prop · GN03126 · 2000-01-01 00:00:00 — 25 § Paragrafen motsvarar 68 § första och andra styckena i den nuvarande tullagen, med den skillnaden att definitionen av handling, som i nu- varande tullag finns först i 73 §, en av revisionsbestämmelserna, på Lagrådets inrådan har placerats i denna paragraf. Se även 27 §. 26 § Paragrafen motsvarar 69 § nuvarande tullag. Utformningen av den paragrafen följer, såvitt avser kravet på rättshandling, utformningen av 3 kap. 50 a § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. I SOU 1998:12 Självdeklaration och kontrolluppgifter lämnar Skatte- kontrollutredningen ett förslag till ny lag. Där har bestämmelsen om tredjemansföreläggande en annan utformning; kravet på föreliggande rättshandling har tagits bort. Förslaget torde, om det leder till lagstiftning, föranleda vissa ändringar i tullagens regler om tredjemansföreläggande. 27 § En motsvarande bestämmelse finns i 68 § tredje stycket i nuvarande tullagen. Bestämmelsen har ändrats endast på så sätt att den också om- fattar tredjemansföreläggandena enligt 26 §. 28 § Paragrafen motsvarar 70 § i den nuvarande tullagen. En redaktionell ändring har gjorts genom att vad som sägs i den paragrafens andra stycke har förts in i inledningen till bestämmelsen. Det framgår då tydligare att syftet med en revision alltid skall vara att kontrollera att deklarations- eller uppgiftsskyldighet enligt tullagstiftningen fullgjorts riktigt och fullständigt. 29 § Paragrafen motsvarar 71 § i den nuvarande tullagen. 30 § Paragrafen motsvarar i sak 72 § i den nuvarande tullagen, med den ändringen att hänvisningen till vitesbestämmelsen gäller den generella vitesbestämmelsen i 10 kap. 4 §, vilken utformats så att den också omfattar bl.a. skyldigheten att samverka vid revision. I 72 § tullagen liksom i 3 kap. 10 § taxeringslagen är första stycket utformat med beaktande av skillnaden mellan revisionsinstitutet, som kräver ett samrådsförfarande, och tvångsåtgärderna, som får tillgripas när den reviderade inte samverkar. I andra och tredje styckena behandlas frågan om verkställande av revision hos den reviderade. En sådan åtgärd faller väl i och för sig in under bestämmelsen om samverkansförfarande i första stycket. Placeringen i egna stycken kan antas ha gjorts för att markera att det är fråga om en från integritetssynpunkt särskilt känslig åtgärd. Genom denna fristående placering skulle det likväl kunna ifråga- sättas om vad som sägs om tvångsåtgärder i första stycket är tillämpligt i dessa fall. Revision i den reviderades verksamhetslokaler kan emellertid ske även utan den reviderades samtycke enligt 5 § tvångsåtgärdslagen. För att ytterligare tydliggöra den som ett viktigt rättssäkerhetskrav ansedda skillnaden mellan revisionsinstitutet som sådant och tvångs- åtgärderna, föreslår regeringen att hänvisningen till vitesbestämmelsen och tvångsåtgärdslagen placeras i det sista stycket. 31 § Paragrafen motsvarar med en redaktionell ändring 73 § i den nuvarande tullagen, med den skillnaden att definitionen av handling i stället har placerats i 25 §. 32 § Paragrafen motsvarar till sin innebörd 74 § i den nuvarande tullagen. Någon bestämmelse motsvarande den i 74 § första stycket, om skyldighet att lämna tillträde till utrymmen som huvudsakligen används i verksam- heten, har inte lagts in. En sådan skyldighet kan inte anses vara förenlig med bestämmelsen i förslagets 31 § andra stycket, att revisionen får ske hos den reviderade endast om han medger det. Vitesbestämmelsen i nuvarande 74 § fjärde stycket har tagits bort, eftersom den reviderades skyldighet att samverka och möjligheten att förelägga honom vid vite att uppfylla sina skyldigheter framgår redan av 31 §; i den paragrafen hänvisas till den generella vitesbestämmelsen i 10 kap. 4 §, som utformats så att den omfattar bl.a. skyldigheten att samverka vid revision. I sista stycket har en ändring gjorts. Enligt den nuvarande bestäm- melsen får