prop · GN03137 · 2000-01-01 00:00:00 — Gruppens arbete skall nära knytas till det samordnande och initiativtagande arbete som och bedriver samt bygga vidare på de erfarenheter och slutsatser som presenterats i En strategi för kultur i skolan. 4 Barn och familj 4.1 Båda föräldrarna har ett ansvar Barn behöver båda sina föräldrar. regler utgår från den principen. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet. Den grundprincipen kommer också till uttryck i . Där sägs i artikel 18 bl.a. att konventionsstaterna skall göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Ett barn står som regel under vårdnad av båda sina föräldrar. Att ha vårdnaden om ett barn innebär ett ansvar för barnets personliga för- hållanden och för att barnet får omvårdnad, trygghet och en god fostran. Det innebär också en rätt och en skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets person. Har föräldrarna gemensam vårdnad bestämmer de till- sammans. Bor barnets föräldrar inte tillsammans har föräldrarna ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med den förälder som inte bor tillsammans med barnet tillgodoses. Samförståndslösningar för barnets skull Barn har behov av nära och goda relationer till båda sina föräldrar även om föräldrarna inte bor tillsammans. regler bygger på den uppfattningen. Det är självklart att barnets möjligheter till en nära och god kontakt med båda föräldrarna underlättas om föräldrarna kan samarbeta i frågor som rör barnet. Det ligger också i sakens natur att förutsättningarna för ett sådant samarbete är bättre om föräldrarna själva kan komma överens i frågor som rör barnet än om avgörandet måste överlämnas till domstol. En tvist kan dessutom lätt bli mer konfliktfylld när föräldrarna uppträder i domstol än vad den annars skulle vara. Det gör det önskvärt med en ordning där frågor om vårdnad m.m. så långt möjligt kan handläggas i mindre konfliktskapande former och utanför domstolarna. är kommunerna skyldiga att sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor om vårdnad om barn och umgänge med barn (samarbetssamtal). Samarbetssamtal har visat sig vara ett bra instrument för att lösa konflikter. Genom vårdnadsreform (prop. 1997/98:7 och bet. 1997/98:LU12) kan man säga att lagstiftaren har gått vidare med inrikt- ningen att frågor om vårdnad m.m. i största möjliga utsträckning skall hanteras utanför domstolarna. Skyldigheten att erbjuda samarbetssamtal gäller numera även barnets boende. Det är vidare möjligt för föräldrar som är ense att reglera frågor om vårdnad, boende och umgänge genom avtal som godkänns av socialnämnden. Kommunerna är också skyldiga att sörja för att föräldrar får hjälp att träffa avtal om vårdnad m.m. har fått regeringens uppdrag att stödja utvecklingen av samarbetssamtal för att främja barnets bästa vid tvister om vårdnad m.m. Uppdraget skall redovisas . Barnets rätt till båda sina föräldrar Gemensam vårdnad är ett viktigt inslag i den utveckling som har skett mot en starkare betoning av barnets intressen, och möjligheterna till gemensam vårdnad har utvidgats successivt. Syftet med bestämmelserna om gemensam vårdnad är framför allt att främja goda förhållanden mellan barnet och båda föräldrarna. Ett gemen- samt rättsligt ansvar kan bidra till det. infördes en regel om att den gemensamma vårdnaden om ingen av föräldrarna vill ha en ändring fortsätter efter en skilsmässa utan att domstolen behöver fatta något beslut om det. infördes möjligheten för ogifta föräldrar att få gemensam vårdnad genom en enkel anmälan till pastorsämbetet. kan ogifta föräldrar i samband med fader- skapsbekräftelsen anmäla att de vill ha gemensam vårdnad. änd- rades reglerna också på så sätt att gemensam vårdnad kunde komma i fråga inte bara om föräldrarna var ense om det utan också om ingen av dem motsatte sig den vårdnadsformen. vidgades domstolarnas möjligheter att döma till gemensam vårdnad ytterligare; gemensam vårdnad kan komma i fråga även om en förälder motsätter