prop · GN0364 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringen finner därför inte skäl att föreslå en särskild reglering av dessa frågor i den nya lagen. Skadestånd skadeståndsregel överensstämmer med huvud- regeln i personuppgiftslagen, att den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling i strid med personuppgiftslagen har orsakat. Däremot saknas i motsvarighet till personuppgiftslagens möjlighet till jämkning i fall då den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. Personuppgiftslagens skadeståndsregel är på grund av sin konstruktion direkt tillämplig endast på behandling av personuppgifter enligt person- uppgiftslagen. För att svensk rätt skall överensstämma med Schengen- konventionens regler i detta avseende, bör huvudregeln i personuppgifts- lagen om strikt ansvar för den personuppgiftsansvarige göras tillämplig på det . Regeringen anser således att en bestäm- melse bör införas i den nya lagen som innebär att personuppgiftslagens huvudregel blir tillämplig på det . Detta bör ske genom en hänvisning från den nya lagen till 48 § första stycket person- uppgiftslagen. 8.8 Gallring (artiklarna 112 113) 8.8.1 regler Uppgifter för personefterlysning skall inte bevaras längre än vad som är nödvändigt för det syfte i vilket de har lämnats. Senast efter registreringen bör den stat som har registrerat en rapport undersöka om uppgifterna måste bevaras. För uppgifter om särskilda åtgärder eller hemlig övervakning enligt artikel 99 gäller i stället av . Men en Schengenstat kan i enlighet med sin nationella lagstiftning ha kortare tidsfrister. Den rapporterande Schengenstaten kan, inom tidsfristen för undersök- ningen, besluta att rapporten skall kvarstå om det är nödvändigt för rapportens syfte. För andra registrerade uppgifter än sådana som avser personefter- lysning finns regler om att gallring måste ske efter viss angiven tid tre, fem eller . Uppgifter som har raderats skall bevaras under vid den tekniska stödfunktionen, C.SIS, för att man i efterhand skall kunna kontrollera uppgifternas riktighet m.m. Det är den rapporterande Schengenstaten som ansvarar för gallring av sina uppgifter. 8.8.2 Gällande rätt Andra uppgifter än sådana som behandlas i en förundersökning skall, enligt 13 § polisdatalagen, gallras när de inte längre behövs för sitt ändamål. För vissa register som regleras i polisdatalagen anges dock en särskild gallringstid. Gallring i skall som huvudregel ske senast efter registrering av den senaste anteckningen i registret. Uppgifter i belastningsregistret skall gallras när förutsättningarna för registrering inte längre föreligger, exempelvis om den registrerade fri- känns efter överklagande. Generellt skall uppgifter i belastningsregistret gallras när har förflutit, i regel . Uppgifter i misstankeregistret skall gallras om en förundersökning har avslutats utan att åtal har väckts med anledning av misstanken, om åtal har lagts ned eller om dom eller beslut har vunnit laga kraft. 8.8.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Frågor om gallring regleras särskilt i lagen om det (11 §). Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: De gallringsfrister som Schengen- konventionen föreskriver för uppgifter i SIS är, som framgått, i regel snävare tilltagna än de svenska reglerna om gallring i olika polisregister. Den nya lagen om det bör därför innehålla särregler för gallring, som överensstämmer med artiklarna 112.1 och 113.1. I vissa delar saknar dock gallringsreglerna för uppgifter i de svenska registren till synes direkt motsvarande regel i . Lagen om belastningsregister innehåller vissa specificerade regler om gallring bl.a. när en person har frikänts av överrätt eller avlidit. Även lagen om misstankeregister innehåller gallringsregler som inte har någon motsvarighet i ; bl.a. skall gallring ske efter lagakraftvunnen dom eller beslut, eller sedan den misstänkte godkänt ett strafföreläggande. I dessa delar framstår alltså de nationella reglerna som snävare. De aktuella situationerna torde emellertid omfattas av den allmänna regeln i att uppgifter inte skall bevaras längre än som är nödvändigt för syftet med registreringen. Den regeln återfinns redan i svensk rätt som ett av de grundläggande krav på behandling av personuppgifter som ställs upp i personuppgiftslagen, nämligen att personuppgifter inte skall bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Den nya lagen bör således innehålla en bestämmelse som innebär att skall gallra uppgifter som styrelsen har registrerat i det senast som motsvarar gallringsbestämmelser, med undantag för det i stipulerade fallet att innan gallringsfristen har löpt ut beslutar att efterlysningen skall stå kvar. 8.9 