granskning överhuvudtaget inte verkställas via telenätet. Myndigheten får med andra ord inte koppla upp förbindelse med den reviderades dator via telenätet. Bestämmelsen, som tillkom , har till syfte att skydda integritetskänslig information. Den tekniska utvecklingen har gått framåt sedan bestämmelsen infördes. Utbytet av information mellan och importörerna sker i allt större utsträckning elektroniskt. Det är därför inte otroligt att en möjlighet att utföra granskning via telenätet skulle kunna innebära fördelar för såväl som företagen. Regeringen föreslår därför att sådan granskning skall vara tillåten, dock endast om den reviderade medger det. 33 § Paragrafen motsvarar 75 § i den nuvarande tullagen. En mindre redaktionell ändring har gjort i tredje stycket. 34 § Paragrafen motsvarar med en redaktionell ändring 76 § i den nuvarande tullagen. 35-38 §§ Paragraferna motsvarar 77-80 §§ i den nuvarande tullagen. 39 § Paragrafen innehåller en erinran om kommissionens rätt att utföra kontroller och inspektioner i medlemsländerna. De europeiska gemen- skaperna har intensifierat kampen mot bedrägerier som riktar sig mot gemenskapernas finansiella intressen. I rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen har Europeiska unionens råd antagit allmänna regler om enhetliga kontroller och om administrativa åtgärder och sanktioner rörande oegentligheter i för- hållande till gemenskapsrätten. Ytterligare allmänna bestämmelser om kontroller på platsen finns i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 av om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter. Bestämmelserna i rådsförordningarna är direkt tillämpliga i medlems- staterna. Några genomförandebestämmelser behövs därför inte. Däremot finns det med hänsyn dels till kommissionens skyldighet att normalt följa reglerna för förfarandet i den nationella lagstiftningen, dels till de skyldigheter nationella myndigheter har att biträda kommissionen, skäl att jämföra de kontrollbefogenheter de svenska myndigheterna har med de befogenheter som kommissionen förutsätts ha för att utföra kontrollerna och inspektionerna på plats. Här är det givetvis tullmyndig- heternas kontrollbefogenheter som är av intresse. Enligt regeringens bedömning är de kontrollbefogenheter som har samt den upplysningsskyldighet som enskild har enligt tullagstiftningen och lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet fullt tillräckliga för kontroller och inspektioner enligt gemenskaps- förordningarna. Någon ändring av kontroll- bestämmelserna i tullagstift- ningen behövs därför inte i detta hänseende. Däremot bör för tydlighets skull en upplysning om att förordningarna finns läggas in i tullagen. Paragrafen innehåller också en hänvisning till och rådets förordning (EG) nr 1073/99 av om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (). Den förordningen knyter an till de båda förordningarna angående kommissionens kontroller; det är som skall utföra dessa. Det som sagts ovan beträffande de förordningarna gäller därför även beträffande OLAF-förordningen. 7 kap. I detta kapitel har bestämmelserna i lagen om tullkontroll av varumärkes- intrång m.m. tagits in. 1 § Förordningen (EG) nr 3295/94 har fått den i paragrafen återgivna rubriken genom en ändring som trädde i kraft . 2 § Enligt artikel 3 i rådsförordningen skall medlemsstaten utse den enhet inom tullmyndigheten som är behörig att ta emot och behandla ansökningar. Det bör ankomma på att avgöra vilken enhet inom verket som skall hantera dessa frågor. 3 § Paragrafen motsvarar med viss redaktionell ändring 3 § lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. 4 § Bestämmelsen ersätter 4 § första stycket lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även kommentaren till de föreslagna ändringarna i 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen. 5 § Se avsnitt 7.7. 