prop · GN03124 · 2000-01-01 00:00:00 — Då en licens beviljas för t.ex. införsel av en viss vara kan licensmyndigheten föreskriva vissa villkor, exempelvis att varan skall få användas endast för visst ändamål. Att förfoga över varan i strid med ett sådant villkor faller under den här bestämmelsen. Särskilt om fjärde stycket Vad som anges i första stycket om underlåtenhet att anmäla en vara till tullbehandling gäller här underlåtenhet att anmäla varan enligt 4 § första stycket inregränslagen (i dess lydelse enligt lagförslag 2.7). Vad som anges i andra stycket om uppgifter vid tullbehandling gäller här uppgifter som lämnas under förfaranden enligt inregränslagen. Genom att 3 § SL på detta sätt knyts till inregränslagen blir bestämmelsen tillämplig endast på sådana varor som är uppräknade i den lagen. Bakgrunden till bestämmelsen är att tullagstiftningen i princip inte är tillämplig då det är fråga om införsel från eller utförsel till andra EU- länder. I kommentaren till första och andra styckena har redovisats att icke-gemenskapsvaror dock kan omfattas av tullagstiftningen, och därmed bli föremål för tullbehandling då de förs in från ett annat EU- land (transitering och smuggling från ett icke medlemsland via ett medlemsland till ). EG:s inre marknad bygger på principen om fri rörlighet för bl.a. varor. Emellertid finns det nationella förbud och villkor för införsel och utförsel som gäller även i förhållande till andra länder. I inregränslagen finns bestämmelser om befogenheter vid gräns mot ett annat EU-land. Lagen är tillämplig endast på vissa uppräknade varor (3 §). Det är varor som omfattas av sådana restriktioner som är tillåtna enligt EG-rätten. Den som för eller ut en sådan vara från respektive till ett annat EU-land är skyldig att anmäla varan till (4 §). Det nu sagda behandlas närmare i det föregående under rubriken och utförselregleringar i förhållande till andra EU-länder och i den allmänna motiveringen (avsnitt 6.2). I anslutning till det lagstiftningsärende, vari en ny tullag föreslås, lämnar regeringen ett förslag om att lagen om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. skall gälla även vid införsel från andra EU-länder (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 3). På motsvarande sätt som gäller enligt den lagen för det fall en vara förs in från tredje land, föreslås en uttrycklig reglering innebärande att sådana varor skall få hanteras på visst sätt utan hinder av restriktionerna. Varorna skall enligt förslaget få föras direkt till närmaste bemannade tullkontor och där anmälas för att sedan omhändertas av , förstöras eller återutföras enligt vad som föreskrivs i inregränslagen eller bli föremål för åtgärder enligt förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 4 § Om ett brott som avses i 3 § är att anse som ringa, döms till penningböter. Paragrafen innehåller en särskild straffskala för ringa fall av smuggling. I lagrådsremissen var straffskalan intagen i smugglingsparagrafen (3 §). Lagrådet har med beaktande av bl.a. register- och statistiksynpunkter föreslagit att ringa brott behandlas i ens särskild paragraf. Regeringen godtar Lagrådets förslag. Straffskalan stämmer överens med vad som föreskrivs i 2 VSL angående sådana ringa brott som gäller smuggling av annat än narkotika. I överensstämmelse med promemorian föreslås dock att bedömningen av om ett brott är ringa skall göras beträffande alla de brott som omfattas av smugglingsparagrafen. Om ett brott enligt 3 § skall anses vara ringa beror i princip enbart på omständigheterna vid brottet. En annan sak är att den som döms för ett icke ringa brott eventuellt kan ådömas ett lindrigare straff till följd av sådana personliga förhållanden som anges i 29 kap. 5 § eller sin ungdom (29 kap. 7 § ). Bedömningen av om ett brott är ringa enligt 3 § bör främst bero på varornas beskaffenhet och kvantitet. Omständigheterna kring en införsel kan dock vara sådana att brottet skall anses som ett normalbrott, även om brottet enbart med hänsyn tagen till varornas beskaffenhet och kvantitet skulle ha varit att anse som ringa. Straffbestämmelser för smuggling av narkotika har samlats i 6 §. Sådana brott betecknas som narkotikasmuggling. I 6 § finns en särskild straffskala för ringa fall av smuggling av narkotika. Den straffskalan stämmer överens med vad som föreskrivs i 2 § VSL för ringa fall av sådan varusmuggling som gäller narkotika. 