prop · GN0382 · 2000-01-01 00:00:00 — Effekt på hyran Vinsten Presumtion: Fastighetsägaren vill få samma vinst, dvs. Effekt på hyran 66 100 (52 880 + moms) Total hyra: Total hyra: Total hyreshöjning (= 38 345 / 203 380 ) Exempel 3: Fastighetsägare - Nyproduktion Utan skatteplikt Med skatteplikt Skillnad Investeringen: Upplåningen inkluderar moms (ex. inkl moms ). Fastighetsägaren betalar ränta på den upplånade momsen (ex. 750 000 * = 75 000 ). Total räntekostnad som skall täckas av hyra = 3 750 000 * = . Effekt på hyran Investeringen: Upplåningen kan minskas med den ingående momsen (3 750 000 750 000 = 3 000 000). Total räntekostnad som måste täckas av hyra = 3 000 000 * = . Effekt på hyran (300 000 + moms) Driftskostnader (momspliktiga): inkl moms . Effekt på hyran Driftskostnader (momspliktiga): Driftskostnaderna minskar motsvarande den ingående momsen 50 000 10 000 = . Effekt på hyran (40 000 driftskostnad + moms) Ej momspliktiga kostnader (i stort sett bara försäkringar vilket är en försumbar kostnad i sammanhanget) Effekt på hyran Ej momspliktiga kostnader (i stort sett bara försäkringar vilket är en försumbar kostnad i sammanhanget) Effekt på hyran (+ moms) Vinsten (medianfastighetsägarens vinstmarginal vid nyproduktion = ) Presumerad vinst blir . (0,07 * (375 000 + 50 000 + 500) / (1 - 0,07)) Effekt på hyran Vinsten Presumtion: Fastighetsägaren vill få samma vinst, dvs. Effekt på hyran 40 040 (32 030 + moms) Total hyra: Total hyra: Total hyreshöjning (= 8 135 / 457 530 ) Som indikeras i exempel 1 hamnar den förväntade hyreshöjningen hos en fastighetsägare utan lån på fastigheten . Den totala hyreshöjningen i exempel 2 är mycket beroende av hur stora lån fastighetsägaren redan har och av räntenivån på lånen. Med de belopp som används i exemplet blir höjningen . En bättre bild av förväntad hyreshöjning vore ett spann mellan drygt 7 och , där är en undre gräns som blir aktuell om fastighetsägaren inte har någon låneränta att betala, och är en övre gräns som dock aldrig nås efter- som fastighetsägaren vid en mervärdesskattebeläggning alltid kommer att kunna dra av mervärdesskatten på driftskostnaderna. Vid nybyggnation (exempel 3) förväntas hyreshöjningen endast bli ett par procent till följd av en lägre vinstmarginal än vad som gäller för fastigheter generellt samt att fastighetsägaren får avdragsrätt för den ingående mervärdesskatten på investeringen. En frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler inne- bär naturligtvis att endast de fastighetsägare som på något sätt kan tjäna på att bli skattskyldiga kommer att välja att bli det. Det betyder att san- nolikheten för att fastighetsägaren begär frivillig skattskyldighet, och därmed att risken för hyreshöjningar överhuvudtaget uppkommer, är större vid ny-, till- och ombyggnationer när fastighetsägaren får avdrags- rätt för den ingående mervärdesskatten på investeringen. Exemplen visar att det inte kan uteslutas att en mervärdesskattebelägg- ning av hyrorna kan komma att leda till hyreshöjningar. Det innebär att de hyresgäster som inte har avdragsrätt för den ingående mervärdes- skatten (t.ex. ideella föreningar) drabbas av hyreshöjningarna. De hyres- gäster som har avdragsrätt för den ingående mervärdesskatten (de flesta företag) kan dock få hyressänkningar eftersom hyrorna vid en mervärdes- skattebeläggning på kan förmodas öka betydligt som dessa hyresgäster får avdragsrätt för av hyreskostna- den. I de allra flesta fall kommer således hyreshöjningarna ligga långt under den nivå som ett påslag skulle ge. I många fall skulle också effekten helt utebli därför att hyresvärden inte har möjlighet att lyfta någon vinst på sin uthyrning. Detta är ofta fallet på mindre orter. Det kan dock inte uteslutas att vissa hyresgäster skulle få kännbara hyreshöjningar ställt i relation till deras verksamhet. Särskilt gäller det i de fall då verksamheten har stort ideellt inslag eller då småföretagare bedriver undantagen verksamhet. Dessa hyresgäster torde