6 § Paragrafen motsvarar i huvudsak den äldre lydelsen av 4 § lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. En hänvisning till varumärkeslagen, lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, patentlagen samt mönsterskyddslagen har i första stycket ersatt den nuvarande erinringen om att prövningen sker av "behörig domstol". I tredje stycket har ett förtydligande gjorts; skyldighet för att verkställa domstols dom gäller endast varor som verket kvarhåller. Se även avsnitt 7.7. 7 § I andra stycket finns en bestämmelse om ansvaret för kostnader för verkställighet av domstols beslut om förstöring av varor. Skälen för att införa en sådan bestämmelse anges i avsnitt 7.7. 8 § Bestämmelsen att regeringen får meddela föreskrifter om avgift motsvarar i sak 5 § första stycket lagen om tullkontroll av varu- märkesintrång m.m. Se i övrigt avsnitt 7.7. 8 kap. 1 § Bestämmelserna om tulltillägg skall kunna tillämpas även då varan i fråga inte är tullbelagd, men annan importskatt skall tas ut. Det är detta som klargörs i denna paragraf; det som sägs om gäldenär i kapitlet gäller även skattskyldig. 2 § Paragrafen motsvarar 82 § i den nuvarande tullagen med den skillnaden att begreppet gäldenär används i stället för tullskyldig . Gäldenär är lämpligare än deklarant , eftersom tulltillägg kan komma i fråga även i fall då den oriktiga uppgiften inte lämnats i deklaration samt i fall då deklaration överhuvudtaget inte lämnats. 3-8 §§ Paragraferna motsvarar i sak 83 86 samt 93 och 94 §§ i den nuvarande tullagen. 9 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 87 § i den nuvarande tullagen. Förseningsavgiften är en sanktion som riktar sig mot den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat deklarationsförfarande eller lokalt klareringsförfarande, men sedan inte inkommit med kompletterande deklaration. Därför har i andra stycket begreppet tullskyldig ersatts med den som anmodats att lämna deklaration . 10 § Paragrafen motsvarar 88 § i den nuvarande tullagen. En ändring har gjorts i första stycket 1 så att även ombuds sjukdom kan beaktas vid befrielse från avgift. Vidare har begreppet "den tullskyldige" ersatts av "gäldenären" såvitt avser tulltillägg och "deklaranten" såvitt avser för- seningsavgift. 11 § Paragrafen motsvarar 89 § i den nuvarande tullagen. Begreppet "den tullskyldige" har ersatts av "gäldenären respektive deklaranten". 12 § Paragrafen motsvarar 90 § i den nuvarande tullagen med den skillnaden att den begränsats till att avse endast uttag av tulltillägg; en bestämmelse om uttag av annan skatt än tull har tagits in i 5 kap. 12 §. 13 § Paragrafen motsvarar 91 § första och tredje styckena i den nuvarande tullagen. Bestämmelser om prövningstillstånd finns i 9 kap. 2 §; därför har någon bestämmelse motsvarande 91 § andra stycket inte tagits in i denna paragraf. Vidare har i enlighet med Lagrådets yttrande någon bestämmelse motsvarande 91 § fjärde stycket inte tagits in i paragrafen. "Den tullskyldige" har ersatts av "gäldenären respektive deklaranten". 14 och 15 §§ Paragraferna motsvarar 92 och 95 §§ i den nuvarande tullagen. Förslagen till bestämmelser om överklagande överenstämmer i huvudsak med de nu gällande överklagandereglerna. Förslaget avviker dock från gällande rätt i ett par hänseenden. För det första har någon paragraf mot- svarande 103 § i den nuvarande tullagen inte tagits med; bestämmelsen behövdes tidigare då bestod av flera myndigheter och det var nödvändigt att ange bl.a. vilken av tullmyndigheterna som skulle göra rättidsprövningen. I och med den nya organisationen med en enda myndighet kan den allmänna bestämmelsen i 24 § förvaltningslagen tillämpas. För det andra har hänvisningen till vissa bestämmelser i 6 kap. taxeringslagen ersatts av motsvarande bestämmelser i tullagen. Någon bestämmelse motsvarande 6 kap. 10 § taxeringslagen har dock inte tagits in eftersom en allmän bestämmelse av motsvarande innebörd finns i 33 § förvaltningsprocesslagen. Inte heller har någon bestämmelse motsvarande 6 kap. 11 § taxeringslagen tagits in; att , i fall då enskild överklagat ett taxeringsbeslut hos länsrätten, får överklaga länsrättens beslut om det innebär att den enskilde helt eller delvis fått bifall följer redan av 7 a och 33 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Dessutom har begreppet "tullskyldig" ersatts av begreppet "gäldenär" eller "deklarant". 