sig en sådan ordning. En förutsätt- ning är dock att gemensam vårdnad är bäst för barnet. För att underlätta för föräldrar att ha gemensam vårdnad har vidare införts en möjlighet för domstol att besluta om umgänge när föräldrarna har gemensam vårdnad. Ville en förälder tidigare få umgänget reglerat var han eller hon tvungen att begära ensam vårdnad och i andra hand, för den händelse vårdnaden tillerkändes den andra föräldern, yrka umgänge med barnet. kan domstol vidare besluta om hos vem av föräldrarna barnet skall bo, om föräldrarna har gemensam vårdnad. års vårdnadsreform skulle den gemensamma vårdnaden all- tid lösas upp om någon av föräldrarna begärde det och motsatte sig fort- satt gemensam vårdnad. Ensam vårdnad kunde aldrig ändras till gemensam vårdnad om en av föräldrarna motsatte sig det. Den omstän- digheten att en förälder motsätter sig gemensam vårdnad behöver emel- lertid inte alltid innebära att den vårdnadsformen inte är till barnets bästa. Här som annars måste barnets bästa bedömas efter en allsidig prövning av förhållandena i det enskilda fallet. Det är mot den bakgrunden man skall se vårdnadsreform och de mer flexibla regler som då infördes. Det finns situationer där gemensam vårdnad inte är bäst för barnet. En förälders motstånd mot gemensam vårdnad får givetvis inte negligeras. I förarbetena till vårdnadsreform betonas att möjligheten att döma till gemensam vårdnad mot en förälders vilja skall användas med stor försiktighet och lyhördhet. Det framhålls vidare att gemensam vårdnad mot en förälders vilja bör vara utesluten i de fall där den ena föräldern utsätter en familjemedlem för våld, trakasserier eller annan kränkande behandling (jfr Högsta domstolens dom i mål nr 5367-99). har på regeringens uppdrag påbörjat en studie av kon- sekvenserna av vårdnadsreform och dess påverkan på social- tjänstens familjerättsliga arbete. Inom ramen för studien har Socialstyrel- sen begärt in samtliga domar som meddelats efter huvudförhandling i mål om vårdnad m.m. I en första preliminär redovisning av de domar som inkommit till framgår bl.a. att domstol beslutat om gemensam vårdnad mot den ena förälderns vilja i 73 mål. I 47 av dessa mål har domstolen vägrat att lösa upp en redan existerande gemensam vårdnad. I 50 mål har föräldrarna enats om att modern skall ha ensam vårdnad och i 133 tvistiga mål har modern fått ensam vårdnad. Fadern har fått ensam vårdnad i 50 mål och i 134 mål har föräldrarna varit ense om gemensam vårdnad. Social- styrelsen kommer att redovisa uppdraget . Ingenting i de resultat som presenterats tyder på att domstolarna schablonmässigt skulle döma till gemensam vårdnad. I samband med vårdnadsreform uttalade regeringen att refor- men skulle utvärderas när den hade varit i kraft . Som framgått ovan har utvärderingen redan inletts. En tidsplan för den fortsatta utvärderingen har också bestämts. Tanken är att bl.a. skall hålla en offentlig utfrågning med berörda myndigheter och organisationer . Utfrågningen ingår som ett led i eget arbete med att få kunskap om konsekvenserna av reform. Den egentliga utvärderingen kommer därefter att anförtros en utredning med sakkunniga och experter. Arbetet med utformningen av direktiv till utredningen kommer att påbörjas efter utfrågningen. I samband med utvärderingen av reform skall 21 kap. , som innehåller regler om verkställighet, ses över i ett barnperspektiv. Även andra frågor om vårdnad m.m. kommer att uppmärksammas. En sådan fråga är möjligheten för närstående (t.ex. mor- och farföräldrar) att väcka talan om umgänge med barnet och om överflyttning av vårdnaden. Ogifta föräldrar Är föräldrarna gifta med varandra när barnet föds får de automatiskt (direkt på grund av lag) gemensam vårdnad om barnet. Är föräldrarna ogifta får modern ensam vårdnad vid barnets födelse. I samband med vårdnadsreform uttalades att det fanns goda skäl att överväga om det är möjligt att göra automatisk gemensam vårdnad till huvudprin- cip även för