prop · GN031D9 · 2000-01-01 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut 7 2 Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 9 2.1 Omfattning 9 2.2 Utgiftsutveckling 9 3 Verksamhetsområde A Internationellt utvecklingssamarbete 11 3.1 Mål 11 3.2 Resultatbedömning 11 3.3 Prioriteringar 13 3.4 Omfattning 19 3.5 Revisionens iakttagelser 20 3.6 Anslag 20 A1 Biståndsverksamhet 20 A1.1 Multilateralt utvecklingssamarbete 21 A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 35 A1.3 Övrigt 54 A2 (1999) 58 A2 (2000) (Sida) 58 A3 (2000) 59 4 Verksamhetsområde B Samarbete med 61 4.1 Omfattning 61 4.2 Resultatbedömning 62 4.3 Revisionens iakttagelser 62 4.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet 62 4.5 Verksamheten avseende Samarbete med 63 4.6 Anslag 69 B1 Samarbete med 70 B2 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier 72 Anslagsbelopp 7 2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 7 10 3.1 Biståndsram, avräkningar och biståndsanslag 20 3.2 Anslagsutvecklingen 20 3.3 Anslaget A1 Biståndsverksamhet 20 3.4 Utgående reservation på anslaget A1 Biståndsverksamhet 21 3.5 A1.1 Multilateralt utvecklingssamarbete 21 3.6 Basbudgetstöd till FN:s ekonomiska och sociala verksamhet 1996-1999 samt beräknat 2000 23 3.7 Internationella finansieringsinstitutioner 26 3.8 Övrigt multilateralt samarbete 29 3.9 A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 36 3.10 Särskilda utvecklingsprogram 36 3.11 Landramar, gällande 1999 samt planerade 2000 37 3.12 Utvecklingssamarbete genom enskilda organisationer 44 3.13 A1.3 Övrigt 54 3.14 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser inom det multilaterala utvecklingssamarbetet 56 3.15 Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser inom det bilaterala utvecklingssamarbetet 57 3.16 Anslagsutvecklingen 58 3.17 Beräkning av anslagen 58 3.18 Anslagsutvecklingen 59 4.1 Utgiftsutveckling för medel till verksamhetsområde B Samarbete med 61 4.2 Beräknad anslagsöversikt för Samarbetet med 69 4.3 Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser verksamhetsområde B Samarbete med Central- och Östeuorpa 69 4.4 Anslagsutveckling för B1 Samarbete med Central och 70 4.5 Anslagsutveckling för B2 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier 72 4.1 Fördelning av det svenska stödet 1989 1998 65 4.2 Fördelning på länder av det ackumulerade stödet till 1998 68 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. fastställer biståndsramen för internationellt utvecklingssamarbete till av vid budgeteringstillfället beräknad bruttonationalinkomst (BNI) , 2. bemyndigar regeringen att för verksamhet inom reservationsanslaget A1 Biståndsverksamhet göra utfästelser och åtaganden som inklusive tidigare gjorda åtaganden medför utgifter om högst 37 (avsnitt 3.6 Anslag, A1 Biståndsverksamhet, Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser), 3. bemyndigar regeringen att för verksamhet inom reservationsanslaget A1 Biståndsverksamhet ikläda staten betalningsansvar i form av statliga garantier till ett belopp inklusive tidigare ställda garantier om högst 12 (avsnitt 3.6 Anslag, A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete, Medelsfördelning och anslagsstruktur), 4. bemyndigar regeringen att för verksamhet inom reservationsanslaget B1 Samarbete med göra utfästelser och åtaganden som inklusive tidigare gjorda åtaganden medför utgifter om högst (avsnitt 4.6 Anslag, Bemyndiganderam), 5. bemyndigar regeringen att för verksamhet inom reservationsanslaget B2 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier ikläda staten betalningsansvar i form av statliga garantier för finansiellt stöd till länder i till ett belopp om högst (avsnitt 4.6 anslag B2), 6. för anvisar anslagen under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt följande uppställning: Anslagsbelopp Tusental kronor Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp A1 Biståndsverksamhet reservationsanslag 12 060 304 A2 (Sida) ramanslag 415 844 ramanslag 10 761 B1 Samarbete med reservationsanslag 725 000 B2 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier reservationsanslag 25 000 Summa 2 Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 2.1 Omfattning Utgiftsområdet Internationellt bistånd omfattar verksamhetsområdena A Internationellt utvecklingssamarbete respektive B Samarbete med . Förvaltningsmyndigheter inom utgiftsområdet