5 § Om ett brott som avses i 3 § är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. Första stycket I paragrafen behandlas det grova smugglingsbrottet. För ansvar krävs att alla objektiva och subjektiva förutsättningar enligt 3 § föreligger. Uppsåtet skall täcka sådana försvårande omständigheter som anges i denna paragraf och som har anknytning till det åtalade händelseförloppet (jfr rättsfallet NJA 1995 s. 226). Straffskalan stämmer överens med vad som gäller enligt 3 § VSL för grov varusmuggling. Straffbestämmelser för smuggling av narkotika har samlats i 6 §. I den paragrafen finns en särskild straffskala för grov narkotikasmuggling. Den straffskalan stämmer överens med vad som föreskrivs i 3 § VSL för grov varusmuggling som gäller narkotika. Avsikten är att brottsrubriceringen grovt brott skall förbehållas den från allmän synpunkt mest allvarliga brottsligheten. Hänsyn skall tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet, varvid en helhetsbedömning skall göras. Härvid skall emellertid särskild vikt fästas vid sådana omständigheter som anges i straffbestämmelsen. För en gärningsman som i samband med brott enligt denna lag har tillgripit våld eller hot finns även straffbestämmelser i 3, 4 och 17 kap. . Även om våldet eller hotet skulle kvalificera smugglingsbrottet till grovt brott, så kvarstår det faktum att brottsbalksbrotten har andra skyddsobjekt än smugglingsbrottet. Av allmänna straffrättsliga principer bör därför i allmänhet följa att gärningsmannen skall dömas för brott enligt straffbestämmelsen i även om han döms för smugglingsbrott som kvalificerats som grovt. Det föreligger med andra ord s.k. olikartad brottskonkurrens. I flera författningar straffbeläggs olovligt innehav av vissa varor. Så är fallet i bl.a. vapenlagen och lagen om förbud mot vissa dopningsmedel. I kommentaren till 3 § (under rubriken berörs hur smugglingsparagrafen förhåller sig till sådana bestämmelser. Andra stycket I detta stycke ges exempel på omständigheter som särskilt bör beaktas vid bedömningen av om ett smugglingsbrott skall anses vara grovt enligt första stycket. Det första exemplet är gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning . Exemplet, som återfinns även i 10 § angående grovt tullbrott, gäller närmast de fall då införseln är ett led i en systematisk eller omfattande införsel av varor för avyttring inom eller utom landet. Så är fallet då införsel kan anses vara organiserad med hänsyn till att den mängd gods som förs in gör det påkallat att det finns en organisation för såväl förvaring som distribution. Det bör i princip sakna betydelse om det är någon annan än den som för in godset som svarar för denna organisation. Det krävs endast att den som för in godset har uppsåt i förhållande till den i lagtexten angivna omständigheten. Det är överhuvudtaget av vikt att lagen kan tillämpas på ett sådant sätt att den de facto motverkar sådan införsel som typiskt sett ger upphov till eller gynnar existensen av maffialiknande eller annan organiserad brottslighet. Det kan här påpekas att olovlig befattning med smuggelgods har, i motsats till promemorian och varusmugglingsutrednings betänkande, försetts med en särskild straffskala för grovt brott och att den straffskalan stämmer överens med den som föreslås gälla för såväl grov smuggling som grovt tullbrott (se 13 §). Det andra exemplet är att gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art . Detta kan avse att gärningsmannen genom sitt uppträdande har utsatt anställda eller andra för allvarliga skador, risker eller hot i samband med brottet eller genom sitt tillvägagångssätt har framkallat en beaktansvärd risk för allvarlig personolycka eller omfattande förstörelse av annans egendom i samband med införseln. Den som medför ett smittsamt eller explosivt ämne utan att han vid införseln har vidtagit tillräckliga säkerhetsåtgärder kan alltså dömas för grov smuggling, även om han har förhållit sig passiv till sin omgivning. Exemplet inrymmer också att omständigheterna kring gärningen är sådana som typiskt sett är ägnade att undergräva väsentliga funktioner i övervakning. Så kan vara fallet om en tullprocedur vilar på att importörer och exportörer medges vissa lättnader i hanteringen, lättnader som bygger på att man från sida visar ett särskilt förtroende för dem. Den som missbrukar ett sådant förtroende kan vara att döma för grov smuggling. De angivna exemplen kan båda sägas vara sådana som typiskt sett innebär en allvarlig kränkning av betydande samhällsintressen. Emellertid finns det flera andra situationer som innebär en sådan kränkning. Detta framhävs genom att exemplifieringen avslutas med att gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse". Så kan vara fallet om den införda varan varit av särskilt farlig beskaffenhet. Det kan gälla införsel av bl.a. radioaktiva ämnen, gifter eller annat som kan