1 § Paragrafen motsvarar 100 § i den nuvarande tullagen. 2 § Första och fjärde styckena motsvarar i huvudsak 101 § första och fjärde styckena tullagen. Uttrycket "denna lag eller enligt bestämmelser som meddelats med stöd av av lagen eller enligt tullagstiftningen i övrigt" har dock ersatts av "tullagstiftningen". Hänvisningen till beslut som meddelats "enligt denna lag" får anses överflödig; med tullagstiftningen avses enligt 1 kap. 5 § såväl som svenska tullförfattningar. Däremot måste särskilt anges att paragrafen även avser beslut beträffande rättighetsinnehavares ansökan om in- gripande enligt artikel 3 i förordningen (EG) nr 3295/94, eftersom bestämmelserna i den EG-förordningen inte omfattas av begreppet "tullagstiftningen". Ett överklagande av ett sådant beslut torde bli aktuellt endast då avslagit rättighetsinnehavarens ansökan. Bestämmelsen om revisionsbesluts överklagbarhet i andra stycket be- handlas i avsnitt 10.4. Tredje stycket motsvarar 101 § andra stycket i den nuvarande tullagen med den skillnaden att bestämmelsen även avser överklagande i mål som avses i 8 kap. 13 §. 3 § Paragrafen motsvarar 102 § första, andra och fjärde styckena i den nuvarande tullagen med den skillnaden att begreppet tullskyldig har ersatts av begreppet gäldenär . Den bestämmelse som finns i 102 § tredje stycket återfinns i 6 §. 4 § Paragrafen motsvarar, med vissa språkliga ändringar, 104 § i den nuvarande tullagen med den skillnaden att det i andra stycket på Lagrådets inrådan har lagts till en bestämmelse om att omprövningsbeslut skall innehålla en uttrycklig erinran om att ett överklagande förfaller om beslutet vid omprövning ändras så som klagande begär. 5 § Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 105 § i den nuvarande tullagen. 6 § Första stycket motsvarar i sak 106 § i den nuvarande tullagen; med ränta avses även dröjsmålsränta enligt 5 kap. 15 §. Andra och tredje styckena innehåller de bestämmelser som finns i 102 § tredje stycket tullagen. 7 § Paragrafen motsvarar med vissa redaktionella ändringar 108 §. 8 § Paragrafen ersätter 110 § i den nuvarande tullagen. Tullkodexens bestämmelser avser endast tull och är därför inte direkt tillämpliga på beslut om skönstulltaxering, tulltillägg och förseningsavgift samt annan importskatt än tull. Kodexens bestämmelser beträffande besluts verkstäl- lighet och möjligheten för tullmyndigheterna att uppskjuta verk- ställigheten bör dock gälla även beträffande dessa beslut. 9 § Denna paragraf motsvarar 6 kap. 9 § taxeringslagen. 10 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 12 § taxeringslagen. 11 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 13 § taxeringslagen. I den paragrafen används begreppet "den skattskyldige". Som framgått tidigare föreslår vi att begreppet "tullskyldig" skall tas bort. I detta fall har i stället begreppet "enskild" använts; "gäldenär" kan inte användas eftersom bestämmelsen även kan avse överklagande av anmälningsskyldig och deklarant. 12 § Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 14 § taxerings- lagen. 13 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets yttrande och avviker därför något från 6 kap. 15 § taxeringslagen. Som Lagrådet anför följer det direkt av 7 a § förvaltningsprocesslagen att , då enskild överklagar, blir den enskildes motpart i länsrätt och kammarrätt. Se kommentaren till 11 § beträffande begreppet "enskild". 14 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 16 § andra och tredje styckena taxerings- lagen. 