prop · GN03102 · 2000-01-01 00:00:00 — Ämnesproven skolår 9 Resultaten på de nationella proven år nio i svenska, engelska och mate- matik är ett annat mått på elevernas prestationer. Dessa prov är obliga- toriska och uppgifter om resultat samlas in för ett riksrepresentativt urval av kommuner och kan därför skattas på nationell nivå. Ämnesproven skall vara ett stöd för läraren i bedömning och betygssättning och däri- genom vara ett stöd för en likvärdig betygssättning över landet. Proven utgör en av flera mätobservationer på elevernas kunskaper och prövar inte elevernas kunskaper mot samtliga mål som finns i läroplaner och kursplaner och som läraren har att ta hänsyn till vid sättandet av slut- betyget i ämnet. I skolår 9 1999, redovisas prov- resultaten för baserade på insamlat material från 25 kommuner samt ett urval av en tredjedel av skolorna i , och . Totalt omfattar redovisningen provresultat från 125 skolor, ca. 10 000 elever. Andelen elever som har uppnått målen enligt provbetyget, dvs. erhållit G, VG eller MVG, är lika stor i svenska som i engelska. Andelen som fått VG eller MVG är dock högre i engelska. I matematik har av eleverna uppnått målen enligt provbetyget. Motsvar- ande andel i svenska och engelska är . Satsningen på IT i skolan Det nationella programmet för IT i skolan (ITiS) innebär en strategisk satsning på IT i skolan och satsas cirka 1,5 mil- jarder för att förstärka skolan inom detta område. Målet för satsningen är inte att införa ny teknik för teknikens skull utan att lärare och elever ges möjlighet att använda ett nytt pedagogiskt redskap för lärande. Inom ramen för Delegationen för IT i skolan fanns cirka 9 000 lärare i arbetslag, inklusive förskollärare och fritidspedagoger samt andra med pedagogisk uppgift i arbetslaget, som påbörjade sin kompetensut- veckling. Var och en av dessa disponerar en dator. Drygt 650 handledare har utbildats i handledning av kolleger och handledningsprocessen. Där- utöver har cirka 1500 skolledare deltagit i den särskilda utbildning för skolledare som erbjuds inom ramen för ITiS. delades ut i statsbidrag till kommunerna för att ansluta skolor till Internet eller förbättra uppkopplingarna samt för att ge alla lärare och elever en egen e-post adress. Totalt förbrukades , 321 mil- joner kronor för genomförandet av IT satsningen. Datorer i skolan har kartlagt skolans datoranvändning i kvantitativa termer. Studien, Skolans datorer 1999, som har genomförts åren 1993, 1995, 1997 och 1999 visar att har datortätheten i ökat från 38 elever per dator , 19 elever , 13 elever till 10 elever per dator . Datortätheten för fristående grund- skolor har ökat från 12 elever per dator till tio per dator . har av alla grundskolor uppkoppling på Internet. Dessutom har av undervisningsdatorerna i till- gång till Internet. Glesbygdskommuner och större städer har högst andel undervisningsdatorer uppkopplade på Internet, respektive . Lägst andel har storstäder, . I kommunala har antalet lärare per dator minskat från 27 lärare per dator till sex lärare per dator vilket är oför- ändrat i förhållande till mätning. I fristående grundskolor delar tre lärare på en dator jämfört med fyra lärare per dator . I kom- munala grundskolor har av eleverna och av lärarna tillgång till e-post. nationella kvalitetsgranskningar Regeringen beslutade att statliga utbildningsinspektörer skall granska kvaliteten i den svenska skolan. granskades tre områden: rektorsuppdraget, undervisningen för elever i behov av särskilt stöd samt läs- och skrivprocesserna i undervisningen. Granskningen genomfördes på 83 skolor av totalt 40 utbildningsinspektörer med olika bakgrund inom områdena: arbetet mot mobbning och annan kränk- ande behandling, sex- och samlevnadsundervisningen samt undervis- ningen om tobak, alkohol och andra droger. För skolornas undervisning om tobak, alkohol och andra droger kon- stateras att huvuddelen av de besökta skolorna bedriver en traditionell undervisning som bygger på undervisning