prop · GN0342 · 2000-01-01 00:00:00 — internationella föreningar för invandrarkvinnor, RIFFI 82. Dessutom sändes departementspromemorian för kännedom till Promemorians Ds 1997:42 förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 1.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. dels att 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till utlänningar som 1. har ansökt om uppehållstillstånd i enligt 3 kap. 2 eller 3 § utlänningslagen (1989:529) (asylsökande), 2. har beviljats tidsbegränsat uppehållstill- stånd med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 4 a § utlänningslagen, eller 2. har beviljats tidsbegränsat uppehåll med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 4 a § utlänningslagen och som inte är folkbokförda här i landet, eller 3. har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620) för förmåner av motsvarande karaktär. Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd. Kommuner skall lämna bi- stånd enligt denna lag till ut- länningar som avses i 1 § första stycket 2, om de vistas i kommunen och om biståndet behövs med hänsyn till begränsningar som uppstått i Statens invandrarverks möjligheter att ta emot dem. Denna lag träder i kraft . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 a § utlänningslagen (1989:529) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 4 a § Regeringen får i fråga om en viss grupp av utlänningar meddela föreskrifter om att den som söker uppehållstillstånd med stöd av 3 kap. och som bedöms ha ett tillfälligt behov av skydd här i landet får ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får beviljas för en sammanlagd tid av högst . Om ett program för att förbereda återvändandet har inletts , får uppehållstillståndet förlängas . En utlänning som meddelats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt första stycket får inte beviljas flyktingförklaring eller resedokument så länge det tidsbegränsade uppehållstillståndet gäller. Detta gäller dock längst från det ett sådant uppehållstillstånd först beviljades. Om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd har getts någon med stöd av första stycket får ett tidsbegränsat tillstånd ges också till en utlänning som är make eller maka eller barn till den person som först beviljats tillstånd. Detsamma gäller förälder till barn som meddelats tillstånd enligt första stycket. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. dels att 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till utlänningar som 1. har ansökt om uppehållstillstånd i enligt 3 kap. 2 eller 3 § utlänningslagen (1989:529) (asylsökande), 2. har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 4 a § utlänningslagen, eller 2. har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 4 a § utlänningslagen och som inte är folkbokförda här i landet, eller 3. har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620) för förmåner av motsvarande karaktär. Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd. En kommun skall lämna bistånd enligt denna lag till utlänningar som avses i 1 § första stycket 2, om de vistas i kommunen och om biståndet behövs i avvaktan på att tar över ansvaret för mottagandet. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs att 4 § folkbokföringslagen (1991:481) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § En utlänning som är skyldig att ha uppehållstillstånd skall inte folkbokföras om han saknar sådant tillstånd och det inte finns synnerliga skäl för att han ändå folkbokförs. En utlänning som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt föreskrifter som utfärdats med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen (1989:529) skall inte folkbokföras, om utlänningen kan antas komma att vistas i landet med stöd av tillståndet under högst . Detta gäller dock inte, om utlänningen erhållit en flykting- förklaring eller ett resedokument enligt utlänningslagen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § socialförsäkringslagen (1999:799) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 1 § Vid tillämpning av denna lag skall en person anses vara bosatt i , om han eller hon har sitt egentliga hemvist här i landet. Den som kommer till och kan antas komma att vistas här skall anses vara bosatt här. Detta gäller dock inte om synnerliga skäl talar emot det. Den som kommer till och kan antas komma att vistas här skall anses vara bosatt här, om inte synnerliga skäl talar emot det. En utlänning som enligt 4 § andra stycket folkbokföringslagen (1991:481) inte skall folkbokföras skall dock inte anses vara bosatt här. En i bosatt person som lämnar landet skall fortfarande anses vara bosatt här om utlandsvistelsen kan antas vara längst . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529), 2. lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl., 3. lag om ändring i folkbokföringslagen (1994:481), 4. lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Från de synpunkter Lagrådet har att beakta är främst av intresse hur förslagen förhåller sig till internationella förpliktelser, närmare bestämt till flyktingkonvention, jämförd med protokoll angående flyktingars rättsliga ställning. Enligt artikel 28 i konventionen skall (shall) fördragsslutande stat för flykting, som lovligen vistas inom statsområdet, utfärda resedokument för resor utanför statsområdet, såvida inte tungt vägande skäl hänförliga till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen talar däremot. Förslagen innebär däremot att flyktingförklaring och resedokument inte får beviljas den som är flykting i konventionens och protokollets mening, om han har fått uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen; av sistnämnda förhållande följer att han vistas lovligen här i riket. Vidare innebär artikel 24 1 b) i flyktingkonventionen att fördragsslutande stat skall (shall) tillerkänna flykting, som lovligen vistas inom statsområdet, samma behandling som statens