yugoslavian Republic of / / Högnivågruppen för asyl och Intergovernmental Consultations on Asylum, Refugee and Migration Policies in Europe, North and Nordiska samrådsgruppen på hög nivå för flyktingfrågor Organization of African Unity/ Organisationen för afrikansk Office for the Coordinaton of Humanitatian Affairs/ FN:s kontor för humanitär samordning Organization for Economic Co-operation and Development/ United Nations High Commissioner for Refugees/ FN:s United Nations Children's / United Nations Relief and for Refugees in the Near East/ för Skrivelsen redovisar den svenska migrationspolitiken som den bedrivits Regeringen och har fastlagt migrationspolitikens inriktning. Den svenska migrationspolitiken bör ses som en helhet, som omfattar flykting-, invandrings- och återvändandepolitik och i sin tur ingår i utrikes-, säkerhets-, handels- och biståndspolitiken. finns också med integrationspolitiken. Migrationspolitiken syftar till att verka för att migration till och från vårt land kan ske i ordnade former, att värna asylrätten och upprätthålla den reglerade invandringen. skall verksamheten präglas av rättssäkerhet, humanitet och respekt för individens mänskliga rättigheter. Den av förda migrationspolitiken skall ses mot bakgrund av vad som sker i vår omvärld. Krig, konflikter, miljökatastrofer, dåligt förvaltade stater, fattigdom och andra missförhållanden leder till att människor lämnar sina länder för att söka skydd eller bättre förhållanden i andra länder. uppskattades antalet migranter i världen till 150 miljoner och antalet personer som UNHCR beräknade vara i behov av stöd var 22,2 miljoner. I har oroligheterna i Kosovo ställt stora anspråk på att finna lösningar på de flyktingsituationer som uppstod, men även andra krishärdar har påkallat bistånd i olika former. bosättning i är ett av många instrument, stöd till återvändande ett migrationspolitik styrs av lagstiftning och regelverk, i första hand utlänningslagen (1989:529, UtlL). tioner som har ratificerat har betydelse. Det gäller i första hand förändringen i utlänningslagen trädde i kraft och gäller förbättrat skydd för kvinnor i anknytningsförhållanden. utrednings- och reformarbete pågår för att utveckla asyl- och Inom EU avhandlas migrationsfrågorna i rådet för rättsliga och inrikes Under detta deltar i ett antal arbetsgrupper som behandlar asyl, visering, gränskontrollfrågor, invandring samt avvisning och Arbetet går bl.a. ut på att genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget som trädde i kraft . förbereder sig för att operativt träda in i . uppgiften är planeringen för ordförandeskapet i EU:s Flyktingpolitiken består inte bara av att ta emot flyktingar i . Däri ingår också arbete i FN och andra internationella fora för att lösa konflikter mellan länder, arbete inom EU och annat internationellt samarbete samt bistånd i olika former. När det gäller internationellt samarbete står FN-organen, främst UNHCR, i fokus. samarbetet och samarbetet med staterna kring är av stor vikt. det senare fallet ger stöd med förvaltningsbistånd, något som även gäller andra stater i Öst- och . biståndet kanaliseras främst via FN och är bland de största Skr. 2000/01:4 bidragsgivarna. Till invandrade ca 34 500 utländska medborgare och utvandrade ca 13 500 personer vilket ger ett invandringsöverskott på ca 21 000. Dessutom invandrade ca 15 200 svenska medborgare och utvandrade ca 22 100. Det flesta som får uppehållstillstånd är flyktingar, skyddsbehövande i övrigt och deras familjer. har även ett livligt besöksutbyte med andra länder och arbetet med viseringar är en viktig uppgift för delar av utrikesförvaltningen. sökte ca 11 200 personer asyl här och blev mottagna i regi medan deras ansökan behandlades. Ca 5 200 kunde efter positivt beslut flytta vidare ut i en kommun. Mottagandet av de asylsökande, akut sjuk- och tandvård, organiserad verksamhet samt skolgång och hälsovård för barn är en viktig del av den svenska migrationspolitiken. ändrade sitt namn till . Migrationspolitik består av de principer, regler och avtal som reglerar personers resor och flyttning mellan stater. Den svenska migrationspolitiken bör ses som en helhet, som omfattar flykting-, invandrings- och återvändandepolitik och i sin tur ingår i utrikes-, säkerhets-, handels- och biståndspolitiken. att