ogifta föräldrar. På uppdrag av har där- efter utarbetats departementspromemorian Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar (Ds 1999:57). I promemorian föreslås att föräldrar som inte är gifta med varandra när barnet föds skall få gemensam vårdnad när har förflutit från det att faderskapet fastställts genom en bekräftelse som har godkänts av socialnämnden. En förutsättning skall dock vara att inte någon av föräld- rarna till socialnämnden anmäler att han eller hon mot- sätter sig gemensam vårdnad. Gör någon av föräldrarna en sådan anmälan skall modern enligt promemorian fortsätta att vara ensam vårdnadshavare för barnet. Promemorian har remissbehandlats och bereds inom . Växelvis boende Inom ramen för arbetet med att överväga automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar gav ett uppdrag till en barnpsykiatrisk expert att belysa bl.a. frågor om gemensam vårdnad och växelvis boende. Uppdraget redovisades och finns intaget i en bilaga till departementspromemorian Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar (Ds 1999:57). gav regeringen i uppdrag att genom- föra studier och sammanställa kunskap om hur små barn påverkas av växelvis boende samt att utreda hur berörda parter bäst kan få informa- tion och stöd så att barnets bästa kan tillgodoses. Uppdraget skall redo- visas . 4.2 Barn och deras familjer () fick regeringens uppdrag att utveckla en årlig basstatistik om barn. Statistiken skulle bland annat beskriva barnpopulationens storlek, barnfamiljernas sammansättning och föräldrarnas sysselsättning. Statistiken i avsnitten nedan är ett urval från resultatet av detta uppdrag; rapporten och deras familjer 1998 (SCB, Demografiska rapporter 1999:3). Rapporten är den första årgången av en planerad årlig sammanställning av statistik om barn och deras familjer. Med barn avses i det följande barn och ungdomar i åldern 0 om inget annat anges. Ursprungliga föräldrar avser här biologiska eller adop- tivföräldrar, men inte styvmor eller styvfar. Barnen i befolkningen uppgick antalet barn i åldern 0 till 1 860 000. Det motsvarar en femtedel av befolkningen. har andelen barn minskat. Orsaken är minskad fruktsamhet i kombination med ökad medellivslängd. Enligt SCB:s senaste befolkningsprognos väntas barnpopulationen fortsätta att minska, både antalsmässigt och som andel av befolkningen. Den senaste tioårsperiodens upp- och nedgång i födelsetalen medför att åldersfördelningen i barnpopulationen kommer att variera kraftigt . Just nu är åldersgruppen 8 10-åringar som störst, drygt 100 000 fler än 0 2-åringarna. I takt med att barnen blir äldre kommer dock toppen att förskjutas uppåt i åldrarna. väntas i stället antalet 8 10-åringar vara den minsta åldersgruppen av samtliga barn. De ojämna barnkullarnas storlek ställer stora krav på kommunernas planering särskilt vad gäller personaltillgång i barnomsorg och skola. I samtliga åldersgrupper är antalet pojkar något större än antalet flickor. Totalt sett är andelen flickor . Diagram 4.1 Åldersfördelningen av antalet barn 0 vid olika år Antalet nyfödda var rekordhögt . När nu dessa årskullar lämnat barnomsor- gen och börjat i är antalet barn i förskoleålder rekordlågt. Omkring åren 2005 2010, kommer barnkullen att skapa en ton- årsuppgång. Drygt 460 000 barn har utländsk bakgrund, vilket motsvarar av samtliga barn. Cirka 115 000 är födda utomlands, medan 345 000 är födda i men har minst en förälder som har invandrat. Bland dem som är födda utomlands är det vanligaste ursprungs- landet. Därnäst kommer och . Bland barnen med invandrade för- äldrar, men som själva är födda här, är det vanligaste ursprungs- landet. Föräldrar och syskon Nästan tre fjärdedelar av alla barn bor tillsammans med sina ursprungliga föräldrar och helsyskon om syskon finns. Resterande andel lever skild från den ena föräldern, oftast från pappan. bor hos en ensamstående förälder, medan bor hos den ena ursprungliga föräldern i en ombildad familj med en styvmor/styvfar. Även