prop · GN0330 · 2000-01-01 00:00:00 — Avvecklingsbehovet omfattar en mycket stor mängd artiklar bestående av allt från tekniskt okomplicerade tillgångar till kvalificerade vapensystem, fordon, ammunition, reservmateriel m.m. En del av dessa förnödenheter har ett marknadsvärde medan andra genererar avsevärda kostnader för att avveckla. För att minska kostnaderna för lagerhållning av övertaliga förnödenheter och på så sätt öka utrymmet för nödvändig förnyelse måste avvecklingen av överskottsförnödenheter genomföras skyndsamt. Enligt lagen (1996:1059) om statsbudgeten har regeringen rätt att överlåta lös egendom, med vissa undantag, om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar eller om den inte anskaffats med statens medel. Regeringen har till myndigheter under regeringen överlåtit rätten att under vissa förutsättningar sälja sådan lös egendom. Dessutom har regeringen gett ett tidsbegränsat bemyndigande till Försvarsmakten att genom gåva överlåta viss övertalig materiel, till svenska myndigheter eller till biståndsorganisationer som i anslutning till identifierad internationell hjälpinsats har godkänts av Sida. Bemyndigandet löper ut . Regeringen anser att Försvarsmaktens överskottsförnödenheter i första hand bör utnyttjas inom de frivilliga försvarsorganisationerna, för humanitära insatser, militärt säkerhetsfrämjande materielsamarbete och för att stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred. I andra hand bör ovan nämnda förnödenheter erbjudas till försäljning till civila företag där det bedöms finnas en tydlig efterfrågan på marknaden i närtid. För krigsmateriel torde sådan försäljning ske till försvarsindustrin och marknadsmöjligheterna bedömas med utgångspunkt från vad riktlinjerna för krigsmaterielexport medger. Förnödenheter som kan utnyttjas för humanitära insatser och katastrofhjälp eller för att stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred måste lagerhållas tills en identifierad insats blir aktuell. Det är regeringens uppfattning att det inte kan vara Försvarsmaktens uppgift att bekosta sådan lagerhållning utan den uppgiften måste rimligtvis ligga på annan myndighet eller organisation. Förnödenheter som inte är efterfrågade för bistånd och humanitära åtgärder, säkerhetsfrämjande åtgärder eller för försäljning bör förstöras. Detta gäller även de förnödenheter som av profil-, sekretess-, miljö- eller systemsäkerhetsskäl ej bör exponeras på marknaden. Med hänsyn till Försvarsmaktens kostnader för förrådshållning bör även förnödenheter, som inte bedöms kunna överlåtas tillräckligt skyndsamt, förstöras. Enligt regeringens bedömning är profilfrågorna viktiga och måste beaktas vid beslut om avveckling och kan vara avgörande för val av avvecklingsmetod. Regeringen avser att se över gällande reglering på området och lägga fast en inriktning för det förestående avvecklingsarbetet som ligger i linje med vad som redovisats ovan i detta avsnitt. Försvarsmakten skall pröva möjligheterna att tidigarelägga avvecklingen av förnödenheter för att därigenom bidra till att finansiera de förändringar regeringen föreslår i förhållande till Försvarsmaktens förslag . Forskning och teknikutveckling I Försvarsmaktens planering ingår forskning och teknikutveckling som inte är bundna till särskilda objekt. Syftet med den icke objektsbundna forsknings- och teknikutvecklingen är dels att skapa beslutsstöd för framtida inriktning av Försvarsmaktens verksamhet, dels att utgöra underlag för beslut om framtida materielförsörjning och att tillgodose behovet av kunskapsförsörjning. skall en ökad satsning ske inom detta område. Därutöver ingår i Försvarsmaktens materielplanering forskning och teknikutveckling för mark-, sjö- och luftstridskrafternas särskilda behov. Inom ramen för enskilda materielobjekt kan dessutom delar av kostnaderna definieras som teknikutveckling. Enligt regeringens bedömning bör forskning och teknikutveckling inriktas mot det militära försvarets huvuduppgifter och de