prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — e) Den överlämnande myndigheten och den mottagande myndigheten skall vara skyldiga att meddela den berörda personen, på dennes framställan, vilka uppgifter om honom/henne som har överlämnats samt för vilket ändamål de är avsedda. Denna skyldighet skall inte föreligga, om det efter utredning visar sig att allmänintresset av att inte lämna ut uppgifterna till den berörda personen väger tyngre än den berörda personens intresse av att få uppgifterna. Vidare skall den berörda personens rätt att få veta vilka uppgifter om honom/henne som har överlämnats regleras av nationella lagar, andra författningar och förfaranden i den medlemsstat på vars territorium uppgifterna begärs. Innan beslut fattas om att lämna ut uppgifterna till vederbörande, skall den överlämnande myndigheten beredas tillfälle att yttra sig. f) Medlemsstaterna skall i enlighet med sina egna lagar, förordningar och förfaranden vara ansvariga för den skada som åsamkas en person genom att de överlämnade uppgifterna behandlas i den berörda medlemsstaten. Detsamma skall gälla om skadan orsakas av att oriktiga uppgifter har överlämnats eller av att den överlämnande myndigheten har handlat i strid med konventionen. g) De överlämnade uppgifterna skall bara bevaras så länge som det är nödvändigt för att syftet med överlämnandet skall uppnås. Den berörda medlemsstaten skall försäkra sig om behovet av att behålla uppgifterna. h) De uppgifter som överförs skall under alla omständigheter åtminstone åtnjuta det skydd som den mottagande medlemsstaten tillförsäkrar uppgifter av samma slag. i) Varje medlemsstat skall vidta lämpliga åtgärder för att genom en effektiv kontroll säkerställa att denna artikel efterlevs. Varje medlemsstat kan anförtro denna uppgift åt de nationella kontrollmyndigheter som avses i artikel 17 i konventionen om användning av informationsteknologi på tullområdet. Uttrycket "behandling av personuppgifter" i denna artikel skall omfattas av definitionen i artikel 2 b i och rådets direktiv /46 EG av om skyddet för enskilda personer med avseende på behandlingen av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1). AVDELNING VI TOLKNING AV KONVENTIONEN Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att avgöra varje tvist mellan medlemsstaterna om tolkningen eller tillämpningen av denna konvention, om rådet inte har lyckats avgöra tvisten efter det att den hänskjutits till rådet av en av dess medlemsstater. Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att avgöra varje tvist mellan medlemsstaterna och kommissionen om tolkningen eller tillämpningen av denna konvention som inte har kunnat avgöras genom förhandling. En sådan tvist kan hänskjutas till efter den dag då en av parterna underrättade den andra parten om att det föreligger en tvist. Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig enligt villkoren i punkterna 4 7 att meddela förhandsavgöranden om tolkningen av denna konvention. Varje medlemsstat kan, genom en förklaring som avges vid undertecknandet av denna konvention eller vid varje annat tillfälle efter undertecknandet, godkänna Europeiska gemenskapernas domstols behörighet att meddela förhandsavgöranden om tolkningen av denna konvention på de villkor som anges i antingen punkt 5 a eller punkt 5 b. En medlemsstat som har avgivit en förklaring enligt punkt 4 skall ange antingen att a) varje domstol i den staten, mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, får begära att Europeiska gemenskapernas domstol meddelar ett förhandsavgörande i en fråga som uppkommer vid den domstolen och som rör tolkningen av denna konvention, om den domstolen anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken, eller att b) varje domstol i den staten får begära att Europeiska gemenskapernas domstol meddelar ett förhandsavgörande i en fråga som uppkommer vid den domstolen och som rör tolkningen av denna konvention, om den domstolen anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken. Protokollet om Europeiska gemenskapernas domstols stadga och dess rättegångsregler skall tillämpas. Varje medlemsstat skall, oavsett om den har avgivit en förklaring enligt punkt 4, ha rätt att till Europeiska gemenskapernas domstol inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter i ärenden som hänskjutits till domstolen enligt punkt 5. Domstolen skall inte vara behörig att pröva giltigheten eller proportionaliteten av de aktiviteter som behöriga brottsbekämpande organ utför inom ramen för denna konvention, eller av medlemsstaternas utövning av sitt ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten. AVDELNING VII TILLÄMPNING OCH SLUTBESTÄMMELSER Tullförvaltningarna