är (Sida) och Nordiska Afrikainsitutet (). Det överordnade målet för internationella utvecklingssamarbete är att höja de fattiga folkens levnadsnivå. De sex av fastlagda biståndspolitiska målen att bidra till resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisk självständighet, demokratisk samhällsutveckling, en framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön samt jämställdhet mellan kvinnor och män samverkar för att bidra till det övergripande målet. De av fastslagna målen för samarbetet med är att främja en säkerhetsgemenskap, fördjupa demokratins kultur, stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling samt stödja en miljömässigt hållbar utveckling. Ett jämställdhetsperspektiv skall prägla hela samarbetet. Ambitionen är att åter skall uppnå enprocentmålet för biståndsramen när de statsfinansiella förutsättningarna för detta föreligger. Biståndsramen beräknas till , vilket motsvarar av prognostiserad bruttonationalinkomst (BNI). I förhållande till regeringens ekonomiska vårproposition 1998/99:100 är ramen uppjusterad, dels på grund av en förändrad definition av BNI, dels på grund av en reviderad prognos. Det föreslagna beloppet för verksamhetsområde A nedan är i förhållande till biståndsramen minskat med avräkningar, vilka beskrivs närmare i avsnitt 3.4. Vad gäller samarbetet med har ingen förändring skett i förhållande till vårpropositionen. Tabell 2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde (löpande priser) Utfall 1998 Anslag 1999 Utgifts- prognos 1999 Förslag anslag 2000 Beräknat anslag 2001 Beräknat anslag 2002 A. Internationellt utvecklingssamarbete 10 790 11 150 11 260 12 487 13 458 14 326 B. Samarbete med 689 750 835 750 900 0 Totalt för utgiftsområde 7 11 479 11 900 12 095 13 237 14 358 14 326 3 Verksamhetsområde A Internationellt utvecklingssamarbete 3.1 Mål Det övergripande målet för det svenska utvecklingssamarbetet är att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Målet har uttytts i sex delmål för utvecklingssamarbetet som fastställts av , nämligen att bidra till: - resurstillväxt, - ekonomisk och social utjämning, - ekonomisk och politisk självständighet, - demokratisk samhällsutveckling, - framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön och - jämställdhet mellan kvinnor och män. 3.2 Resultatbedömning Inom det bilaterala utvecklingssamarbetet görs kontinuerligt analyser av resultaten på olika nivåer nationellt, sektoriellt och avseende enskilda insatser, exempelvis i landstrategiprocessen. I internationella utvecklingssamarbete, 1999, lämnas en utförlig redogörelse för verksamhet och resultat fördelat på mål, länder och verksamhetsgrenar. har i ett tillkännagivande till regeringen (bet.1998/99:UU2, rskr.1988/99:73) framhållit värdet av vetskapen om att den svenska följer och värderar situationen och utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati i mottagarländerna för svenskt bistånd och i linje med detta anfört vikten av årlig rapportering. Denna rapportering kommer att ingå i som dels en fylligare landrapportering, dels ett avsnitt bestående av en redogörelse för utvecklingen i de viktigaste samarbetsländerna. För att utvärdera effekterna av det svenska utvecklingssamarbetet skulle en bedömning behöva göras dels av utvecklingen i de mottagande länderna med avseende på målen, dels av hur av bidragit till utvecklingen. Det är dock svårt att särskilja resultaten av utvecklingssamarbete generellt och av de svenska insatserna speciellt. Denna problematik har behandlats i , What Doesn''''t and Why? avser dock att försöka utveckla resultatinformationen för utvecklingssamarbetet. Nedan redovisas exempel på hur regeringen och Sida arbetar för att uppnå effektmålen i utvecklingssamarbetet. Höja de fattiga folkens levnadsnivå. Det s.k. fattigdomsmålet är det övergripande målet för svenskt utvecklingssamarbete. De sex biståndspolitiska målen skall samverka för att bidra till detta. Regeringen överlämnade 1997 till den s.k. fattigdomsskrivelsen som visar på hur utvecklingssamarbete kan stärkas för att bidra till fattigdomsbekämpning. Skrivelsen tjänar som styrinstrument för hela det svenska utvecklingssamarbetet. Sida antog ett handlingsprogram för att stödja bärkraftig försörjning och bekämpa fattigdom. har Sida utarbetat riktlinjer för hur handlingsprogrammet skall tillämpas för landstrategiprocessen. Ett arbete pågår