prop · GN0386 · 2000-01-01 00:00:00 — Dessutom har Statskontoret på uppdrag av regeringen sett över möjligheterna till elektronisk upphandling under tröskelvärdena samt att inom ramen för gemenskapsrätten utarbeta de författningsförslag om behövs. I sin rapport (1999:39) föreslår Statskontoret att en uttrycklig bestämmelse införs i lagen (SFS 1992:1528) om offentlig upphandling att det skall vara möjligt för upphandlande enheter att ta emot elektroniska anbud, men att anbudsgivare inte skall kunna kräva att få lämna anbud elektroniskt. Vidare föreslås att en elektronisk signatur jämställs med ett egenhändigt undertecknande samt att upphandlande enheter utarbetar lämpliga rutiner för elektronisk upphandling. Därefter avser regeringen att ta ställning till förslagen. Elektronisk upphandling över tröskelvärdena Offentlig upphandling över tröskelvärdena regleras inom EU. Kommissionen skissar nu på ett förslag som jämställer elektroniska anbud med pappersbaserade anbud, och ger upphandlande enheter möjlighet att själva avgöra om man vill genomföra en upphandling elektroniskt. Detta innebär att det kommer att bli gemensamma regler inom hela EES-området, vilket bl.a. innebär att det blir enklare för företag att utöva verksamhet utanför sitt eget lands gränser. ligger det avgörandet hos de enskilda medlemsstaterna. bör därför stödja detta arbete och verka för att så snabbt som möjligt få en förändring till stånd, som möjliggör elektronisk upphandling oberoende av värdet på det som upphandlas. Marknadsföring på Internet Regeringen anser att det för den elektroniska handelns utveckling är av stor vikt att konsumenterna har förtroende för denna form av handel och att de ges chans att upptäcka de möjligheter som den elektroniska handeln erbjuder t.ex. i form av större utbud och bättre möjligheter att jämföra priser. De företag som marknadsför sig via en webbplats på Internet når, vare sig det är deras avsikt eller ej, användare i hela världen. Fråga uppstår då om vilket lands offentligrättsliga regler som skall tillämpas på sådan försäljning och marknadsföring. Konsumentens möjligheter att känna till vilka rättigheter och skyldigheter denne har i olika länder är mycket begränsade och det är svårt för konsumenterna att söka rättelse i ett annat land. har säljare och tjänsteleverantörer ofta inte heller några praktiska möjligheter att känna till vilka lagar och regler som gäller i varje enskilt land. En alltför bred tillämpning av destinationslandets lag innebär ett stort osäkerhetsmoment för säljare och tjänsteleverantörer, vilket kan medföra att övergången till elektronisk handel begränsas eller försenas främst vad gäller små- och medelstora företag. är det viktigt för effektiva riktade marknadsföringsåtgärder att marknadsförarna i syfte att lyckas med sina kampanjer anpassar och skräddarsyr sin marknadsföring till förhållandena på de marknader där de agerar eller avser att agera för avsättning av sina varor eller tjänster. För att inte hämma utvecklingen av de fördelar som elektronisk handel innebär för både konsumenter och företag är det viktigt att nå en balans mellan konsumenters och näringsidkares intressen i den mån de går isär. I sista hand gäller emellertid huvudregeln att frågan om tillämplig offentligrättslig lag avgörs efter den bedömning som kan göras enligt varje lands internationella rätt. I den av regeringen beslutade propositionen 1999/2000:40 Obeställd reklam m.m. diskuteras frågan om under vilka förutsättningar e-postreklam skall tillåtas. Utredningen och IT en utredning om datorer, handel och marknadsföring I betänkandet Konsumenter och IT en utveckling om datorer, handel- och marknadsföring (SOU 1999:106) har de speciella problem av främst marknadsrättslig natur som konsumenten kan ställas inför i samband med elektronisk kommunikation i informationssamhället kartlagts. De frågor som behandlats rör t.ex. personlig integritet, skyddsbehov för särskilt utsatta konsumentgrupper och