krav på operativ förmåga som ställs på det militära försvaret. Forskning och teknikutveckling för det militära försvarets behov skall bidra till att ge erforderlig kunskap och teknisk förmåga att kunna möta framtida hot och risker samt att skapa förutsättningar för att det militära försvaret skall kunna anpassas mot nya villkor och uppgifter. Forskning och teknikutveckling skall i närtid bedrivas på stor bredd bl.a. genom internationellt samarbete för att stödja Försvarsmaktens förmåga att kunna anpassas mot nya hotsituationer och förändrade krav. Långsiktigt skall forskning och teknikutveckling dessutom fokuseras mot det militära försvarets behov i ett 20-årigt perspektiv. En utebliven eller reducerad anskaffning av vissa materielsystem kan enligt regeringens bedömning medföra en risk för att vissa kompetensområden inte kan bibehållas i samma utsträckning som . Regeringen anser det därför nödvändigt att kontinuerligt pröva vilken typ av kunskap och kompetens måste ha tillgång till och av bl.a. sekretesskäl behöver ha kontroll över. Uteblivna eller reducerade materielbeställningar kan leda till ett ökat behov av satsning på forskning- och teknikutveckling för att bibehålla nödvändig kunskap och kompetens. Den snabba teknikutvecklingen i kombination med de minskade materielbeställningarna samt behovet av flexibilitet ökar dessutom behovet att utveckla demonstratorer och simulatorer. Försvarsindustrikonsekvenser Regeringen redovisade i kontrollstationspropositionen en bedömning av framtida förutsättningar för svensk försvarsindustri (prop. 1998/99:74). Denna bedömning är alltjämt giltig. Utvecklingstendensen med en krympande och hårt konkurrensutsatt internationell försvarsmaterielmarknad och med en försvarsindustri i som kännetecknas av en överkapacitet synes fortsätta. Omstruktureringen av försvarsindustrin bedöms komma att fortsätta. Den framtida industriella förmågan att leverera försvarsmateriel kommer till stor del att vara uppbyggd av ömsesidiga industriella beroenden och mellanstatliga samarbeten. Export från till tredje land i överensstämmelse med riktlinjerna för krigsmaterielexport kommer, liksom , att spela en viss roll för att generera investeringsmedel och säkerställa utvecklings- och tillverkningskompetens som bedöms behöva bevaras. Regeringen pekade i kontrollstationspropositionen även på att svensk försvarsindustri kommer att utsättas för påfrestningar på grund av minskade materielbeställningar från det svenska militära försvaret. Regeringen gjorde då bedömningen att statsmakterna under ett övergångsskede genom lämpliga utvecklingsuppdrag och upphandling skulle söka underlätta industrins möjligheter att medverka i pågående omstruktureringar och internationellt samarbete. Detta gäller sådan industri som av försvarspolitiska skäl är av intresse för framtiden. Regeringen gör inte nu någon annan bedömning. konstaterar i sitt betänkande att den kommande förändringen av Försvarsmakten ofrånkomligen leder till konsekvenser för materielförsörjningen. Det säkerhetspolitiska läget, förändrade uppgifter och de ekonomiska förutsättningarna kommer att medföra reduceringar i försvarets organisation. Dessa förhållanden tillsammans med de nuvarande osäkerheterna om försvarets framtida behov av materiel leder till slutsatsen att Försvarsmaktens materielanskaffning framgent inte kommer att vara tillräcklig som hemmamarknad för en försvarsindustri av dagens omfattning (bet. 1998/99:FöU5, rskr. 1998/99:224). redovisade vilka konsekvenser Försvarsmaktens materielplan kan komma att medföra för försvarsindustrin och för det internationella samarbetet. bedömer att svensk försvarsindustri inom vissa utpekade områden kommer att få svårigheter att kunna bibehålla kompetens och förmåga att producera försvarsmateriel. Reduceringen av antalet utvecklingsprojekt kan delvis påverka svensk försvarsindustris möjligheter att inom dessa områden delta i den pågående internationella omstruktureringen av försvarsindustrier. Vid