prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta skall åstadkommas bl.a. genom bättre möjligheter för enskilda att dels överföra intjänade pensionsrättigheter mellan medlemsstaterna, dels vara anslutna till pensionsfonder över nationsgränserna. I enlighet med vad kommissionen föreslagit i meddelandet har ett pensionsforum (med företrädare för bl.a. medlemsstaterna, pensionsfonder och arbetsmarknadens parter) inrättats för att diskutera frågor om arbetskraftens fria rörlighet. Vissa av dessa frågor har behandlats i det direktiv om skydd för kompletterande pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom Europeiska gemenskapen, som rådet antog (se om EU 1998, avsnitt 12.6.2) Skattesamordning. Någon harmonisering av medlemsstaternas skatteregler eftersträvas inte och målet bör vara att ländernas skatteintäkter skall bevaras. Syftet är i stället att försöka avskaffa nationell skattediskriminering av finansiella tjänster från pensionsfonder som är etablerade i andra medlemsstater. Dessa frågor behandlas redan i högnivågruppen Skattepolitiska gruppen (). stödjer den grundläggande inriktningen i arbetet att underlätta arbetskraftens rörlighet. Från svensk sida understryks bl.a. vikten av att ta hänsyn till friheten för arbetsmarknadens parter att själva utforma sina tjänstepensionsavtal. Kommissionen väntas presentera ett första utkast till förslag till reglering. Reglering av försäkringsförmedlare inledde ett arbete med att se över och diskutera en eventuell utvidgning av försäkringsförmedlar- direktiv. Diskussionerna kom senare att omfatta en utvidgning av direktivet också genom införlivande av delar av rekommendationen om försäkringsförmedlare. Kommissionen presenterade ett första utkast till ett nytt direktiv om försäkringsförmedlare. Förslaget syftar till såväl förbättrade normer för konsumentskyddet som att underlätta det fria tillhandahållandet av tjänster. Frågor som behandlas gäller bl.a. auktorisationskrav, yrkesansvarsförsäkring, tillräckliga ekonomiska resurser, registrering och konsumenters behov av information vid försäljning av försäkringar. har en generellt sett positiv inställning till kommissionens hittillsvarande förslag. Arbetet i kommissionen kommer att fortsätta . 10.1.4 Värdepappersmarknaden Värdepappersfonder Kommissionen presenterade 1994 ett direktivförslag om ändringar direktiv /611/EEG om fondföretag. Direktivet innehåller regler för värdepappersfonder. Då enighet om förslaget inte kunde uppnås presenterade kommissionen förslag till två direktiv om ändringar av direktiv (KOM (1998) 449 och 451 slutlig). Det första förslaget innehåller regler om utvidgade investeringsmöjligheter för värdepappersfonder och förtydligande av vissa oklarheter i det befintliga direktivet. Det andra förslaget är huvudsakligen inriktat på fondbolagen. Reglerna föreslås bli anpassade till det befintliga regelverket för andra aktörer på området för finansiella tjänster. Förslaget innehåller vidare bestämmelser om att fondbolag skall få ägna sig åt bl.a. individuell portföljförvaltning. Nya regler föreslås även om s.k. förenklade informationsbroschyrer. stöder i huvudsak direktivförslagen. har direktivförslagen diskuteras vid ett flertal möten i en rådsarbetsgrupp. Vissa frågor i det första direktivförslaget har behandlats i Coreper. Införlivandemöten Kommissionen har hållit ett antal s.k. införlivandemöten om direktivet om slutgiltig avveckling i system för överföringar av betalningar och värdepapper (98/26/EG). Direktivets syfte är att begränsa riskerna på finansmarknaderna genom att reducera de rättsliga riskerna vid clearing- och avvecklingsverksamhet när det gäller betalningar och finansiella instrument. Vid mötena har olika införlivandefrågor om direktivet diskuterats. 