verka för att migration till och från vårt land kan ske i ordnade former att upprätthålla den reglerade invandringen verksamheten skall präglas av rättssäkerhet, humanitet och respekt för individens mänskliga rättigheter. Med invandringspolitik avses de principer och regler som anger vilka utlänningar som skall få tillstånd att bosätta sig i . Invandringen till är reglerad utom för medborgare i de nordiska länderna vilka har rätt att bo och arbeta i vilket nordiskt land de vill samt för medborgare i de stater som tillträtt . Medlemskapet i EU innebär att medborgare i alla EU-länder fritt kan flytta mellan länderna för att arbeta, studera, bo och leva utan krav på arbetstillstånd. Den fria rörligheten omfattar även familjemedlemmar oavsett medborgarskap. Mottagandet av flyktingar i är endast ett av flera element i den svenska flyktingpolitiken. arbete i FN och andra internationella sammanslutningar för att bidra till att internationella konflikter motverkas och löses samt att respekten för de mänskliga rättigheterna upprätthålls ekonomiskt och annat stöd till UNHCR (FN:s flyktingkommissarie), UNRWA (för palestinaflyktingar), Internationella Röda Korsrörelsen och andra organisationer som ger stöd till arbete inom EU som syftar till ökad harmonisering av politiken internationellt samarbete i syfte att verka för en solidarisk ansvars- fördelning mellan länder och för att stärka flyktingarnas rättsliga skydd överföring till , i nära samarbete med UNHCR, av särskilt utsatta personer som behöver en säker undan förföljelse eller som inte kan återvända till sitt hemland mottagande i också av andra skyddsbehövande än flyktingar ett av staten finansierat kommunalt mottagande för flyktingar och därmed jämställda personer, som underlättar för dem att finna sig tillrätta i det svenska samhället stöd till personer som fått skydd i och som vill återvända till hemlandet eller bosätta sig i tredje land. lade fast att återvandringspolitiken är en del av migrationspolitiken. Regeringen underlättar på olika sätt frivillig återvandring. Beröringspunkter finns med integrationspolitiken, vars mål och inriktning fastslog 1997. Integrationspolitikens mål är lika rättigheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund samt en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Det integrationspolitiska arbetet skall särskilt inriktas på att ge förutsättningar för individers egen försörjning och delaktighet i samhället, att värna grundläggande demokratiska värden och verka för kvinnors och mäns lika rättigheter och möjligheter samt att förebygga och motverka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism. Integrationspolitiken behandlas inte utförligare i denna skrivelse. Samarbetet kring migrations- och asylpolitiska frågor inom EU omfattar visering, asyl, invandring, gränskontroll och annan politik som gäller fri rörlighet för personer. Som en följd av Amsterdamfördragets ikraft- trädande har frågorna blivit en del av gemenskapsrätten. En annan väsentlig följd av Amsterdamfördraget är att integrerats i EU. Avsikten är att skall bli operativ medlem i detta samarbete . politiken har således i högre grad än blivit en EU-fråga. Amsterdamfördraget erbjuder nya möjligheter för EU att utarbeta rättsligt bindande instrument. För svensk del är det en övergripande prioritering att dessa instrument används och att man når fram till ett större mått av gemensam politik på området. Vid Europeiska rådets möte i antogs en handlingsplan för att genomföra bestämmelserna i om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. handlingsplanen anges prioriteringar och tidsramar för hur uppgifterna i fördraget om fri rörlighet för personer, asyl, invandring, civilrättsligt, polisiärt och straffrättsligt samarbete, bör genomföras och inom vilka Genomförandetiden varierar mellan två och från höll ett särskilt möte i . 2000/01:4 Mötet ägnades helt åt samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. slutsatser som antogs vid mötet styr, tillsammans med Amsterdam- fördraget och handlingsplanen från , det migrations- och asylpolitiska arbetet. För överskådlighetens skull har kommissionen upprättat en resultattavla (score board), som inkluderar tidsramarna, aktuellt läge, nödvändig aktivitet samt ansvarsfördelning för att genomföra av gemensamma åtgärder inom området. 