en anpassningssituation kan behov av snabb materiell tillväxt uppstå som i vissa fall kan tillgodoses genom ömsesidiga mellanstatliga leveransgarantier men även genom ömsesidiga försvarsindustriella beroenden. Svenska försvarsindustrins möjligheter bygger på att försvarsindustrin har internationellt intressant kompetens samt utvecklar och producerar ömsesidigt efterfrågade materielsystem eller komponenter. Den svenska försvarsindustrin har en utvecklings- och tillverkningskompetens som i stor utsträckning byggts upp med statliga investeringar. Dessa kompetenser måste fortlöpande värderas utifrån förändrade krav och behov. Materielförsörjningen måste även fortsättningsvis till en del bygga på statliga investeringar i sådana projekt som medger att dessa kompetenser kan behållas och vidareutvecklas. Denna kompetensbas utgör en förutsättning för att skall upplevas som en intressant partner inom det materieltekniska informationsutbytet. Kompetensbasens inriktning och omfattning är av avgörande betydelse för i vilken omfattning landet kan upprätthålla en säker och flexibel materielförsörjning. Komplexiteten och omfattningen av materielförsörjningen till det svenska försvaret ställer krav på tekniköverföring från övriga och . Utan gemensamma projekt riskeras att inflödet av teknikinformation uteblir. Det är dessutom av största vikt att åstadkomma ett ömsesidigt beroende. En viktig komponent för anpassningsförmågans förankring i inhemsk försvarsindustri är att industrin framgångsrikt kan hävda en internationell konkurrensposition. En väl internationellt integrerad försvarsindustri bidrar till att säkerställa en oberoende och anpassad materielförsörjning. Regeringen anser att ökad satsning på informations- och ledningssystem, på forskning och teknikutveckling samt anskaffning av demonstratorer och simulatorer är nödvändig. Denna satsning skall förhoppningsvis ge svensk försvarsindustri stora möjligheter att inta en framträdande roll inom dessa områden samt ge möjligheter till nya internationella samarbeten. Detta bidrar enligt regeringens bedömning till att öka säkerheten i Försvarsmaktens förmåga till anpassning samt till att upprätthålla en bred kompetens. Regeringen bedömer att ett svenskt deltagande i internationell samutveckling av projekt bör möjliggöras främst för de system som ingår i det framtida försvarets behov eller där sådan utveckling bidrar till att viktiga kompetensområden kan upprätthållas inom landet. En möjlighet är att den svenska industrin aktivt deltar i en nationell och i en internationell omstrukturering. En annan är en förändrad fördelning av affärsrisker genom att industrin i högre grad än deltar i finansieringen av utvecklingsprojekt. En ytterligare möjlighet att åstadkomma internationella gemensamma utvecklingsprojekt är långsiktiga åtaganden mellan de samutvecklande länderna i kombination med industrins egensatsning och omstrukturering. Regeringen kommer att se över dessa möjligheter. Mellanstatligt samarbete Det är angeläget att deltar i det mellanstatliga samarbetet på försvarsmaterielområdet och aktivt verkar för att stärka den europeiska teknologiska och försvarsindustriella basen. Detta underlättas genom ökad samverkan mellan staterna i gemensamma projekt och genom harmonisering av de regelsystem och rutiner som styr staternas upphandling av försvarsmateriel och villkoren för försvarsindustrin. Många av de förslag till åtgärder som övervägs och diskuteras i olika multilaterala europeiska samarbetsfora handlar i allt väsentligt om dessa frågor och fastställer därigenom förutsättningarna för den pågående förändringsprocessen. I detta sammanhang är det främst genomförandet av den gemensamma avsiktsförklaring () som undertecknades av försvarsministrarna i , , , , och samt utvecklingen inom EU som påverkar förutsättningarna för . LOI-samarbetet syftar till att lägga fast gemensamma regler som skall underlätta en omstrukturering av den europeiska försvarsindustrin. Därvid har