prop · GN03100D3 · 2000-01-01 00:00:00 — Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse Sammanfattning 5 1 Bakgrund 7 2 Fördelningen av ekonomiska resurser 7 2.1 Lönespridning 8 2.2 Inkomstspridningen 8 2.3 Ekonomiskt utsatta 10 2.4 Barnfamiljernas situation 11 2.5 Den regionala inkomstspridningen 11 2.6 Inkomströrligheten 12 2.7 Förmögenhetsfördelningen 13 3 inkomstfördelning i internationellt perspektiv 13 3.1 Jämn inkomstfördelning i 13 3.2 Låg andel ekonomiskt svaga 14 3.3 Barnens situation 15 4 Skatternas och transfereringarnas utjämningseffekter 15 4.1 Statistisk uppdelning av inkomstspridningen 16 4.2 Simulering av regeländringar 16 5 Marginaleffekter vid ökat arbete 19 5.1 Marginaleffekter för typfall 19 5.2 Statistiska beräkningar av marginaleffekter 22 6 Ekonomisk marginalisering 24 7 Utvecklingsarbete med fördelningsstatistiken 26 Underbilaga 3.1 Definitioner och beräkningsmetoder 28 Inkomstfördelning, marginaleffekter och marginalisering Sammanfattning Trots ekonomisk kris, arbetslöshet och saneringsprogram tyder mycket på att har lyckats bevara en relativt jämn fördelning av inkomsterna och en låg andel ekonomiskt svaga. I redogörelsen analyseras fördelningen av ekonomiska resurser med hjälp av ett flertal indikatorer. En ökad spridning av faktorinkomster har motverkats av en ökad utjämning genom skatter och bidrag. Det har medfört höjda marginaleffekter. För stora grupper lönar det sig dåligt att arbeta mer eller gå från arbetslöshet till jobb. Nya kalkyler redovisas av skatte- och bidragssystemens marginaleffekter. har medfört en växande klyfta vad gäller människors inkomstmöjligheter och delaktighet. Allt fler människor har blivit ekonomiskt marginaliserade. Var tionde person av alla i förvärvsaktiv ålder är till mer än hälften beroende av sociala transfereringar för sin försörjning och har en svag förankring på arbetsmarknaden. I redogörelsen redovisas beräkningar av marginaliseringen. Fördelningen av ekonomiska resurser De fördelningspolitiska nyckeltalen visar att det finns både negativa och positiva tendenser (tabell 1). Det gäller både från ett historiskt, ett regionalt och ett internationellt perspektiv. Överlag kännetecknas av en ganska stabil utveckling. Lönespridningen har varit ganska oförändrad, men en viss ökning kan iakttas . Kvoten mellan den tiondel med högst löner och den med lägst löner har ökat från 1992 till 1998. Det beror främst på att anställda med de högsta lönerna har dragit ifrån. Kvinnors löner i relation till mäns, en indikator på hur jämställda lönerna är, har inte förändrats nämnvärt. Skatte- och bidragssystemens utjämnande effekt har ökat något. För att mäta utjämningseffekten används både en statistisk uppdelning av spridningsmått och en simulering av regeleffekter för en modellbefolkning. Med skatte- och bidragsregler minskar inkomstspridningen enligt Gini-koefficienten 0,278 enheter när man går från fördelningen av faktorinkomster till disponibla inkomster. Med regler sjunker Gini-koefficienten med 0,285 enheter, dvs. med ytterligare 0,007 enheter. Den ökade utjämningseffekten beror främst på att skatteandelen ökat från 1996, varefter andelen minskat något till 2000. Socialförsäkringarnas fördelning har förändrats marginellt. Spridningen i disponibla årsinkomster har varit ganska stabil , möjligen finns en viss tendens till ökad spridning . Utvecklingen kan bedömas olika beroende på vilka mätmetoder som används. Den officiella statistiken visar en tydlig tendens till ökad spridning i disponibla inkomster justerade för försörjningsbörda. Gini-koefficienten ökade från 0,261 till 0,290 , vilket motsvarar . Korrigeras beräkningarna med i ekonomisk mening mer rimliga me-toder för att avgränsa hushåll, justera för försörjningsbörda och mäta inkomster ligger förändringen nära marginalen för den statistiska osäkerheten. Ökningen blir endast 0,008 enheter, dvs. Skillnaden mot den offi-ciella statistiken förklaras främst av att det nu är möjligt att analysera fördelningen bland