orsaka katastrofer av olika slag eller som på annat sätt kan ge upphov till allvarliga risker för liv och hälsa eller för miljön. Exempel på utförselbrott som kan innebära en allvarlig kränkning av betydande samhällsintressen är utsmuggling av krigsmateriel, högteknologiska produkter eller varor som är särskilt känsliga eller viktiga för landets ekonomi, försörjning eller förhållande till omvärlden. Sålunda bör överträdelser av utförselregleringarna i lagen (1998:397) om strategiska produkter, dvs. vissa produkter som kan användas i förstörelsebringande syfte, i allmänhet anses vara grova brott. Detsamma kan gälla olovlig utförsel av utrotningshotade djur eller av utförselförbjudna antikviteter. Samma synsätt skall gälla för olovlig införsel av motsvarande slag. 6 § Om en gärning som avses i 3 § gäller narkotika, döms för narkotikasmuggling till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningen avsett en särskilt stor mängd narkotika, om gärningen ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, eller om verksamheten eller gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Paragrafen har tillkommit på förslag av Lagrådet. Lagrådet har förordat att smuggling av narkotika ges beteckningen narkotikasmuggling respektive grov narkotikasmuggling och att sådan smuggling behandlas i en särskild paragraf (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 5.1). Paragrafen är utformad i överensstämmelse med Lagrådets förslag. I första stycket regleras normalfallen av narkotikasmuggling, i andra stycket de ringa fallen och i tredje stycket grov narkotikasmuggling. Straffskalorna är desamma som de som föreskrivs i VSL när det är fråga om varusmuggling som gäller narkotika. I författningskommentaren till 3 § (under rubriken behandlas frågor om konkurrens mellan smugglingslagstiftning och sådana lagar som föreskriver straff för den som innehar vissa slag av varor. Det gäller bl.a. narkotikastrafflagen. Lagrådet har i sitt yttrande pekat på att det kan förekomma smuggling av mindre mängder narkotika tillsammans med andra införselreglerade varor under omständigheter som gör den senare smugglingen till grovt brott. Lagrådet har anfört att en sådan situation får lösas enligt allmänna straffrättsliga konkurrensregler. I tredje stycket finns en exemplifieringen av omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömandet av om brottet är grovt. Exemplifieringen stämmer i allt väsentligt överens med vad som föreskrivs i 3 § andra stycket narkotikastrafflagen för grovt narkotikabrott. Den bestämmelsen och bestämmelsen i SL vilar på samma rättspolitiska grundval. Tillämpningen av bestämmelserna bör således stå i överensstämmelse med varandra. Bedömningen av om brottet är att anse som grovt skall precis som när det gäller narkotikabrott grundas på en helhetsavvägning av omständigheterna i det enskilda fallet. I lagrådsremissen (anm: 4 § tredje stycke i lagrådsremissens lagtext) var sista ledet i exemplifieringen utformat som om gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art . I anslutning till detta har Lagrådet uttalat följande. Medan man i fråga om narkotikabrott kan tala om att gärningen är av särskilt hänsynslös art vid exempelvis överlåtelse av narkotika till skolungdom, är det i fråga om smugglingen mer naturligt att säga att gärningen ingått som ett led i en verksamhet som varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Regeringen har ingen erinran mot vad Lagrådet anfört i anslutning till denna paragraf. 7 § Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses i 3 eller 6 §, döms för olovlig införsel eller olovlig utförsel till böter eller fängelse i högst . För olovlig införsel eller olovlig utförsel döms också den som av grov oaktsamhet 1. i samband med utförsel från landet av en vara underlåter att anmäla varan till tullbehandling, lämnar oriktig uppgift vid tullbehandling eller underlåter att lämna föreskriven uppgift vid tullbehandling och därigenom ger upphov till fara för att sådant förbud eller villkor som avses i 3 § tredje stycket 1 eller den bestämmelsen tillsammans med 6 § överträds, eller 2. lämnar oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift i samband med ansökan om sådant tillstånd som avses i 3 § tredje stycket 3 eller den bestämmelsen tillsammans med 6 § och därigenom ger upphov till fara för att varan förs in eller ut med stöd av detta tillstånd. I de fall bestämmelserna om tullbehandling inte är tillämpliga vid utförsel till ett annat EU-land, gäller vad som anges i andra stycket 1 angående tullbehandling i stället förfarande enligt lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Om