i många fall ha en svag förhandlingsposition och kan därför komma att få svårt att hävda sig i hyresförhandlingarna. Det finns som ovan framgått motstridiga intressen i frågan om uthyr- ningen bör göras oberoende av hyresgästens skattestatus. Mot vissa hyresgästers berättigade krav på att inte deras verksamhet drabbas av ökade skattekostnader står bl.a. småföretagarnas berättigade krav på för- enklingar i regelsystemen för deras verksamhet. När det gäller förenk- lingar för småföretagarna föreslår utredningen i betänkandet andra förenklingsåtgärder än de som diskuteras i detta avsnitt. I avsnitt 7 före- slår regeringen att dessa åtgärder genomförs. Dessutom tar regeringen i avsnitt 7 även upp förslag till ytterligare förenklingar i regelverket för den frivilliga skattskyldigheten. Regeringen ser däremot inte några lämpliga lösningar på de problem som hyresgästerna framför. Vid en sammanvägning av de olika faktorer som talar för respektive emot att den frivilliga skattskyldigheten görs oberoende av hyresgästens skattemässiga status finner regeringen därför att de senare överväger. På grund härav avstår regeringen från att lägga fram utredningens förslag i denna del. Konsekvenserna för fastighetsägarna av regeringens förslag beskrivs i avsnitt 8. Eftersom regeringen inte lägger fram något förslag i denna del faller de frågor som har ett direkt samband härmed. En förutsättning för utred- ningens förslag om exempelvis slopat krav på stadigvarande användning vid frivillig skattskyldighet var just att hyresgästens skattestatus inte hade någon betydelse. En sådan lösning låter sig svårligen förenas med ett bibehållande av nuvarande system. 7 Regeringens förslag I detta kapitel redovisas de överväganden som gjorts vid utformningen av ändringarna i regelsystemet för den frivilliga skattskyldigheten. Inled- ningsvis behandlas de regler som specifikt gäller den frivilliga skattskyl- digheten (avsnitt 7.1). Därefter följer regler om avdragsrätt för ingående skatt och jämkning av sådan skatt vid nyttjande och överlåtelse av fastig- het (avsnitt 7.2 och 7.3). Därpå diskuteras redovisnings- och förfarande- frågor (avsnitt 7.4 och 7.5). Övergångsbestämmelser och ikraftträdande behandlas i avsnitt 7.7 och 7.8. I kapitel 7.6 tas en särskild fråga upp om skatteplikt vid upplåtelse av terminalanläggningar. 7.1 Frivillig skattskyldighet I avsnitt 7.1.1 7.1.7 behandlas regeringens förslag till ändringar rörande de grundläggande förutsättningarna för den frivilliga skattskyldigheten. Reglerna som föreslås ändrade återfinns huvudsakligen i 9 kap. Regeringens förslag: Rätten till frivillig skattskyldighet skall även omfatta andrahandshyresgäster, konkursbon och mervärdesskatte- grupper. Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med rege- ringens förslag. Utredningen har dock inte föreslagit utvidgning av skatt- skyldigheten till andrahandshyresgäster. Utredningen har föreslagit att skattskyldigheten vid uthyrning till mervärdesskattegrupp bör avse grupphuvudmannen och inte gruppen som sådan. Remissinstanserna: anser att en hantering av skatt- skyldigheten på gruppnivå kan skapa problem, t. ex. då fastigheter är delägda och vid akthantering och kontroll av jämkningsskyldighet. Ver- ket anför att i vart fall bör beslutet om skattskyldighet avse gruppen och inte grupphuvudmannen som utredningen föreslagit. Länsrätten i , Föreningens Auktoriserade revisorer och All- männyttiga bostadsföretag förordar att även en andrahandshyresgäst borde ges möjlighet att bli frivilligt skattskyldig. i ser både för- och nackdelar med att utsträcka möjligheten till skattskyldighet även till andrahandshyresgäster. Skälen för regeringens förslag: Rätten till frivillig skattskyldighet av- ser fastighetsägare, förstahandshyresgäst och bostadsrättshavare. Flera remissinstanser har ansett att det av konkurrensneutralitetsskäl och för motverkande av kumulativa effekter vore värdefullt att utsträcka möj- ligheten att bli skattskyldig till