prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — Den föreslagna flyttningen bör också medföra den justeringen att orden "det mottagande landets officiella språk" i sista stycket av 8 § ersätts med ordet "svenska". 1 kap. 10 och 11 §§ Vad som sägs i 10 och 11 §§ kan endast ha avseende på ansökningar som görs hos svensk myndighet. Av denna anledning bör paragraferna placeras i 2 kap. Om 8 och 9 §§ i 1 kap., såsom ovan föreslagits, blir 2 respektive 3 § i 2 kap., bör 10 § bli 4 § i 2 kap. och 11 § bli 5 §. Rubriken bör då placeras före 4 §. 2 kap. 2 § I författningskommentaren sägs att första stycket utgör en uttrycklig sekretessbrytande bestämmelse. Ordalagen i detta stycke ger knappast uttryck för denna långtgående avsikt. Det sägs nämligen endast att uppgifter får lämnas ut till behörig utländsk myndighet. Vilken inverkan sekretesslagen därvid skall ha anges inte närmare. Sekretess gäller i princip även gentemot utländska myndigheter (1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen). En sekretessbelagd uppgift får dock röjas om det finns stöd härför i en särskild föreskrift i lag eller förord-ning. Lagrådet anser att det av paragrafen tydligare bör framgå att rätten att lämna ut uppgifter till utländsk myndighet även omfattar uppgifter som är hemliga enligt sekretesslagen. Med hänsyn till att bestämmelsen i första stycket skall ha sekretessbrytande effekt bör dess tillämpning begränsas till fall där ett informationsutbyte framstår som nödvändigt. Första stycket kan förslagsvis ges följande lydelse: "Behörig svensk myndighet får, när så är erforderligt för genomförande av internationellt tullsamarbete enligt denna lag, på eget initiativ eller efter ansökan lämna ut uppgifter till behörig utländsk myndighet, även om en uppgift är sekretessbelagd enligt sekretesslagen (1980:100)." Om det förslag till omdisponering som ovan framförts genomförs kommer denna paragraf att bli 6 §. 2 kap. 3-10 §§ Dessa paragrafer blir, om Lagrådets förslag under 1 kap. 10 och 11 §§ följs, 7-14 §§. 2 kap. 5 § Bestämmelsen innehåller inte något som inte följer av personuppgiftslagen och dess 2 §. Den utgör således en dubblyr. Därtill kommer att den är alltför kortfattad för att ha något pedagogiskt värde; den innehåller exempelvis - helt naturligt - inte något om vem som är personuppgiftsansvarig, såsom brukar vara fallet med liknande bestäm- melser i andra lagar. Lagrådet förordar därför att bestämmelsen utgår såsom överflödig tillsammans med närmast föregående rubrik. 2 kap. 7 § Enligt 6 § får tullsamarbete bedrivas i form av utredning om överträdelse av tullbestämmelse i annan stat. I förevarande paragraf föreslås vissa be-stämmelser för en sådan utredning "avseende brott". Härmed torde avses gärning som motsvarar brott enligt svensk lag. Detta bör anges i lag-texten. I 2 kap. 2 § förslaget till lag om internationell rättslig hjälp i brottmål regleras frågan om kravet på dubbel straffbarhet. Denna skulle kunna uppkomma även i förevarande sammanhang om en gärning motsvarar brott enligt svensk lag men i det anmodande landet endast kan föranleda administrativa sanktioner. Under föredragningen inför Lagrådet har upplysts att frågan torde sakna praktisk betydelse. Av den anledningen har någon bestämmelse motsvarande nyssnämnda paragraf i lagen om internationell rättslig hjälp inte ansetts behövlig. Skulle den angivna situationen likväl uppkomma, bör svensk myndighet anses förhindrad att använda tvångsmedel. Av rättssäkerhets- skäl är det önskvärt att frågan regleras uttryckligen i lagtexten. Lagrådet hemställer att frågan om behovet av en bestämmelse i ämnet övervägs på nytt under det fortsatta beredningsarbetet. Under föredragningen inför Lagrådet har ifrågasatts om inte första stycket i paragrafen borde hänvisa endast till bestämmelserna i smugglingslagen, som är de som närmare reglerar förundersökning och tvångsmedel i fråga om överträdelser av tullbestämmelser. Eftersom bestämmelserna i smugglingslagen replierar på och det remitterade förslaget alltså innefattar en dubbelreglering, har Lagrådet inte något att erinra mot en sådan ändring. 