skall i varje enskilt fall av informationsutbyte ta hänsyn till kraven på utredningssekretess. I detta syfte får en medlemsstat uppställa villkor för hur informationen får användas av en annan medlemsstat till vilken denna information kan lämnas. Artikel 28 Undantag från skyldigheten att lämna bistånd Denna konvention skall inte tvinga medlemsstaternas myndigheter att lämna ömsesidigt bistånd, om detta sannolikt skulle störa den berörda statens allmänna ordning eller skada andra väsentliga intressen, särskilt vad gäller dataskydd, eller då omfattningen av de begärda åtgärderna, särskilt inom ramen för de särskilda samarbetsformerna enligt avdelning IV, är uppenbart oproportionerliga i förhållande till den påstådda överträdelsens svårighetsgrad. I sådana fall kan bistånd helt eller delvis vägras eller bifallas under förutsättning att vissa villkor uppfylls. Varje avslag att lämna bistånd skall motiveras. Medlemsstaterna skall normalt avsäga sig alla krav på ersättning av kostnader som uppstått vid genomförandet av denna konvention med undantag för kostnader för arvoden till experter. Om väsentliga och extraordinära utgifter krävs för att verkställa en framställan, skall de berörda tullförvaltningarna samråda för att fastställa de villkor under vilka en begäran skall verkställas samt på vilket sätt kostnaderna skall bäras. Med undantag av de reservationer som anges i artikel 20.8, artikel 21.5 och artikel 23.5 är reservationer mot denna konvention inte tillåtna. De medlemsstater som redan har träffat inbördes avtal som omfattar de områden som regleras i avdelning IV i denna konvention får göra reservationer enligt punkt 1 endast om dessa inte påverkar deras skyldigheter enligt sådana avtal. De skyldigheter som följer av bestämmelserna om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna i konventionen av om tillämpning av av , där ett förstärkt samarbete föreskrivs, skall därför inte beröras av denna konvention när det gäller förbindelserna mellan de medlemsstater som är bundna av dessa bestämmelser. Artikel 31 Territoriell tillämpning Denna konvention skall tillämpas på medlemsstaternas territorier enligt artikel 3.1 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (2), med de ändringar som följer av anslutningsakten för Republiken , Republiken och samt de anpassningar av fördragen som unionen grundar sig på (3) samt av och rådets förordning (EG) nr 82/97 av (4), som för del även omfattar ön och Büsingens territorium (inom ramen för och i enlighet med fördraget av , eller gällande version, mellan och om att inkludera kommunen Büsingen am Hochrein i Schweiziska edsförbundets tullområde) samt kommunerna d''''Italia för Republiken , och den skall även tillämpas på det territorialvatten, de inre vattenvägar och det luftrum som ingår i medlemsstaternas territorier. Rådet, som skall besluta enhälligt enligt förfarandet i avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen, kan anpassa punkt 1 till varje ändring av de bestämmelser i gemenskapsrätten som avses där. Denna konvention skall antas av medlemsstaterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Medlemsstaterna skall underrätta depositarien när de konstitutionella förfaranden för antagande av denna konvention har genomförts. Denna konvention träder i kraft efter det att den underrättelse som avses i punkt 2 lämnats av den stat som skall vara medlem i Europeiska unionen när rådet antar den akt genom vilken denna konvention upprättas som sist fullgör denna formalitet. Fram till det att denna konvention träder i kraft får varje medlemsstat i samband med underrättelse enligt punkt 2 eller därefter förklara att konventionen, med undantag av artikel 26 i denna, vad medlemsstaten beträffar, är tillämplig i dess förbindelser med de medlemsstater som har gjort samma förklaring. Sådana förklaringar skall börja gälla efter det att de har deponerats. Denna konvention skall tillämpas endast på sådana framställningar som görs efter dagen när den träder i kraft eller efter dagen då den börjar tillämpas mellan den anmodade medlemsstaten och den begärande medlemsstaten. Medlemsstaternas konvention av om ömsesidigt bistånd mellan de respektive tullförvaltningarna skall upphävas den dag då denna konvention träder i kraft. Varje stat som blir medlem av Europeiska unionen skall ha rätt att ansluta sig till denna konvention. Den av Europeiska unionens råd upprättade konventionstexten på den anslutande medlemsstatens språk är giltig. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarien. Denna konvention skall, i förhållande till varje stat som ansluter sig till den, träda i kraft efter det att staten har deponerat sitt anslutningsinstrument eller för denna konventions ikraftträdande, om denna ännu inte har trätt i kraft när nittiodagarsperioden löper ut. Om denna konvention ännu inte har trätt i kraft när en anslutande medlemsstat deponerat sitt anslutningsinstrument, skall artikel 32.4 tillämpas för anslutna medlemsstater. Ändringar av denna konvention får föreslås av varje medlemsstat i egenskap av hög fördragsslutande part. Varje ändringsförslag skall tillställas depositarien, som skall lämna det till rådet och kommissionen. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 31.2 skall ändringarna av denna konvention fastställas av rådet, som skall rekommendera medlemsstaterna att anta dem i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. De enligt punkt 2 fastställda ändringarna träder i kraft i enlighet med bestämmelserna i artikel 32.3. Generalsekreteraren vid Europeiska unionens råd skall vara depositarie för denna konvention. Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra uppgifter om vilka medlemsstater som har antagit och anslutit sig till konventionen, om genomförandet, förklaringar och reservationer samt alla andra meddelanden om denna konvention. (1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. (2) EGT L 302, 19.10.1992, s. 2. (3) EGT L 1, , s. 181. (4) EGT L 17, 21.1.1997, s. 2. FÖRKLARINGAR SOM SKALL BIFOGAS KONVENTIONEN OCH OFFENTLIGGÖRAS I OFFICIELLA TIDNINGEN Till artiklarna 1.1 och 28 Med hänvisning till undantagen från skyldigheten att lämna bistånd i artikel 28 i konventionen, förklarar att verkställandet av en framställan om ömsesidigt bistånd på grundval av konventionen, när det gäller överträdelser som enligt italiensk lag inte är överträdelser av nationella tullbestämmelser eller av gemenskapens tullbestämmelser beroende på uppdelningen av behörigheten mellan de nationella myndigheterna när det gäller att förhindra och åtala brott kan störa den allmänna ordningen eller skada andra väsentliga nationella intressen. Till artiklarna 1.2 och 3.2 och förklarar att de tolkar begreppet "rättsliga myndigheter" eller "rättslig myndighet" i artiklarna 1.2 och 3.2 i konventionen på samma sätt som de gör i de förklaringar de har avgivit enligt artikel 24 i Europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål, undertecknad i . Till artikel 4.3 andra strecksatsen förklarar för sin del att artikel 4.3 andra strecksatsen endast omfattar sådana handlingar genom vilket en person deltar när en grupp personer, som handlar i ett gemensamt syfte, gör sig skyldig till en eller flera av de berörda överträdelserna, även om personen i fråga inte deltar i själva utförandet av brottet eller brotten i fråga. Ett sådant deltagande skall vara grundat på kunskaper om gruppens syfte och brottsliga aktiviteter i allmänhet, eller kunskaper om gruppens avsikt att begå det eller de ifrågavarande brottet(n). Till artikel 4.3 tredje strecksatsen förklarar för sin del att artikel 4.3 tredje strecksatsen endast är tillämplig för de bakomliggande brott, avseende vilka mottagande av stulna varor, alltid är straffbara enligt dansk lag, däri inbegripet paragraf 191 a i den danska strafflagen om mottagande av stulna droger och paragraf 284 i strafflagen om mottagande av stulna varor i förbindelse med smuggling av särskilt grov art. , och förklarar att sambandsmännen enligt artikel 6.4 också kan företräda och intressen eller vice versa. De fem nordiska länderna har haft ett arrangemang där de utplacerade sambandsmännen från ett av de deltagande länderna också företräder de andra deltagande länderna. Detta arrangemang gjordes för att förstärka kampen mot olaglig narkotikahandel och att begränsa den ekonomiska bördan för enskilda länder genom utplaceringen av sambandsmännen. , och fäster stort avseende vid att detta väl fungerande arrangemang fortsätter. förklarar att man godtar bestämmelserna i artikel 20 på följande villkor: Om förföljelse utförs till havs eller i luften av tullmyndigheterna i en annan medlemsstat får förföljelsen utsträckas till danskt territorium, inbegripet danska territorialvatten och luftrummet ovanför danskt territorium, endast om behöriga danska myndigheter har fått förhandsunderrättelse därom. förklarar att man godtar bestämmelserna i artikel 21 på följande villkor: Gränsöverskridande övervakning utan föregående tillstånd får utföras endast i enlighet med artikel 21.2 och 21.3 om det finns allvarliga skäl att förmoda att de personer som bevakas är inblandade i någon av de överträdelser som anges i artikel 19.2 och som kan föranleda utlämning. Till artikel 25.2 i Medlemsstaterna skall åta sig att i rådet informera varandra om vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att de åtaganden som avses i punkt i) efterlevs. Förklaring