andrahandshyresgäster. Även skattemyn- digheten i framhåller dessa fördelar, men kan också se skäl emot ett införande, främst kontroll och ordningsaspekter. Varken Riks- skatteverket eller fastighetsägarna har dock haft något att invända mot att skattskyldigheten utsträcks till andrahandshyresgäster. Det skäl som regeringen anförde för att införa en möjlighet till frivilligt skattskyldighet för förstahandshyresgästen gäller även vid uthyrning som görs av andra- handshyresgäster (prop. 1993/94:225 s.16). På samma sätt som gäller för en förstahandshyresgäst kan en andrahandshyresgäst som inte längre be- höver sina lokaler få svårigheter att frånträda ett löpande hyresavtal, framförallt i vikande konjunktur. Med förstahandshyresgästens tillstånd kan han däremot vidareuthyra lokalerna till annan hyresgäst. Denna hyresgäst kan vara en skattskyldig person som gynnas av att andrahandshyresgästen får bli frivilligt skattskyldig. Regeringen finner att övervägande skäl talar för att en möjlighet införs även för andra- handshyresgäster att bli frivilligt skattskyldiga. Kraven på denna uthyr- ning i tredje hand bör vara desamma som för andrahandsuthyrning. Utredningen har föreslagit att även ett konkursbo bör kunna ges möj- lighet att bli frivilligt skattskyldigt. Om ett konkursbo t.ex. slutför upp- förandet av en byggnad eller anläggning avsedd för uthyrning och kon- kursgäldenären inte varit skattskyldig till mervärdesskatt kommer bygg- nationen att belastas med ingående mervärdesskatt. Om fastigheten säljs av konkursboet utgår ingen skatt på omsättningen och något avdrag för ingående skatt kan inte medges konkursboet. Någon avdragsgill ingående skatt uppkommer inte heller för den nye ägaren. Detta gäller oavsett om denne avser att använda fastigheten i egen verksamhet som medför skatt- skyldighet eller för skattepliktig uthyrning. Om förutsättningar finns för att medge konkursboet frivillig skattskyldighet kommer konkursboet att ha rätt till avdrag för den ingående skatten med möjlighet att vid försälj- ning av fastigheten föra över eventuell jämkningsskyldighet på den nye ägaren. Resultatet blir att varken konkursboet eller den nye ägaren be- lastas med någon mervärdesskatt (om inte den nye ägaren vidtar sådana åtgärder som medför att den avdragna ingående skatten skall jämkas). Regeringsrätten har, som tidigare påpekats, slagit fast att ett konkursbo i visst fall kunde medges registrering (RÅ 1998 ref. 31). Regeringen finner att nuvarande praxis bör lagfästas. Ett förtydligande härom bör därför införas i 3 kap. 3 § och i 9 kap. 1 §. Ett dödsbos rätt till frivillig skattskyldighet har, i motsats till sådan rätt för konkursbo, inte ifrågasatts av skattemyndigheterna. Förklaringen till detta torde vara att ett dödsbo i vissa avseenden betraktas som ägare till en fastighet som ingår i boet. Äganderätten till en fastighet som ingår i en konkurs ligger däremot i rättslig mening kvar på konkursgäldenären. Vid tillämpningen av reglerna om frivillig skattskyldighet, bör ett dödsbo även fortsättningsvis betraktas som ägare till en fastighet som ingår i boet. Ett förtydligande motsvarande det som föreslås för konkursbon föranleds därför inte i fråga om dödsbon. Utredningen har vidare föreslagit att frivillig skattskyldighet för fastig- hetsupplåtelse bör kunna medges också för företag som ingår i en grupp av företag som registrerats enligt 6 a kap. ML (mervärdesskattegrupper) och att ansökan bör göras av grupphuvudmannen och beslutet om skatt- skyldighet avse denne. har emellertid ifrågasatt lämp- ligheten av en sådan ordning och pekat på en del problem som kan upp- stå. Verket befarar att det företag i gruppen som är fastighetsägare vid ett utträde ur gruppen inte vill kännas vid att han skall överta skyldigheten att jämka ingående skatt som gruppen dragit av han ingått i gruppen. Utredningen har som skäl till den föreslagna regleringen anfört att den medför att eventuella förändringar inom gruppen av t.ex. ägande- rätten till