om majoriteten av alla barn lever i den traditionella kärnfamiljen, har det blivit vanligare att barnens föräldrar separerar. ökade andelen barn som bor hos en ensamstående förälder från . Diagram 4.2 Familjetyp för familjer med hemmaboende barn 0 , . av alla nyfödda barn föds in i en familj med båda de ursprungliga föräldrarna. Ungefär hälften av föräldrarna är gifta och hälften är sambor. Även om föräldrarna är ogifta när barnet föds gifter sig de flesta med varandra. Bland tonårsbarnen är av föräldrarna gifta med varandra, är sambor medan är ensamstående. av alla barn har hemmaboende syskon. Syskonskaran är dock olika stor beroende på vilken åldersgrupp man studerar. Bland de allra yngsta barnen är andelen utan syskon störst. Flest hemmaboende syskon har 10-åringarna. I den åldern har de yngre syskonen blivit till som de äldre inte hunnit flytta hemifrån. av 10-åringarna har ett hemmaboende syskon, har två, har har fyra syskon eller flera. saknar hemmaboende syskon, oftast i ensamförälderfamiljen. Diagram 4.3 Barn efter ålder och antal hemmaboende syskon 0 , . Så gott som alla barn bor hemma. Tidigast , efter gymnasieskolans slut, börjar att flytta hemifrån (här avses flytt vara detsamma som att skriva sig på annan adress). Flickor flyttar hemifrån tidigare än pojkar. Många pojkar gör värnplikt och registreras i statistiken som kvarboende hemma. Separationer mellan föräldrar drabbas över 50 000 barn av en separation mellan föräldrarna. sker separationen när barnen är mellan två och . Sedan avtar separationsfrekvensen med barnens stigande ålder. blir det ändå alltfler som lever åtskilda från en av sina ursprungliga föräldrar. Av treåringarna bodde skilda från en av sina ursprungliga föräld- rar, att jämföra av 17-åringarna. Majoriteten av alla barn lever med båda sina ursprungliga föräldrar ända upp i vuxen ålder, men , då uppgifterna började mätas, har separationer blivit alltmer vanliga. har separationstalen ökat från 2,51 till 3,46 barn av 100 i åldern 0 . Risken att som barn behöva uppleva en separation är betydligt större om föräldrarna är sambor jämfört med om de är gifta. drabbades i genomsnitt 5,80 barn per 100 till föräldrar som var samman- boende men ogifta, jämfört med 2,71 barn per 100 till gifta föräldrar. Medan separationsfrekvensen minskar med barnets ålder bland gifta, är den i det närmaste oförändrad bland barn till sambor. Det finns också skillnader i separationsrisker beroende på föräldrarnas födelseland separationer är vanligare bland barn till föräldrar med utländsk bakgrund. Allra högst är separationsrisken när mamman är född i och pap- pan är född utomlands. Diagram 4.4 Separationer per 100 barn med svenskfödda respektive utlandsfödda föräldrar, Är föräldrarna gifta vid barnets födelse får de automatiskt gemensam vårdnad om barnet. Vid en skilsmässa fortsätter de att ha gemensam vårdnad, såvida inte annat beslutas. Är föräldrarna ogifta vid barnets födelse, får modern automatiskt ensam vårdnaden. Samboföräldrarna kan dock få gemensam vårdnad genom en anmälan av dem båda i samband med faderskapsbekräftelse, vilket sker för av barnen. För såväl gifta föräldrar som samboföräldrar fortsätter den gemen- samma vårdnaden som regel efter en separation. Så var det för av gemensamma barn till föräldrar som varit gifta, och för av barnen till f.d. sambor. Vid gemensam vårdnad var barnen i övervägande fall folkbokförda hos mamman. Det gäller också i de fall någon förälder har ensam vårdnad, eftersom ensam vårdnad oftast tillkommer mödrar. Gemensam vårdnad förekom- mer lika ofta för pojkar som för flickor oavsett om föräldrarna varit gifta eller sambor. Det gäller också ensam vårdnad. Ett mindre antal barn, , av dem vars föräldrar har separerat bor ungefär lika mycket hos var och en av föräldrarna. Det förekommer oftare bland tjänstemannafamiljer än bland arbetare. Resul- taten gäller vid intervjuer med föräldrar. Frågar man i stället barnen själva uppger att de bor växelvis