möjligheten att undanbe sig reklam via e- post. Utredningen har inte haft till uppgift att lämna något lagförslag. I betänkandet framhålls att handeln på Internet befinner sig i ett upp- byggnadsskede och utgör en tämligen begränsad del av den totala handeln. Utredningen menade vidare att anonymiteten på Internet kan vara ett problem och föreslår därför att regler om information i samband med konsumentförsäkringar och konsumentkrediter, som återfinns i konsumentförsäkringslagen och konsumentkreditlagen, ses över. Många av de frågor som tas upp i betänkandet behandlas även i direktivet om elektronisk handel (se ovan). 5.6.4 Hälso- och sjukvård, stöd och service samt socialförsäkring Regeringens bedömning: En utökad satsning bör göras på att med hjälp av IT-stöd utveckla och förnya hälso- och sjukvården. En förstärkt samverkan mellan olika vårdnivåer och vårdgivare bör eftersträvas för att möjliggöra ett effektivt informationsutbyte. En nationell handlingsplan för utveckling och förnyelse av sjukvården, vari behandlas även användningen av IT i vården bör tillskapas. (Arbete med en sådan plan pågår inom ). Socialförsäkringens administration bör effektiviseras genom en fortsatt utveckling av IT-stöd som medför serviceförbättringar, bl.a. genom att handläggningstider förkortas och kvaliteten i beslutsunderlagen ökas. Skälen för regeringens bedömning Hälso- och sjukvård Regeringens mål är att stärka trygghet, rättvisa och välfärd. Livskvaliteten skall förbättras. Som ett led i detta skall bl.a. vård och omsorg utvecklas. IT-utvecklingen kan bidra till detta. Regeringen stödjer därför på olika sätt att användningen av IT i samhället och inte minst inom offentlig verksamhet sker på ett sådant sätt att uppsatta mål kan uppnås. En långsiktig satsning pågår för att stärka patientens ställning inom svensk hälso- och sjukvård. Därvid betonas behovet av att förbättra vårdens tillgänglighet och att öka patientens inflytande och delaktighet. Tillgången till information är en avgörande förutsättning för patientens möjligheter att utöva självbestämmande i vården. Ett aktivt utvecklings- arbete för att finna nya vägar för patientinformation har påbörjats. På nationell, regional och lokal nivå utvecklas allt fler informationssystem för patientinformation. Där finns bl.a. information om hälsa, sjukdomar, funktionshinder, behandlingsmetoder, läkemedel, hjälpmedel, egenvård och patienträtt. Den ökade tillgången till information och den ökade komplexiteten medför också ett ökat behov av hjälp att hitta den önskade informationen. För att informationen skall nå ut till patienter, anhöriga, vårdpersonal etc. behövs organisatoriska enheter på lokal nivå med kompetens att utnyttja systemen. I detta syfte har patientinformations- centraler byggts upp på många håll i landet. Inom ramen för den s.k. Dagmaröverenskommelsen har medel anvisats som stöd för IT-utvecklingen i hälso- och sjukvården. Syftet är att stärka samspelet mellan olika vårdnivåer och vårdgivare, vilket bedöms kräva en ökad och bättre samverkande användning av IT. Gemensamma synsätt och standarder bör etableras och tillämpas. En gemensam infrastruktur eller plattform för IT i hälso- och sjukvården bör införas för att möjlig- göra ett effektivt informationsutbyte. Fortsatta överväganden kommer att ske beträffande hur det ovan angivna samspelet kan stärkas. Med ett utvecklat IT-stöd kan vården arbeta på ett nytt och mer effektivt sätt. Det kan t.ex. gälla förbättrade kommunikationshjälpmedel men även bättre hjälpmedel för att kvalitetssäkra vårdinsatser och effektivt kunna analysera mätningar och prov. Nära kopplat till detta är behovet av vidareutveckling av de administrativa stödsystemen. Bl.a. bör bedömning av vårdbehov och resursinsatser underlättas. En nationell handlingsplan för utveckling och förnyelse av sjukvården håller på att utarbetas inom . I planen, som beräknas kunna redovisas för , avses även frågor som rör utvecklingen av IT-verksamheten inom