fastigheten inte behöver föranleda några administrativa eller andra åtgärder. Det har också kommit till regeringens kännedom att vissa skattemyndigheter redan tillämpar registrering på gruppnivå även vid frivillig skattskyldighet. I likhet med utredningen finner regeringen att mervärdesskattegrupper skall kunna bli registrerade som frivilligt skatt- skyldiga. Ett förtydligande härom bör göras i 3 kap. 3 § och i föreslagna 9 kap. 1 § ML. I enlighet med de normala reglerna för gruppregistrering skall registrering ske i grupphuvudmannens namn, se 3 kap. 1 § 3 skatte- betalningslagen (1997:483, SBL) och skattskyldigheten avse mervärdes- skattegruppen som skattesubjekt. Det bör noteras att ansvaret för betal- ning av mervärdesskatten åligger grupphuvudmannen solidariskt med varje annan näringsidkare som ingår i gruppen (se 12 kap. 8 b § SBL). Med hänsyn till de särskilda jämkningsreglerna vid gruppregistrering som föreslås i 8 a kap. 11 § ML är det dock lämpligt att ansökan om frivillig skattskyldighet sker med samtycke av fastighetsägaren. Även detta bör framgå av 9 kap. 1 §. 7.1.2 Skattskyldighet under uppbyggnadsskede Regeringens förslag: Även om någon uthyrning ännu inte har påbör- jats då ansökan görs skall skattemyndigheten kunna medge frivillig skattskyldighet. Detta skall gälla en byggnad helt eller delvis avsedd för uthyrning uppförs eller genomgår mer omfattande till- eller ombyggnadsarbeten. Möjligheten till frivillig skattskyldighet i dessa fall skall dock endast kunna ges fastighetsägaren om det finns särskilda skäl och det med hänsyn till dennes vandel m.m. befinns lämpligt. Om någon skattepliktig uthyrning inte kommer till stånd ef- ter det att en sådan skattskyldighet medgetts skall fastighetsägaren återbetala den ingående skatten jämte kostnadsränta. Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med rege- ringens förslag. Till skillnad mot regeringen har dock utredningen före- slagit att den frivilliga skattskyldigheten under ett uppbyggnadsskede måste omfatta all uthyrning av verksamhetslokaler i den byggnad som uppförs och att fastighetsägaren efter det att hyresgästerna flyttat in måste låta skattskyldigheten omfatta all uthyrning till, dvs. även uthyrningen till hyresgäster som inte bedriver skattepliktig uthyrning. Kravet på återbetalning av ingående skatt med ränta har tillkommit som en konsekvens av att regeringen inte genomför denna del av utredningens förslag. Remissinstanserna: Byggentreprenörerna, Föreningen , Näringslivets Skattedelegation, Allmännyttiga bo- stadsföretag och anser att skattskyldig- heten under uppförandeskedet även borde kunna omfatta del av fastighet. Även i och i är av uppfattningen att det inte är önskvärt att begränsa möjligheten till skatt- skyldighet till att endast avse dem som vill hyra ut alla verksamhets- lokaler i en fastighet med skattskyldighet. anser att det bör preciseras vad som krävs av sökandes vandel. Dessutom anser förbundet liksom Byggentreprenörerna att för det fall det överhuvudtaget bör anges att det krävs särskilda skäl så bör dessa be- gränsas till att avse storleken av den frivilliga skattskyldigheten och pro- jekttiden. Även Näringslivets skattedelegation och Föreningen serade Revisorer anser att de särskilda skälen kräver precisering. Kam- marrätten i påtalar att denna precisering bör framgå av lag- texten. Byggentreprenörerna jämte Näringslivets skattedelegation föreslår att det i förenklande syfte bör föreskrivas att frivillig skattskyldighet alltid kan medges om projekttiden är och att en prövning skall ske om det gäller tid . Skälen för regeringens förslag: I vissa fall har den som inte är skatt- skyldig rätt till återbetalning av ingående skatt. Bestämmelserna härom finns i 10 kap. Där föreskrivs i 9 § att den som har påbörjat en verk- samhet skall, när det finns särskilda skäl, ha rätt till återbetalning av in- gående skatt i verksamheten innan skattepliktig omsättning förekommit. Bestämmelsen minskar de påfrestningar på