Tillsyn (artiklarna 114 115) 8.9.1 regler Varje Schengenstat skall utse en nationell tillsynsmyndighet till vilken enskilda skall kunna vända sig med begäran om att myndigheten skall granska registrerade uppgifter om honom eller henne i SIS och hur de används. Den nationella tillsynsmyndigheten skall självständigt och utan begäran från enskilda utöva tillsyn över den nationella delen av SIS. Denna tillsyn skall utföras med beaktande av nationell rätt. För sin tillsynsverksamhet skall den nationella tillsynsmyndigheten ha tillträde till det nationella registret. Schengenstaterna skall även ha en gemensam tillsynsmyndighet för att bl.a. utöva tillsyn över den tekniska stödfunktionen i SIS. 8.9.2 Gällande rätt Enligt EG-direktiv om dataskydd (se avsnitt 8.3.1) skall en eller flera tillsynsmyndigheter utses med uppgift att oberoende övervaka tillämpningen av de bestämmelser som staterna antagit till följd av direktivet. I den svenska personuppgiftslagen är tillsynsmyndigheten den myndighet som regeringen utser för att utöva tillsyn. Tillsynsmyndig- heten ges vissa befogenheter, nämligen rätt att för sin tillsyn på begäran få tillgång till de personuppgifter som behandlas, upplysningar om och dokumentation av behandlingen och säkerheten vid denna samt tillträde till lokaler som har anknytning till behandlingen. har vidare möjlighet att bl.a. förelägga vite och att ansöka hos länsrätten om att personuppgifter som har behandlats på ett olagligt sätt skall utplånas. Datainspektionen har utsetts till tillsynsmyndighet i personuppgifts- förordningen (1998:1191). 8.9.3 Överväganden och bedömning Regeringens bedömning: Datainspektionen bör bli tillsynsmyndighet för det . Detta kräver inte lagreglering. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har, med ett undantag, lämnat bedömningen utan erinran. har anfört att det visserligen är helt logiskt att Datainspektionen bör bli tillsynsmyndighet för den svenska delen av SIS- registret, men anser att något parlamentariskt organ bör skapas för insyn och kontroll över hur SIS/SIRENE-registren används. Skälen för regeringens bedömning: skall utse en nationell tillsynsmyndighet att utöva tillsyn över det , m.m. Datainspektionen är tillsynsmyndighet för polisregister i allmänhet. Det är därför naturligt att Datainspektionen blir tillsynsmyndighet även när det gäller det . För att kunna fullgöra sin uppgift som nationell tillsynsmyndighet, behöver Datainspektionen ha tillgång till uppgifter som har registrerats i SIS. Sådan tillgång till personuppgifter i SIS för Datainspektionen följer av personuppgiftslagen och 14 kap. sekretesslagen i och med att Data- inspektionen utses till tillsynsmyndighet (se avsnitt 8.4.3). Någon särskild lagreglering är därför inte nödvändig. Inom personuppgiftslagens område har regeringen i personuppgifts- förordningen (1998:1191) meddelat de närmare föreskrifter som gäller vilka närmare uppgifter m.m. som tillsynsmyndigheten skall ha. om närmare uppgifter för tillsyn över SIS bör också meddelas i förordning. Datainspektionen har bl.a. anfört att utrikessekretessen enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen enligt inspektionens mening inte i tillräcklig utsträck- ning skyddar uppgifter om enskilda som kommer fram när inspektionen deltar i den gemensamma tillsynsmyndigheten. I det nu aktuella ärendet finns inte underlag för att bedöma huruvida det föreligger ett behov av ändrade sekretessregler och i så fall i vilka avseenden. Regeringen tar därför inte ställning till frågan i detta sammanhang. 8.10 Förbud mot registrering av känsliga uppgifter (artikel 94) 8.10.1 regler förbjuder registrering i SIS av s.k. känsliga upp- gifter. Konventionen hänvisar i denna del till första meningen i artikel 6 i konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, vilken utpekar personuppgifter som avslöjar rasursprung, politiska åsikter liksom personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. 8.10.2 Gällande rätt Personuppgiftslagen förbjuder behandling av personuppgifter som av- slöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, eller medlemskap i fackförening. Den förbjuder också behandling av sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Från förbudet finns dock vissa undantag i personuppgiftslagen. Polisdatalagen innehåller en särreglering när det gäller behandling av s.k. känsliga personuppgifter, dvs. personuppgifter om etniskt ursprung, politiska eller religiösa åsikter m.m. Sådana personuppgifter skall få behandlas, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behand- lingen och uppgifter om personen redan behandlas på annan grund. 8.10.