1 Migration i världen 1.1Krig och flyktingalstrande situationer och första hälften av har dominerats av nya flyktingalstrande kriser framförallt i Kosovo, , och på . kvarstod flera humanitära flyktingkriser . Det stora antalet internflyktingar har lett till en ökad uppmärksamhet på denna grupp. var 22,2 miljoner människor i världen under UNHCR:s ansvar. Av dessa hade 11,7 miljoner erkänts som flyktingar enligt , fått humanitär eller motsvarande status eller tillfälligt skydd och 4 miljoner räknades som internflyktingar. I orsakade konflikten i Kosovo en massflyktssituation då över 800 000 personer sökte skydd i främst och (). På begäran av UNHCR åtog sig ett antal länder att evakuera flyktingar från (det s.k. humanitära evakuerings- programmet, HEP). Sammanlagt fick ca 92 000 kosovoalbanska flyktingar tillfälligt skydd i ett antal länder i , samt i , och . Efter det stora flykting-återvändandet, som skedde , försämrades säkerhetssituationen för den icke-albanska befolkningen (serber, romer) påtagligt. Detta har lett till att ett stort antal personer ur dessa minoritetsgrupper flytt till andra delar av (FRJ). finns över 200 000 internflyktingar i FRJ. Icke-albanernas flykt står i skarp kontrast till en av grundpelarna för United Nations Mission i Kosovo () att skapa förutsättningar för ett multi-etniskt Kosovo. I och kan en positiv utveckling skönjas. Förutsättningarna för flyktingar att återvända har förbättrats tack vare bl.a. nya icke- diskriminerande lagar rörande återvändande flyktingars rättigheter. En positiv utveckling i riktning mot normalisering har varit att flyktingar/internflyktingar i ökad utsträckning återvänder till sina hem i områden där den egna etniska gruppen är i minoritet. Under de oroligheter som följde på folkomröstningen om självständighet fördrevs av befolkning till västra av pro-indonesisk milis. Efter att den multinationella Skr. 2000/01:4 fredsstyrkan anlänt återvände tusentals östtimoreser. Återvändandet har emellertid försenats, bl.a. på grund av att östtimoresiska flyktingar fortsatt trakasseras av den pro-indonesiska milisen. beräknades 125 000 östtimoreser fortfarande befinna sig i västra . De ryska truppernas intåg i delrepubliken tvingade över 200 000 tjetjener på flykt, främst till grannrepubliken . De humanitära hjälpinsatserna försvårades i regionen av den mycket allvarliga säkerhetssituationen, vilket innebar att ingen internationell personal fanns närvarande i utan man tvingades verka från grannrepublikerna. Då den väpnade kampen fortgått har återvändande till skett endast i liten omfattning. fanns fortfarande cirka 200 000 internflyktingar kvar i . Upptrappningen av konflikten mellan och har lett till att ca 100 000 eritreanska flyktingar sökt skydd i , och Yemen samt att uppskattningsvis en miljon eritreaner är på flykt inom landet. Dessutom har UNHCR:s planerade repatriering av 160 000 eritreanska flyktingar, som befunnit sig i , fått skjutas . Insatserna i regionen skiftade således från att ha varit inriktade på repatriering till att försöka hantera en ny massflyktssituation. Vid sidan av de nya flyktingkriserna fortgick, mer eller mindre i det tysta, kriser . I den afrikanska Stora sjöregionen fortsatte stridigheterna trots undertecknandet av . Striderna resulterade i att ytterligare 136 000 personer flydde från DR till grannländerna. Totalt uppskattas två miljoner människor vara på flykt i regionen. är ett av världens största flyktingmottagarländer, finns i landet över en halv miljon flyktingar, huvudsakligen från . I pågår en av värsta humanitära kriser; mellan 2,5 och 4 miljoner människor är på flykt inom landet. En majoritet av dessa saknar tillgång till fysiskt skydd, mat och rent vatten. I förblev situationen instabil trots det vapenstillestånd som infördes i . I och finns drygt 450 000 flyktingar från och uppblossande oroligheter uppskattas ha orsakat 150 000 nya internflyktingar i . I är främst både ett flyktingmottagar- och flyktingproducerande land. I finns uppskattningsvis 104 000 flyktingar, varav merparten är palestinier och iranier. befinner sig ca 700 000 irakiska medborgare i , , och i andra länder i regionen. Drygt 32 000 irakier sökte asyl i . I fortsatte strider mellan och nordalliansen, vilket orsakade nya flyktingströmmar på