exempelvis fastighetsägarnas likviditet som det innebär att inte få avdrag för ingående skatt förrän skattepliktig omsättning förekommit. har i sin handled- ning för mervärdesskatt för ansett att särskilda skäl enligt 10 kap. 9 § inte kan anses föreligga i fall av frivillig skattskyldighet. Skälet till detta är, enligt verket, att det under ett uppbyggnadsskede inte med säkerhet går att fastställa om förutsättningarna för frivillig skattskyldighet kommer att föreligga efter det att byggnaden färdigställts. Det förhållandet att frivillig skattskyldighet inte kan meddelas under ett uppbyggnadsskede har kritiserats. Bl.a. har hänvisats till en dom från , den s.k. Rompelmandomen (268/83, jfr. I det målet tolkade domstolen artikel 4.1 i sjätte direktivet i fråga om skatt- skyldighetens och därmed avdragsrättens inträde. Domstolen fann att ekonomisk verksamhet kan bestå av flera på varandra följande åtgärder och även av förberedande verksamhet, såsom införskaffande av för den kommande verksamheten nödvändiga tillgångar, såsom det i målet aktuella förvärvet av lokaler i en fastighet som skulle uppföras. Dom- stolen ansåg dock att den skattskyldige skulle visa att förutsättningar för avdragsrätten var uppfyllda. var inte heller förhindrad att kräva att en anmälan om inledande av ekonomisk verksamhet också måste kunna styrkas på objektiva grunder. Enligt regeringens mening föreligger det ingen EG-rättslig skyldighet att i nationell rätt förena en möjlighet till frivillig skattskyldighet med en rätt till avdrag för ingående skatt under t.ex. ett nybyggnadsskede. Det finns dock anledning att överväga om en sådan rätt ändock bör finnas. Uppförandet av en ny byggnad för uthyrning av verksamhetslokaler medför vanligen höga investeringskostnader och tar i anspråk. Så kan vara fallet också då det gäller mer omfattande till- eller ombygg- nadsåtgärder på en fastighet som skall hyras ut när arbetena har avslutats. Det kan också påpekas att en skattskyldig, som uppför eller låter uppföra en byggnad för användning i egen verksamhet som redan medför obliga- torisk skattskyldighet enligt ML har eller skall ha rätt till av- drag för den ingående skatten med stöd av 10 kap. 9 §. Vad som anförts leder enligt regeringens mening till att det är be- fogat att införa en möjlighet att i vissa fall medge frivillig skattskyldig- het, utan att någon skattepliktig uthyrning har påbörjats. I enlighet med vad som enligt 10 kap. 9 § gäller i fråga om nystartade verksamheter i allmänhet, bör en ansökan kunna bifallas endast om det finns särskilda skäl. Karaktären av den frivilliga skattskyldigheten gör att särskilda hän- syn måste tas. Frivilligt inträde m.m. har som nämnts huvudsakligen den effekten att påfrestningarna på fastighetsägarens lik- viditet minskar. Med särskilda skäl bör därför främst avses att fastighets- ägaren får finansiera en avsevärd ingående skatt . Detta är i första hand fallet då den frivilliga skattskyldigheten är avsedd att omfatta alla lokaler eller en stor del av lokalerna i en byggnad under uppförande. Även i fall av mer omfattande till- och ombyggnadsarbeten, som berör en stor del av fastigheten, kan emellertid särskilda skäl anses föreligga. Detta gäller dock endast under förutsättning att en stor del av den till- eller ombyggda delen är avsedd att efter åtgärderna komma att omfattas av frivillig skattskyldighet. En uppräkning av i vilka fall sär- skilda skäl skall anses föreligga kan inte ges och bör inte heller ges. Visserligen torde i vart fall något av de ovan nämnda skälen föreligga i de flesta fall då skattskyldighet bör kunna meddelas innan uthyrningen påbörjas. Det kan dock uppkomma situationer som är svåra att förutse där fastighetsägaren bör få bli frivilligt skattskyldig under upp- förandeskedet trots att inget av dessa skäl föreligger. I överensstämmelse med vad uttalade i den nämnda domen bör frivillig skattskyldighet innan uthyrning kommit till stånd vidare kräva att sökandens avsikter att hyra ut