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Ett förbud mot registrering av känsliga uppgifter förs in i lagen om det (7 §). Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran, i med ett tillägg av innebörd det bör framgå tydligare av ordalydelsen att paragrafen avser svenska registreringar. Skälen för förslaget: Både och personupp- giftslagen innehåller förbud mot behandling av känsliga uppgifter. Reglerna är emellertid inte exakt likalydande, vilket hänger samman med att hänvisar till Europarådskonvention, medan personuppgiftslagens förbud grundar sig dataskydds- direktiv (se avsnitt 8.3.1). Dataskyddsdirektivets förbud mot behandling av känsliga uppgifter omfattar, utöver de som avses i Europa- konventionen, även uppgifter om religiös övertygelse och medlemskap i fackförening, och är således mer långtgående än . En ytterligare saklig skillnad är att personuppgiftslagen innehåller undantagsregler som reglerar när behandling av känsliga uppgifter i vissa specifika situationer ändå är tillåtna. däremot lämnar inte utrymme för några undantagsfall när det skulle vara tillåtet att registrera sådana känsliga uppgifter i SIS. Personuppgiftslagens undantagsregler kan alltså inte tillämpas på det . Mot bakgrund av att personuppgiftslagens undantagsregler inte skall gälla för det , bör den nya lagen om det innehålla en egen reglering av förbudet mot behandling av känsliga uppgifter. En möjlighet skulle kunna vara att i den nya lagen införa en bestämmelse som innebär att ingen av de känsliga uppgifter som räknas upp Europarådskonvention får förekomma i SIS. Detta skulle helt överensstämma med förbud mot behandling av känsliga uppgifter. En grundläggande regel i för all behandling av personuppgifter i SIS är emellertid att behandlingen skall vara förenlig med nationell rätt (se avsnitt 8.2 och 8.3.3). Både personuppgiftslagen och polisdatalagen utgår ifrån dataskyddsdirektiv vad avser förbud mot känsliga uppgifter. Den nya lagens förbud mot behandling av känsliga uppgifter bör i konsekvens därmed innebära ett förbud för att behandla sådana känsliga uppgifter som avses i personuppgiftslagens huvudregel. Som i har påpekat finns det anledning att tydligare än i promemorians förslag till bestämmelsen klargöra att den avser svenska registreringar. När det däremot gäller uppgifter som har registrerats av andra Schengenstater, och som flyter in i det svenska registret via den tekniska stödfunktionen, gäller det förbud mot behandling av känsliga uppgifter som följer av . 9 Övriga frågor 9.1 Skadestånd vid behandling av personuppgifter som inte sker i SIS 9.1.1 regler (artiklarna 126 127) Inom ramen för förekommer informationsutbyte både i Schengens informationssystem (SIS) och vid sidan av SIS. Det senare avser exempelvis allt informationsutbyte av uppgifter som sker bilateralt mellan SIRENE-kontor med anledning av en rapport i SIS. Om en person har tillfogats skada till följd av användning av en felaktig upp- gift, som behandlats på detta sätt, är den stat där skadan uppkommit skadeståndsskyldig gentemot den enskilde även om den felaktiga upp- giften har lämnats av en annan stat (artiklarna 126.3 d och 127.2). Den stat som har betalt ut ersättning till en enskild skadelidande har, enligt samma bestämmelser i konventionen, regressrätt mot den stat som har lämnat den felaktiga uppgiften. 9.1.2 Gällande rätt Det informationsutbyte som sker utom SIS faller under de allmänna reglerna i personuppgiftslagen (1998:204) och polisdatalagen (1998:622). Enligt personuppgiftslagen skall den personuppgifts- ansvarige ersätta en person för skada eller kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med lagen har orsakat. Vidare finns en regel om jämkning av skadeståndsskyldigheten om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. Personuppgiftslagens bestämmelse är, genom en hänvisning i polisdatalagen, även tillämplig vid behandling av personuppgifter som faller under polisdatalagen. 9.1.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: bestämmelse om strikt skadeståndsansvar vid behandling av personuppgifter utom SIS genom- förs genom att en ny bestämmelse införs i 9 § andra stycket polisdata- lagen (1998:622) med innebörd att bestämmelsen i 48 § andra stycket personuppgiftslagen (1998:204) inte skall vara tillämplig vid behandling av personuppgifter enligt . I promemorian bedömdes bestämmelse om strikt skadeståndsansvar vid behandling av personuppgifter utom SIS inte föranleda någon lagstiftningsåtgärd. Remissinstansserna har inte framfört någon erinran mot promemirians bedömning. Justitiekanslern och har hörts under hand om en bestämmelse med innebörd som den nu föreslagna. De har inte framfört någon erinran. Skälen för regeringens förslag: föreskriver som framgått ett strikt skadeståndsansvar vid behandling av person- uppgifter, medan personuppgiftslagen och följaktligen polisdatalagen medger jämkning i vissa fall. För att genomföra bestämmelse om strikt skadeståndsansvar vid behandling av person- uppgifter utom SIS, föreslår regeringen en ny bestämmelse i polisdata- lagen som innebär att att jämkningsbestämmelsen i personuppgiftslagen inte skall vara tillämplig vid behandling av personuppgifter enligt . 