om risker och är koncentrerad på fakta kring drogerna och deras medicinska och sociala skadeverk- ningar. Skolorna når de mål som finns uppsatta för undervisningen inom detta område, men målen är ganska lågt satta jämfört med de för- väntningar som samhället i övrigt har. Inspektörerna menar att undervis- ningen måste bli mer helhetsbetonad och mer allmänt hälsobefrämjande och att detta måste synas tydligare i styrdokumenten. I de skolor som bedriver en bra sex- och samlevnadsundervisning ligger betoningen på att stödja eleverna, lärarna arbetar med mindre grupper och både pojkar och flickor får uppmärksamhet. Här finns också ett utvecklat elevinflytande. Sex- och samlevnadsundervisningen finns med i flera ämnen och rektor utövar en självklar styrning. I nästan hälften av skolorna får också en del av eleverna en bra undervisning. I fyra av tio skolor finns bara sex- och samlevnadsundervisning inom biologiämnet trots att läroplanen säger att den ska gripa över flera ämnen. Inspektörerna föreslår bland annat att det måste göras tydligare för dem som svarar för undervisningen att den ska handla om att främja god hälsa snarare än att förebygga sjukdomar. På nationell nivå måste t.ex. läroplanerna göras tydligare för vilka mål som ska gälla för sex- och samlevnadsundervisningen, och på lokal nivå måste personalen lära sig mer om ämnesområdet. Kostnader och prestationer Kostnaden för den kommunala uppgick , enligt Skol- verkets rapport nr 171 Barnomsorg och skola i siffror del 3, till 52, , inklusive skolskjutsar. Detta motsvarar en kostnad på per elev vilket är en liten ökning (i fasta priser) jämfört med . Diagram 5.1 Kostnad per elev i grundskola i landets kommuner , kronor Tre fjärdedelar av kommunerna har en kostnad per elev som ligger mellan och . Den högsta kostnaden var och den lägsta . Variationen i kostnad för mellan kommuner är ungefär densamma som . Medianvärdet är högre jämfört med , vilket innebär att något fler kommuner finns med i det högre kostnadsintervallet jämfört med föregående år. Kostnaden per elev är högst i storstäder och i glesbygdskommuner, vilket kan förklaras av att glesbygdskommunerna har en högre lärartäthet och att skolorna är relativt små med färre antal elever per lärare. I storstäderna beror kostnaderna bl.a. på att relativt fler elever behöver undervisning i modersmål och svenska som andra språk. En annan faktor är höga lokalkostnader. Eleverna i storstäderna har lika stor lokalyta per elev som genomsnittet, men priset per kvadratmeter är högre än i övriga kommungrupper. Glesbygdskommunerna har däremot störst lokalyta per elev och därigenom en högre lokalkostnad per elev än storstäderna Diagram 5.2 Förändring i kostnad per elev i grundskola, totalt och för några olika verksamheter 1991-1998 I de kommunala grundskolorna satsades mer per elev än . Totalt var undervisningskostnaden per elev. Enligt kan detta förklaras av en ökning av medel- lönen för grundskollärare, men undervisningskostnaden har dock ökat något mer än medellönen . Detta beror på en liten volymökning av antalet lärare i . Det statliga resurstillskottet till kommunerna Regeringen fördelade sammanlagt i extra statligt resurstillskott till kommunerna. Statens skolverks uppföljning av resurstillskottet för tyder på att det har bidragit till en liten ökning av lärartätheten i . Dock går det inte genom studiens avgränsning bedöma i vilken utsträckning resurstillskottet bidragit till att anställa andra personalkategorier än lärare, dvs såsom förskollärare fritidspedagoger, skolkuratorer och skolsköterskor. Det extra statliga resurstillskottet till kommunerna kan vara en för- till de ökade kostnaderna för undervisning och elevvård . Kostnaderna för elevvården ökade, enligt , med . Tillskottet skall bland annat användas till elever i behov av särskilt stöd vilket kan ha givit effekter i undervisningskostnaderna genom ökade insatser av t.ex. speciallärare och inom elevvården. Fristående skolor De kommunala