15 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 17 § taxeringslagen. Se kommentaren till 12 § beträffande begreppet "enskild part". 16 § Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 18 § taxe- ringslagen. 17 21 §§ Paragraferna motsvarar 6 kap. 19 23 §§ taxeringslagen. 22 § Paragrafen motsvarar med viss språklig ändring 6 kap. 24 § taxerings- lagen. 10 kap. 1 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 96 § i den nuvarande tullagen. Eftersom det i första styckets första mening finns en bestämmelse som täcker alla de fall då någon bryter mot föreskrift i tullagstiftningen, behövs inte den nuvarande punkt 2 samt inte heller punkterna 1 och 3 till den del de avser brott mot föreskrifter i tullagstiftningen. Avsikten är att ansvarsbestämmelsen skall omfatta även brott mot förbudet i artikel 2 i förordningen (EG) nr 3295/94. Som framgår av kommentaren till 1 kap. 5 § kan begreppet "tullagstiftningen" inte anses omfatta även förordningen (EG) nr 3295/94. Därför anges särskilt att bestämmelsen även gäller brott mot förbudet i artikel 2 i nyssnämnda förordning. 2 § Paragrafen motsvarar 97 § i den nuvarande tullagen. 3 § Paragrafen motsvarar 98 § i den nuvarande tullagen. 4 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 99 och 99 a §§ i den nuvarande tullagen. Paragrafen omfattar dock också skyldigheten att medverka enligt 6 kap. 33 §§; se också kommentaren till den paragrafen. 5 § Paragrafen har tillkommit på Lagrådets inrådan. Syftet är att undvika kumulation av straff; se vidare Lagrådets yttrande. 11 kap. 1 § Paragrafen motsvarar med viss redaktionell ändring 44 § i den nuvarande tullagen. 2 § Paragrafen motsvarar 111 § i den nuvarande tullagen. 3 5 §§ Paragraferna motsvarar i sak 115 117 §§ i den nuvarande tullagen. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet att på begäran tillhandahålla uppgifter. Bestämmelsen överensstämmer med 118 § i den nuvarande tullagen, med den skillnaden att och Säkerhetspolisen har tillkommit; se vidare avsnitt 11. 7 § Paragrafen innehåller en bestämmelse om tulltjänstemans och Kust- bevakningstjänstemans skyldighet att rapportera brott och rätt att lämna rapporteftergift. Skälen för införandet av en sådan bestämmelse har utveckats i avsnitten 7.4 och 7.8. 14.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Se avsnitt 7.9. 14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter I 3 § har ändring gjorts så att det framgår att det är som för det allmännas talan i mål om betalningssäkring beträffande tull eller annan skatt som skall tas ut för varor vid import eller transporttillägg. Vidare har forumbestämmelserna i 20 § kompletterats med en bestämmelse som gäller fall då för det allmännas talan. Se även avsnitt 7.5. 14.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) I 9 kap. 1 § fjärde stycket och 2 § fjärde stycket har i enlighet med Lagrådets yttrande ändring gjorts så att hänvisning görs till relevanta bestämmelser i i stället för till lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. Ändringarna har utformats som en erinran om föreskrifterna i EG-förordningen (jmfr Lagrådets yttrande i prop. 1998/99:18, s. 75). 14.5 Förslaget till lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137) Bestämmelsen i 9 § tullregisterlagen har flyttats till 2 kap. 4 § i den föreslagna tullagen. 14.6 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 1 kap. 2 och 5 §§ Ändringen i 2 § är redaktionell. Ändringen i 5 § avser inte någon ändring i sak utan endast en anpassning till ordvalet i tullagstiftningen. Bestäm- melser om tulldeklarationer för varor som hänförs till ett tullförfarande, exempelvis övergång till fri omsättning, finns bl.a. i artiklarna 59 78 i tullkodexen. Se även 1 kap. 5 § och 4 kap. 1 och 2 §§ i förslaget till ny tullag. 4 kap. 8 § Ändringen är redaktionell och innebär att hänvisningen till inkomst- skattelagen (1999:1229) förtydligas. 