hos föräldrarna. Kontakter mellan barn och den särlevande föräldern har blivit alltmer vanligt. Utvecklingen (de senaste mättill- fällena) visar dels att en större andel barn träffar sin särlevande förälder, dels att kontakterna har blivit tätare. träffade av barnen den särlevande föräldern och hade kontakt minst en gång . Så många som träffade dock den sär- levande föräldern mer sällan än , medan inte hade någon kontakt alls. Nya uppgifter kommer att publiceras . En separation mellan föräldrarna innebär en stor omställning för bar- nen, såväl psykologiskt och socialt som ekonomiskt. Föräldrars sysselsättning De flesta barn i har föräldrar som förvärvsarbetar. Jämfört med andra länder är förvärvsfrekvensen hög även bland mödrar med småbarn. Möjligheterna att kombinera arbete och barn är stora tack vare föräldra- försäkring, barnomsorg och rätt till deltidsarbete. Av alla drygt 1,9 miljoner barn i åldern 0 som fanns hade en förvärvsarbetande mamma och en för- värvsarbetande pappa. av barnen hade föräldrar som var arbetslösa; antingen mamma eller pappa eller båda. hade mammor som inte ingick i arbetskraften (dvs. de stod inte till arbetsmarknadens förfogande varken som sysselsatta eller arbetslösa), varav på grund av studier. Av barnens fäder stod utanför arbetskraften, av vilka studerade. Uppgifterna ovan om föräldrarnas arbetsmarknadsstatus avser genom- snittet för alla barn. Grupperar man barnen efter föräldrarnas bakgrund upptäcker man förstås variationer. Generellt sett är föräldrarnas för- värvsfrekvens högre bland högutbildade än bland lågutbildade, högre bland svenskfödda än bland utrikes födda samt högre bland samman- boende än bland ensamstående. Omvänt är arbetslösheten och andelen utanför arbetskraften större bland lågutbildade än bland högutbildade, större bland utrikes födda jämfört med svenskfödda samt större bland ensamstående jämfört med sammanboende. Mödrarnas arbetsmarknads- status varierar dessutom efter barnens ålder. Bland de äldre barnen är mödrarnas förvärvsfrekvens högre medan andelen utanför arbetskraften är lägre, jämfört med mödrarna till de yngre barnen. Arbetslöshetsnivån däremot skiljer sig inte mellan olika åldersgrupper. Fädernas arbetsmark- nadsstatus är ungefär densamma oavsett barnets ålder. Inom samtliga grupper av familjer har arbetsmarknadsstatusen föränd- rats . Sysselsättningen har minskat medan andelen utanför arbetskraften och arbetslösheten har ökat. Någon statistik över det totala antalet barn som levt i familjer där minst en av föräld- rarna varit arbetslös finns inte. Däremot har antalet arbetslösa föräldrar beräknats. Denna statistik visar att antalet arbetslösa mödrar med barn ökade från 6 300 till som mest 44 800 , för att därefter minska till 25 600 . Bland fäder med barn ökade antalet från 4 900 till som mest 42 800 . Nivån uppgick till 20 300 . Utvecklingen var densamma bland såväl mödrar som fäder med äldre barn, 7 , men nivåerna var lägre. Diagram 4.5 Arbetslösheten bland föräldrar med barn , åren 1990 1999 Arbetslösheten ökade kraftigt . När sedan nedgången kom, började den tidigare bland männen än bland kvinnorna. Oavsett kön har nivån un- der hela perioden varit högre bland dem med yngre barn, än dem med äldre. Källa: Arbetskraftsundersökningarna, SCB Orsaken till den höga arbetslösheten är den ekonomiska kris som rådde . Att den medfört negativa effekter på dem som direkt varit drabbade är känt, men vad arbetslösheten fört med sig till barnen har inte studerats i samma grad. I rapporten och välfärd (, , 1998) presenteras dock två svenska studier. Den ena visar att föräldrars arbetslöshetserfarenhet minskar barnens utbildningschanser. Faderns arbetslöshet spelar störst roll och det verkar som om det är döttrarna som drabbas hårdast. Den andra studien visar att olycksrisken sannolikt är större bland barn till arbetslösa jämfört med barn till förvärvsarbetande. Även de barn som har förvärvsarbetande föräldrar kan ha påverkats av den