enligt artikel 26.4 Vid undertecknandet av denna konvention har följande förklarat att de godkänner domstolens behörighet på de i artikel 26.5 angivna villkoren: - enligt förfarandena i artikel 26.5 a, - , Republiken , Republiken och Republiken enligt förfarandena i artikel 26.5 b. , Republiken och Republiken , förbehåller sig rätten att i sin nationella lagstiftning föreskriva, att när en fråga om tolkningen av konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningarna uppkommer i en fråga vid en sådan domstol i en medlemsstat mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, skall den nationella domstolen föra frågan vidare till Europeiska gemenskapernas domstol. Förklarande rapport om konventionen upprättad på grundval av artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (Antagen av rådet ) (98/C 189/01) i) Syftet med konventionen upprättad på grundval av artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (konventionen) (EGT C 24, 23.1.1998, s. 1) är att förbättra samarbetet mellan EU:s medlemsstaters tullförvaltningar när det gäller att förhindra, utreda och åtala överträdelser av tullbestämmelserna. Konventionen upprättades av Europeiska unionens råd i och undertecknades . Den bygger på en tidigare konvention om tullsamarbete, nämligen konventionen mellan medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna, undertecknad i (Neapelkonvention). ii) Effektivt samarbete mellan tullförvaltningar har alltid haft hög prioritet. iii) Neapelkonvention kom till som ett resultat av insikten att samarbete mellan tullförvaltningarna skulle bidra till att säkerställa korrekt uppbörd av tullar och andra import- och exportavgifter samt förbättra effektiviteten när det gäller att förhindra, utreda och åtala överträdelser av tullbestämmelserna. Alla Europeiska unionens medlemsstater med undantag av , och har anslutit sig till konventionen (1). iv) Sedan trädde i kraft har tullsamarbetet givits hög prioritet inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. Det fanns en insikt om att det var nödvändigt att utarbeta en ny konvention för att uppdatera Neapelkonvention mot bakgrund av den inre marknaden och avskaffandet av rutintullkontroller vid de inre gränserna. Arbetet med utkastet till konventionen fanns med bland de prioriterade verksamhetsområdena i rådets resolution av om fastställande av prioriteringar för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor (EGT C 319, 26.10.1996, s. 1). v) Diskussionerna om en ny konvention hade inletts 1990. De första utkasten till en konvention innehöll förslag till ett tullinformationssystem (TIS) som sedan togs bort och behandlades i en särskild konvention. Konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål (EGT C 316, 27.11.1995, s. 33) antogs 1995. Efter överenskommelsen om TIS- konventionen började förhandlingarna om konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar på nytt. Stöd på hög nivå för konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar vi) har stöd för ingående av denna konvention uttryckts på hög nivå vid ett flertal tillfällen. Som ett erkännande av tullförvaltningarnas viktiga roll i kampen mot den organiserade brottsligheten rekommenderade till exempel rådet i sin handlingsplan mot den organiserade brottsligheten som godkändes av i , att diskussionerna om konventionen skulle vara avslutade före utgången av 1997 (EGT C 251, , s. 1). Handlingsplanen innehåller också en allmän rekommendation om att eventuella ratificeringsförfaranden snabbt skall föras upp på de nationella parlamentens dagordningar. vii) I kommissionens meddelande till och rådet (En åtgärdsplan för transiteringen i En ny tullpolitik) som följer tillfälliga undersökningskommitté för frågor om bedrägeri vid transitering rekommenderas också följande (i punkt 4.3.4): "Förutom förebyggande av bedrägeri är det nödvändigt att utveckla en politik för upptäckt och bekämpning av det, särskilt när det är ett led i den stora organiserade finansiella och ekonomiska brottsligheten. En förutsättning för detta är dels effektivt genomförande av befintliga instrument, varav vissa är nya, och dels att lämpliga instrument och mekanismer utvecklas för införande av en politik för utökade straffrättsliga åtgärder." Ingåendet av konventionen bör ses som ett viktigt bidrag till att uppnå detta mål. Befintliga rättsliga grunder för tullsamarbete viii) Det finns ett behov av ett effektivt samarbete mellan tullförvaltningarna i medlemsstaterna inom både Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. Tullsamarbetet inom ramen för Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen gäller korrekt tillämpning av gemenskapens tull- och