9.2 Begränsningar i rätten att använda upplysningar 9.2.1 Klausuler om användningsbegränsning i det internationella samarbetet i allmänhet Klausuler om begränsad användning av upplysningar m.m. förekommer i olika sammanhang i det internationella samarbetet. Det gäller t.ex. för många avtal om informationsutbyte på skatteområdet och enligt Dublin- konventionen för uppgifter om asylsökande. På polissamarbetsområdet kan som exempel nämnas Europolkonven- tionen inom EU. Europolkonventionens bestämmelse omfattar såväl upp- lysningar och information som lämnats för att användas vid utredning av brott eller i ett rättsligt förfarande med anledning av brott, som informa- tion som lämnats för att användas i underrättelseverksamhet om brott. 9.2.2 regler om begränsningar i rätten att använda uppgifter som behandlas utom SIS (artiklarna 126-127) Artiklarna 126 och 127 i innehåller regler om skydd av personuppgifter som behandlas utan att behandling sker i SIS. Artikel 126.3 föreskriver bl.a. att den mottagande Schengenstaten enligt huvudregeln inte får använda uppgifter som förmedlats med hjälp av ADB för andra ändamål än de som föreskrivs i konventionen. Använd- ning för andra ändamål får dock ske, om den stat som överför uppgifterna ger sitt tillstånd till detta. Enligt artikel 127 gäller motsvarande regel för manuellt överförda uppgifter. Dessa bestämmelser avser bl.a. sådan kompletterande information som utbyts bilateralt med anledning av en rapport i SIS. Vidare avses upp- gifter som utbyts bilateralt med anledning av ärenden om begränsade viseringar (artikel 16) eller om återkallande av uppehållstillstånd (artikel 25), se avsnitt 6.6.1. (För uppgifter som registrerats i SIS finns en motsvarande regel i artikel 102, se avsnitt 8.6.1.) 9.2.3 Gällande rätt Bestämmelser om att uppgifter som en stat lämnar till en annan stat inte får användas för annat än vissa ändamål, är vanliga i internationella överenskommelser. Enligt svensk rätt är dock myndigheternas möjlig- heter att använda uppgifter i regel inte begränsade på detta sätt. För att uppnå sådana begränsningar krävs särskild lagstiftning. Ett exempel på sådan lagstiftning, som även nämnts tidigare, är lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. Av 1 § i den lagen framgår att om en svensk myndig- het har fått upplysningar eller bevismaterial från en främmande stat för att användas i underrättelseverksamhet om brott, vid utredning av brott eller i ett rättsligt förfarande med anledning av brott och om det på grund av en överenskommelse med den främmande staten gäller villkor som begränsar möjligheten att utnyttja materialet, skall den svenska myndig- heten följa villkoren. Senast ändrades bestämmelsen för att omfatta även regeln i Europolkonventionen om begränsad använd- ning av upplysningar och information som lämnats för att användas i underrättelseverksamhet om brott. I 1 kap. 4 § sekretesslagen finns en hänvisning till denna lag . Andra exempel är lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden och lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. Även i finns bestämmelser med motsvarande innehåll som reglerna i artiklar 102.4 samt 126 127. Artikel 15.5 i föreskriver att information som utväxlas med stöd av den konventionen bara får användas för de ändamål som anges i konventionen. I samband med tillträde till konventionen infördes mot bakgrund därav en bestämmelse i 7 kap. 14 § fjärde stycket sekretesslagen (prop. 1996/97:87, bet. 1996:97:248, rskr. 1996/97:248, SFS 1997:433). Tillägget utformades med tidigare ändringar i sekretesslagen som förebild, vilka avsåg andra internationella avtal med motsvarande begränsningar i rätten att utnyttja överförd infor- mation. Genom den nya regeln gäller en absolut sekretess för sådana uppgifter som avses i paragrafens första eller andra stycke om en myndighet fått uppgifterna enligt ett avtal med främmande stat eller mellanfolklig organisation om har godkänt avtalet. Den information som avses är uppgifter som rör utlänning (första stycket) eller uppgifter om enskilds personliga förhållanden i verksamhet för kontroll över utlänningar och i ärenden om svenskt medborgarskap (andra stycket). Det förhållandet att uppgifter är sekretessbelagda enligt 7 kap. 14 § hindrar inte en svensk myndighet från att lämna ut uppgifterna med stöd av 14 kap. 1 3 §§. Därför kompletteras reglerna med en bestämmelse om att sådana uppgifter som en svensk myndighet fått med stöd av ett avtal med främmande stat eller mellanfolklig organisation därför inte får lämnas ut i strid med bestämmelserna i avtalet om har godkänt avtalet. 