förändrade arbetsmarknaden. Utöver en hög arbetslöshet, har den ekonomiska krisen medfört en tilltagande press på föräldrar som har ett arbete. Oron att bli av med arbetet, tilltagande övertidsarbete och stress m.m. har inneburit en försämrad arbetsmiljö för många vuxna. Vad det i sin tur leder till för barnen vet man inte riktigt. Däremot kan det konstate- ras att föräldrars arbetsmiljö påverkar barnen dubbelt, dels genom föräld- rarnas grad av välbefinnande/utmattning efter jobbet, dels i de samman- hang barnen utgör målgrupp för de vuxnas arbete t.ex. i barnomsorgen och i skolan. Barns levnadsförhållanden påverkas också av föräldrarnas arbetsvillkor (se vidare , V., Vardagens villkor, 1994). Föräldrars möjligheter att utnyttja flextid, vara nåbara för barnen under arbetstid och arbeta deltid har stor betydelse för deras tillgänglighet för barnen. Bland barn har en mamma som arbetar deltid, vanligtvis mellan 20 och . Det är dock vanligare att den högt utbildade mamman arbetar heltid än mamman med kortare utbildning. Av de yngre barnen är det endast som har en pappa med reducerad arbetstid. Även de äldre barnen har föräldrar (mammor) som arbetar deltid, dock i mindre omfattning än dem . Barn i enföräldershushåll bor oftast hos mamman och för dessa barn är det vanligare att mamman arbetar heltid än vad det är för barn med sammanboende föräldrar. Statistiken om föräldrarnas arbetstid från Arbetskraftsundersökningen (), som redovisas här, omfattar endast den ena föräldern i en familj. I andra undersökningar där dessa mått finns, t.ex. Undersökningarna om befolkningens levnadsvillkor () är resultaten tillförlitliga endast för stora grupper av populationen. Det är därför svårt att få någon bra bild av hur mycket tid barnen tillbringar tillsammans med minst en av föräldrarna. Heltäckande uppgifter om förekomst av flextid och tillgänglighet på arbetet saknas också. Boende Boendestandarden bland barnfamiljer är hög. Boendet karaktäriseras av ett utbrett småhusboende, hög utrustningsstandard och avsaknad av trångboddhet. I ett internationellt perspektiv är boendestandarden mycket jämnt fördelad, men sett inom finner man vissa variationer. Fak- torer som inkomst, antal barn i familjen, barnens ålder och geografiskt läge avgör hur man bor. De allra flesta barn bor i småhus. i friliggande hus och i radhus eller kedjehus. Bland de övriga barnen, som bor i flerfamiljshus, är hus med 3 4 våningar vanligast. Fördelningen på hustyp skiljer sig dock åt mellan olika delar av landet. I storstäderna , och är det vanligast att barn bor i fler- familjshus, en naturlig följd av att det överhuvudtaget är ovanligt med småhus i dessa områden. I glesbygd och mindre kommuner är det dock vanligast att bo i småhus, vilket av barnen gör. I förorts- kommuner och större kommuner följer fördelningen genomsnittet för riket. Man kan också finna vissa skillnader i fördelningen av hustyp bero- ende på barnets ålder och antal syskon. De yngsta barnen bor oftare i flerfamiljshus än de äldre barnen. Likaså bor ensambarn oftare i fler- familjshus än barn med syskon. Ytterligare skillnader finner man mellan barn till sammanboende respektive ensamstående den senare kategorin förekommer oftare i flerfamiljshus än i småhus och vice versa. av alla barn bor så pass rymligt att det finns utrymme för eget rum. Utrymmesstandarden hänger dock ihop med antalet barn i en familj. I familjer med ett barn har av barnen eget rum. Motsvarande andel i familjer med tre eller flera barn är . Även familjens inkomstnivå bestämmer barnens utrymme i bostaden. I familjer med höga inkomster är utrymmesstandarden högre än genomsnittet medan det omvända gäller för dem med låga inkomster. Eftersom inkomsten ofta är låg bland ensamstående föräldrar är det mindre vanligt med eget rum bland barn till dem, jämfört med barn med sammanboende föräldrar. Det kan också konstateras att trångboddheten är betydligt större bland utrikes födda än svenskfödda oavsett familjetyp.