8 kap. 6 § I första stycket har gjorts en rättelse av en felaktig hänvisning till 14 § lagen (2000:46) om omräkningsförfarande vid beskattningen för företag som har sin redovisning i euro, m.m. Hänvisningen skall rätteligen avse 15 § i nämnda lag (jmfr 8 kap. 6 § i dess lydelse enligt SFS 2000:54 och prop. 1999/2000:23). 14.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1284) om ändring i lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet Forumbestämmelsen i 28 § har ändrats; frågor om tvångsåtgärder i fall då beslut om tull eller skatt skall fattas av skall prövas av den länsrätt inom vars domkrets beslut om åtgärd skall verkställas eller har verkställts. Se även avsnitt 7.6. 14.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. Som framgår av avsnitt 5.2 har bestämmelser avseende avgifter som skall tas ut för varor vid import bedömts vara överflödiga. Därför föreslås att 1 kap. 2 §, enligt vilken vad som sägs i lagen om frihet från skatt även skall gälla sådana avgifter, skall upphöra att gälla. Den ändring som har gjorts i 3 kap. 4 § är endast redaktionell. I 1 kap. 4 § har en ny strecksats lagts till, av vilken framgår att även artikel 23 i rådets direktiv /12/EEG av om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor genomförs genom lagen. I förslaget till 4 kap. 1 § finns de bestämmelser som finns i 4 kap. 1 och 2 §§. Den föreslagna utformningen innebär inte någon ändring i sak; avsikten är endast att göra bestämmelsen tydligare. Detta uppnås genom att de tre villkor som gäller för att beräkningen skall ske enligt 3 § nämns i ett sammanhang. Sammanfattning av slutbetänkande uppdrag har varit att göra en allmän översyn av huvuddelen av den svenska tullagstiftning som faller inom Finans- departementets ansvarsområde, dock inte lagen om befogen- heter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. I uppdraget ingår att lämna förslag till de ändringar som kan visa sig behövliga från såväl sakliga som språkliga och redaktionella utgångspunkter. Målsättning Från sakliga utgångspunkter har vår målsättning varit att den svenska tullagstiftningen ges ett innehåll som underlättar en smidig hantering i tullförfarandet för såväl näringslivet som myndigheterna. Regelverket bör anpassas till de behov som i detta hänseende visat sig föreligga, givetvis under förutsättning att en sådan anpassning är förenlig med EG- rätten. Det bör vara ägnat att tillgodose rättssäkerhetens krav och förhindra brottsligt förfarande och annat agerande till skada för samhället och dem som bedriver en seriös och lojal verksamhet inom utrikeshandeln. Våra förslag syftar till att tullagen, med hänvisningar till EG-rätten, i möjligaste mån skall innehålla alla de materiella bestämmelser som den enskilde behöver känna till för att i tullavseende kunna utföra sin verksamhet på ett korrekt sätt. Det skulle bli lättare att överblicka den nationella tullagstiftningen, om samtliga dess centrala delar samlades i en lag. Så länge ansvaret för tullagstiftningen är delat mellan olika departement och med de begränsningar i övrigt som framgår av direktiven är detta dock inte möjligt. Vi har därför nödgats begränsa oss till att föreslå att bestämmelserna i lagen om tullkontroll av varu- märkesintrång m.m. och lagen om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. tas in i tullagen. Under utredningsarbetet har det påtalats att tullförfarandet på särskilda punkter innebär onödiga kostnader och försvårar en smidig varu- hantering. I den mån dessa problem kan åtgärdas genom ändringar i tullagstiftningen lämnar vi förslag därom. En stor del av problemen hänger emellertid samman med EG-rättsakterna på tullområdet. Härvidlag har vi inte kompetens att föreslå några ändringar. Vi betonar dock det angelägna i att man från svensk sida fortsatt verkar för att dessa rättsakter utformas så att de inte blir till nackdel för det svenska näringslivets konkurrenskraft. Kritik har också riktats mot tillämpning av tullagen och tullförordningen.