jordbrukslagstiftning. Tullsamarbetet inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen gäller brottsbekämpning i samband med överträdelser av tullbestämmelserna, dvs. att upptäcka, utreda och åtala överträdelser av nationella tullbestämmelser samt att bestraffa och åtala överträdelser av gemenskapens tullbestämmelser. Dessa begrepp definieras i konventionen och förklaras längre fram i denna förklarande rapport. Den befintliga Neapelkonventionen kommer att upphävas när den nya konventionen har ratificerats i alla medlemsstater och träder i kraft. ix) Inom gemenskapsramen föreskrivs det i rådets förordning (EG) nr 515/97 ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull-och jordbrukslagstiftningen (EGT L 82, 22.3.1997, s. 1). Förordningens bestämmelser om bistånd på begäran och om bistånd på eget initiativ är nästan desamma som motsvarande bestämmelser i föreliggande konvention. I tabellen i bilaga A till denna förklarande rapport anges de motsvarande bestämmelserna. Medan förordning (EG) nr 515/97 omfattar bistånd och samarbete när det gäller att upptäcka och utreda överträdelser av gemenskapens tullbestämmelser, anges i den här konventionen de nödvändiga formerna för samarbetet när det gäller att åtala och bestraffa sådana överträdelser, särskilt genom straffrättsliga åtgärder. x) Bestämmelserna i förordning (EG) nr 515/97 har, där de är tillämpliga, ersatt motsvarande bestämmelser Neapelkonvention. Neapelkonvention fortsätter att föreskriva tullsamarbete beträffande straffrättsliga förfaranden. Till dess att medlemsstaterna har överfört den nya konventionen kommer tullsamarbetet inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen även i fortsättningen att baseras Neapelkonvention. Neapelkonvention är den rättsliga grunden för informationsutbytet mellan tullförvaltningarna. Så snart den nya konventionen träder i kraft kommer även den att ingå i den rättsliga grunden för det informationsutbyte som föreskrivs i . xi) Konventionen kommer att träda i kraft efter det att den sista medlemsstaten har fullgjort de konstitutionella förfarandena för dess antagande. Fram till dess att konventionen träder i kraft får varje medlemsstat förklara att den kommer att tillämpa konventionen i förbindelserna med de medlemsstater som har avgett samma förklaring. Det innebär att medlemsstaterna inte behöver vänta tills den sista medlemsstaten genomfört sina förfaranden innan de kan tillämpa konventionens bestämmelser. xii) Neapelkonvention kommer att tillämpas för samarbete som berör de signatärmedlemsstater som ännu inte har genomfört de konstitutionella förfarandena för att anta den nya konventionen eller som har genomfört dessa förfaranden man inte avgett den förklaring som avses i punkt xi. Neapelkonvention kommer att upphöra att gälla när den nya konventionen träder i kraft. xiii) En framställan om bistånd och samarbete kommer att bifallas i enlighet med nationell lagstiftning. Så snart konventionen träder i kraft kommer medlemsstaterna att vara tvingade att tillämpa bestämmelserna i den. De enda undantagen anges i artiklarna 19.3, 19.4 och 28 i konventionen enligt vilka undantag medges från skyldigheten att lämna bistånd samt i artikel 30 i konventionen enligt vilken reservationer medges när det gäller de frivilliga bestämmelserna om förföljande över gräns, gränsöverskridande övervakning och hemliga utredningar. Förhållandet till andra bestämmelser om samarbete i brottmål xiv) I artikel 1 i konventionen fastställs förhållandet mellan konventionen och bestämmelser om inbördes rättshjälp i brottmål mellan rättsliga myndigheter samt befintliga bilaterala och multilaterala avtal. Enligt konventionen måste inbördes rättshjälp mellan tullförvaltningar skiljas från inbördes hjälp i brottmål; medan den första har att göra med nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser inom tullområdet som berör vissa straffrättsliga aspekter, hänför sig den senare enbart till bestämmelserna i strafflagen. Medlemsstaterna är inte förhindrade att ingå eller utnyttja befintliga överenskommelser, förutsatt att dessa är fördelaktigare än bestämmelserna i konventionen. xv) I artikel 3 i konventionen föreskrivs det att när en rättslig myndighet genomför eller leder en brottsutredning får denna myndighet avgöra om den skall tillämpa bestämmelserna i konventionen eller bestämmelserna om inbördes rättshjälp i brottmål. Huruvida en rättslig myndighet skall medverka samt den rättsliga myndighetens beslut om vilka bestämmelser som skall tillämpas beror på den nationella lagstiftningen och de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. xvi) I artikel 30 i konventionen fastställs förhållandet mellan konventionen och Schengensystemet.