en exekutivkommitté inrättats med uppgift att samordna arbetet och lämna förslag till åtgärder och överenskommelser mellan länderna. har lämnat en lägesrapport om sitt arbete till ministrarna. Enligt rapporten avser exekutivkommittén att före utgången av lämna förslag till en överenskommelse mellan länderna. Denna överenskommelse bedöms f.n. bli av en sådan karaktär att den i bör underställas för godkännande. Inom Västeuropeiska försvarsmaterielgruppen (WEAG) bedrivs ett arbete som syftar till att medge observatörer, däribland , och associerade medlemmar i unionen (VEU) medlemskap i . Förutsättningarna för detta arbete styrs i det längre perspektivet av den övergripande processen att förbättra krishanteringsförmågan i EU genom att överföra vissa funktioner från VEU, däribland samarbetet på försvarsmaterielområdet. Ett principiellt ställningstagande inom WEAG i frågan om en utvidgning av medlemskretsen kan förutses i slutet av detta år. Först därefter, och tidigast , kan frågan om svenskt medlemskap i komma att aktualiseras. Regeringen har tidigare anfört att bör eftersträva att ingå i WEAG. har inte gjort någon annan bedömning. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Inom det nordiska försvarsmaterielsamarbetet har verksamheten ökat. Detta gäller såväl mellan , , och som bilaterala samarbete med de enskilda länderna. Bland annat pågår en inledande studie- och konceptfas om en gemensam utveckling av ubåtar, det s.k. . har de fyra nämnda nordiska länderna ingått ett projektavtal i syfte att göra en gemensam anskaffning av standardhelikoptrar. Även inom ett flertal andra materielområden pågår gemensamma projekt. Även undersökningar om gemensamt utnyttjande av befintlig mängdmateriel och gemensam nordisk anskaffning av mängdmateriel pågår. Exportstödjande verksamhet I prop. 1996/97:4 Totalförsvar i förnyelse konstateras att för att de svenska företagens exportpotential skall kunna utnyttjas är det viktigt att regeringen och svenska myndigheter på ett aktivt och strukturerat sätt stöder försvarsindustrins exportansträngningar, under förutsättning att exportansträngningarna står i överensstämmelse med riktlinjerna för svensk krigsmaterielexport. har anmodat regeringen att i en situation med en vikande internationell marknad för försvarsmateriel och skärpt konkurrenssituation vidta ytterligare åtgärder i syfte att skapa bättre förutsättningar för angelägna exportframgångar för viktiga försvarsmaterielprojekt, däribland JAS 39 (bet. 1998/99:FöU1, rskr. 1998/99:222). I kontrollstationspropositionen konstaterade regeringen att ett aktivt, samordnat och strukturerat exportstöd från och myndigheter har bidragit till att exportframgångar kunnat uppnås. Flera faktorer gör det angeläget att genomlysa verksamheten. Dessa faktorer är bl.a. den nu initierade ominriktningen av det militära försvaret och minskade beställningar av försvarsmateriel, en allt mer framträdande internationalisering av det militära försvarets uppgifter, ett framtida stort beroende av utlandet beträffande teknologi- och materielförsörjning samt en internationell omstrukturering av försvarsindustrin med fokus på framför allt och . Även den ökande internationella konkurrensen inom försvarsmaterielområdet bidrar till att situation påverkas. Regeringen gav (dnr Fö1999/1572/MIL) en särskild utredare i uppdrag att genomföra en översyn av nuvarande organisation och resurser för stöd för försvarsmaterielexport inom Försvarsdepartementets ansvarsområde samt utifrån denna översyn föreslå lämpliga åtgärder för att förbättra verksamheten. Utredaren lämnade sitt förslag till regeringen . Förslaget är under beredning i . En intern genomgång av samordning av stödet för svensk försvarsmaterielexport har också genomförts (dnr Fö1999/2397/MIL). Den inrättade statssekreterargruppen bör användas i ökad utsträckning i frågor som gäller exportstödjande verksamhet. Regeringen anser att export av väsentliga och komplexa svenska försvarsmaterielsystem har fortsatt stort försvars- och säkerhetspolitiskt värde för . Utveckling av materielförsörjningsprocessen Regeringen avser att besluta om direktiv till en särskild utredare att kartlägga nuläge och förändringsfaktorer vad gäller materielförsörjningsprocessen samt, med utgångspunkt från vad som anfördes i prop. 1998/99:74, föreslå konkreta utvecklings- och effektiviseringsåtgärder. 