bos-tadshushåll samt metoden att justera för försörjningsbörda. Enligt en framskrivning av inkomstfördelningen bedöms spridningen vara ganska oförändrad även 1998-1999. Andelen personer med en svag ekonomi har minskat . Andelen personer med en justerad disponibel inkomst som understiger halva medianinkomsten sjönk från 1991 till 1997. Utvecklingen bedöms stabil 1998-1999. Andelen har beräknats med de korrigerade hushålls- och inkomstbegreppen. Används i stället den nya social-bidragsnormen som en absolut gräns och exkluderas studerande har andelen ökat något. Barnfamiljernas ekonomiska standard förefaller ha förbättrats något relativt andra grupper . Barnfamiljernas genomsnittliga ekonomiska standard jämfört med hela befolkningen sjönk från 1996. Den ogynnsamma inkomstutvecklingen torde till stor del bero på arbetslösheten. En viss relativ förbättring inträffande 1997. Framskrivningen pekar på att förbättringen fortsätter och att barnfamiljernas relativa standard ligger . Höjningen av barnbidragen och skattesänkningen 2000 kan förväntas medföra att trenden fortsätter. Regeländringarna har inte systematiskt missgynnat barnfamiljer. Andelen barn som lever i familjer med svag ekonomi har trots detta ökat, vilket torde sammanhänga med den svaga inkomstutvecklingen för ensamföräldrar. Den regionala inkomstspridningen har inte ökat. Kvoten mellan de genomsnittliga disponibla inkomsterna i de mest välbeställda regionerna och inkomsterna i de ekonomiskt svaga regionerna var 1991 och 1998. Inkomströrligheten har varit i stort sett oförändrad. Rörligheten mäts här genom att man undersöker hur individernas disponibla inkomster förändras . av de personer som 1990 tillhörde låginkomstgruppen hade en högre inkomst. Det finns inget som tyder på någon ökning av andelen personer som varaktigt fastnar i en situation med svag ekonomi. Förmögenhetsfördelningen är fortfarande mycket skev. Den rikaste hushåll äger av nettoförmögenheten till marknadsvärde. De preliminära resultaten från SCB:s undersökning ger inga tydliga indikationer på en kraftigt ökad spridning i fördelningen av förmögenheter. Internationella jämförelser visar att har kunnat bevara en av de jämnaste inkomstfördelningarna bland även . har också tillsammans med de nordiska länderna en jämförelsevis låg andel personer med en svag ekonomi. Barnen i hamnar på tredje plats efter barnen i och när det gäller relativ standard i procent av genomsnittet för hela befolkningen. Under den ekonomiska återhämtningen finns det vissa tendenser till en ökad lönespridning och något ökade regionala inkomstskillnader. Det kan dock vara en tillfällig företeelse som beror på att det tar tid för tillväxten att sprida sig i olika branscher och till fler regioner i landet. Återhämtningen har också många direkt gynnsamma fördelningseffekter, exempelvis för barnfamiljernas standard. Marginaleffekterna Marginaleffekten anger hur stor del av en ökad inkomst som faller bort i form av inkomstskatt, inkomstprövade bidrag och avgifter. De synliga marginaleffekterna analyseras både med typfall och statistiska simuleringar. Kalkylerna visar vad som händer för den som ökar sitt arbete med hänsyn till minskat arbetsmarknadsstöd, högre barnomsorgsavgift etc. Det lönar sig ofta dåligt att arbeta mer. Typ- exemplen visar att det särskilt gäller den som har en låg inkomst och fler barn i förskola. För ensamföräldrar, samboende med låga inkomster, underhållsskyldiga, förtidspensionärer m.fl. gör marginaleffekterna att man bara får behålla av en inkomstökning. Tabell 1 Fördelningspolitiska nyckeltal 1991-1999 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 Lönespridning (D9/D5) - 1,4 1,43 1,45 1,44 1,46 1,46 1,52 - Jämställdhet lön (D5k/D5m) - 0,87 0,87 0,86 0,88 0,86 0,86 0,88 - Utjämning (%) 94 - - - - 98 - - 99** Inkomstspridning () 0,228 - 0,215 0,215 0,219 0,223 0,236 - - Regional spridning 1,18 1,16 1,16 1,17 1,14 1,16 1,17 1,19 - Förmögenhetskoncentration () - 19.5 - - - - - - Andel ekonomiskt fattiga 5,3 - 4,6 