gärningen är ringa, skall den inte medföra ansvar. Paragrafens tillämpningsområde huvuddrag Genom denna paragraf straffbeläggs grovt oaktsamma förfaranden med införsel- eller utförselreglerade varor. Första stycket omfattar de fall då någon av grov oaktsamhet begår en gärning som i objektivt hänseende motsvarar ett fullbordat brott enligt 3 eller 6 §. Andra stycket gäller vissa grovt oaktsamma förfaranden som i viss mån svarar mot försök till smuggling. Förfarandena kännetecknas av att de visserligen inte inneburit att någon har överträtt eller kringgått ett förbud eller villkor men att gärningsmannen har framkallat fara för att så skulle ske. Vad som bör förstås med grov oaktsamhet behandlas i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.7.2). Särskilt om första stycket För ansvar enligt första stycket skall finnas de objektiva förutsättningar som gäller för fullbordat brott enligt 3 §. Dessa förutsättningar skall vara täckta av grov oaktsamhet från gärningsmannens sida. Särskilt om andra stycket första punkten I denna punkt straffbeläggs att någon i samband med utförsel underlåter att anmäla en vara till tullbehandling, lämnar oriktig uppgift vid tullbehandling eller underlåter att lämna föreskriven uppgift vid tullbehandling. Till ledning för vad som skall förstås med detta kan tjäna vad som anförs i författningskommentaren till 3 § första och andra styckena om motsvarande förfaranden vid införsel. För ansvar krävs fara för att varan skall komma att finnas utom territoriet i strid med förbudet eller villkoret. Ett brott enligt den här bestämmelsen inträffar i och med att någon vid tullbehandling lämnar oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift. Ett brott enligt bestämmelsen har också begåtts i och med att någon underlåter att anmäla varan till tullbehandling genom att han underlåter att stanna vid föreskriven anmälningsplats. För den som kringgår en tullplats inom landet torde brottet i praktiken få anses fullbordat först då han passerat gränsen. I sådant fall bör ansvar ådömas endast enligt första stycket. Särskilt om andra stycket andra punkten Genom denna bestämmelse straffbeläggs att någon av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift i samband med en tillståndsansökan. Bestämmelsen svarar närmast mot försök till smuggling enligt 3 § tredje stycket 3. Med oriktig uppgift förstås detsamma som i den bestämmelsen. Bestämmelsen kan vara tillämplig såväl då den oriktiga uppgiften har föranlett att tillstånd meddelats som då den inte har föranlett ett sådant tillstånd. Antag att det är samma person som av grov oaktsamhet dels lämnat den oriktiga uppgiften vid tillståndsansökningen, dels med stöd av tillståndet för in varan till landet. I sådant fall bör han lämpligen dömas till ansvar enbart för själva utnyttjandet av tillståndet enligt första stycket jämfört med 3 § tredje stycket 3. I enlighet med vad Lagrådet förordat och i överensstämmelse med 3 § tredje stycket 3 har i lagtexten även tagits med att någon underlåter att lämna föreskriven uppgift i samband med en tillståndsansökan. Särskilt om tredje stycket Denna bestämmelse finns inte i lagrådsremissen (jfr den allmänna motiveringen avsnitt 3). Syftet med bestämmelsen är att göra straffbestämmelsen i andra stycket 1 tillämpligt även på sådan utförsel som sker till andra EU-länder. Straffbestämmelsen i andra stycket 1 gäller förfaranden som någon gör sig skyldig till vid tullbehandling som görs med anledning av utförsel från landet. Med tullbehandling förstås sådana åtgärder enligt tullagstiftningen som anges i 2 §. Sådana åtgärder vidtas i princip inte när det gäller utförsel till andra EU-länder. I stället gäller särskilda förfaranden enligt inregränslagen. Genom bestämmelsen i detta stycke blir straffbestämmelsen i andra stycket 1 tillämplig även på sådana förfaranden. Vad som anges i straffbestämmelsen om att någon underlåter att anmäla en vara till tullbehandling blir således i stället tillämpligt i de fall någon underlåter att anmäla varan enligt 4 § första stycket inregränslagen (i dess lydelse enligt lagförslag 2.7). Vad som anges om uppgifter vid tullbehandling blir tillämpligt när det är fråga om uppgifter som lämnas under förfaranden enligt inregränslagen. I 3 § fjärde stycket finns en motsvarande bestämmelse för uppsåtliga brott. Särskilt om fjärde stycket I detta stycke undantas från straffansvar sådana gärningar som visserligen har begåtts av grov oaktsamhet men som med hänsyn till omständigheterna ändå är att anse som ringa. Liksom när det gäller att avgöra om ett uppsåtligt brott är ringa torde främst varornas beskaffenhet och kvantitet bli avgörande (jfr författningskommentaren till 4 §). Straffriheten för ringa fall har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.6). 