med att integrera Sidas fyra handlingsprogram (fattigdomsbekämpning, miljö, jämställdhet och demokrati) i styrinstrument och utbildning. och Sida har inlett en dialog med och regeringen har beslutat om ett stöd till framtagandet av 2000/01 som kommer att behandla fattigdom. Stödet inriktas på finansiering av studier för att få de fattigas egna synpunkter redovisade och på konsultationsmöten i olika regioner samt med FN-systemet. och Sida deltar aktivt i /för fattigdomsfrågor, vilket syftar till att ta fram riktlinjer för hur biståndet effektivt kan bidra till fattigdomsbekämpning. Inom FN har verkat för att FN- organens planering skall få en starkare inriktning på fattigdomsbekämpning. Flera stora FN- organisationers styrelser har , bl.a. genom svenskt agerande, fattat beslut om nya strategier, för fördelning av resurser som är mer fördelaktiga för minst utvecklade länder. Den ökande fattigdomsinriktningen gäller även val av länder med fokus på de minst utvecklade länderna och på , t.ex. ökad betoning av utvecklingsaspekterna i det humanitära biståndet. För att stärka genomslagsförmågan har prioriterat stöd till reformeringen av FN:s utvecklingssamarbete, i synnerhet de reformförslag som lett till en ökad fokusering på operativ verksamhet på landnivå liksom på att FN:s fonder och program utvecklar nya resultatbaserade budgetsystem som löper . Inom EU verkar för effektivisering och öka kvalitet i gemenskapsbiståndet, vars mål stämmer väl överens med svenska målsättningar. Grunden för fattigdomsbekämpning är en långsiktig tillväxt som når de fattiga. Det gäller både att öka tillväxten, påverka dess innehåll, så att den t.ex. blir mer sysselsättningsintensiv, och stärka de fattigas möjligheter att bidra till och ta del av tillväxten. Makroekonomisk balans och nödvändiga strukturförändringar främjas genom såväl stöd till ekonomiska reformer och förvaltningsbistånd som stöd till utbyggnad av fysisk infrastruktur. Men det handlar också om att stödja primärskola och primärhälsovård för att öka de fattigas möjligheter att delta i arbets- och samhällslivet. Även stärkande av universitet och forskning är en förutsättning för långsiktig tillväxt. Som ett led i detta arbetar Sida även för att stärka förutsättningarna för ett konkurrenskraftigt näringsliv, bl.a. genom kompetensutveckling, affärsutveckling och kapitalförsörjning. Regeringen har på förslag från Sida beslutat om en försöksverksamhet med fristående garantier som komplement till u- och biståndskrediter. , har också en viktig uppgift att genom riskkapitalsatsningar bidra till utveckling av bärkraftiga företag i samarbetsländerna. Ekonomisk och politisk självständighet. Det s.k. oberoendemålet har skiftat fokus sedan det beslutades som biståndspolitiskt mål. Efter avkoloniseringen har innebörden alltmer blivit att samarbetsländerna aktivt och självständigt skall kunna delta i världssamfundet. För att detta skall vara möjligt krävs bl.a. att de fattigaste ländernas skulder nedbringas till hållbara nivåer. har hört till de mest aktiva på detta område och har bl.a. förespråkat snabbare och mer generösa skuldlättnader under och Internationella valutafondens gemensamma skuldinitiativ (HIPC). har också gett betydande finansiella bidrag till andra skuldlättnadsmekanismer och till olika program för att stärka de fattigaste ländernas kapacitet på skuldområdet. handelspolitik syftar bl.a. till en ökad integration av de fattiga länderna i världsekonomin. Utvecklingssamarbetet har i ökad utsträckning börjat användas för att stödja detta genom att på olika sätt utveckla ländernas kapacitet att delta i internationell handel och att utnyttja det internationella regelverket. Ekonomisk och social utjämning att åstadkomma en jämnare fördelning av inkomster och tillgångar som jord, vatten och inkomster, inklusive en mer jämlik fördelning inom hushåll, där kvinnor ofta är förfördelade, är viktigt för en långsiktigt hållbar utveckling i samarbetsländerna. Utbildning är centralt men även hälsovård för alla. Flera större integrerade insatser pågår också i syfte att förbättra levnadsvillkoren för den fattiga befolkningen på landsbygden. Demokratisk samhällsutveckling är ett prioriterat område. Långsiktiga institutionsutvecklande insatser har betonats. Tanken är att integrera demokrati- och MR- främjande aspekter så långt som möjligt i allt utvecklingssamarbete och att genomföra