prop · GN03100 · 2000-01-01 00:00:00 — Som exempel på fall där avdrag vägrats kan nämnas ombyggnad av en lokal för färghandel till lokaler för två nya verksamheter, den ena för affärsändamål och den andra för kontor. Byggindustrier, () och har i en framställning hos föreslagit att det utvidgade reparationsbegreppet vidgas ytterligare (dnr. 1631/94). Förbunden framhåller att det är fråga om utgifter som varje fastighetsägare måste räkna med att få vidkännas i sin löpande förvaltning. Avdrag bör enligt förbunden få göras även för det fall syftet med ombyggnaden är att bereda en ny hyresgäst ändamålsenliga lokaler. Detta bör gälla även om den nya hyresgästen driver en annan slags verksamhet än den föregående. Verksamhetsbedömningen bör göras med utgångspunkt i fastighetsägarens förhållanden. För den som bedriver fastighetsförvaltning med uthyrning av lokaler torde det vara normalt att räkna med skifte av hyresgäster och ändringsarbeten som föranleds av det. Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande utvidgade reparationsbegreppet framstår i vissa avseenden som alltför begränsat. Många näringsidkare anser att gällande regler är svåra att förstå och tillämpa. Bedömningen av vad som kan anses vara normala ändringsarbeten görs utifrån den verksamhet som bedrivs i den uthyrda lokalen. Detta kan medföra att många byggnadsarbeten inte kommer till stånd. Fastighetsfö-retag kan föredra att låta lokaler stå tomma långa perioder i avvaktan på en hyresgäst som inte har behov av reparations- och ändringsarbeten eller som driver verksamhet av samma slag som den föregående hyresgästen. Nuvarande skatteregler kan därför sägas motverka ett effektivt utnytt-jande av det kommersiella fastighetsbeståndet. Reglerna bör ändras så att utgifter för reparations- och ändringsarbeten får dras av även om arbetena vidtas i samband med byte av hyresgäst. Det utvidgade reparationsbegreppet bör utformas så att verksamhetsbedömningen i stället görs utifrån vad som kan anses normalt i den skattskyldiges näringsverksamhet. Det bör således göras en bedömning av antingen fastighetsägarens eller hyresgästens verksamhet, beroende på vem av dem som bekostar ändringsarbetena. Svarar fastighetsägaren för arbetena och består dennes verksamhet i uthyrning av lokaler för affärs- och kontorsändamål bör avdrag således kunna få göras för sådana ändringsarbeten som man normalt kan räkna med i näringsverksamheten. Detta bör gälla även om ändringsarbetena sammanhänger med ett byte av hyresgäst, en sammanslagning av två intilliggande lokaler eller en delning av en lokal. Bestämmelserna om avdrag för reparation och underhåll, inklusive det utvidgade reparationsbegreppet, gäller således även för arbeten som bekostas av nyttjanderättshavaren. Detta följer av den allmänna bestämmelsen om att utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster skall dras av som kostnad (16 kap. 1 § IL och 23 § KL). Bestämmelserna i 19 kap. 2 25 §§ IL gäller alla näringsidkare och inte enbart fastighetsägare. Svarar hyresgästen för ändringsarbetena och är dessa att anse som normala i dennes näringsverksamhet får avdrag göras förutsatt att det inte är fråga om en väsentlig förändring av byggnadsdelen. Några remissinstanser föreslår att även väsentliga förändringar i en användningssätt skall anses normala och således omfattas av det utvidgade reparationsbegreppet. I annat fall föreslås att det i lagtexten klart anges vilka åtgärder som innebär en väsentlig förändring av bygg-naden eller dess användningssätt. En förändring av det utvidgade reparationsbegreppet till att omfatta mer genomgripande ändringar av byggnadens användningssätt, såsom när bostadslägenheter byggs om till affärs- och kontorslokaler går klart utöver vad som åsyftas med lagstiftningen. Detsamma gäller ingrepp i bärande konstruktioner eller den nya stommen för vatten och avlopp i annan bemärkelse än utbyte av befintliga stammar. Enligt regeringens uppfattning föreligger inte tillräckliga skäl för en så