hälso- och sjukvården behandlas. Telemedicin innebär överföring av medicinsk information via telenätet eller via andra elektroniska kommunikationsmedel. Tekniken kan användas för konsultationer, övervakning, diagnostik, utbildning och kvalitetssäkring. Exempelvis kan konferenser och rådfrågningar hållas på distans mellan distriktsläkare och specialister vid sjukhus, varvid bilder m.m. kan överföras och användas som stöd vid rådfrågningen. Vid ambulanstransport kan t.ex. EKG föras över till mottagande sjukhus så att läkarna kan få en bild av patientens tillstånd redan före patientens ankomst till sjukhuset. Telemedicin kan även användas för att underlätta provtagning m.m. Så kan t.ex. en patient som vårdas i hemmet via dator och telefon kopplas till vårdcentral eller sjukhus och prov som patienten själv tar överföras till centralen eller sjukhuset. Telemedicin bedöms kunna medföra stora möjligheter att effektivisera hälso- och sjukvården. Förutom kostnadsbesparingar bör det vara möjligt att förbättra kvaliteten, tillgängligheten och servicen för patienterna, eftersom bl.a. nyttjande av specialistkunskap kan förenklas för att ge snabbare diagnos och behandling som arbetsformer m.m. kan effektiviseras. Telemedicin bör således ses som ett viktigt verktyg för verksamhets- och strukturutveckling i sjukvården. För att åstadkomma en snabbare utveckling inom telemedicinområdet i bör redan pågående insatser inom hälso- och sjukvårdsområdet koordineras med gemensamma nationella utvecklingsinsatser. Som grund för detta arbete finns ett behov av en analys av nuläget beträffande telemedicinens utveckling i , inklusive gjorda utvärderingar. Regeringen gör bedömningen att det är angeläget att förutsättningarna för en nationellt breddad användning av telemedicin klargörs. För att åstadkomma detta avser regeringen att inrätta en arbetsgrupp med företrädare för bl.a. och och med medverkan av och . Stöd och service IT och arbetsuppgifter inom IT-området kan öppna nya möjligheter för personer med funktionshinder på arbetsmarknaden. Detta gäller bl.a. under förutsättning av att utbildningar för IT-kompetens är tillgängliga oavsett funktionshinder av olika slag. Det är också viktigt att lärar- kompetensen och IT-utrustningen i skolorna anpassas så att elever med funktionshinder får adekvat IT-utbildning. har tillgänglighet till IT-området för personer med funktions- hinder i hög utsträckning handlat om hjälpmedel och teknikstöd. Staten har därvid stött metod- och utvecklingsarbete på området. Det är emellertid regeringens bestämda uppfattning att funktionshindrade personers möjligheter att utnyttja den nya tekniken inte får innebära att en rad särskilda lösningar och stödformer måste skapas för att göra detta möjligt, lösningar som ofta är betydligt dyrare än en satsning på generell tillgänglighet. Särskilda lösningar och hjälpmedel skall vara komplement när den generella anpassningen inte räcker. Inte heller skall frågan om tillgänglighet till IT-området för personer med funktionshinder ses enbart som ett socialpolitiskt ansvar utan som ett ansvar för myndigheter och marknadens aktörer på området. Åtgärder bör därför i högre utsträckning än inriktas på att åstadkomma en bättre generell tillgänglighet till informationssamhället. Informationssamhällets produkter och tjänster måste kunna användas av alla oavsett kön, ålder, etnisk och social bakgrund, funktionshinder, utbildning eller bostadsort. Detta synsätt ligger helt i linje med de handikappolitiska målen och regeringens förslag till inriktning av handikappolitiken som regeringen presenterar för i särskild proposition. Det finns emellertid områden där nya kommunikationsmönster och tekniker kan innebära att personer med funktionshinder utestängs från utvecklingen och inte har möjlighet att ta del av de positiva effekter som för andra kan innebära en snabbare och säkrare kommunikation med omvärlden. kan en sådan teknik innebära stora fördelar för många