prop · GN03105 · 2000-01-01 00:00:00 — I punkt 2 föreskrivs att vid överklagande av beslut meddelade av i enligt äldre bestämmelser skall föra det allmännas talan i allmän förvaltningsdomstol. 11.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import 2 kap. 4 § Genom en ändring i 1 § andra stycket lagen om exportbutiker blir det tillåtet att i exportbutiker även sälja beskattade varor. Det får till följd att mervärdesskattefriheten i punkten 2 för leveranser till exportbutiker utvidgas till att omfatta varor som är avsedda för försäljning till EU- resenärer. Skattefriheten för leveranser skall dock endast gälla varor ur exportbutikssortimentet. Det föreskrivs därför att frihet från skatt vid import endast skall föreligga om det är fråga om varor som avses i 3 § lagen om exportbutiker. Det bör påpekas att de kvantitetsbegränsningar som finns i nämnda paragraf inte gäller vid leveranser till exportbutiker. 11.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt 4 § Enligt 2 § lagen om tobaksskatt tas skatt ut på cigaretter med per styck och av detaljhandelspriset. Av 4 § nämnda lag följer att cigaretter inte får tillhandahållas för försäljning annat än i originalförpackning försedd med särskild märkning med uppgift om detaljhandelspriset. Kravet att detaljhandelspriset skall anges på förpackningen gäller inte cigaretter som säljs skattefritt. I exportbutiker kommer dock enligt vad som föreslås både obeskattade och beskattade cigaretter att få säljas. Det innebär att en exportbutiksinnehavare i ett sådant fall kan behöva ha två olika lager av cigaretter i butiken, ett där detaljhandelspriset anges på förpackningarna och ett där denna uppgift saknas. För att undvika detta ändras paragrafen så att kravet att detaljhandelspriset skall anges på förpackningarna inte skall gälla för förpackningar som tillhandahålls för försäljning i exportbutiker. Avslutningsvis bör nämnas att även när en cigarettförpackning saknar uppgift om detaljhandelspriset finns det vanligtvis ett fastställt detaljhandelspris för cigarettprodukten i fråga. Om detaljhandelspriset inte anges på förpackningen skall alltså skatt tas ut enligt det fastställda detaljhandelspriset. Finns det inget fastställt detaljhandelspris får beskattningsmyndigheten uppskatta priset efter vad som kan anses skäligt (se 3 § tredje stycket). 9 b § I paragrafen, som är ny, görs undantag från skattskyldigheten enligt 9 § första stycket 7. Rätt till undantag föreligger i fråga om varor som provianterats skattefritt enligt 31 e § och som förstörts genom olyckshändelse eller force majeure. Rekvisitet olyckshändelse eller force majeure finns även i 32 § b). I förarbetena till den bestämmelsen uttalades att avdrag för skatt på varor som förstörts genom olyckshändelse eller force majeure skall kunna styrkas genom intyg eller dylikt från försäkringsbolag, polis etc. Detta bör även gälla vid tillämpningen av förevarande paragraf, såvida det är fråga om situationer där man normalt vänder sig till försäkringsbolag eller polis. Över huvud taget bör stora krav ställas på den dokumentation som åberopas som stöd för undantag från skattskyldighet. Dokumentation bör även ske i den bokföring som innehavare av provianteringstillstånd skall föra enligt 12 § provianteringslagen. Detta är nödvändigt för att det skall kunna säkerställas att varorna i fråga förstörts och därigenom inte kommer att konsumeras. Rekvisitet olyckshändelse eller force majeure omfattar inte stöld eller outredda lagerbrister. Däremot omfattas varor som förstörs i samband med lastning av fartyg och luftfartyg, t.ex. genom att den truck som används vid lastning välter eller tappar varorna. Rekvisitet omfattar även varor som förstörs ombord på grund av kraftig sjögång eller annan yttre påverkan. Det är inte möjligt att räkna upp varje situation som täcks av rekvisitet. Vilka situationer som omfattas får fastställas i praxis. 