uppskattningsvis 90 000 personer. Konflikten i har gjort grannländerna till stora flyktingmottagarländer. I och finns 1,4 respektive 1,2 miljoner afghanska flyktingar. nya flyktingrörelser på grund av konflikten mellan regeringen och den Uppskattningsvis 600 000 personer i Vanni- Skr. 2000/01:4 regionen påverkas av den pågående konflikten. I har situationen för ca 800 000 internflyktingar förvärrats . Internflyktingsituationen är den värsta utanför och det faktum att tusentals colombianska flyktingar tog sig över gränserna till och har skapat farhågor för att gränsöverskridande flyktingrörelser kommer att öka . uppskattades antalet internationella migranter i världen till 150 miljoner. Detta räknas som det största antalet . Uttryckt på ett annat sätt lever 2,av världens befolkning på 6 miljarder utanför det land där de är medborgare. En person av 40 är internationell migrant enligt definitionen att en internationell migrant är en person som levt eller längre i ett annat land än det i vilket han eller hon är medborgare. Få länder är isolerade utan de flesta länder i världen är utvandrings-, invandrings- eller transitländer. Många länder kännetecknas av alla tre formerna av migration. Internationell migration omfattar asylsökande och flyktingar, arbetskraftsmigranter, studenter, familjemedlemmar till andra migranter, adopterade m.fl. En betydande del av den internationella migrationen utgörs av asylsökande. Globalt sett är dock de asylsökande en relativt begränsad del av all internationell migration, men i de europeiska länderna har en stor del av uppmärksamheten fokuserats kring denna grupp. registrerades ca 111 600 asylsökande i EU-länderna samt (exklusive , , , och ). kom 140 000 asylsökande till , och . Som jämförelse kom 107 300 till de europeiska länderna (inklusive och ) 1999. De största grupperna asylsökande i de europeiska länderna har kommit från , och . Statistiken inom området är bristfällig vilket försvårar jämförelser. Problemen med oreglerad migration förefaller ha ökat i men även på andra håll i världen. Detta trots att de flesta europeiska länder intensifierat åtgärderna mot organiserad brottslighet, som i stor utsträckning tenderar att stå bakom sådan migration. Migrationströmmar av detta slag har varit märkbara, bl.a. från , såväl i som i och . 2 Den svenska migrationspolitiken Risken för en våldsam urladdning av konflikterna kring i kunde ses under nästan . försökte verka konfliktförebyggande bl.a. genom insatser för att stärka det civila samhället i provinsen på en multi-etnisk grund. Den förespråkade också en gemensam beredskap inom bl.a. EU för eventuella flyktingströmmar fram till massflyktens början . Massflykten blev en stor utmaning för det internationella samfundet att hantera. För att underlätta så stort framtida återvändande som möjligt omhändertogs det stora flertalet flyktingar i närområdet i avvaktan på möjlighet att återvända. Det svenska stödet till bl.a. UNHCR, som kunde användas flexibelt, liksom övriga särskilda insatser därutöver gjorde, bidrog till att flyktingmottagandet i stort blev framgångsrikt. deltog också vid massflyktens inledande vid överläggningar inom EU för att finna ett gemensamt förhållningssätt rörande flyktingarna. svarade snabbt positivt på det vädjande om överföring från () för tillfälligt skydd, som gjordes av UNHCR inom ramen för det tidigare nämnda humanitära evakueringsprogrammet. Till evakuerades efter uttagningar av dåvarande på plats i 3 865 personer, inklusive 55 av medicinska skäl och 10 anhöriga till dessa personer. gjorde även en av UNHCR uppskattad insats genom att ställa personal till organisationens förfogande för registreringsarbete m.m. bland flyktingarna och därigenom påskynda evakueringen. Med tidigare asylsökande från Kosovo jämte 3 850 personer som evakuerats från kom ca 7 000 personer, huvudsakligen av albansk etnicitet, att få tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt den förordning (1999:209) som regeringen utfärdade med stöd av bemyndigandet i 2 kap. 4 a § utlänningslagen (se avsnitt 2.2.2. De som återvände frivilligt kunde i enlighet med en av regeringen utfärdad förordning erhålla ett bidrag om per person, högst 30 000 per familj. Förordningen var tidsbegränsad till . hade 2 650 personer med tillfälligt skydd återvänt och 3 479 erhållit återvandringsbidrag. 