genomgripande förändring. Det är knappast heller möjligt att utforma lagtexten på ett sådant sätt att det exakt går att utläsa vilka arbeten som i varje givet fall kan komma att omfattas av regeln. Avgränsningen av reparation och ombyggnad är till sin karaktär beroende av bedömningar i det enskilda fallet. Regeringen är därför inte beredd att föreslå någon ändring av gällande rätt i dessa hänseenden utan hänvisar till den praxis som vuxit fram . års skattereform gällde det utvidgade reparationsbegreppet generellt i inkomstslaget rörelse. För inkomst av jordbruksfastighet var det begränsat till ändringsarbeten på ekonomibyggnader. I inkomstslaget annan fastighet gällde det endast för den del av fastigheten som inte användes för bostadsändamål. I samband med skattereformen gjordes bestämmelsen tillämplig på hela inkomstslaget näringsverksamhet. Det utvidgade reparationsbegreppet gäller därför även näringsfastigheter som innehåller bostäder. Någon klar praxis har ännu inte utvecklat sig men utgifter för ändrad rumsindelning i bostadslägenheter brukar i den praktiska rättstillämpningen anses avdragsgilla så länge användningen till bostad består (jfr handledning för beskattning vid taxering s. 518). Till näringsfastighet räknas också sådana småhus på lantbruksenhet som, om ägaren begär det, inte skall räknas som privatbostad (2 kap. 9 § IL). Bl.a. efterlyser klargöranden hur det utvidgade reparationsbegreppet skall tillämpas i vissa situationer. Det är även här fråga om bedömningar som måste göras i det enskilda fallet. Det är därför inte lämpligt att genom lagstiftning närmare reglera dessa frå-gor. Förslaget föranleder en ändring i 19 kap. 2 § IL samt införande av en ny paragraf, 5 kap. 10 §, i ILP. 8.3.3 Ökade möjligheter till kvittning av kapitalförluster på marknadsnoterade delägarrätter Regeringens förslag: Kapitalförluster på marknadsnoterade delägarrätter får även utnyttjas för kvittning mot vinster på onoterade aktier. Kapitalvinster respektive kapitalförluster vid avyttring av andelar i marknadsnoterade svenska blandfonder får utnyttjas för kvittning fullt ut mot vinster respektive förluster på marknadsnoterade delägarrätter och onoterade aktier. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med den skillnaden att s.k. blandfonder även i fortsättningen skulle ligga utanför kvittningssystemet. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig i denna del är samtliga positiva till förslaget om utökad kvittningsrätt. Vissa remiss- instanser , , , i , vid , Föreningen och anser att kvittningsmöjligheterna bör ytterligare utökas i olika avseenden. Skälen för regeringens förslag: Genom skattereform infördes för kapitalförluster (reaförluster enligt terminologin i SIL) på finansiella tillgångar en huvudregel som innebär att sådana förluster skall kvoteras till . Vid en kapitalinkomstskatt på innebär detta att en förlust ger en skattelättnad på . Anledningen till att kvoteringsregeln infördes var att det ansågs önskvärt att minska inslaget av skattekrediter i kapitalinkomstbeskattningen. Sådana skattekrediter uppkommer bl.a. genom att sparare i aktier och liknande tillgångar i viss utsträckning kan välja att realisera förluster före vinster på liknande tillgångar. Ett undantag gjordes från den allmänna kvoteringsregeln. Förluster på marknadsnoterade aktier och liknande värdepapperstillgångar får i sin helhet kvittas mot vinster på sådana tillgångar. Efter förslag från infördes en motsvarande full kvittningsrätt för onoterade aktier års taxering. infördes en lättnad i ägarbeskattningen för utdelning och kapitalvinster på sådana aktier (prop. 1996/97:45, bet. 1996/97:SkU13, rskr. 1996/97:133, SFS 1996:1611). I samband med ekonomiska vårproposition utvidgades möjligheten att kvitta förluster på onoterade aktier till att även omfatta vinster på marknadsnoterade aktier och andelar i vissa värdepappersfonder (prop. 1997/98:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284, SFS 1997:448). Skälet härför var att