verksamhetslokaler stöds av objektiva omständigheter. Sådana omständigheter kan vara t.ex. uppgifter i beviljat bygglov, finansiering, marknadsföring, kontakter med presumtiva hyresgäster och ingångna hyresavtal. Slutligen måste en kontroll av sökanden göras. Finns det uppgifter om tidigare näringsförbud, ekonomisk brottslighet, annan misskötsamhet av allvarligt slag, konkurser, skatteskulder eller andra större skulder skall skattskyldighet i detta skede inte medges. Vid denna kontroll bör även tidsaspekten vägas in. Anmärkningar som ligger närmare i tiden bör där- vid, naturligt nog, tillmätas större betydelse än äldre anmärkningar. Utredningen har föreslagit att en ytterligare förutsättning för att fri- villig skattskyldighet skall kunna medges innan uthyrning kommit till stånd är att den omfattar samtliga för uthyrning avsedda lokaler i en fas- tighet. Flera av remissinstanserna har emellertid invänt mot denna ord- ning. Det är också en ordning som svårligen låter sig förenas med regeln om att skattskyldigheten inte får omfatta uthyrning till hyresgäster som inte bedriver skattepliktig verksamhet. Det skulle leda till att så snart nå- gon enstaka sådan hyresgäst vill hyra lokaler i en nyuppförd fastighet så kommer denna fastighet inte att kunna omfattas av skattskyldighet under uppförandet. Det är naturligtvis i många fall också omöjligt för fastig- hetsägaren att vid byggnationens början exakt kunna ange vilka hyres- gäster som kommer att finnas i lokalerna. Skattskyldigheten bör därför även få omfatta delar av fastigheter. Om de ordinära jämkningsreglerna skulle tillämpas när fråga är om fri- villig skattskyldighet under uppbyggnadsskede, skulle det inte finnas nå- got skäl för fastighetsägarna att avstå från att låta hela fastigheten omfat- tas av skattskyldigheten, oavsett hur uthyrningen efter uppbyggnadstiden kan förväntas fördela sig. Fastighetsägaren skulle nämligen enligt de or- dinära jämkningsreglerna inte behöva jämka som passerat mellan beslut om skattskyldighet fram till att hyresgäster med skattefri verksamhet flyttat in. Jämkning skulle endast behöva ske genom årlig återbetalning för de återstående åren av korrigeringstiden. I en sådan situation är det naturligt att fastighetsägaren väljer att låta alla lokaler omfattas av skattskyldigheten utan beaktande av framtida uthyrning. För att förhindra att fastighetsägaren på detta sätt erhåller ett räntefritt lån av staten i form av återbetald ingående skatt , bör regler om återbetalning av ett belopp motsvarande den av staten åter- betalda skatten införas. Den som väljer att ansöka om skattskyldighet bör åläggas att återbetala all ingående skatt som hänför sig till en senare användning av fastigheten i en skattefri verksam- het. Återbetalningen från fastighetsägaren bör även förenas med krav på ränta som förflutit mellan återbetalningen från staten fram till dess att den skattefria användningen av lokalerna påbörjas. Eftersom den frivilliga skattskyldigheten i huvudsak leder till att fastighetsägaren får återbetalning för ingående skatt innan han blir skyldig att betala utgående skatt är det angeläget att skattemyndigheten sedan skattskyldighet medgetts kontrollerar att förut- sättningarna för skattskyldigheten fortfarande föreligger. Av de upplysningar som utredningen inhämtat om bestämmelserna om uthyrning av fastigheter i andra länder fann utredningen bl.a. att bestäm- melserna i utnyttjats på ett sätt som inte varit avsett. Det har förekommit fall där företag som uppfört eller låtit uppföra en bygg- nad, medgetts frivillig skattskyldighet för uthyrning av byggnaden och hyrt ut den till en hyresgäst med vilken uthyraren varit i intresse- gemenskap. Det uthyrande företaget har gjort avdrag för ingående skatt som hänfört sig till uppförandet av byggnaden men tagit ut en mycket låg hyra för byggnaden. Den utgående skatten på uthyrningen har därför varit låg i förhållande till den ingående skatten. Ett sådant förfarande kan motverkas på olika sätt.