10.2 Telekommunikation Kommissionen inledde en översyn av den samlade gemenskapslagstiftningen på teleområdet (som växt fram ). Översynen är föranledd av behovet av en lagstiftning som är tillräckligt flexibel på detta mycket dynamiska område. Vidare innehåller vissa av dagens direktiv på teleområdet bestämda tidpunkter för en översyn. Översynen kommer inte bara att hantera de "rena" teledirektiven utan också att inkludera t.ex. konvergensen och frekvensfrågorna. Det handlar således inte endast om telekommunikationer utan om elektroniska kommunikationer. Översynen syftar till att ett nytt regelverk på området skall kunna antas av rådet och parlamentet 2001/2002 och träda i kraft i medlemsstaterna 2002/2003. Kommissionens arbete blev något försenat på grund av kommissionens avgång . Kommissionen har ändå försökt att ha en dialog med medlemsstaterna med hjälp av arbetspapper kring bl.a. vissa principer för utformningen av regelverket. Vidare har ett antal konsultrapporter publicerats som närmare analyserat existerande regelverk och företeelser på telemarknaden. Kommissionen antog ett meddelande om det framtida regelverket (Towards a new framwork for infrastructure and associated services The 1999 COM (1999) 539). I meddelandet görs en översyn av det existerande regelverket och föreslås vissa huvuddrag i ett nytt regelverk. Kommissionen har inbjudit till synpunkter på meddelandet fram till . Rådet hade en första politisk diskussion om utformningen av det framtida regelverket. Rådet antog slutsatser om vissa principer som bör vara vägledande i arbetet med utformningen av det nya regelverket. Kommissionen har vidare antagit ett direktiv om ändring av direktivet 90/388/EEG för att säkerställa att telenät och kabeltelevisionsnät som ägs av en enda operatör utgör skilda rättsliga enheter (1999/64/EG). 10.2.1 Nya regler om taltelefoni trädde vissa ändringar i telelagen i kraft. Dessa ändringar skedde för att genomföra teledataskyddsdirektivet (97/66/EG), taltele- fonidirektivet (98/10/EG) samt direktivet 97/51/EG om ändring i ramdirektivet (90/387/EEG) och direktivet om hyrda förbindelser (92/44/EEG) inom telekommunikationsområdet. trädde även ändringar i telelagen i kraft som genomför direktivet 98/61/EG om ändring av samtrafikdirektivet (97/33/EG) när det gäller införande av nummerportabilitet och förval av teleoperatör. Dessa ändringar syftar till att skapa en väl fungerande konkurrens på teleområdet. 10.2.2 Radio- och teleterminaldirektivet och rådet har antagit ett direktiv (1999/5/EG) om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse, det s.k. radio- och teleterminaldirektivet. Direktivet syftar till att harmonisera lagstiftningen på marknaden för radio- och teleterminalutrustning för att uppnå fri rörlighet på den inre marknaden. Detta bör främja konkurrensen och stimulera innovationsprocesserna inom sektorn till gagn för såväl näringsliv som konsumenter. Det nya direktivet skall vara genomfört i medlemsstaterna . Regeringen lämnade en proposition när det gäller lag om radio- och teleterminalutrustning m.m. 10.2.3 Konvergens mellan telekommunikation, medier och informationsteknik har frågan om konvergens mellan sektorerna telekom- munikationer, medier och informationsteknik fortsatt att diskuteras inom EG. Kommissionen beslutade om ett meddelande om utfallet av remisserna som följd av grönboken av om konvergens. Två olika slutsatser har antagits, en av telerådet och en av . Slutsatserna fokuserar på olika områden. antog telekommunikationsrådet vissa slutsatser med anledning av kommissionens arbete. Rådet utgår ifrån att kommissionen beaktar dessa slutsatser när nya förslag läggs, speciellt med tanke på kommissionens arbete med översynen av den europeiska telemarknaden och dess reglering. slutsatser redovisas i avsnitt 25.3.3. 