förbättra villkoren för extern kapitaltillförsel till onoterade företag. För risktagande i näringslivet och villigheten till nysatsningar ansågs den skattemässiga behandlingen av förluster vara av stor betydelse. kan vinster på onoterade aktier användas till kvittning i sin helhet endast mot förluster på sådana tillgångar. En ytterligare förbättring av villkoren för extern kapitalförsörjning till onoterade företag torde följa om begränsningen i kvittningsrätten slopades så att kvittning också kan ske mellan vinster på onoterade delägarrätter och förluster på marknadsnoterade delägarrätter. Reglerna skulle också bli tydligare och olika investeringsalternativ neutrala i förhållande till varandra. Beträffande värdepappersfonder gäller att vinster och förluster på marknadsnoterade andelar i svenska värdepappersfonder där värdet av fondens innehav av delägarrätter inte annat än tillfälligtvis understigit av fondförmögenheten (s.k. aktiefonder) får kvittas på samma sätt som marknadsnoterade delägarrätter i övrigt. En värdepappersfond som inte utgör en aktie- fond och inte heller innehåller enbart svenska fordringsrätter (s.k. räntefond) kallas för blandfond. För andelar i blandfonder har gällt med undantag för den period då utdelning från svenska företag var skattefri att de behandlats som om de varit onoterade med den följden att förluster på andelar i sådana fonder inte har fått kvittas fullt ut mot vinster på andra delägarrätter och att vinster på sådana fondandelar inte har ingått bland de vinster mot vilka förluster på mark-nadsnoterade delägarrätter har kunnat kvittas helt. Skälet för att vinst respektive förlust vid avyttring av andelar i blandfonder skulle hållas utanför möjligheterna till full kvittning var att sådana fonder regelmässigt ger större löpande avkastning än fonder vars förmögenhet är placerad i aktier. Om fonder med en betydande andel fordringar skulle beskattas enligt aktievinstreglerna, ansågs skattefördelar kunna uppnås genom att sådana andelar avyttrades med vinst strax före en utdelning och att kvittningsunderlag därigenom kunde tas fram för att utnyttja en reaförlust på marknadsnoterade aktier. Sådan skatteplanering ansågs böra förhindras (prop. 1989/90:110 s. 432 f.). I IL är en andel i en svensk värdepappersfond definierad som en delägarrätt (48 kap. 2 §). Med den ordalydelse som 48 kap. 20 22 §§ IL har fått kan således förluster på marknadsnoterade delägarrätter respektive onoterade delägarrätter fullt ut dras av mot vinster på marknadsnoterade delägarrätter, dvs. även mot vinster på andelar i marknadsnoterade blandfonder. En sådan utvidgning av gällande rätt har inte varit avsedd. I den remitterade promemorian föreslogs att inkomstskattelagen skulle justeras i detta avseende. De skäl som åberopades vid skattereformen för att hålla vinst respektive förlust vid avyttring av en andel i en blandfond utanför kvittnings- systemet har på grund av de ändringar som skett i tiden skattereform väsentligen förlorat sin betydelse. Regeringen anser därför i likhet med flera remissinstanser att någon kvittningsbegränsning när det gäller blandfonderna inte längre behövs. Reglerna blir därigenom enklare. Regeringen föreslår sammanfattningsvis att förluster på marknadsnoterade delägarrätter får kvittas fullt ut mot vinster på sådana andelar i svenska aktiebolag och utländska juridiska personer som inte är marknadsnoterade. Vidare föreslås att vinster respektive förluster vid avyttring av andelar i marknadsnoterade svenska blandfonder får kvittas fullt ut mot vinster respektive förluster på marknadsnoterade delägarrätter och andelar i svenska aktiebolag och utländska juridiska personer som inte är marknadsnoterade. Förslaget föranleder ändringar i 48 kap. 19-22, 24 och 27 §§ IL samt införande av en ny paragraf, 5 kap. 9 § i ILP. Förslaget innebär inte någon förändring beträffande förluster på andelar i räntefonder. Sådana förluster skall som tidigare dras av i sin helhet. Däremot bör 48 kap. 20 § IL justeras så att i enlighet med vad som gällde enligt 27 § 6 mom. SIL kapitalförluster på andra delägarrätter inte får kvittas mot kapitalvinster på andelar i marknadsnoterade räntefonder. Bestämmelserna bör med hänsyn till riksdagsbehandlingen träda i kraft men tillämpas på vinster respektive förluster som uppkommit under . I fråga om beskattningsår som påbörjats före och som taxeras vid taxering skall den äldre lydelsen av inkomstskattelagen tillämpas till den del detta leder till lägre skatt. 