9.2.4 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Bestämmelsen i 1 § lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet förs över till lagen om internationellt polisiärt samarbete, i de delar som avser det inter- nationella polissamarbetet (3 §). En hänvisning till den nya bestämmelsen införs i 1 kap. 4 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100). Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: För information som utväxlas inom ramen för det polisiära samarbetet bör det finnas en särskild reglering om begränsad användning, i lagen om internationellt polisiärt samarbete. Några helt nya regler bedöms bedöms dock inte behövas för att tillgodose motsvarande begränsning när det gäller informationsutbyte som avser begränsad visering samt uppehållstillstånd i vissa fall. Informationsutbyte inom det polisiära samarbetet Regeln att mottagna uppgifter inte får användas för andra ändamål än som anges i torde i huvudsak uppfyllas genom den särskilda lagen med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. Denna lag reglerar i första hand ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. I departementspromemorian Ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, Ds 1999:56, föreslås att bestämmelsen såvitt avser ömsesidig rättslig hjälp i brottmål förs över till en ny lag om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Förslaget är efter remissbehandling under beredning inom . I de delar regeln i 1 § gäller polisiärt samarbete, är det emellertid mer naturligt att den placeras i den föreslagna lagen om internationellt polisiärt samarbete. Den lagen bör således innehålla en bestämmelse som motsvarar 1 § lag såvitt avser polisiärt samarbete. Det bör dock framhållas att avsikten inte är att utvidga regelns tillämpningsområde utöver de konventionsåtaganden har gjort. Vad som eftersträvas är en renodling som innebär att lag reglerar ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, medan regler om polisiärt samarbete finns i den nya lagen. Med överförandet till lagen om internationellt polisiärt samarbete av de delar av regeln i 1 § lag som avser det polisiära samarbetet, följer vissa ändringar i den sistnämnda paragrafen. Vidare bör 1 kap. 4 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100) hänvisa till den nya paragrafen. Informationsutbyte inom utlandsmyndigheternas verksamhet När det gäller begränsning för användning av uppgifter om meddelande av begränsade viseringar (artikel 16) samt uppehållstillstånd för utlänning som finns upptagen på spärrlista (artikel 25), görs följande bedömning. Den ordning som beskrivits i avsnitt 6.5, om återkallelse av uppe- hållstillstånd på grund av att en utlänning förekommer på spärrlista, förutsätter att de svenska myndigheter som har att ta ställning till frågorna får del dels av informationen i SIS om att en utlänning som beviljats ett svenskt uppehållstillstånd har registrerats på spärrlista av ett annat Schengenland, dels av bilateralt utväxlad information om skälen till registreringen. På motsvarande sätt förutsätter avvisning på grund av att utlänningen förekommer på spärrlista att denna information finns till- gänglig för den beslutande myndigheten (se avsnitt 6.3). Även i fråga om beviljande av territoriellt begränsad visering enligt artikel 16 gäller att detta sker på grundval av information som erhållits med stöd av konventionen (se avsnitt 6.5). Den information som svenska myndigheter mottar med stöd av artikel 16 och 25 i är sådan information som avses i 7 kap. 14 § första eller andra stycket sekretesslagen. För sådan information gäller således enligt den nya bestämmelsen i 7 kap 14 § fjärde stycket sekretesslagen redan en absolut sekretess. Sammanfattningsvis föranleder den nu diskuterade regeln i artiklarna 126 127 inte lagstiftning. Informationsutbyte om vapen I prop. 1997/98:42, , gjordes bedömningen att regel om begränsad användning av uppgifter skulle kunna omfatta även informationsutbyte om vapen. Dessa uppgifter torde i huvudsak omfattas av det s.k. Vapendirektivet (Rådets direktiv av om kontroll av förvärv och innehav av vapen 91/477/EEG), med påföljd att regler inte längre skall tillämpas. 9.3 Schengen och narkotiska läkemedel 9.3.1 regler om narkotika och narkotiska läkemedel lägger stor vikt vid bekämpningen av all narkotikarelaterad brottslighet.