5.6 Avveckling av mark, anläggningar och lokaler Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att besluta att sälja mark, anläggningar och lokaler som förvaltas av och som skall avvecklas till följd av beslut om reduceringar av Försvarsmaktens krigs- och grundorganisation även när värdet av egendomen överstiger . Vidare bemyndigas regeringen att vid utgången av respektive upplåtelsetid få sätta ned statskapitalet med högst det bokförda värdet på sådan egendom som skall avvecklas. Regeringen bemyndigas att besluta att skall få avräkna de kostnader som uppstår som en följd av avvecklingen från de samlade intäkterna från försäljningen av den egendom som skall avvecklas, med undantag av kostnader för den miljösanering som Försvarsmakten enligt miljöskyddslagen (1969:387) skall genomföra. Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag i denna proposition om reduceringar av Försvarsmaktens krigs- och grundorganisation kommer att medföra en omfattande avveckling av mark, anläggningar och lokaler. Enligt 25 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten får regeringen besluta om försäljning av statens fasta egendom när värdet av egendomen inte överstiger . I den nu förestående avvecklingen och försäljningen av mark, anläggningar och lokaler bedömer regeringen att värdet av den egendom som överlåts mellan samma köpare och säljare vid ett och samma tillfälle kan komma att överstiga . Vid en avveckling som är en följd av statsmakternas beslut om begränsningar av verksamhet bör vid utgången av respektive upplåtelsetid en nedsättning av statskapitalet ske med högst det bokförda värdet av mark, anläggningar och lokaler som skall avvecklas. bör få nyttja intäkterna från försäljningen av egendomen för att täcka sådana kostnader som är en följd av avvecklingen. Härmed avses kostnader för avyttringsarbetet, vissa driftskostnader som kan uppstå medan avyttringen pågår och andra återställningskostnader än de som är en följd av miljöskyddslagens (1969:387) krav på Försvarsmakten att i egenskap av verksamhetsansvarig genomföra miljösanering. Efter det att avräkning skett av dessa kostnader skall redovisa det som eventuellt återstår av inkomsterna mot en inkomsttitel på statsbudgeten. Regeringen avser att uppdra åt att planera och genomföra avyttringsprocessen. Regeringen avser även att uppdra åt att tillsammans med bl.a. utarbeta ett underlag med en kulturhistorisk prioritering av den egendom som berörs av avvecklingen. Försvarsmakten har i samband med avvecklingen skyldighet enligt miljöskyddslagen (1969:387) att genomföra miljösanering av berörda fastigheter. Miljösaneringen bör ske i den takt som de ekonomiska resurserna medger, men till dess sådan är genomförd och fastigheterna kan säljas bör driftskostnaderna för aktuella fastigheter belasta Försvarsmakten. Regeringen avser att uppdra åt Försvarsmakten att senast i samband med delårsrapporten redovisa en bedömning av omfattningen av miljösaneringen samt en bedömning av kostnaderna för detta. 