funktionshindrade personer och också ha socialpolitisk betydelse. Regeringen har därför tidigare i denna proposition aviserat sin avsikt att låta utreda dessa frågor. Inom ramen för det s.k. och med koppling till bl.a. de insatser som sker inom IT-program avser regeringen att följa och stimulera insatser som rör funktionshindrade och äldre. Därvid kommer också uppmärksamhet att ägnas åt frågor som rör integritet och valfrihet. En avvägning måste alltid ske mellan vad som är tekniskt möjligt och mänskligt önskvärt. Utgångspunkten vid ut- vecklingen bör vara vad som behövs och inte vad som kan göras. Socialförsäkring Inom socialförsäkringens administration finns ett stort behov av modernisering av IT-stödet. har som ansvarig systemägare för de gemensamma systemen ett särskilt ansvar för utvecklingsarbetet. har i samband med budgetunderlaget för åren 2000 2002 presenterat ett samlat utvecklings- program för att i grunden modernisera socialförsäkringens administration fram . En viktig del av programmet är att huvuddelen av ärendehandläggningen skall ges nytt IT-stöd som skall medverka till att förkorta handläggningstiderna och förbättra kvaliteten i försäkrings- kassornas beslutsunderlag. Regeringen har i budgetpropositionen 1999/2000 framhållit att förändringar i enlighet med verkets planer bör ske i väl definierade och avgränsade utvecklingssteg där kostnader och förväntade effekter noga kan bedömas som grund för regeringens ställningstagande samt att bör ge en uttömmande beskrivning och kostnadsberäkning av läget i utvecklingsarbetet och vilka krav som därvid ställs på finansiering. kommer också att redovisa förslag till författningsändringar som erfordras för att programmet skall kunna genomföras. Som ett stöd för regeringens ställningstaganden har regeringen gett Statskontoret i uppdrag att granska utvecklingsarbetet och redovisa sina iakttagelser och bedömningar. Regeringen avser att behandla dessa frågor bl.a. i samband med budgetpropositionen för . 5.6.5 Konvergensen mellan tele-, data- och medieverksamhet Regeringens bedömning: Konvergensen mellan datorer, tele- kommunikationer och massmedier innebär att ställningstaganden av betydelse för dessa områden bör utgå från ett brett synsätt där bl.a. telepolitiska, IT-politiska och mediepolitiska målsättningar kan beaktas. Ett närmare samarbete har inletts i syfte att förstärka samordningen inom i arbetet med dessa frågor. : Det fortsatta arbetet bör samordnas inom ramen för en departementsövergripande beredning. Remissinstanserna: Utredningens förslag om en departements- övergripande beredning stöds av den övervägande delen av remiss- instanserna. Skälen för regeringens bedömning: Den s.k. konvergensen, samman- smältningen mellan datorteknik, telekommunikationer och medier, är en av de starkaste förändringskrafterna i informationssamhället och den faktor som i grunden ger innehåll åt begreppet IT. Konvergensen ger upphov till nya tjänster och produkter, som skapar utveckling och tillväxt och driver fram allt snabbare digitala kommunikationer. Dagens intresse för bredbandsförbindelser är bl.a. en effekt av konvergensen kring Internettekniken (IP). Såväl den komplexa och mångdimensionella konvergensprocessen i sig som den mera praktiska frågan om utbyggnad av den tekniska IT-infrastrukturen skapar behov av politiskt nytänkande. IT-infrastruktur ses ofta som en rent teknisk fråga. Debatten domineras av olika överföringstekniker och deras respektive för- och nackadelar. Vad ett framtida bredbandsnät ska innehålla diskuteras mera sällan. Men teknik och innehåll hänger ihop. Bredband är i grunden bara en digital distributionskanal för vad som i hög grad består av olika former av medier och kommunikationstjänster. Bredband är därmed ett exempel på vad som kallas nätkonvergens. Begreppet innebär att tidigare åtskilda nätverk för distribution av teletjänster och medieinnehåll nu integreras och med stöd av Internetteknik blir bärare av varandras tjänster. Det