4,2 4,3 4,0 3,6 - - Barn () 3,2 - 3,3 3,7 3,4 4,3 3,8 - - Barnfamiljers relativa standard (%) 99,2 - 96,3 95,0 94,0 91,4 92,6 - - Inkomströrlighet (M)* - 0,048 0,043 0,042 0,042 0,041 0,041 0,045 - Marginaleffekt (%) 44,7 - - - - - - - 49,0** Marginaliserade (%)* 5,9 6,3 7,5 8,7 9,6 9,7 10,2 9,9 - * Årtals angivelsen avser för dessa serier i en , med 97 avses t.ex. 1995, 1996 och 1997. ** Avser . Det ekonomiska utbytet av att gå från arbetslöshet till arbete eller att öka sin arbetstid har minskat. Den genomsnittliga marginaleffekten för personer i åldern har ökat från 2000. Ungefär 750 000 personer har en marginaleffekt vid ökat arbete på eller mer . Det motsvarar av alla i förvärvsaktiv ålder. Marginaliseringen Marginalisering syftar på människors bristande delaktighet och inkomstmöjligheter. Som i ekonomisk mening marginaliserade räknas personer som i rad har haft en disponibel inkomst som till mer än hälften utgörs av ar-betsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension (inkl. sjukbidrag), socialbidrag och/eller bostadsbidrag. Andelen ekonomiskt marginaliserade har nästan fördubblats . Ungefär var tionde person av alla i förvärvsaktiv ålder hade marginaliserats 1996-1998 jämfört . Trots den ekonomiska återhämtningen finns det inga tydliga tendenser till en minskning . Det är invandrare, äldre samt lågutbildade som har störst risk att marginaliseras. Gifta och personer med barn har lägre risker. Under 1990- talet har invandrarnas situation försämrats medan de äldres situation har förbättrats. En hög marginalisering kan väntas medföra en ökad spridning av inkomster på både kort och . Fördelningsstatistiken har tillkännagivit att regeringen vid lämpligt tillfälle t.ex. i en kommande budgetproposition bör redovisa hur arbetet fortskrider med att utveckla och bredda fördelningsstatistiken (Prop. 1998/99:1, 1998/99:FiU2, protokoll 35, 36). I denna redogörelse redovisas pågående utvecklingsarbete och olika problem i fördelningsanalyserna. Det bör övervägas hur en longitudinell och integrerad hushållsstatistik om inkoms-ter, sparande, konsumtion och förmögenhet kan utvecklas. 1 Bakgrund Den ekonomiska och sociala utvecklingen var dramatisk. Medborgarna fick uppleva överhettning, en ekonomi i kris med arbetslöshet och sänkta reallöner och sedan en exceptionell ekonomisk återhämtning med stark tillväxt, låg inflation och ökad sysselsättning. Skatter, socialförsäkringar och de offentliga välfärdstjänsterna har genomgått stora förändringar. Skattereformen 1990-1991 åtföljdes av skattehöjningar i saneringsprogrammet, men har nya reformer och sänkta skatter genomförts. Saneringen av de offentliga finanserna medförde nedskärningar och skärpta regler i välfärdssystem, men åtskilligt har redan återställts. En internationaliserad marknad skapar ökad konkurrens och en större rörlighet i ekonomin. Det finns därför ett stort intresse för att utvärdera välfärdens utveckling . I det så kallade Välfärdsbokslutets delrapport beskrivs förändringar i socialpolitiken, utvecklingen av levnadsförhållanden och ojämlikhet. I denna fördelningspolitiska redogörelse redovisas förutom spridningen i disponibla inkomster även lönespridningen, preliminära resultat om förmögenhetsfördelningen, den regionala inkomstspridningen, inkomströrligheten, utjämning och marginaleffekter av skatte- och bidragssystemen samt tendenserna till marginalisering. Analyserna har utarbetats av fördelningspolitiska enheten på ekonomiska avdelning med tekniskt stöd från SCB:s program för inkomst- och förmögenhetsstatistik. 2 Fördelningen av ekonomiska resurser Fördelningen av ekonomiska resurser tilldrar sig allt större intresse. Stora förändringar i sysselsättning, sparande och kapitalinkomster samt reformer i skatte- och bidragssystem bedöms ha medfört ökade inkomstklyftor i många länder. I detta avsnitt redovisas en analys av utvecklingen i 1991-1997 och en bedömning . 