2 kap. 8 § Enligt paragrafen skall, om en åtgärd i samband med utredningen kräver åklagares eller rättens beslut enligt vissa angivna bestämmelser, ansökningen i den delen handläggas enligt bestämmelserna i den antagna lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. I 2 kap. 4 § i sistnämnda lag finns visserligen bestämmelser om vad en ansökan skall innehålla, men de stämmer inte överens med vad som gäller om en ansökan enligt det nu remitterade förslaget. Behövliga kompletteringar kan emellertid begäras enligt vad som föreslås gälla för ofullständiga ansökningar om internationell hjälp i brottmål. I ett sammanhang bör emellertid förfarandet kunna fortsätta från eller annan behörig myndighet till åklagaren utan det dröjsmål som kompletteringar skulle föranleda. Har ett beslag gjorts av någon annan än undersökningsledaren eller åklagaren och har denne inte beslutat beslaget - sådan torde situationen regelmässigt vara i förevarande sammanhang - skall enligt 27 kap. 4 § tredje stycket anmälan skyndsamt göras hos honom, som "" skall pröva om beslaget skall bestå. Av rättssäkerhetsskäl måste enligt Lagrådets mening en överprövning av beslaget kunna ske på grundval av den ansökan som ligger till grund för tullsamarbetet. Lagrådet förordar att i paragrafen införs en ny andra mening av förslagsvis följande lydelse: "Har beslag verkställts i samband med utredningen tillämpas dock först 27 kap. 4 § tredje stycket ". Angående rättens befattning med beslagsfrågan tillämpas däremot 4 kap. 16 § i den föreslagna lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 3 kap. 1 och 2 §§ Här föreslås i 1 § att gränsöverskridande övervakning skall få ske av en gärningsman som är skäligen misstänkt för ett sådant brott som sägs i artikel 19.2 i tullsamarbetskonventionen och i 2 § att gränsöverskridande förföljande skall få ske om en person har upptäckts på bar gärning i färd med att begå ett sådant brott, om brottet kan föranleda utlämning. För att förstå bestämmelsernas räckvidd måste en läsare alltså ha tillgång till konventionstexten, som visserligen kommer att finnas tillgänglig i riks-dagstrycket och i överenskommelser med främmande makter, men dessa publikationer är knappast allmänt tillgängliga ens hos myndig-heter. Föreskrifterna är av central betydelse i fråga om utländska tjänstemäns rätt att övervaka respektive förfölja gärningsmän på svenskt territorium och bör därför i görligaste mån vara formulerade så att förutsättningarnas hela innebörd framgår direkt av lagtexten. Det förhållandet att vissa av de brott som anges i konventionen inte har någon direkt motsvarighet i svensk strafflagstiftning är inte skäl nog att i föreskrifterna endast ta in en hänvisning till artikeln i konventionen. Men redan den åtgärden att uppräkningen i artikeln kom att ingå i den svenska lagtexten skulle underlätta för rättstillämparen och annan läsare att förstå innebörden. Det kan ske genom att till 1 § läggs ett nytt fjärde stycke av förslagsvis följande lydelse: "Brott som avses i första stycket är 1. olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, vapen, ammu- nition, sprängämnen, kulturföremål, farligt och giftigt avfall, kärnmate- rial eller material eller utrustning avsedda för framställning av kärnvapen, biologiska och/eller kemiska vapen (varor belagda med förbud), 2. handel med ämnen som finns upptagna i listorna I och II i konvention om bekämpande av illegal handel med narkotika och psykotropa ämnen och som är avsedda för illegal framställning av narkotika (prekursorer), 3. olaglig gränsöverskridande handel med skattepliktiga varor för att undgå skatt eller obehörigt erhålla statligt stöd i samband med import eller export av varor, i de fall där omfattningen av handeln kan medföra en avsevärd belastning för Europeiska gemenskapens eller för medlems- staternas budgetar, 4. annan handel med varor som är förbjuden enligt Gemenskapens eller nationella tullbestämmelser." I 2 § bör, om Lagrådets förslag avseende 1 § följs, uttrycket "artikel 19.2 tullsamarbetskonventionen" ersättas med "1 §". 