31 c § Se kommentaren till 3 kap. 16 § lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter. 35 § Ändringen innebär att inte längre kommer att ha rätt att föra upp ärenden till prövning i domstol. 11.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt 8 b § Se kommentaren till 9 b § förslaget till lag om ändring i lagen om tobaksskatt. 31 c § Se kommentaren till 3 kap. 16 § lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter. 35 § Se kommentaren till 35 § lagen om tobaksskatt. 11.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel 17 § Ändringen innebär att beslut meddelade av även fortsättningsvis får överklagas av . Lagrådet har i sitt yttrande anfört att det synes oklart om meddelar sådana beslut i beskattningsmyndighetens ställe och i eget namn eller som företrädare för . I det senare fallet förefaller det, enligt Lagrådets mening, oegentligt att skall få överklaga besluten. har enligt gällande rätt möjlighet att överklaga beslut av som meddelats med stöd av bestämmelserna i 4 § andra stycket i lagen. Bestämmelsen är motiverad av praktiska skäl. Det har ansetts lämpligt att även fortsättningsvis har denna möjlighet att överklaga sådana beslut. 11.17 Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) 8 kap. 1 a § Ändringen är en följd av att föreslås överta funktionen som beskattningsmyndighet men innebär dessutom att skattemyndigheterna i , , och ges generell befogenhet att utöva tillsyn av efterlevnaden av bestämmelserna i 4 kap. 5 §, dvs. det krävs inte längre att nämnda myndigheter har fått i uppdrag av beskattningsmyndigheten att utöva sådan tillsyn. 4 § Ändringen är en följd av att föreslås överta funktionen som beskattningsmyndighet. 12 kap. 8 § Ändringen är en följd av att föreslås överta funktionen som beskattningsmyndighet. 11.18 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi 7 kap. 4 § Ändringen i första stycket föranleds av att det område där skattelättnader enligt paragrafen får tillämpas genom avdrag utvidgas och föreslås omfatta yrkesmässig jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet. Som närmare utvecklats i tidigare avsnitt bör som generell utgångspunkt för innebörden av dessa begrepp gälla att den aktuella verksamheten är näringsgrenskodad enligt SNI 01, 02 eller 05.02. Skattelättnaderna bör dock inte tillämpas för sådana företag, som visserligen statistiskt är klassade under grupperna 01 och 02, men vars huvudsakliga verksamhet uppenbarligen inte faller inom vad som enligt normalt språkbruk bör avses med jord- eller skogsbruk. Det rör sig om verksamheter där det bedrivs service till jord- och skogsbruk samt jakt och viltvård och service i anslutning härtill. Enligt den statistiska indelningen utgör växthusnäringen en del av SNI 01 (underavdelningarna 01.12 respektive 01.13). Anledning saknas därför längre att specifikt i lagtexten ange ändamålet växthusuppvärmning för yrkesmässig växthusodling. Eftersom någon ändring inte föreslås av regeln i 8 kap. 3 a § om icke skattskyldiga växthusodlares rätt till skattelättnader vid inköp mot försäkran, görs inte heller någon ändring av särbestämmelsen i tredje stycket för fallet vid försäljning av bränsle för förbrukning för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling. 9 kap. 2 § För icke skattskyldiga förbrukare kan skattelättnader enligt lagen om skatt på energi erhållas genom antingen inköp mot försäkran eller återbetalning. Av 8 kap. 3 a § framgår att annan än den som är registrerad som skattskyldig får köpa bränsle utan energiskatt och hälften av koldioxidskatten om bränslet skall användas för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling. Den andra gruppen förbrukare, som har rätt till motsvarande skattelättnader, är de som förbrukat bränsle vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet. För dessa finns i 9 kap. 2 § en möjlighet till återbetalning av motsvarande skattebelopp. Avsikten med skatteomläggningen för jordbrukets del är att inlemma dessa tillkommande näringar i det regelverk som finns