8.4 Allmän fastighetstaxering av småhus Regeringens förslag: Den allmänna fastighetstaxeringen av småhus flyttas . Skälen för regeringens förslag: Allmän fastighetstaxering av småhus sker räknat fr.o.m . Nästa allmänna fastighetstaxering av småhus skall ske . , som har haft i uppgift att se över förfarandet vid fastighetstaxeringen, har avlämnat betänkandet Fastighetstaxering - precision, påverkansmöjligheter, individuella bedömningar (SOU 2000:10). I betänkandet lämnas bl.a. förslag till hur värderingsmodellerna kan förbättras och till hur fastighetsägarnas möjligheter till insyn kan öka. Betänkandet remissbehandlas till och med utgången av juni månad. Regeringen anser att det är angeläget att ställning kan tas till utredningens förslag innan nästa småhustaxering genomförs. Med hänsyn till det förberedelsearbete som en allmän fastighetstaxering kräver är det emellertid inte möjligt att beakta de ändringar som betänkande kan föranleda vid en allmän fastighetstaxering . I så fall måste småhustaxeringen skjutas upp . Alternativet är att genomföra allmänna fastighetstaxering enligt nuvarande regler och att de ändringar som kan komma att bli aktuella till följd av förslag får genomslag först vid allmänna fastighetstaxering av småhus. En sådan ordning framstår som mindre lämplig. har vid underhandskontakter i denna fråga förordat att den beslutade fastighetstaxeringen skjuts upp. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att småhustaxeringen skjuts upp , dvs. Ändringen bör göras i en särskild lag. Enligt vad som följer av 1 kap. 7 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) kommer den därpå följande allmänna fastighetstaxeringen av småhus att äga rum . Taxeringsvärdena 2002 kommer därmed att grunda sig på de basvärden som bestämts vid den allmänna fastighetstaxeringen av småhus eller genom en ny taxering vid en särskild fastighetstaxering därefter. 8.5 Förslag i särpropositioner m.m. I en särskild proposition (1999/2000:105) lägger regeringen fram förslag avseende vissa punktskattefrågor. Kärnkraftsskatten läggs om till en effektskatt I budgetpropositionen aviserades en omläggning av kärnkraftsskatten till en effektskatt, dvs. en omläggning från en rörlig till en fast skatt. Regeringen lägger nu fram förslag om de lagändringar som krävs för att genomföra omläggningen. Omläggning av jordbrukets energibeskattning. I likhet med kärnkraftsskatten aviserades i budgetpropositionen en omläggning av jordbrukets energibeskattning som innebär att jordbruket skall få tillämpa samma skattereduceringar som finns för tillverkningsindustrins förbrukning av el och bränslen för uppvärmning. I propositionen lägger regeringen fram förslag om de lagändringar som fordras. Skattelättnad för bilar i miljöklass 1. Regeringen föreslår att en skattelättnad införs i fordonsskattelagen för bilar som uppfyller kraven för miljöklass 1 i bilavgaslagen. För personbilar och lätta bussar med en tjänstevikt om högst samt lätta lastbilar med en tjänstevikt om högst föreslås en skattelättnad med om skatteplikt inträder och med om skatteplikt inträder . För personbilar och lätta bussar med en tjänstevikt överstigande samt lätta lastbilar med en tjänstevikt överstigande föreslås en skattelättnad med om skatteplikt inträder och med om skatteplikt inträder . Exportbutiker och proviantering Regelsystemet för exportbutiker justeras i syfte att underlätta för exportbutiksinnehavarna att organisera verksamheten på ett från kommersiell synpunkt effektivt sätt. anpassas