mest uppenbara resultatet av nätkonvergensen är att allt flera tele- och medietjänster har blivit tillgängliga via Internet. Internet tonar fram som ett framtida allnät, en transportör av information som kan förmedlas trådlöst lika väl som via olika slag av trådförbindelser. Nätkonvergensen möjliggör också en sammansmältning av olika kommunikationstjänster och medieformer, s.k. tjänstekonvergens. Informationstjänster som varit bundna till ett visst medium kan nu förmedlas via andra medier och kombineras till helt nya tjänster. De politiska och juridiska effekterna av konvergensen visar sig genom att det blir allt svårare att skilja mellan de tidigare klart avgränsade data-, tele- och medieområdena. Därmed förändras inte bara möjligheten för nuvarande regelverk att fylla sin uppgift; de förutsättningar som en gång styrde utformningen av den gällande tele- och mediepolitiken påverkas också. konstaterade i betänkandet Konvergens och förändring (SOU 1999:55) att tillämpningen av nuvarande lagstiftning inom medie- och teleområdet kan leda till olika slag av tolknings- problem. Samma tjänstetyp och samma innehåll kan regleras på olika sätt beroende på vad som förmedlas, på vilket sätt förmedlingen sker, vilken mottagarutrustning som används och vilket subjekt som tillhandahåller tjänsten. Telelagen respektive yttrandefrihetsgrundlagen och radio- och TV-lagen kan vidare vara både växelvis och tillämpliga inom ramen för samma tjänsteutbud och även inom vad mottagaren kan uppfatta som en och samma tjänst. Det blir också allt svårare att dra en gräns mellan frekvensanvändning av betydelse för yttrande- och informationsfriheterna och annan frekvensanvändning. Slutligen är det oklart hur begrepp, definitioner och avgränsningar skall tolkas respektive tillämpas. Utredningens slutsats är att den aktuella lagstiftningen behöver samordnas. Detta gäller framför allt relationen mellan å ena sidan tele- lagen och å den andra yttrandefrihetsgrundlagen radio- och TV-lagen. Detta arbete måste relateras till det arbete som bedrivs inom EU och som har till syfte att lägga en gemensam grund för behandlingen av konvergensfrågorna inom unionen. Utredningen anser vidare att det finns särskilda skäl att närmare utreda vilka krav konvergensutvecklingen ställer på utformningen, omfattningen och finansieringen av public service och med vilka verkningsmedel detta skall åstadkommas samt i vilken utsträckning elektroniska medier kan omfattas av presstödet och vilka behov av förändringar i presstödsförordningen detta kan medföra. Utredningen föreslår att det fortsatta arbetet samordnas inom ramen för en departements- överskridande beredning, eventuellt med parlamentariskt inslag. Beredningens uppgift bör utifrån ett övergripande perspektiv och rådande politiska målsättningar bl.a. vara att utarbeta underlag för val av samordningsstrategi och genomförandeplan, där bl.a. arbetet inom pågående utredningar och inom EU beaktas. Den tekniska utvecklingen har gjort att det inte längre går att dra klara gränser mellan de system eller nätverk som är avsedda för individuell elektronisk kommunikation och motsvarande system eller nätverk för massmedier. Det innebär att olika politikområden, t.ex. telepolitik, IT- politik och mediepolitik, tenderar att flyta samman och att det blir tydligare att åtgärder inom ett område kan få stora konsekvenser inom ett annat område. Konvergensutvecklingen innebär inte att de målsättningar som är centrala inom de olika politikområdena blir mindre angelägna. Det gäller t.ex. ambitionen att värna yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald inom massmedieområdet. Däremot kan utvecklingen medföra att behovet av politiska åtgärder förändras. Vissa åtgärder som har varit nödvändiga i en tidigare teknisk situation kan bli överflödiga, som utvecklingen kan skapa behov av nya åtgärder för att se till att viktiga värden inte åsidosätts. De frågor som konvergensutredningen uppmärksammade