2.1 Lönespridning Trots de genomgripande förändringarna i den svenska ekonomin har lönespridningen varit förhållandevis stabil (diagram 2.1). Spridningen mäts med så kallade decilkvoter (se underbilaga 3.1). Den tiondel anställda med lägst löner har haft ganska oförändrade inkomster jämfört med genomsnittslönen (medianen). Den tiondel med högst löner drar dock ifrån något, särskilt . kan fördelningen av löner följas för huvuddelen av alla anställda genom den förbättrade lönestatistiken hos SCB. Även om lönestatistiken är mer heltäckande finns det fortfarande undertäckning bl.a. för mindre företag inom den privata sektorn. Under 1990- talet har underlaget förbättrats exempelvis vad gäller löner för personer i ledande ställning. Det kan förstärka tendensen till en ökad lönenivå för dem med högst löner. Många ersättningsformer - personalkonvertibler, optioner osv. - räknas emellertid inte som lön och ingår således inte i den uppmätta lönenivån. Diagram 2.1 Lönespridningen 1992-1998. Kvinnors lön som andel av männens har varit i stort sett oförändrad (diagram 2.2). Det finns dock även här en tendens att välavlönade män drar ifrån. Diagram 2.2 Kvinnors löner i andel av männens 1992-1998 2.2 Inkomstspridningen Inkomstfördelningen följs i första hand genom SCB:s inkomstfördelningsundersök- ningar (HINK) som bygger på kontrolluppgifter till taxeringen, myndigheters register och telefonintervjuer. De redovisas därför med fördröjning. För att kunna bedöma utvecklingen görs en framskrivning och 1999 (se underbilaga 3.1). Resultaten visar således inte den faktiska inkomstfördelningen utan en bedömning av det troliga utfallet. Vilka metoder som valts Det finns olika beskrivningar av inkomstfördelningens utveckling under 1990- talet, vilket kan verka förvirrande. Det beror på att fördelningsanalyser inte är någon exakt vetenskap. Vilka metoder och definitioner man väljer bestäms i stor utsträckning av värderingar. Det gäller allt från vilka mått som väljs till hur inkomsten beräknas. Det gäller även om det är hushåll eller individer som skall analyseras och hur man skall jämföra hushåll med olika storlek och sammansättning. Varken forskningen eller internationell standard ger en entydig vägledning. Analyserna i de fördelningspolitiska redogörelserna avviker från den officiella statistiken. Syftet är att uppnå en i ekonomisk mening mer rättvis beskrivning av fördelningen av inkomsterna i betydelsen vilka konsumtionsmöjligheter olika personer har med hänsyn till försörjningssituationen och vid en oförändrad nettoförmögenhet. Följande korrigeringar av SCB:s officiella statistik har gjorts: Det är individernas ekonomiska välfärd som analyseras. Det innebär ett normativt ställningstagande att samtliga personer, barn som vuxna, ensamboende som samboende, skall ges lika stor tyngd när vi bedömer fördelningen av ekonomiska resurser. Den justerade disponibla inkomsten påförs samtliga familjemedlemmar. Den officiella statistiken visar fördelningen bland hushåll. Det innebär exempelvis att man ger fem gånger större vikt till vad som händer en ensamboende person än vad som vad händer personerna i en familj med två vuxna och tre barn. Fördelningen beskrivs för "bostadshushåll". En persons ekonomiska standard är givetvis beroende även av inkomsterna hos andra i familjen eller hushållet, givet att de har en gemensam ekonomi. För att bäst mäta detta används SCB:s definition av "bostadshushåll". SCB har på uppdrag rekonstruerat denna hushållsindelning även . Ungdomar som bor hemma kan därmed nu räknas till föräldrarnas hushåll. Även andra vuxna än gifta/samboende som lever tillsammans räknas till ett hushåll. I den officiella statistiken räknas hemmaboende ungdomar som egna hushåll, vilket innebär att standarden hos dem och deras föräldrar inte beräknas på rimligt sätt. De nya socialbidragsnormerna inkl. boendekostnader används för att justera för olika hushålls storlek. De nya normerna beaktar de ekonomiska stordriftsfördelar som rimligen finns i större familjer. Till har lagts en schabloniserad boendekostnad och antagna belopp för vård, möbler