delar av provianteringslagstiftningen till vad som gäller i och genom att det föreslås att skattefrihet skall gälla för alkohol- och tobaksvaror som provianterats utan skatt och som därefter förstörts genom olyckshändelse eller force majeure. Punktskatteverksamhetens organisatoriska inplacering i skatteförvaltningen Med anledning av beslut om att punktskatteverksamheten organisatoriskt skall föras över till redovisar regeringen de förändringar som bör göras i lagstiftningen för att den nya organisationen skall fungera . Yrkesfiskaravdrag Regeringen avser att inhämta Lagrådets yttrande över ett förlag till särskilt skatteavdrag för yrkesfiskare. Sedan godkännande inhämtats från enligt statsstödsreglerna avser regeringen återkomma till med en proposition. 8.6 Effekter på de offentliga finanserna I detta avsnitt redovisas de finansiella effekterna för statsbudgeten och den konsoliderade offentliga sektorn av de olika skatteförslagen (tabell 8.2). För respektive förslag presenteras bruttoeffekten och den varaktiga effekten för den offentliga sektorn. Därutöver anges de kassamässiga effekterna för statsbudgeten och den offentliga sektorn för kalenderåren 2000- 2003. Såväl förslaget om utökat avdrag för ökade levnadskostnader som förslag om ett utvidgat reparationsbegrepp beräknas ge en varaktig budgetförsvagning för offentlig sektor om vardera . Den större budgetförsvagningen beror på att vid en kassamässig redovisning förskjutningar i skatteuppbörden får genomslag. Förslaget om ökade kvittningsmöjligheter i inkomstslaget kapital beräknas ge en budgetförsvagning på . I förhållande till redovisningen i lagrådsremissen utgör detta en tillkommande budgetförsvagning på genom att kvittningsrätten utvidgats något. Förslaget om att den allmänna fastighetstaxeringen av småhusenheter flyttas beräknas inte ge några offentlig-finansiella effekter, eftersom omräkningsförfarandet enligt gällande regler skall tillämpas för de berörda åren. I budgetpropositionen aviserades förslag om omvandling av produktionsskatten på kärnkraftsel till en effektskatt. Denna omvandling beräknas inte ge några offentligfinansiella effekter. I samma proposition aviserades också vissa förändringar i jordbrukets energibeskattning med en preliminär redovisning av de finansiella effekterna. De förslag som presenteras i proposition 1999/2000:105, Vissa punktskattefrågor, beräknas ge en varaktig nettobudgetförsvagning för den offentliga sektorn på . blir den kassamässiga budgetförsvagningen mindre beroende på att skattesänkningen sker först fr.o.m. och uppgår till för offentlig sektor. gjorda beräkningar avviker från de som redovisades i budgetpropositionen . Detta har beaktats vid inkomstberäkningen(jfr kapitel 6). Förslaget om lättnader i i fordonsskatten för miljövänliga bilar aviserades i budgetpropositionen , där också de finansiella effekterna redovisades. Det kommande förslaget om en utvidgning av yrkesfiskaravdraget beräknas ge en budgetförsvagning för offentlig sektor med . Det kommande förslaget om stöd till utbyggnad av bredband för att möjliggöra abonnentanslutning med hög överföringskapacitet i glest bebyggda områden samt skattereduktion för abonnenter för anslutning till hög överföringskapacitet beräknas ge en årlig budgetförsvagning på Tabell 8.2 Budgeteffekter av i vårpropositionen presenterade skatteförslag m.m. Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för statsbudgeten och för offentlig sektor samt varaktiga nettoeffekter för offentlig sektor. Brutto- effekt Stats- budget 2000 2003 Offentlig sektor 2000 Avdrag för ökade levnadskostnader -0,1 0 0,00 -0,02 -0,04 0,00 0 -0,1 -0,2 -0,1 Utvidgat repara- tionsbegrepp -0,1 0 -0,1 -0,2 -0,1 0 -0,1 -0,2 -0,1 -0,1 Ökade kvittningsmöjligh eter för kapitalförluster -0,16 0 -0,16 -0,16 -0,16 0 -0,16 -0,16 -0,16 -0,16 Delsumma -0,36 0,00 -0,26 -0,38 -0,30 0 -0,26 -0,46 -0,46 -0,36 Förslag i särskilda propositioner Jordbrukets energibeskattnin g -0,22 -0,1 -0,19 -0,18 -0,19 -0,09 -0,18 -0,16 -0,18 -0,18 