10.3 Post 10.3.1 Postdirektivet Kommissionen beslutade att presentera ett förslag till direktiv om gemensamma regler för utvecklingen av posttjänster inom gemenskapen och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna. diskussioner godkändes vid telekommunikationsrådet ett omarbetat förslag, direktiv /67/EG av om gemensamma regler för utveckling av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna. Direktivet publicerades och medlemsstaterna skall ha genomfört regleringen . Enligt gällande postdirektiv finns en plan för den fortsatta liberaliseringen av postmarknaden. Kommissionen skulle presentera ett förslag till en fortsatt avreglering av gränsöverskridande post och direktreklam . Förslaget är emellertid försenat och förväntas komma under innevarande år. 11 Skatter Arbetet med att harmonisera skatter inom EG har pågått . Det gäller företrädesvis de indirekta skatterna där gemenskapens ansträngningar lett till förhållandevis långtgående resultat. På andra områden, såsom beskattning av enskilda personer och företag, går arbetet emellertid långsammare. 11.1 fattade ett beslut om ett skattepaket när det gäller direkt beskattning i syfte att hindra skadlig skattekonkurrens (EGT C 2, , s. 1). Skattepaketet har tre beståndsdelar: en uppförandekod för företagsbeskattning, ett direktiv om minimibeskattning av sparande samt ett direktiv om avskaffande av källskatter på gränsöverskridande ränte- och royaltybetalningar mellan företag. Det har betonats att skattepaketet är en enhet där en överenskommelse måste omfatta samtliga delar. pågick ett intensivt arbete med att slutföra arbetet med de olika delarna i paketet så att en uppgörelse skulle kunna nås till Europeiska rådets möte . Enighet kunde dock inte uppnås beträffande sparandedirektivet, särskilt i frågan om beskattning av internationella obligationer kvarstod meningsskiljaktigheter, och något beslut om skattepaketet kunde därför inte fattas. Arbetet kommer att bedrivas vidare med syfte att uppnå en överenskommelse under det portugisiska ordförandeskapet. anser det mycket viktigt att detta arbete kan slutföras. Muntligt samråd har skett med , då nämnden också fått information om skattepaketet. 11.1.1 Uppförandekoden för företagsbeskattning Rådet antog en politiskt bindande uppförandekod för företagsbeskattning. Syftet med koden är att minska de snedvridningar på den inre marknaden som kan bli följden av skadlig skattekonkurrens mellan medlemsstaterna. Koden innehåller därför ett åtagande av medlemsstaterna att avveckla sådana skatteåtgärder som kan anses skadliga samt att inte införa nya skadliga åtgärder. Ett stort antal skatteåtgärder i de olika medlemsstaterna har granskats. Grundläggande för bedömningen av om en skatteåtgärd anses skadlig är om den har eller kan få betydande inverkan på var inom unionen företag lokaliseras. En rapport har lämnats till vari en bedömning av samtliga granskade åtgärder har gjorts. 11.1.2 Ett direktivförslag om sparande Kommissionens direktivförslag (KOM (1998) 295 slutlig) behandlar räntor som utbetalas i en medlemsstat till enskilda personer som är bosatta i en annan medlemsstat. Direktivet bygger på en s.k. samexistensmodell enligt vilken varje medlemsstat får välja att antingen ta ut en minimikällskatt eller att lämna information om räntan till spararens hemland. Den i förslaget angivna minimikällskatten är . Sparandedirektivet är den del av skattepaketet som står längst ifrån sin fullbordan och det innehåller ett flertal mycket svåra frågor som måste lösas. 11.1.3 Ett direktivförslag om beskattning av ränte- och royaltybetalningar Kommissionens förslag till ett direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater (KOM (1998) 67 slutlig) har bearbetats vidare . Avsikten är att källskatter som tas ut på ränte- och royaltybetalningar inom koncerner skall avskaffas inom unionen. Detta direktiv är den del av skattepaketet som står närmast en slutlig överenskommelse. 