för tillverkningsindustrin. Detta föranleder en ändring i paragrafens första stycke. Eftersom avsikten dock är att bestämmelsen i 8 kap. 3 a § alltjämt skall gälla för den del av jordbruksnäringen som utgörs av växthusuppvärmning för yrkesmässig växthusodling, krävs att denna näring uttryckligen undantas från regleringen i första stycket. För ett företag som bedriver såväl yrkesmässig växthusodling som annan jordbruksverksamhet som ryms inom SNI 01 (t.ex. frilandsodling av grönsaker), tillämpas således skilda uppbördsregler för de olika delarna av verksamheten. Praktiskt sett torde detta inte innebära några större skillnader mot dagens system, eftersom även nuvarande regler innebär särreglering av dessa verksamheter. Skillnaden blir dock att företagaren genom förslaget ges rätt att ansöka om återbetalning för energiskatten och hälften av koldioxidskatten på bränslen som förbrukats för verksamheten utöver vad som gått åt till växthusuppvärmningen. utgår full skatt på denna bränsleförbrukning. Företagen torde således redan med nuvarande ordning hålla i sär de olika bränslemängderna som går åt till respektive ändamål. I likhet med vad som gäller för återbetalning av skatt på bränslen som förbrukats inom tillverkningsindustrin, medges endast återbetalning i takt med förbrukningen. Om en större mängd bränsle t.ex. köpts in , är det inte möjligt att med fakturan som grund ansöka om återbetalning av skatt som belöper på hela den volymen för årets första kalenderkvartal. Detta är endast möjligt om bränslet i sin helhet faktiskt förbrukats under den kvartalsperiod som ansökan om skatteåterbetalning avser. Jordbruksföretagen bör alltså ha lagerbokföring i syfte att kunna visa inköp och förbrukning. 9 kap. 5 § Ändringen föranleds av att det område där skattelättnader enligt paragrafen får tillämpas genom avdrag utvidgas och föreslås omfatta yrkesmässig jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet. I likhet med vad som utvecklats ovan under 7 kap. 4 § saknas genom ändringen längre anledning att specifikt i lagtexten ange ändamålet växthusuppvärmning för yrkesmässig växthusodling. 9 kap. 9 § I likhet med ändringarna i 7 kap. 4 § och 9 kap. 2 § föranleds ändringen i 9 kap. 9 § av att det område där skattelättnader enligt paragrafen får tillämpas utvidgas och föreslås omfatta yrkesmässig jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet. I likhet med som utvecklats ovan under 7 kap. 4 § saknas genom ändringen längre anledning att specifikt i lagtexten ange ändamålet växthusuppvärmning för yrkesmässig växthusodling. 9 kap. 15 § Se kommentaren till 3 kap. 16 § lagen om punktskatter och pris- regleringsavgifter. 11 kap. 12 § Av paragrafens första stycke framgår att skattefriheten för el, som förbrukats i annan yrkesmässig jordbruksverksamhet än vid växthusodling eller i yrkesmässig skogs- eller vattenbruksverksamhet, åstadkoms genom att förbrukaren ansöker om återbetalning. Vad gäller innebörden av den angivna förbrukarkategorin hänvisas till vad som sagts under 7 kap. 4 §. Skattefriheten för el som förbrukats i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen och vid yrkesmässig växthusodling administreras även i fortsättningen via elleverantörerna (se 11 kap. 3 och 7 §§ lagen om skatt på energi). Den som är berättigad att ansöka om återbetalning av energiskatten på el är den som förbrukat elen i sin jordbruksverksamhet. Ingenting bör dock hindra att, om fördelning av den totala elförbrukningen kan ske på skälig grund, jordbruksföretaget medges återbetalning trots att det elabonnemang varigenom elen levererats till jordbruksfastigheten innehas av någon annan. Detta kan t.ex. vara fallet om två makar bor tillsammans på en jordbruksfastighet och hustrun står som elabonnent, medan mannen driver jordbruksrörelsen. En annan, sannolikt inte helt ovanlig situation, är att en fysisk person innehar elabonnemanget medan jordbruksverksamheten på fastigheten bedrivs i denne fysiska