m.m., därefter har med hjälp av en statistisk analys givits en generell och enklare matematisk form (underbilaga 3.1). Den offi-ciella statistiken baseras på de äldre normerna utan hänsyn till boendekostnader och stordriftsfördelar. De kan anses betydligt underskatta standarden i bl.a. barnfamiljer. Inkomster av kapital utjämnas över tiden och realberäknas. Eftersom inkomststatistiken baseras på taxeringen mäts inte inkomster på ett i ekonomisk mening neutralt och symmetriskt sätt. Värdeökningar i aktier och andra tillgångar registreras som inkomst först när man realiserar dem. Kapitalinkomsterna beräknas nominellt även om de helt eller delvis har urholkats av inflationen. Dessa egenskaper i skattereglerna innebär att inkomstfördelningen i den officiella statistiken är svårbedömd. Realisationsvinsterna och därmed inkomstspridningen varierar kraftigt år . Olika schablonmetoder används för att realjustera kapitalinkomsterna och utjämna dem över tiden (se underbilaga 3.1). Inkomstspridningen Den officiella inkomststatistiken visar kraftiga variationer i spridningen av den disponibla årsinkomsten över tiden. Inkomstspridningen ökar de år då hushållen väljer att realisera stora nominella värdeökningar i aktier och andra tillgångar. Enligt den officiella statistiken ökade inkomstspridningen, mätt som Gini- koefficienten för justerad disponibel inkomst, från 0,261 till 0,290 . Ökningen med 0,029 enheter motsvarar . Med korrigerade beräkningar minskar spridningen först för att sedan öka något . Ökningen blir endast ca 0,008 enheter, dvs. Den statistiska osäkerheten för förändringar i Gini-koefficienten mellan uppskattas till ca 0,009-0,017 enheter. Det är främst övergången till bostadshushåll och metoden att justera för försörjningsbörda som förklarar skillnaden mellan den officiella statistiken och den korrigerade beräkningen (se vidare underbilaga 3.1). Diagram 2.3 Spridning i justerade disponibla årsinkomster. Framskrivningen av inkomstfördelningen och 1999 tyder på en fortsatt stabil fördelning av den ekonomiska standarden. 2.3 Ekonomiskt utsatta Det är ett centralt mål för fördelningspolitiken att minska risken för fattigdom. Statistiken över personer med en svag ekonomi är dock svårtolkad och skall bedömas med mycket stor försiktighet. Registrerade årsinkomster fångar inte ekonomiska resurser i form av förmögenhet, arv, tipsvinster o.dyl., överföringar inom familjen, inkomster från svartarbete osv. Många människor med en god standard har tillfälligt valt låga inkomster i samband med studier, föräldraledighet, resor etc. Det har tidigare visats att två tredjedelar av alla som räknas till dem med en svag ekonomi hör till grupper vars inkomster är svåra att mäta, som har förmögenhet eller grupper som själva valt låga inkomster. Det är därför inte överraskande att det är relativt få av dem som registreras som fattiga i inkomststatistiken som tar emot transfereringar vilka riktar sig till hushåll med en svag ekonomi, t.ex. socialbidrag. Det kan också finnas ett underutnyttjande som beror på attityder och informationsbrister. Personer med svag ekonomi I den officiella statistiken används ett relativt mått på svag ekonomi: andelen hushåll som har en justerad disponibel inkomst som understiger halva medianinkomsten. I följande analyser används detta mått med de korrigerade beräkningsmetoderna som redovisats ovan. Enligt den officiella statistiken ökar andelen hushåll med en svag ekonomi . Detta resultat har bekräftats i andra undersökningar. De korrigerade beräkningarna visar i stället en successiv minskning av andelen personer med en svag ekonomi. Framskrivningen till 1998 och 1999 tyder på en relativt stabil andel med en svag ekonomi. Skillnaden förklaras till stor del av att ungdomar som bor hemma hos sina föräldrar betraktas som egna hushåll i den officiella statistiken. Hemmaboende ungdomar har oftast låga egna inkomster varför de hamnar under gränsen för en svag ekonomi. De olika korrigeringarna påverkar både nivå och trend (se vidare