11.2 Mervärdesskatt 11.2.1 Nytt direktiv om nivån på normalskattesatsen inom EU Rådet antog ett nytt direktiv om normalskattesatsen för mervärdesskatt, rådets direktiv /49/EG. Det nya direktivet ändrar EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv, 77/388/EEG, som utgör EG:s mervärdesskattelag. Direktivet är baserat på kommissionens förslag med beteckningen KOM (1998) 693 slutlig av . Det nya direktivet innebär att medlemsstaterna t.o.m. skall tillämpa en normalskattesats som uppgår till . Enligt direktivet gäller ingen begränsning uppåt. Direktivet utgör ett led i en strävan att harmonisera mervärdesskattesatserna inom EG. Ändringen innebär att den redan existerande tidsbegränsade tillämpningen av en minsta normalskattesats om förlängs. Bakgrunden till kommissionens förslag är att undvika att konkurrenssnedvridningar uppstår i vissa sektorer av ekonomin och särskilt mot bakgrund av införandet av den gemensamma valutan euron i 11 medlemsstater, till följd av alltför stora skillnader mellan EU-staternas normalskattesatser. Eftersom det nya direktivet är tidsbegränsat måste den europeiska kommissionen lägga fram ett nytt förslag om normalskattesatsen . Den svenska mervärdesskattelagen överensstämmer redan med det nya direktivet. 11.2.2 Nytt direktiv om telekommunikationstjänster antog ett nytt direktiv om telekommunikationstjänster, rådets direktiv /59/EG. Det nya direktivet ändrar EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv, 77/388/EEG, se ovan. Direktivet är baserat på kommissionens förslag (KOM (97) 4 slutlig) av . Det nya direktivet, som innebär att nuvarande temporära ordning blir permanent, innebär att de teletjänster som konsumeras inom den europeiska gemenskapen även skall beskattas här. När en telekommunikationstjänst tillhandahålls av en teleoperatör från ett land utanför EU, t.ex. , eller av en teleoperatör som är etablerad i ett annat EU-land, till en näringsidkare som är etablerad i ett land inom den europeiska gemenskapen, skall beskattningslandet vara det medlemsland där näringsidkaren är etablerad. Likaså skall gälla att om den europeiska gemenskapens telebolag tillhandahåller teletjänster åt kunder som är etablerade eller som bor i länder utanför gemenskapen, skall dessa tjänster anses omsatta i detta tredje land. Därmed kan man inte lägga någon europeisk moms på telekommunikationstjänsten när denna konsumeras utanför EU. När telekommunikationstjänster tillhandahålls av en säljare från ett visst land, till en näringsidkare som är etablerad inom den europeiska gemenskapen men i ett annat land än säljaren, har medlemsstaterna rätt att tillämpa s.k. omvänd skattskyldighet (reverse charge), dvs. beskattning av köparen istället för säljaren. Vid försäljning från tredje land till privatpersoner som bor inom gemenskapen skall beskattnings- landet vara det land där den egentliga användningen och utnyttjandet av tjänsterna äger rum. Detta innebär att tredjelandsoperatören måste registrera sig för mervärdesskatt i det landet och debitera mervärdesskatt på vanligt sätt. En telekommunikationstjänst som köps av en privatperson i en EU-medlemsstat av en teleoperatör i en annan EU- medlemsstat skall däremot beskattas i teleoperatörens land. anpassade sin mervärdesskatte- lagstiftning (mervärdesskattelagen SFS 1994:200) till de nya reglerna. Detta gjordes med stöd av tillfälliga regler som föregick det nu aktuella direktivet. 11.2.3 Nytt direktiv om reducerad mervärdesskattesats på arbetsintensiva tjänster Kommissionen lade fram ett förslag som tillåter medlemsstaterna att delta i ett försök med reducerad skattesats på arbetsintensiva tjänster. Förslaget behandlades på ett flertal rådsmöten och kompletterades med en lista över tjänster som anger ramarna för försöket. De tjänster som kan omfattas av försöket är vissa småreparationer, renovering och reparation av privata bostäder, fönsterputsning och städning i privata hushåll, hemtjänster samt frisörstjänster. Förslaget presenterades i en faktapromemoria som överlämnades till . Samråd med skedde . Försöket påbörjades och pågår . Beslut fattades om försöksverksamheten (1999/85/EG). De länder som ville delta var tvungna att ansöka om detta . Nio länder ansökte om att få delta i försöksverksamheten. De nordiska länderna samt , och valde att inte delta. 