persons fåmansbolag. Av andra stycket framgår att ansökan om återbetalning skall omfatta en annan årsperiod än kalenderår, nämligen . Möjlighet ges dock för beskattningsmyndigheten att medge att ansökan får göras per kalenderkvartal. Regeringen har till ledning för beskattningsmyndigheten för avsikt att i förordning närmare ange innebörden av begreppet förbrukning i större omfattning, eller med andra ord i vilka fall dispens bör medges. Uttrycket att "ansökan görs per kalenderkvartal" innebär att när ett företag väl getts dispens, skall ansökan alltid avse kalenderkvartal. Dispensen skall således inte utnyttjas till att t.ex. för ett kvartal ansöka om återbetalning och föra ihop resterande tre kvartal till en årsvis återbetalning. Anledningen till denna regel är att underlätta den administrativa hanteringen för beskattningsmyndigheten. får återkalla ett beslut om kvartalsvis återbetalning om sökanden oavsett anledning begär detta eller om förutsättningar för medgivande inte finns. I det sistnämnda fallet rör det sig således om fall då beskattningsmyndigheten fått kännedom om att förbrukningen av el i näringsverksamheten inte sker i sådan omfattning som bör utgöra grund för ett dispensbeslut. I tredje stycket läggs en beloppsgräns fast för rätt till återbetalning av skatt på el som förbrukats i annan yrkesmässig jordbruksverksamhet än vid växthusodling eller i yrkesmässig skogs- eller vattenbruksverksamhet. Denna gräns uppgår till per årsperiod. Har inte sökanden detta belopp att fordra i återbetalning äger han inte rätt att få någon återbetalning, även om han i och för sig omfattas av första stycket. Når en sökande upp till beloppet per årsperiod, medges återbetalning endast med belopp som överstiger för den aktuella perioden. Det bör ankomma på beskattningsmyndigheten att vid kvartalsåterbetalningar beakta att gränsen iakttas, dvs. att endast belopp som överstiger sett över hela årsperioden utbetalas. Vanligen torde detta ske genom att endast belopp överstigande utbetalas för för vilket ansökan om återbetalning görs. För förbrukare med stor säsongsvariation av elförbrukningen torde det dock kunna uppkomma situationer då rätten till skatteåterbetalning under ett eller flera av årets kvartal uppgår till små belopp, trots att förbrukningen sett över hela årsperioden sker i större omfattning. I dessa fall kan det tänkas att återbetalningsbeloppen är så låga att någon återbetalning, p.g.a. 1 000-kronorsregeln inte alls görs under de första av årets kvartal i syfte att uppnå att alltid betalas. Någon fördelning av de på årets olika kvartal bör alltså inte ske utan dessa avräknas först, dvs. innan någon återbetalning alls sker. Fjärde stycket innehåller regler för inom vilken tidsperiod ansökan om återbetalning skall göras. Inkommer inte ansökan inom föreskriven tid, föreligger inte rätt till återbetalning för den aktuella perioden. 13 § har inte regler om återbetalning av skatt funnits beträffande energiskatten på elektrisk kraft. Genom denna paragraf görs de nuvarande bränsleskattereglerna enligt 9 kap. 12 15 §§ för revision, återbetalning av belopp som sökanden fått för mycket etc. tillämpliga i fråga om återbetalning av energiskatt på elektrisk kraft. 15 § Ändringen är en följd av att föreslås bli beskattnings- myndighet. Verket kommer genom ändringen inte längre att ha rätt att föra upp beskattningsbeslut till prövning i länsrätt. I fråga om behörig domstol föreslås ingen ändring i förhållande till gällande rätt. 11.19 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting 8 och 9 §§ Ändringarna innebär att skall vara den myndighet som beslutar om utbetalning från kontona enligt lagen. 11.20 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 2 kap. 4 § Ändringen innebär att beslut som rör den som är mervärdesskattskyldig endast på grund av förvärv av sådana varor som avses i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och 2 mervärdesskattelagen (1994:200) skall fattas av . 