ersättningarna till fristående skolor ökade . Enligt nr 172 Barnomsorg och skola jämförelsetal för huvudmän, ökade ersättningen per elev med . De kommunala bidragen täcker av de fri- stående grundskolornas totala kostnader (exklusive riksinternat och inter- nationella skolor). Antalet fristående grundskolor har talet ökat i omfattning och spridning och fanns det 331 fristående grundskolor. Av landets 289 kommuner hade 124 kommuner en eller flera fristående grundskolor och sammanlagt fanns 80 av skolorna, dvs. , i , och kommun. Den totala kostnaden för fristående skolor var ca , vilket motsvarar en genomsnittskostnad per elev av . Kostnaden per elev i fristående grundskola är något högre än i grundskola, . har kostnaden per elev alltid varit högre i den kommunala . Hemkommunernas ersättning till fristående skolor motsvarar av den totala kostnaden per elev i den kommunala grund- skolan. Ersättningen uppgick i genomsnitt till per elev. Utvecklingen av kommunernas bidrag till fristående grundskolor har redovisats i betänkandet (SOU 1999:98) Likvärdiga villkor?. Läromedel och utrustning Kostnaden för läromedel, utrustning och skolbibliotek var , enligt nr 172 Barnomsorg och skola Jämförelsetal för huvudmän, i genomsnitt per elev i grundskola vilket är en ökning jämfört med med , motsvarande . En del av förklaringen till ökningen är den satsning som genomfört i syfte att utveckla skolornas IT-använd- ning. Bidraget från är ca och en genomsnittlig kommun erhåller ca . Kommuner som medverkar i projekten förbinder sig att göra en lika stor finansiell satsning som erhålls från . Lärartätheten Antalet tjänstgörande lärare (exkl. korttidsanställda) i var, enligt nr 173 Beskrivande data om barnomsorg och skola 99, drygt 84 900 personer, vilket är en ökning med 2 800 lärare sedan föregående år. Av dessa hade pedagogisk utbildning. Andelen av denna kategori lärare, liksom andelen lärare med fast anställning har dock minskat med andra hälft. Antalet lärare i skolan har, enligt i 1999, ökat andra hälft men räknat per elev har dock antalet lärare minskat. finns det 7,6 lärare per hundra elever i . var antalet lärare knappt tusen färre men räknat per hundra elever var siffran 8,1 lärare. När det gäller fristående skolor var andelen lärare med pedagogisk utbildning är i stort sett oförändrad, men mer än var tredje lärare i dessa skolor saknar pedagogisk högskoleutbildning Tabell 5.6 Elever, lärare och kostnader /99 fanns det 4 878 skolledare, dvs. rektorer och biträdande rektorer, vilket är en ökning den senaste femårsperioden. Andelen kvinnliga skolledare har ökat . Det innebär att av skolledarna i är kvinnor. 5.2.3 Gymnasieskolan Sammanfattande slutsatser Andelen ungdomar som får slutbetyg från utbildning i gymnasieskolan efter inträdet i gymnasieskolan har minskat något. Studieuppehåll eller byte av studieväg har blivit allt vanligare, trots att andelen ungdomar som fått sitt förstahandsval tillgodosett är relativt hög. Nationella mål Utbildningen i gymnasieskolan skall enligt läroplanen för det frivilliga skolväsendet (Lpf 94) fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som förberedelse för yrkesverksamhet och studier vid universitet och högskolor samt som förberedelse för vuxenlivet, som samhällsmed- borgare och ansvariga för sina liv. Varje kommun är enligt skollagen (1985:1100) skyldig att erbjuda ut- bildning på nationella, specialutformade eller individuella program i gymnasieskolan för samtliga de ungdomar som är bosatta i kommunen och som avslutat grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning. Erbjudandet skall avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval av nationella program. Antalet platser på de olika programmen och deras grenar skall anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Måluppfyllelse och kvalitet Andel ungdomar i gymnasieskolan Den huvudsakliga rekryteringsbasen för gymnasieskolan utgörs av elever som avslutat årskurs 9 i närmast föregående läsår. Av de 117 