3 kap. 4 § I punkterna 1 och 2 hänvisas till 27 § tredje stycket i den föreslagna smugglingslagen. Även om de skyddsåtgärder som kan behöva vidtas är desamma är det dock fråga om en situation som avviker från den som föreligger enligt smugglingslagen men däremot är identisk med den som föreligger vid gränsöverskridande förföljande enligt den föreslagna lagen om internationellt polisiärt samarbete. Förevarande paragraf reglerar full-ständigt de skyddsåtgärder som får vidtas även utan hänvisningen till smugglingslagen. Hänvisningen är snarare vilseledande eftersom bestäm-melsen i den lagen avser ingripanden som sker med stöd av samma lag. Hänvisningen bör därför utgå. Enligt den allmänna motiveringen får de utländska tjänstemännen visitera en flyende som har omhändertagits såväl av säkerhetsskäl som för att söka efter föremål som kan antas ha betydelse för utredning om brott eller kan ha avhänts annan genom brott. Det senare framgår inte av lagtexten, vare sig denna hänvisar till smugglingslagen eller inte. I motsvarande bestämmelser i förslaget till lag om internationellt polisiärt samarbete omnämns dessutom omhändertagande av föremål som kan förverkas enligt 36 kap. 3 § 2 . 3 kap. 5 § Enligt förslaget får den som har omhändertagits tas i förvar i avvaktan på en begäran om provisoriska åtgärder enligt utlämningslagstiftningen. Det blir åklagare som i första hand får hantera de provisoriska tvångsåtgärder som kan komma i fråga. I lagtexten bör - även om tidsfristen är kort - anges var den omhändertagne skall hållas i förvar, sedan behövliga utredningsåtgärder genomförts. Lagrådet förordar att efter orden i förvar skjuts in orden och placeras i häkte eller polisarrest . Härvid blir 25 § lagen om behandlingen av häktade och anhållna m. fl. I övergångsbestämmelsen föreskrivs att lagen om utredning angående brott mot utländsk tullag upphävs genom lagen. I den nämnda lagen finns ett bemyndigande för regeringen att besluta föreskrifter som är påkallade av överenskommelser med annan stat om bistånd i tullfrågor. Upphävs lagen kommer det inte längre att finnas något bemyndigande för rege-ringen i detta avseende. Någon omedelbar betydelse för de förordningar som beslutats tidigare och som alltjämt är gällande får inte upphävandet av lagen. Däremot uppkommer frågan vilken betydelse detta kan få för beslutanderätten om framtida överenskommelsers inkorporering i svensk författning. Huruvida regeringen utan förekomsten av ett bemyndigande i lag kommer att ha rätt att besluta förordningar av förevarande slag kommer att bero på överenskommelsernas innehåll. Gäller dessa enbart admini- strativa föreskrifter, kan regeringen inom ramen för sin så kallade restkompetens enligt 8 kap. 13 § första stycket 2 regeringsformen besluta om en förordning i ämnet. Innehåller överenskommelsen däremot för enskild betungande föreskrifter enligt 8 kap. 3 § regeringsformen, ligger beslutanderätten hos med den följd att lagformen i princip skall användas. kan visserligen genom bemyndigande i lag delegera föreskriftsrätten till regeringen, men detta förutsätter att föreskrifterna avser ett ämne som anges i 8 kap. 7 § första stycket regeringsformen. Lagrådet kan dock inte finna att det internationella tullsamarbetet tillhör något av de ämnen som räknas upp i sistnämnda bestämmelse. Med hänsyn härtill kommer regeringens rätt att besluta förordningar på området att vara beroende av restkompetensens omfattning enligt 8 kap. 13 § första stycket 2 regeringsformen och knappast behöva något stöd av ett bemyndigande i lag. Enligt Lagrådets mening kan lagen om utredning angående brott mot utländsk tullag upphävas utan några negativa verkningar för regeringens föreskriftsrätt. Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1999/2000:122 Internationellt tullsamarbete. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Lag om internationellt tullsamarbete 498A0123/01/ 397R0515 Lagen omtryckt 1992:1474. Lydelse enligt prop. 1999/2000:109. Lydelse enligt lag (2000:000) om internationell rättslig hjälp i brottmål (prop. 1999/2000:61, bet. 1999/2000:JuU19) 1999/2000:122 Bilaga 1 Prop.1999/2000:122 Bilaga 2 1999/2000:122 Bilaga 3 1999/2000:122 Bilaga 4 1999/2000:122 Bilaga 5 1999/2000:122 Bilaga 5 1999/2000:122 Bilaga 6