egna medborgare beträffande socialförsäkring (lagstadgade bestämmelser rörande exempelvis sjukdom). Förslagen innebär däremot i princip att den som meddelats uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen inte skall folkbokföras, om han kan antas komma att vistas i landet med stöd av tillståndet under högst (vilket måste betraktas som en i sammanhanget ). Han får därmed inte heller rätt till bosättningsbaserade socialförsäkringsförmåner, något som däremot svenska medborgare bosatta i har. Lagrådet konstaterar att med de föreslagna bestämmelserna inte lever upp till sina förpliktelser enligt flyktingkonventionens ordalydelse. Såvitt angår vägran att bevilja flyktingförklaring och resedokument kan avvikelsen försvaras med att det är fråga om massflyktssituationer, där den föreslagna regleringen innebär så stora fördelar för den berörda folkgruppen att dessa motiverar att den individuella handläggningen skjuts ; dessutom skulle måhända en sådan ändå inte hinnas med för hela folkgruppen de tillfälliga uppehållstillstånden gäller. Härtill kommer att , som övervakar efterlevnaden av flyktingkonventionen, har godtagit ordningen att skjuta upp den individuella prövningen. Mera betänkliga är förslagen i fråga om de sociala förmånerna, där det inte kan uteslutas att ekonomiska överväganden varit drivkraften; det blir samhällsekonomiskt billigare att ge flyktingarna förmåner enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. De båda förslagen har dock nära samband med varandra. Om myndigheterna i en massflyktssituation inte hinner skilja ut konventionsflyktingarna från andra flyktingar finns inte heller möjlighet att konstatera vilka flyktingars rättigheter enligt konventionen som blir åsidosatta. På grund av det anförda anser sig Lagrådet inte böra avstyrka den föreslagna ordningen, trots de erinringar som kan anföras i fråga om dess bristande överensstämmelse med våra konventionsförpliktelser. Det bemyndigande som finns i 2 kap. 4 a § första stycket utlänningslagen ger intrycket att regeringen i fråga om en viss grupp av utlänningar äger meddela föreskrifter som kompletterar reglerna i 3 kap. Bemyndigandet har i förordningen om tidsbegränsade uppehållstillstånd dock utnyttjats av regeringen på så sätt att medborgare i som kommer från provinsen och som inte kan återvända dit på grund av förhållandena där, bl.a. sägs skola anses ha behov av sådant tillfälligt skydd som avses i 2 kap. 4 a §. Praktiskt sett bör detta innebära att nämnda medborgare blir betagna rätten att få sin ansökan om uppehållstillstånd enligt 3 kap. handlagd som en asylansökan (jfr 3 kap. 1 §). I ett nytt tredje stycke föreslås en uttrycklig regel om att en utlänning, som meddelats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av första stycket, inte får beviljas flyktingförklaring eller resedokument. Av författningskommentaren framgår att ansökningar om flyktingförklaringar eller resedokument över huvud taget inte får tas upp till prövning utan skall avvisas. Den grupp av utlänningar som i en regeringsförordning pekas ut som en grupp med tillfälligt behov av skydd här i riket (i det ovan angivna exemplet "medborgare i , som kommer från provinsen ") kommer att försättas i en sämre situation än andra utlänningar i så måtto att de inte kan få sina ansökningar om asyl, flyktingförklaringar eller resedokument prövade i sak . Detta missgynnande kan sägas utgöra en form av diskriminering. Det diskrimineringsförbud som finns i 2 kap. 15 § regeringsformen och som omfattar bl.a. utlänning här i riket (2 kap. 22 § 7 regeringsformen) innebär att lag eller annan föreskrift ej får innebära att någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör en minoritet. Den grupp av utlänningar som avses i den ovan nämnda regeringsförordningen bestäms med angivande av gruppens nationalitet och geografiskt ursprung och kommer därför inte att omfattas av diskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 §. Om den grupp som anges i en regeringsförordning däremot skulle komma att knyta an till exempelvis gruppens etniska ursprung, kan det ifrågavarande diskrimineringsförbudet i regeringsformen mycket väl bli tillämpligt. En särskild olägenhet som föranleds av ändringen i fråga om folkbokföring är att det kan förflyta upp till innan socialnämnden kan medverka till fastställande av faderskap, eftersom sådan medverkan förutsätter att barnet är folkbokfört i kommunen; se 2 kap. 1 och 2 §§ . Fallet torde inte vara opraktiskt eftersom flyktingfamiljer mycket väl kan komma hit med nyfödda barn. Lagrådet kan inte se någon lämplig lösning på problemet men anmärker att denna konsekvens av förslaget kan medföra en viss rättsosäkerhet för barnet. Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen Enligt det föreslagna tredje stycket i 2 kap. 4 a § får någon som avses här inte beviljas flyktingförklaring eller resedokument. Enligt 3 kap. 6 och 7 §§ skall däremot så ske för den som är flykting, vilket en person som avses i 2 kap. 4 a § mycket väl kan vara. En erinran om det undantag som följer av 2 kap. 4 a § tredje stycket bör därför införas i 3 kap. 6 och 7 §§. Av utlänningslagen bör uttryckligen framgå att en person som avses i 2 kap. 4 a § inte måste ha utverkat uppehållstillstånd före inresan i landet. Lagrådet återkommer till den frågan i yttrandet över en annan, härmed behandlad, lagrådsremiss med förslag till lag om ändring i utlänningslagen. Förslagen föranleder inte andra erinringar än de inledningsvis anförda. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition 1999/2000:42 Utlänningar i en massflyktsituation, sociala förmåner m.m. Lagen omtryckt 1994:515. Senaste lydelse 1996:1379. Senaste lydelse 1996:1384. Senaste lydelse 1996:1384. Lagen omtryckt 1994:515. Senaste lydelse 1996:1379. Senaste lydelse 1996:1384. 1999/2000:42 Bilaga 1 1999/2000:42 Bilaga 2 1999/2000:42 Bilaga 3 1999/2000:42 Bilaga 4 1999/2000:42 Bilaga 5 1999/2000:42 Bilaga 6