8 § Den som, i samband med att en vara förs in till landet, uppsåtligen underlåter att anmäla varan till tullbehandling, lämnar oriktig uppgift vid tullbehandling eller underlåter att lämna föreskriven uppgift vid tullbehandling och därigenom ger upphov till fara för att tull, annan skatt eller avgift undandras det allmänna, döms för tullbrott till böter eller fängelse i högst . För tullbrott döms också den som uppsåtligen ger upphov till fara för att tull, annan skatt eller avgift undandras det allmänna eller felaktigt tillgodoräknas eller återbetalas till honom själv eller annan genom att 1. i samband med att en vara förs ut från landet, förfara så som anges i första stycket eller, efter utförseln, förfoga över varan i strid med vad som förutsatts vid den tullbehandling som skett med anledning av utförseln, 2. under pågående tullbehandling förfoga över en införd vara i strid med vad som gäller för denna tullbehandling, eller 3. bryta mot villkor som vid tullbehandling för övergång till fri omsättning har uppställts för befrielse från eller nedsättning av skatten eller avgiften. Denna bestämmelse är tillämplig endast i fråga om sådana tullar, andra skatter och avgifter som skall besluta. Paragrafens tillämpningsområde huvuddrag I denna paragraf regleras de uppsåtliga brott som innebär att någon i samband med införsel eller utförsel agerar på ett otillåtet sätt och därigenom ger upphov till fara för att tull, annan skatt eller avgift undandras det allmänna eller felaktigt tillgodoräknas eller återbetalas i samband med införsel till eller utförsel från landet. Första stycket innehåller en central straffbestämmelse. Bestämmelsen gäller enbart införsel och omfattar dels det fallet att någon underlåter att anmäla en vara till tullbehandling, dels det fallet att någon vid tullbehandling lämnar oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift. I andra stycket första punkten straffbeläggs att någon gör på motsvarande sätt i samband med utförsel av en vara. Den punkten omfattar också att någon förfogar över en utförd vara i strid med vad som förutsatts vid den tullbehandling som skett med anledning av utförseln. Den följande punkten i andra stycket avser det fallet att någon under pågående tullbehandling förfogar över en införd vara i strid med vad som gäller för denna tullbehandling. Den tredje punkten i andra stycket omfattar det fallet att någon bryter mot villkor för befrielse från eller nedsättning av tull, annan skatt eller avgift. I det tredje stycket anges att paragrafen är tillämplig endast såvitt avser sådana skatter och avgifter som skall besluta. Första stycket motsvarar 1 § VSL såvitt avser undandragande vid införsel. Andra stycket första punkten motsvarar 1 § och 4 § 1 VSL, såvitt avser utförsel. Andra stycket andra och tredje punkten motsvarar 4 § 1 och 2 VSL i den mån dessa reglerar undandraganden. För ansvar enligt paragrafen måste tull-, skatt- eller avgiftsskyldighet ha förelegat i det enskilda fallet. Det är alltså inte tillräckligt att varan tillhör ett varuslag för vilket tull, annan skatt eller avgift skall betalas i anledning av införsel eller utförsel. Exempelvis får en resande för eget bruk föra in tobaksvaror intill en viss mängd utan att betala skatt. Skattskyldighet föreligger emellertid för införsel utöver denna kvantitet. Liksom enligt VSL gäller att undandragandet aldrig kan avse mer än den delen av införseln. Eftersom paragrafen knyter an till tullbehandling enligt 2 § andra stycket, blir paragrafen tillämplig i samma utsträckning som tullagstiftningen. Det innebär att paragrafen omfattar att en vara förs in från eller ut till en plats utanför EU, dvs. en plats utanför EU:s tullområde eller skatteområden (s.k. tredjelandstrafik). Detsamma gäller för icke-gemenskapsvaror som transiteras från en plats utanför EU via ett annat EU-land till (t.ex. en vara som transiteras från via till ). Sådana varor skall nämligen enligt tullagstiftningen tullbehandlas. Paragrafen kan bli tillämplig även då en icke-gemenskapsvara, som inte är underkastad ett tullförfarande, förs in till landet från en plats inom EG:s tullområde. Som exempel kan nämnas att en vara smugglas från via till . Att tullagstiftningen, och därmed bestämmelserna i den här paragrafen, då blir tillämpliga beror på 9 a § tullagen (3 kap. 4 § i förslaget till ny tullag). Det nu sagda behandlas även i kommentaren till 2 § andra stycket. Varor som skall beskattas enligt privatinförsellagen blir inte föremål för tullbehandling.