10 kap. 32 § Se kommentaren till 2 kap. 4 § denna lag. 11.21 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon 11 § För fordon registrerade i skall vägavgift tas ut av belopp som anges i paragrafens första stycke, under förutsättning att vägavgiftsbevis köps före . 17 § Återbetalning av vägavgift skall ske från tidpunkten när avgiftsplikten upphörde och inte som från tidpunkten när vägavgiftsbeviset kom in till beskattningsmyndigheten. 17 a § En möjlighet till nedsättning av obetald vägavgift när vägavgiftsplikt upphört införs, innebärande att det endast är vägavgift för den tid fordonet varit avgiftspliktigt som skall utkrävas. Vidare skall vägavgiften kunna sättas ned när ett fordons beskaffenhet ändras så att avgift skall tas ut med annat belopp. Beslut om nedsättning skall fattas genom automatisk databehandling på grundval av uppgifter i bilregistret i enlighet med 17 § tredje och fjärde styckena. Vid en nedsättning av obetald vägavgift när avgiftsplikten upphört skall en administrationsavgift tas ut motsvarande den som tas ut när vägavgift återbetalas. 11.22 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor 1 och 10 §§ Ändringarna innebär att möjlighet att begära förhandsbesked i punktskattefrågor tas bort. En enskild persons möjlighet att begära förhandsbesked kvarstår och i dessa ärenden får ställning av motpart enligt 11 § i lagen. Se vidare avsnitt 7.6. Övergångsbestämmelser Lagändringarna föreslås träda i kraft . I ärenden där i meddelat beslut före ikraftträdandet skall dock äldre bestämmelser tillämpas. 11.23 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter 4 kap. 1 § Ändringen är föranledd av att de bestämmelser om anmälningsskyldighet och säkerhet som tidigare fanns i 4 kap. 1 § fjärde stycket lagen om skatt på energi numer återfinns i 4 kap. 11 § nämnda lag (prop. 1998/99:127, 1999/2000:SkU3, rskr. 1999/2000:64, SFS:1999:1070). 11.24 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:445) om exportbutiker 1 § Ändringen i andra stycket innebär att även beskattade varor får säljas i en exportbutik. I tredje stycket klargörs att kravet på att den som bedriver verksamhet i en exportbutik skall vara godkänd upplagshavare enligt nämnda lagar endast gäller om alkohol- eller tobaksvaror skall säljas i butiken. Den som enbart säljer beskattade varor behöver självfallet inte vara godkänd upplagshavare. Det bör dock påpekas att beskattade alkoholvaror endast får säljas av Systembolaget. 3 § Ändringen är föranledd av att det föreslås bli tillåtet att i exportbutiker även sälja beskattade varor till EU-resenärer. 11.25 Förslaget till lag om upphävande av vissa lagar om lagerskatt på bränslen Det rör sig om fyra s.k. lagerskatter på energiområdet. En lagerskatt är en särskild skatt som tas ut på vad de skattskyldiga har i lager ett visst datum och som efter detta datum i princip har spelat ut sin roll. Lagarna bör därför upphävas. Lagarna skall dock fortfarande gälla i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före . 11.26 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1994:40) om tillfällig kompensation för viss energiskatt Ansökan om kompensation enligt skulle ha getts in före utgången av . Lagen har alltså numer spelat ut sin roll och bör därför upphävas Lagförslagen i promemorian Justeringar i regelsystemet för exportbutiker Alternativ 1 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:445) om exportbutiker Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1999:445) om exportbutiker skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Regeringen får bevilja flygplatshållare tillstånd att inrätta exportbutik på flygplats. I en exportbutik får obeskattade gemenskapsvaror, med de begränsningar som anges i 3 §, säljas till flygpassagerare som reser till en plats utanför EG:s skatteområde. Annan försäljning får inte ske i en exportbutik. Verksamheten i en exportbutik skall bedrivas av en godkänd upplagshavare enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt och lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Exportbutiken skall vara ett godkänt skatteupplag enligt dessa lagar. I en exportbutik får obeskattade gemenskapsvaror, med de begränsningar som anges i 3 §, säljas till flygpassagerare som reser till en plats utanför EG:s skatteområde. Om alkohol- och tobaksvaror skall säljas i en exportbutik skall verksamheten bedrivas av en godkänd upplagshavare enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt och lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Exportbutiken skall i sådana fall vara ett godkänt skatteupplag enligt dessa lagar. 3 § Försäljningen får endast avse följande varor och i angivna fall följande kvantiteter av dessa varor till varje resande: Försäljning av obeskattade gemenskapsvaror till flygpassagerare som reser till en plats utanför EG:s skatteområde får endast avse följande varor och i angivna fall följande kvantiteter av dessa varor till varje resande: 1. 200 cigaretter eller 100 cigariller eller 50 cigarrer eller röktobak eller en proportionell blandning av dessa tobaksvaror, 2. en liter spritdryck eller starkvin, vin, starköl, och 3. parfym, luktvatten och andra kosmetiska preparat samt choklad- och konfektyrvaror och andra tobaksvaror än sådana som anges ovan. Till den som avreser med bestämmelseort i får försäljning inte ske till större mängder än vad resande får införa tullfritt till det landet. Vid tillämpning av första stycket förstås med spritdryck: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 22 volymprocent, starkvin: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte 22 volymprocent, samt mousserande vin, vin: annat vin än starkvin samt annan alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 3,5 men inte 15 volymprocent och som inte är starköl, starköl: öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent, cigarill: cigarrer med en högsta vikt av per styck. Denna lag träder i kraft . 2 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200) skall följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 9 § En omsättning enligt 2, 2 a, 2 b eller 3 § av en vara anses som en om- sättning utomlands, om 1. säljaren levererar varan till en plats utanför EG, 2. direkt utförsel av varan till en plats utanför EG ombesörjs av en speditör eller fraktförare, 3. en utländsk företagare förvärvar varan för sin verksamhet i utlandet och hämtar den här i landet för direkt utförsel till en plats utanför EG, 4. varan levereras till ett fartyg eller ett luftfartyg i utrikes trafik för bruk ombord på ett sådant fartyg eller luftfartyg eller för sådan omsättning som anges i 1 § tredje stycket, 4 a. varan levereras till ett fartyg eller luftfartyg i de fall som avses i 2 b § för försäljning ombord och avser sådana livsmedel eller livsmedelstillsatser som anges i livsmedelslagen (1971:511), dock inte punktskattepliktiga varor, 5. varan omsätts på fartyg eller luftfartyg i de fall som avses i 2 b § för konsumtion ombord, 6. varan levereras för försäljning eller försäljs i en sådan butik som avses i lagen (1999:445) om exportbutiker, 6. vara som avses i 3 § lagen (1999:445) om exportbutiker levereras för försäljning i sådan butik, 6 a. fråga är om sådan försäljning som avses i 1 § andra stycket lagen om exportbutiker, 7. varan är en personbil eller motorcykel som vid leveransen är införd i exportvagnförteckning, 8. varan levereras för en sådan utländsk företagares räkning som inte är skattskyldig för omsättningen och leveransen görs inom ramen för ett garantiåtagande som företagaren gjort, eller 9. varan levereras här i landet till en fysisk person som är bosatt eller stadigvarande vistas i ett annat land än ett EG- land, under förutsättning att a. ersättningen utgör , och b. säljaren kan visa att köparen har medfört varan vid resa till en plats utanför EG före utgången av tredje månaden efter den månad under vilken leveransen av varan gjordes.