000 elever som gick år 1 i gymnasieskolan kom 81 pro- cent, dvs. 94 714 elever, direkt från . Av de som gick år 1 och kom direkt från fanns på nationella program medan motsvarande andel för specialutformade program var och för individuellt program . Av de 96 647 elever som avslutade årskurs 9 fanns i gymnasieutbildning . Andelen ungdomar som fått sitt förstahandsval tillgodosett var . Av de elever som fick slutbetyg från gymnasieskolan upp- fyllde kraven på grundläggande behörighet till högskolan. Nästan lika stor andel hade dessutom godkänt i kärnämnena svenska, engelska och i matematik. Fullföljda studier och övergång till fortsatta studier Det har blivit allt vanligare med såväl studieuppehåll som byte av studie- väg. Elever på individuella program hade en betydligt större andel studie- avbrott (36,) än elever på nationella program. Av de elever som började år 1 på nationellt program gjorde studie- uppehåll och återkom 1 eller 2 . av samtliga elever på nationella program som gjorde studieuppehåll gick på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen. Av alla elever 1 på ett program och i begränsad omfattning linje hade fullföljt en gymnasieutbildning på samma eller någon annan studieväg . Motsvarande andel av elever 1 var . har andelen elever som lämnat en treårig utbildning ökat i och med övergång från 2- till 3-åriga yrkesförberedande utbildningar i gymnasieskolan. Fullföljandegraden var högre på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen (92 respektive ) än på övriga nationella program (). Bland eleverna 1 på individuellt program 1994 fullföljde ett program . Övergångsfrekvensen till högskolan är ganska låg, internationellt sett, efter gymnasiet. Av eleverna som avslutade gymnasie- skolan , dvs. från det gamla linjegymnasiet , påbörjade en högskoleutbildning , vilket är en ökning jämfört . Övergångsfrekvensen varierade stort mellan olika kommuner. Kvin- norna utgjorde den största andelen av dem som gått över till högskoleut- bildning. Nedanstående diagram visar dels antalet elever , som hade grundläggande behörighet (A) på program med yrkesämnen respektive naturvetenskapsprogrammet, samhällsvetenskapsprogrammet och motsvarande, dels de , som direkt respektive efter gymnasieskolan finns i högskolan (B resp. C). Diagram 5.3 Antal elever med behörighet och övergång till högskolan, Högst övergång har elever från naturvetenskapsprogrammet och sam- hällsvetenskapsprogrammet följt av specialutformat program och este- tiskt program. Program med yrkesämnen som t.ex. bygg-, fordons- och livsmedelsprogrammen uppvisar låg direktövergång. Lokala anpassningar av utbildningar Av det totala antalet elever i gymnasieskolan /99 gick i skola i en annan kommun än hemkommunen. För skol- kommunerna varierade andelen elever från annan kommun mellan inga elever (28 kommuner) och av eleverna. I 50 kommuner kom mer än hälften av eleverna från andra kommuner. varierade, i kommuner med egen gymnasieskola, andelen elever som utbildades i annan kommuns gymnasieskola mellan . Inrättande av specialutformade program och lokala grenar Inom gymnasieskolan har kommunerna möjlighet att anordna lokala grenar knutna till nationellt program. Dessa lokala grenar kan anordnas för att tillgodose ett sådant lokalt eller regionalt utbildningsbehov som de nationellt fastställda grenarna inte tillgodoser. Lokala grenar har blivit allt vanligare och anordnades vid 169 skolor i 123 kom- muner. Detta kan jämföras med då antalet lokala grenar var 115. Antalet elever har mer än fördubblats till knappt 12 200 jämfört med . Mer än hälften av eleverna på lokala grenar var kvinnor. Specialutformade program är avsedda att ge en utbildningsinriktning som inte tillgodoses på de nationella programmen, men som är likvärdig med dessa i och med att alla kärnämneskurser ingår. Specialutformade program anordnades vid 207 skolor i 125 kommuner, en ök- ning från 168 skolor resp. 11 kommuner. Antalet elever var 15 700, vilket nästan var en