behandlas i olika sammanhang. Bl.a. förbereder Europeiska kommissionen förslag till nytt regelverk för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster, Kommittén om mediegrundlagarna (Ju 1999:01) analyserar behovet av och förutsättningarna för en mer teknikberoende grundlagsreglering av yttrandefriheten. En särskild utredare (1999:08) skall lägga fram ett brett underlag inför beredningen av de villkor som skall gälla för radio och TV i allmänhetens tjänst under nästa tillståndsperiod. har fått i uppdrag att bedöma vilka effekter presstödet haft samt utveckla metoderna för att analysera dags- pressens utveckling och det framtida behovet av presstöd, bl.a. kopplingen mellan presstödet och nya elektroniska medier. Det är inte nu möjligt att förutse alla konsekvenser av konvergens- utvecklingen. Det ligger i sakens natur att vi först kommer att bli medvetna om utvecklingens följder. Därför är det viktigt att arbetet inom är organiserat på sådant sätt att det är möjligt att ta hänsyn till målsättningar inom olika politikområden i samband med ställningstaganden som får betydelse för informationsförsörjningen i samhället. Ett närmare samarbete mellan , och har inletts i syfte att förstärka samordningen av arbetet med dessa frågor. 5.6.6 Skydd av barn från skadligt innehåll Regeringens bedömning: Samhällets intresse av att skydda barn från skadligt innehåll i nya informationsbärande medier, bl.a. Internet, måste tryggas. Regeringen skall utöver nationella åtgärder aktivt delta i det internationella arbetet för att skapa ett gott skydd för barn i en globaliserad medievärld. Skälen till regeringens bedömning: Internet erbjuder barn och unga nya möjligheter att skaffa kunskap, roa och förströ sig, knyta kontakter och utbyta erfarenheter med jämnåriga i andra delar av landet och övriga världen. Genom Internet öppnas ett fönster mot all världens information och kontakter, direkt från barnkammaren och klassrummet. I takt med att tillgången till Internet växer ökar också risken för att barn exponeras för olagligt material och material som utan att vara illegalt ändå kan vara olämpligt och skadligt för yngre personer. Av avgörande betydelse för den framtida tilliten till Internet är att föräldrar, all personal inom förskola, skola och fritidsverksamhet och andra vuxna har möjlighet att skydda barn från olagligt och skadligt innehåll som t.ex. kan ta sig uttryck i våldsspel, pornografi och rasistisk propaganda. Ansvaret vilar dels på staten genom lagstiftningen som sätter ramarna, dels på branschernas egna kompletterande system för självreglering. Av stor betydelse är också att forskning och kunskap tas fram och att information om hur Internet kan användas på ett barnsäkert sätt når ut till föräldrar och pedagogisk personal m.fl. deltar i internationellt samarbete på området, bland annat inom EU. antog ministerrådet dels en rekommendation om skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten i audiovisuella tjänster och informationstjänster1, dels en handlingsplan för att främja en säkrare användning av Internet2 . Rekommendationen, vars effekter skall utvärderas , omfattar alla audiovisuella tjänster och informationstjänster som görs tillgängliga för allmänheten, oavsett spridningssätt. Det rör t.ex. tjänster via Internet men även radio- och TV-sändningar. Medlemsstaterna rekommenderas bl.a. att främja inrättandet på frivillig grund av själv- reglerande nationella system. , som är en kommitté under , ansvarar för att informera branscherna om rekommendationens innehåll, följa branschernas självreglerande arbete och fungera som deras stöd och samtalspartner i frågor som rör skydd av barn i media. Insatserna riktar sig även mot datorspelsbranschen vars organisationen , Dator och TV-spel (MDTS) till julhandeln som en direkt följd av rekommendationen införde en gemensam märkning med åldersgräns av spelprodukter med våldsinslag. Även handlingsplanen syftar till att främja branschens självreglering.