11.2.4 Nytt direktivförslag om skatterepresentanter ramen för det europeiska s.k. SLIM-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market) lade kommissionen fram ett förslag om förenklade regler för företagare som säljer varor och tjänster i andra EU-medlemsstater där företagaren inte har något fast driftställe. Kommissionen föreslår att företagaren alltid skall vara den som är skyldig att vara registrerad och betala skatten. Enligt nuvarande regler i den europeiska mervärdesskattelagstiftningen kan medlemsstaterna göra det obligatoriskt för företagaren att t.ex. anlita en s.k. skatterepresentant (ofta revisionsbyråer) som blir betalningsskyldig för mervärdesskatten. Detta innebär att företagare kan få betydande kostnader för en skatterepresentant i annat land vilket drabbar mindre företag särskilt hårt. anser att det är viktigt att underlätta för företagen att bedriva handel över gränserna och stödjer därför till stor del förslagets innehåll. Förslaget, som har beteckningen (KOM (1998) 660 slutlig) av , har diskuterats i arbetsgruppen för finansiella frågor. Det finländska ordförandeskapet har presenterat vissa kompromissförslag men medlemsstaterna har ännu inte kunnat enas om direktivets slutgiltiga utformning. 11.2.5 Studie om krav vid traditionell och elektronisk fakturering På uppdrag av kommissionen har utrett vilka krav som uppställs i olika medlemsstater vid såväl traditionell som elektronisk fakturering. Rapporten bereds inom kommissionen. 11.3 Punktskatter 11.3.1 Energibeskattningsdirektiv förslag till beskattning av samtliga energiprodukter Kommissionen föreslog ett ramdirektiv om energibeskattning (KOM (97) 30 slutlig). Förslaget innebär en samlad beskattning av samtliga energiprodukter och har fortsatt att diskuteras i rådets arbetsgrupp för finansiella frågor och har även behandlats av rådet. Enighet har dock ännu inte kunnat nås. Inför rådets möten har samråd med skett. Det är av såväl miljö- som konkurrensskäl viktigt att ett ramdirektiv på energiskatteområdet skapas. stödjer kraftfullt arbetet med ett sådant direktiv. 11.3.2 förslag till ökade befogenheter Kommissionen har i ett direktivförslag till rådet föreslagit ökade befogenheter för (KOM (97) 326 slutlig). Denna fungerar dels som normgivande kommitté vad gäller åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av vissa angivna artiklar i rådets direktiv /12/EEG, dels som rådgivande kommitté för tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser om punktskatter. Kommitténs beslut fattas med kvalificerad majoritet. Som ett led i harmoniseringssträvandena inom gemenskapen föreslås att kommitténs normgivande befogenhet utvidgas. Gemenskapsbestämmelser för skattenivåer faller utanför förslagets tillämpningsområde. Det brittiska ordförandeskapet lade fram ett kompromissförslag som endast innehåller vissa administrativa bestämmelser gällande informationsutbytet mellan medlemsstaterna. stödjer detta förslag. Ärendet har inte behandlats och något beslut har ännu inte fattats av rådet. 11.3.3 Tobaksskattedirektiv förlängning av det svenska undantaget för minimiskattesats för cigaretter Kommissionen lade fram förslag till vissa tekniska ändringar av gemenskapens lagstiftning om beskattning av tobaksvaror. I samband med behandlingen av kommissionens förslag begärde en förlängning t.o.m. utgången av av det undantag för uppfyllandet av minimiskattesatsen på cigaretter t.o.m. utgången av som fick vid sin anslutning till EU. Rådet beslutade om ändring i tobaksskattedirektiven (1999/81/EG) och beviljades begärd förlängning av undantaget. 11.4 Övriga skattefrågor 11.4.1 Bekämpning av skattebedrägerier På initiativ av beslutade medlemsstaterna att tillsätta en arbetsgrupp på hög nivå för att göra en bedömning av dagens situation vad gäller skattebedrägerier, identifiera svagheter i det befintliga regelverket och lämna förslag till de åtgärder som gruppen finner lämpliga. Gruppens arbete skall vara avslutat , då en rapport som senare skall kunna underställas rådet skall avges till Coreper. Gruppen sammanträdde och gjorde en kartläggning av befintligt material som belyser dagens situation samt drog vissa slutsatser om bristerna i regelverk och rutiner. 