129 personer har emellertid återvänt till igen och sökt asyl här. Det stora flertalet av dem som frivilligt återvänt till Kosovo är personer som evakuerades till från . Bland de 3 850 evakuerade från hade efter ansökan om asyl beslut fattats för 1 435 personer. Av dem har 580 fått permanent uppehållstilltillstånd och 400 avslag medan 140 ansökningar Av övriga, som själva tagit sig till som asylsökande Skr. 2000/01:4 och som i de flesta fall fanns här innan kriget bröt ut, gavs 501 personer permanent uppehållstillstånd och 30 avslagsbeslut meddelades. Endast ett fåtal personer som utvisats på grund av brott hade tvångsvis återsänts till Kosovo. ger ett mycket omfattande stöd till FN-insatsen i Kosovo, både ekonomiskt, personellt och på andra sätt. Den , som deltar i, är nödvändig som skydd för de icke- albaner som stannat kvar i Kosovo och för att förebygga att även dessa måste fly provinsen. Svenskar har också viktiga uppgifter inom FN- administrationen () som svarar för att återupprätta centrala samhällsfunktioner och skapa förutsättningar för samverkan mellan befolkningsgruppern. Ett mål är enligt svensk uppfattning att Kosovo blir säkert för alla dess invånare oavsett etnisk eller politisk tillhörighet, att den etniska diskrimineringen upphör och att reella möjligheter skall skapas för även alla icke-albaner att återvända till sina hemorter i provinsen. När kriget bröt ut i Bosnien flydde många till bl.a. . Drygt 60 000 bosnier fick permanent uppehållstillstånd här. De kunde alltså välja om de ville stanna i eller återvända när situationen så medgav. Fler än 15 000 har redan erhållit svenskt medborgarskap och ca drygt 1 700 har återvänt. Ett huvudelement, förutom att ge dem skydd som är i behov av det, i bosnienpolitik är att ge stöd för återuppbyggnaden av Bosnien för att så många som möjligt av dem som tvingats lämna sina hem ska kunna återvända om man så önskar. Därför ges stöd åt återvandringen genom bl.a. återuppbyggnad, stöd till det civila samhället, individuella återvändarbidrag och olika återvandrings- främjande projekt, t.ex. utbildning, småföretagsstöd, besöksresor etc. har givit bistånd motsvarande nästan för framför allt infrastrukturellt stöd. Trots att förhållandena har förbättrats i Bosnien kommer fortfarande asylsökanden till . kom 928 asylsökande från Bosnien. En av UNHCR beställd undersökning med över 3 000 internflyktingar och flyktingar har visat att önskar återvända till sina hem. Bosniaker och kroater visade sig mer angelägna att återvända hem än bosniska serber. Återvändandet gick emellertid i praktiken mindre bra. Efter de som gått efter undertecknande fanns fortfarande, enligt UNHCR, 400 000 flyktingar utanför Bosnien och 840 000 internflyktingar på andra orter än sina hemorter. Totalt uppgick det sammanlagda flyktingåtervändandet från exilländerna under 1996-1999 till drygt 625 500 personer. Därav återvände till minoritetsområden, främst i Federationen, 109 000 och till majoritetsområden 516 500. Av internflyktingarna har dessutom 260 000 återvänt till sina hemorter, främst i majoritetsområden. har ett genombrott ägt rum vad gäller Skr. 2000/01:4 återvändande. UNHCR räknar med att fem gånger så många då återvände till sina hem i Bosnien som . Till områden där de återvändande tillhör minoriteten, har ca 20 000 återvänt totalt, varav till 7 300. Dessa har registrerats av UNHCR, som uppskattar spontana återvändande till många fler. En normalisering har tillåtit att många bosniaker, som är i minoritet i Srpska, kunnat återvända till sina hem där, även på orter dit återvändande endast ansågs omöjligt, därför att kriget varit särskilt brutalt just där. Förutom förstörda och av andra flyktingar ockuperade bostäder är det största hindret för minoritetsåtervändande enligt UNHCR fortfarande politisk och administrativ obstruktion på lokal nivå. Att man nu ändå ser ljusare på läget i Bosnien anses främst bero på effekterna av Höge Representantens introducerade egendomslagstiftning, som bl.a. kräver att ockupanter av flyende personers egendom vräks av de lokala myndigheterna, som för dessa måste anskaffa alternativa bostäder. I vräktes sålunda ca 50 . Dubbel bosättning får heller inte förekomma, nämligen att någon som bor i sitt eget hus förfogar över flyktingars bostäder.