underbilaga 3.1). Diagram 2.4 Andel personer med svag ekonomi 1991-1999. Om man i stället använder den nya socialbidragsnormen som en absolut gräns för svag ekonomi och exkluderar studerande byts nedgången till en svag uppgång. Den starka ökning som visas i andra undersökningar, bl.a. i Välfärdsbokslutets delrapport, kan således delvis bero på att fler personer studerar allt längre. När fler personer tillfälligt avstår inkomster i livet, för att över livet få betydligt högre inkomster, ökar således andelen med en svag ekonomi. Även andra känslighetsberäkningar har genomförts. Beräkningar av exempelvis Sen s fattigdomsindex ger samma bild. Det är ett mått som väger samman beräknat antal personer som har inkomster under halva medianinkomsten med deras relativa inkomstnivå och spridningen i gruppen. 2.4 Barnfamiljernas situation I flera undersökningar har visats att barnfamiljernas ekonomiska standard utvecklats svagare än standarden för många andra grupper. hade en genomsnittlig barnfamilj en ekonomisk standard som motsvarade av genomsnittet i hela befolkningen (diagram 2.5). Denna nivå har minskat successivt och var som lägst 1996. De senaste årens ekonomiska återhämtning med en ökad sysselsättning och reformer har dock gynnat barnfamiljerna. En viss relativ förbättring inträffade och framskrivningen till 1999 pekar på att förbättringen fortsätter. Höjningen av barnbidragen och skatte-sänkningen kan förväntas medföra att trenden fortsätter . Analyser visar att barnfamiljernas marknadsinkomster räknat i procent av genomsnittet för hela befolkningen sjönk betydligt under krisåren. Regelförändringarna i skatte- och bidragssystemen förefaller inte nämnvärt ha missgynnat barnfamiljerna och ensamföräldrarna har skyddats jämfört med andra grupper (se avsnitt 4.2). Mycket tyder således på att försämringarna för barnfamiljer hänger samman med den ekonomiska krisen och arbetslösheten. För ensamstående föräldrar har utvecklingen varit sämre än för gifta/samboende och trenden vänder inte 1997 (se bilagetabell 3.1). Den svaga utvecklingen kan delvis bero på fattigdomsfällor. Många ensamföräldrar har höga marginaleffekter bl.a. eftersom de ofta behöver socialbidrag. När inkomsterna höjs som följd av minskad arbetslöshet och höjda reallöner får ensamföräldrar behålla betydligt mindre än andra grupper. Det kan leda till att de släpar efter i standardutvecklingen. Andelen barn som lever i familjer med en svag ekonomi är internationellt sett mycket låg i (se avsnitt 4). Andelen har dock ökat något från som lägst 1996 (diagram 2.6). En viss minskning inträffade men framskrivningen till 1999 tyder åter på en viss ökning. Diagram 2.5 Barnfamiljernas medelinkomst i förhållande till samtliga hushåll Diagram 2.6 Andel barn som lever i familjer med svag ekonomi Procent 2.5 Den regionala inkomstspridningen I den fördelningspolitiska redogörelsen vårproposition undersöktes den regionala inkomstspridningen. Det visades att det är relativt obetydliga skillnader i ekonomisk standard efter boendekostnad och barnomsorgsavgift mellan boende i storstäder jämfört med andra regioner och glesbygdskommuner. Det fanns inga tydliga tendenser till ökad spridning i ekonomisk standard mellan personer som bor i olika delar av landet. Den ekonomiska återhämtningen förefaller åtminstone inledningsvis att öka de regionala klyftorna i befolkningsutveckling, arbetslöshet och ekonomisk tillväxt. Frågan är naturligtvis om detta också har medfört en ökad spridning i ekonomisk välfärd. Nya beräkningar tyder på att den regionala spridningen i ekonomisk standard har varit ganska stabil (diagram 2.7). Den ekonomiska standarden avser individernas genomsnittliga disponibla inkomst i landets så kallade lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner). Spridningen redovisas som kvoten mellan den genomsnittliga ekonomiska standarden för dem som bor i den åttonde rikaste regionen jämfört med standarden för dem i den åttonde fattigaste. Denna kvot sjönk något under krisåren, dvs.