5.7 Miljöfrågor Försvarsmaken skall även fortsättningsvis genomföra ett effektivt och ändamålsenligt miljöarbete. Regeringen anser att en grundläggande utgångspunkt i detta miljöarbete skall vara det sektorsansvar för ekologiskt hållbar utveckling som regeringen beslutat för myndigheten. Försvarsmakten skall utveckla sektorns miljöarbete och följa upp de samlade insatser som genomförs inom sektorn. Försvarsmakten har redovisat regeringens uppdrag avseende miljömålsarbetet. I redovisningen lämnas förslag om bl.a. mål och åtgärder för försvarssektorn. Regeringen har beslutat överlämna den del av redovisningen som avser sektorsmål till (M 1998:07). När det gäller sektorsansvaret för ekologisk hållbarhet föreslår Försvarsmakten i redovisningen att försvarssektorn skall omfatta Försvarsmakten, , , , , Flygtekniska försöksanstalten och Försvarshögskolan. Försvarsmakten lämnar i sin redovisning vidare förslag om sektoransvarets innebörd och om hur ansvaret skall utövas enligt följande. Varje myndighet i sektorn ansvarar för att beakta miljöfrågorna i sin egen verksamhet. Försvarsmakten skall verka för att beslutade åtgärder genomförs. Myndigheten har också ett uppföljningsansvar för hur sektorsmålen inom sektorn uppnås. Ett särskilt forum med representanter för sektorns myndigheter formas för utövandet av sektoransvaret. Avslutningsvis lämnar Försvarsmakten förslag om hur sektorsgemensamma frågor bör beredas. Regeringen anser att Försvarsmaktens förslag är ändamålsenligt och att det därför i sina huvuddrag kan utgöra en grund för sektorsarbetet. Den andra huvudpunkten i Försvarsmaktens miljöarbete bör enligt regeringens mening vara det miljöledningssystem som skall införas i hela organisationen. På grund av det förestående förändringsarbetet bör systemet införas före utgången av . I enlighet med intentionerna i miljöledningsstandarderna skall Försvarsmakten kontinuerligt förbättra sitt miljöarbete med utgångspunkt i de miljörevisioner som bör genomföras . När det gäller enskilda arbetsområden vill regeringen framhålla följande som särskilt betydelsefulla. Kompetensen inom miljöområdet bör ytterligare breddas och fördjupas på alla nivåer. Avvecklingen av ämnen inom Försvarsmakten som bryter ned ozonskiktet bör fortsätta. Myndigheten bör i allt större utsträckning tillämpa de vedertagna miljöprinciperna - kretsloppsprincipen och försiktighetsprincipen - vid materielanskaffning och materielutveckling. Det är också angeläget att arbetet med att begränsa effekterna av skott- och flygbuller fortsätter. Miljösaneringen bör fortsätta enligt den av myndigheten fastställda planen och vid de områden som avvecklas i den takt de ekonomiska resurserna medger. Regeringen anser att det är angeläget att miljösaneringen kan bedrivas kontinuerligt så att inte avvecklingen av mark och anläggningar stannar upp. Det är enligt regeringens mening slutligen angeläget att myndigheten tar miljöhänsyn i all planering och i beslutsprocessen. Som exempel vill regeringen peka på möjligheterna att utnyttja strategiska miljöbedömningar i planerings- och beslutsprocessen. Avslutningsvis anser regeringen att Försvarsmakten bör ytterligare utveckla möjligheterna att driva ett aktivt internationellt försvarsmiljöarbete. 6 Personal 6.1 Allmänt I regeringens proposition 1998/99:74 Förändrad omvärld - omdanat försvar redovisade regeringen sin syn på personalförsörjningen till framförallt det militära försvaret. Regeringen fann då inga skäl till att föreslå några ändringar av de principer som lades fast totalförsvarsbeslut. Dessa principer innebär följande. Det svenska försvaret skall vara så uppbyggt och organiserat att det är en angelägenhet för hela befolkningen. Det är av stor betydelse att medborgarna känner ansvar och efter förmåga medverkar till försvar. Detta tillgodoses bäst genom ett system med plikttjänstgöring. Ett yrkesförsvar kan inte skapa den motståndsvilja och styrka som ett försvar av hela landet kräver. För ett land som med stor yta och liten befolkning kan det numerärt krävas ett förhållandevis stort försvar. Genom att pliktpersonalen representerar skilda samhällssektorer bidrar systemet dessutom till en kompetensbredd och stor allmän erfarenhet inom det svenska försvaret. Detta bidrar starkt till det svenska försvarets folkförankring. I Försvarsmaktens underlag till den säkerhetspolitiska kontrollstationen framhölls att dagens personalförsörjningssystem i fråga om officerare inte svarade mot de krav som den framtida organisationen ställer. Försvarsmakten ansåg därvid att ett nytt system borde tas fram.