fördubbling jämfört med . Andelen kvinnor var . Regeringen har medgivit riksrekrytering för drygt 70 lokala grenar/inriktningar som i allt väsentligt avser yrkesför- beredande utbildningar. Elever med funktionshinder Antalet elever med syn- och hörselnedsättningar var ungefär oförändrat i jämförelse med /98. I stort sett alla döva elever studerade 1998/99 vid riksgymnasierna för döva och hörselskadade i medan av de hörselskadade eleverna, dvs. ungefär samma andel , studerade där. Lika stor andel av de svårt rörelsehindrade eleverna studerade vid något av de fyra riksgymnasierna för rörelsehind- rade elever. Individuellt program Individuellt program skall erbjudas elever som inte tagits in på ett natio- nellt eller specialutformat program eller som avbrutit påbörjad utbild- ning. fanns det ca 17 000 elever på individuellt program, dvs. av det totala antalet elever i gymnasieskolan. av eleverna var kvinnor och hade utländsk bakgrund, vilket kan jämföras med utländsk bakgrund för samtliga program. Av eleverna som gick första året på ett individuellt program kom drygt hälften (7 800) direkt från . Av dessa saknade grundskolebetyg i minst två ämnen. Motsvarande siffra var . Ett mål för individuellt program är att stimulera till vidare studier på ett nationellt program. av de 12 100 som gick år 1 på individuellt program gick på ett nationellt program. Samverkan med arbetslivet Den arbetsplatsförlagda utbildningen (APU) är en viktig del i gymnasie- skolans yrkesutbildningar och skapar förutsättningar för att utbildnings- målen bättre kan uppnås. APU skall omfatta minst av den tre- åriga undervisningstiden på program med yrkesämnen. APU får anordnas även på estetiskt, naturvetenskapligt, samhällsvetenskapligt och tekniskt program i den omfattning som styrelsen för utbildningen beslutar. Medieprogrammet och elprogrammet är de program som har störst svårigheter att genomföra APU och erbjuder i stället praktik under ett mindre antal veckor, medan t.ex. omvårdnadsprogrammet har minst svårigheter att anordna APU . Kostnader och produktivitet Antalet elever i gymnasieskolan har varierat obetydligt . Tabell 5.7 Elevutvecklingen 1999 Kostnader De totala utbildningskostnaderna för gymnasieskolor med kommun eller landsting som huvudman ökade marginellt . Eftersom elev- antalet visade en mindre ökning än totalkostnaden steg kostnaden något per elev till i genomsnitt . Kostnaden per elev i enbart gymnasieskola är betydligt lägre än i landstingskommunal gymnasieskola, vilket kan förklaras med faktorer som skillnad i program- utbud, lokalutnyttjande och lärartäthet. Antalet lärare /2000 var 28 962 varav 558 lektorer. I för- hållande till /99 var förändringen marginell för lärare i allmänhet men en minskning vad gäller antalet lektorer som var 627. Omräknat till heltidstjänster betyder det 23 676 lärare /2000 vilket ger 12,9 elever per lärare. Motsvarande tal var 13,2. Tabell 5.8 Kommunernas och landstingens kostnader för gymnasieskolan 1995, 1996, 1997 och 1998 (löpande priser) Av de totala kostnaderna utgör undervisningskostnader och kostnader för lokaler och inventarier. 5.2.4 Särskolan Sammanfattande slutsatser har antalet elever i särskolan ökat. Ökningen antas bl. a. bero på en ökad acceptans för skolformen. En rapport från visar brister bl. a. i elevernas möjligheter till egna val samt i skolornas kvalitetssäkringsarbete. Den pågående försöksverksamheten med ökat föräldrainflytande har utvärderats . Nationella mål Särskolan skall ge utbildning till utvecklingsstörda barn och ungdomar som så långt som möjligt motsvarar den som ges i och gym- nasieskolan och anpassas efter deras individuella förutsättningar. Sär- skolan består av den obligatoriska särskolan (grundsärskola och tränings- skola) samt gymnasiesärskolan (nationella, specialutformade och individ- uella program). För särskolan gäller samma läroplan som för grund- skolan och gymnasieskolan, Lpo 94 och Lpf 94 men särskolan har egna mål att uppnå i läroplanen. Särskolan