Utvidgning av yrkesfiskar- avdrag -0,01 0 -0,01 -0,01 -0,01 0 -0,01 -0,01 -0,01 -0,01 Skattereduktion bredband -0,8 0 -0,8 -0,8 -0,8 0 -0,8 -0,8 -0,8 -0,16 Utvidgat anställ- ningsstöd -0,84 -0,1 -0,75 -0,84 -0,84 -0,1 -0,75 -0,84 -0,84 -0,84 9.1 Allmänna utgångspunkter Kommuner och landsting svarar för verksamheter som är av stor vikt för samhället, såsom sjukvård, skola, barnomsorg och äldreomsorg. Många politikområden påverkas på olika sätt av kommunernas och landstingens verksamhet. Förutsättningarna för en ökad tillväxt förstärks av kommunala insatser när det gäller utbildning, barnomsorg, arbetsmarknadsåtgärder och infrastruktur samt insatser inom ramen för regionalpolitiken. Förutsättningarna för en god välfärd påverkas således i hög grad av kommunernas och landstingens insatser. Den ekonomiska krisen påverkade kommuner och landsting negativt, bland annat genom en svagare inkomstutveckling. har behoven av kommunala tjänster ökat. Trots besparingar och effektiviseringar har många kommuner och landsting redovisat underskott i ekonomin . Samhällsekonomin utvecklas nu gynnsamt och skatteinkomsterna ökar. har beslutat att öka statsbidragen till kommuner och landsting. Därmed är förutsättningarna goda för kommunerna och landstingen att klara både nuvarande verksamhet och det krav på ekonomisk balans som trädde i kraft . Det finns dock fortfarande ett antal kommuner och landsting för vilka det kan ta ytterligare något eller innan en ekonomi i balans uppnåtts. Regeringen bedömer därför att det finns fortsatta behov av särskilda satsningar i vissa kommuner och landsting för att dessa skall uppnå långsiktig balans i ekonomin. Balanskravet kan sägas vara uppfyllt om intäkter och kostnader balanserar i bokslutet. Detta skall dock endast ses som ett minimikrav. Kommunallagens bestämmelse om god ekonomisk hushållning ställer i princip högre krav. Begreppet god ekonomisk hushållning har dock inte preciserats närmare. Regeringen har därför för avsikt att tillsätta en utredning om kommunernas och landstingens ekonomiska förvaltning, som bland annat skall behandla frågan om god ekonomisk hushållning. Utvecklingen av den kommunala ekonomin är starkt beroende inte bara av den samhällsekonomiska utvecklingen utan även av de samlade krav som ställs på kommuner och landsting. I dessa krav inbegrips såväl förändringar i behovsbilden som följer av den demografiska utvecklingen och konjunktursvängningarna, som förändringar till följd av regeländringar eller höjda ambitionsnivåer. Enligt den kommunala finansieringsprincipen skall staten anvisa en finansiering när nya åtaganden läggs på kommuner och landsting. Det är också angeläget att göra en sammanvägd bedömning av de samlade kraven på kommuner och landsting i förhållande till de totala resurser som samhället förfogar över, inte minst mot bakgrund av balanskravet. Även om utvecklingen på kort sikt ser förhållandevis gynnsam ut för kommunsektorn som helhet, är det viktigt att även beakta faktorer som kan påverka de kommunala verksamheterna på . Enligt (SOU 2000:7) kommer den demografiska utvecklingen att innebära att behoven av tjänster ökar inom framför allt sjukvården och äldreomsorgen. kan den demografiska utvecklingen medföra att tillväxttakten i ekonomin bromsas upp på . finns det dock förutsättningar för en fortsatt stark tillväxt, som de samlade behoven av kommunala tjänster beräknas öka tämligen långsamt. Inriktningen bör därför vara att nu konsolidera ekonomin i kommuner och landsting. Uppenbara brister i verksamheten bör givetvis rättas till, men ambitionshöjningar måste vägas mot framtida finansieringsmöjligheter. Det är regeringens uppfattning att det genomsnittliga kommunala skatteuttaget inte bör öka ytterligare. Staten har vidtagit åtgärder i syfte att motverka kommunalskattehöjningar. Den genomsnittliga kommunalskattesatsen har ökat något , men ökningstakten har varit lägre jämfört med de närmast föregående årtiondena. har dock flera kommuner och landsting höjt skatten.