11.4.2 Indrivningsdirektivet m.m. Kommissionens förslag till ändringar i indrivningsdirektivet (76/308/EEG), som lades fram , behandlades i rådets arbetsgrupp för finansiella frågor . Alla delförslag har diskuterats, och det har visat sig att meningarna är delade på många punkter, som alla medlemsstater ställer sig bakom syftet med förslagen. Meningsskiljaktigheterna gäller bl.a. förslaget att utvidga direktivets tillämpningsområde till direkta skatter och den rättsliga grunden, som av kommissionen föreslagits vara artikel 95 i fördraget. har intagit den preliminära ståndpunkten att kommissionens förslag i allt väsentligt bör genomföras. Införande av tydliga och direkt tillämpbara bestämmelser om ömsesidigt bistånd vid indrivning av socialavgifter diskuterades och våren i Administrativa kommissionen på socialförsäkrings- området, inrättad genom rådets förordning (EEG) nr 1408/71. Det bedömdes därefter att frågan var tillräckligt behandlad för att kunna överlämnas till kommissionen. Dess arbete är nu inriktat på att ett förslag skall läggas fram . 12 Fri rörlighet för personer samt arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor 12.1 Den sociala dimensionen Den sociala dimensionen är ett sammanhängande begrepp för åtgärder som syftar till att motverka negativa sociala effekter av den inre marknaden samt att främja en positiv social utveckling. Den sociala dimensionen omfattar i princip medborgare i deras egenskap av arbetstagare. Arbetskraftens fria rörlighet, socialförsäkringsskydd för den som flyttar och ömsesidigt erkännande av examina utgör centrala beståndsdelar av den sociala dimensionen. Minst lika viktigt är samarbetet på jämställdhets-, arbetsrätts- och arbetsmiljöområdena samt utvecklingen av dialogen med arbetsmarknadens parter. Därutöver inrymmer den sociala dimensionen åtgärder kopplade till strävan att minska de regionala obalanserna inom gemenskapen samt även åtgärder till stöd för ungdomar, äldre och funktionshindrade på arbetsmarknaden. Inom många områden som omfattas av den sociala dimensionen fattas beslut i huvudsak på nationell nivå. Endast då de föreslagna målen inte kan uppnås av medlemsstaterna själva förs besluten upp på gemenskapsnivå. EG kan besluta om lagstiftning, främst på arbetsmiljö-, arbetsrätts- och jämställdhetsområdet. Sysselsättningspolitik och syssel- sättningsskapande åtgärder är nationell kompetens och skall inte finansieras av EU-budgeten. Det finns dock inga hinder för att medel tas från EU-budgeten för att finansiera samarbetsprojekt, erfarenhetsutbyte och dylikt. Arbetsmarknadens parter och de kollektivavtal dessa sluter gavs en förstärkt roll på europeisk nivå genom avtalet om socialpolitik, i anslutning till Unionsfördragets sociala protokoll. Bestämmelserna i detta avtal har, med smärre förändringar, integrerats i EG-fördraget genom Amsterdamfördraget. I och med Amsterdamfördragets ikraft- trädande har det skapats en enhetlig fördragsmässig grund för EU- medlemsstaternas samarbete på det sociala området, ett samarbete som kommer att omfatta samtliga medlemsstater. Direktiven om europeiska företagsråd, föräldraledighet, deltidsanställdas rättigheter och bevisbördan i jämställdhetsmål har också utsträckts till att omfatta . 12.1.1 Den sociala dialogen Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande och integreringen av det sociala avtalet i fördraget återfinns bestämmelserna rörande den sociala dialogen i artikel 138 och 139 i EG-fördraget. I och med Amsterdamfördraget har arbetsmarknadens parters roll i EU-arbetet förstärkts i flera avseenden när det gäller utarbetandet och genomförandet av gemenskapsregler på det sociala området. En del av den sociala dialogen är också verksamheten i de rådgivande kommittéerna med tre parter. Till dessa kommittéer hör den ständiga kommittén för sysselsättningen i Europeiska gemenskaperna och för arbetarskyddsfrågor.