har även kursplaner som är an- passade till skolformen och till de olika behov som skolan skall kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. Kursplanen tar sin ut- gångspunkt i elevernas individuella förutsättningar. Eleverna i den obligatoriska särskolan har nioårig skolplikt. Därutöver har de rätt till ett tionde, frivilligt skolår för att komplettera utbildningen. Gymnasiesär- skolans utbildning är fyraårig. Betyg ges bara till de elever som vill ha det, och då i årskurserna 8, 9 och 10 i grundsärskolan. Alla elever i den obligatoriska särskolan ska få ett intyg på genomgången utbildning. Måluppfyllelse och kvalitet har , som svar på det uppdrag som regeringen lämnade regleringsbrev, presenterat en rapport där man analyserat kvaliteten i särskolan. Då mätning av måluppfyllelse inom sär- skolan ställer delvis andra krav på uppföljning och utvärdering än inom och gymnasieskolan har arbete fokuserats på ett antal faktorer som påverkar kvaliteten i särskolan. konsta- terade bl a att den minsta totala undervisningstiden varierar relativt kraftigt beroende på om eleverna slutar efter nionde eller tionde året. kunde även konstatera att elevernas reella möjligheter till egna val i såväl som gymnasieskolan är små, att få skolor kvalitetssäkrat sitt arbete, vilket innebär att skolhuvudmännen inte kan garantera att eleverna får den tid och det innehåll som avses i styrdoku- menten samt att ca en tredjedel av lärarna i särskolan inte hade adekvat utbildning. har även kunnat konstatera att den personal som tjänstgör vid särskolorna är positiv till att vara del av ett arbetslag, som de uppger att det saknas viss kompetens, framför allt tal- pedagoger och sjukgymnaster. De ovan nämnda bristerna avser uppmärksamma i sitt fort- satta arbete. har utfört tillsyn av den obliga- toriska särskolan i två kommuner. Insatser i ytterligare åtta kommuner planeras. I fokus för tillsynen har satt möjligheterna för eleverna att nå kunskapsmålen, elevers rätt till stöd, elevers inflytande, tillgång till utbildning samt kommunernas styrning och egenkontroll. har genomfört kvalitetsgranskningar i nio kommuner av- seende kränkande behandling i såväl grundsärskolan som gymnasiesär- skolan. planerar även en uppföljning av elever i särskolan på individnivå för att kunna belysa övergångar mellan skolår samt en insam- ling av uppgifter om slutbetyg för att bl. a. få underlag för att studera resultaten i särskolan. Utöver egna prioriteringar har regeringen gett myndig- heten i uppdrag att fördjupa studier av kvaliteten i särskolan genom att studera effekterna av undervisningstidens variationer och elevernas val- möjligheter i såväl den obligatoriska särskolan som i gymnasiesärskolan. Uppdraget ska redovisas . gav regeringen i uppdrag att kontinuerligt följa upp och utvärdera den lag (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång som gällt . Syftet var att ge regeringen underlag för fram- tida ställningstaganden. presenterade Skol- verket en slutrapport innehållande slutsatser från studierna samt förslag till fortsatt utveckling. a. kunnat konstatera att av de elever som följts upp har gått över från till särskolan . Vidare konstateras att mycket få elever lyckas uppnå mål och att många elevassistenter ofta får ta ett allt- för stort pedagogiskt ansvar, vilket är i strid med skollagen. Regeringen föreslår i propositionen Vissa skolfrågor (prop. 1999/2000:68) att den på- gående försköksverksamheten med ökat föräldrainflytande över utveck- lingsstörda barns skolgång förlängs. har antalet elever i särskolan ökat . /99 omfattade särskolan drygt 16 000 elever, en ökning /93. Det är främst i grundsärskolan som elev- antalet stiger. I en rapport som presenterades redogjorde Skol- verket för möjliga orsaker till elevökningen. a. möjligheten att särskolan blivit en mer accepterad skolform samt att kommunaliseringen och därmed den ökade närheten till särskolan kan ha gjort särskoleplacering lättare för elever och föräldrar.