enskilda projekt. Den politiska dialogen med samarbetsländerna är av stor vikt. Regeringen har presenterat en skrivelse om demokrati och mänskliga rättigheter i utvecklingssamarbetet för som skall tjäna som policy inom området och som bl.a. följts upp genom ett ambitiöst program för kompetens- och metodutveckling inom och Sida. Allt fler länder har genomfört demokratiska val. På det lokala planet och i de fattigas vardag har dock mindre förändrats. Inriktningen på samarbetet styrs därför i ökad omfattning, mot att stärka det civila samhället och mot att främja en öppnare och mer demokratisk kultur. En viktig fråga för främjandet av demokrati gäller förtroendet för de folkvalda institutionerna. antog med starkt svenskt stöd en anti-korruptionsstrategi som bl.a. skall stödja länder att förbättra den statsfinansiella hanteringen och rutiner för offentlig upphandling. Framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön. Sida har följt upp det handlingsprogram för hållbar utveckling som antogs 1996. I handlingsprogrammet ingick en lång rad punkter för att integrera miljöhänsyn i biståndet vilka nu praktiskt tagit alla är genomförda. har Sida arbetat med att ta fram en strategi för stöd till insatser inom hållbart utnyttjande av vattenresurser, för miljömässigt hållbart jordbruk och för hållbart skogsbruk. En revidering av Sidas policydokument för hållbart utnyttjande av hav och kustområden pågår. En policy för miljöfrågor kommer att fastställas. Sida har beslutat att miljökonsekvensbedömningar skall göras vid beredning av samtliga insatser. En revidering av riktlinjerna för miljökonsekvensbedömningar har gjorts . har Sida genomfört ett antal insatser för att följa upp de internationella miljökonventionerna. Som grund för det fortsatta arbetet har strategier utarbetats för konventionen om biologisk mångfald och för ökenkonventionen. har i FN:s program och fonder samt i de internationella finansieringsinstitutionerna fortsatt att verka för att verksamheten skall genomsyras av hänsyn till miljön och hållbar utveckling. Särskilda ansträngningar har gjorts för att globala miljöfrågor skall få större genomslag i dessa institutioner. Jämställdhet mellan kvinnor och män. Sida har skärpt tillämpningen i arbetet med landstrategier av de anvisningar som finns i Sidas handlingsprogram för jämställdhet. har deltagit aktivt i /om jämställdhet och tagit fram riktlinjer för hur jämställdhet skall genomsyra arbetet inom hälsa, utbildning och miljö. Sida har inlett ett samarbete med , och i syfte att lyfta jämställdhetsarbetet till hög politisk nivå och gett stöd till ländernas genomförande av handlingsplanen från FN- konferensen om kvinnor i , bl.a. för att ge stöd till jämställd hetsanalyser av ländernas nationella budget. genomfördes i Afrikanska ett nordiskt finansierat seminarium som första steget i en process som syftar till att höja kompetensen om jämställdhetsfrågor hos bankens personal och lägga grunden till en översyn av bankens jämställdhetspolicy. har i en rad överläggningar med bl.a. , FN och externa forskare diskuterat metoder för att anlägga ett jämställdhetsperspektiv generellt på budgetarbete och ett rättighetsperspektiv på jämställdhet bl.a. vad gäller kvinnors rätt att äga/kontrollera och ärva mark. har också presenterat en skiss till en kritisk granskning av hur en landstrategi skulle se ut om kvinnor och män uppmärksammades på lika villkor. bedrev fortsatt kompetensutveckling i syfte att tydligare integrera jämställdhet i policy och verksamhet plus insatser för att främja jämställdhetsperspektivet i multilateralt arbete, t.ex. genom att framställa könsuppdelad statistik åt FAO och bedöma hur Afrikabanken kan nå ut bättre till kvinnor i program som bl.a. stödjer ekonomiska reformer och jordbruk. 3.3 Prioriteringar Solidaritet i vårt eget samhällsbyggande måste gå hand i hand med internationell solidaritet. I en värld av starka ömsesidiga beroenden, måste trygghet och välfärd främjas för alla, om konflikter skall undvikas. integration i världsekonomin måste underlättas och stödjas. Genom biståndet bidrar vi till fred, rättvisa och utveckling i världen. De nya nationalräkenskaperna och den goda tillväxten medför en höjning av både BNP och BNI. Regeringen föreslår att biståndsanslagen ökar med . Därigenom nås målet om en biståndsram om av BNI. Dessutom får av sparade medel användas för utbetalningar. Sammantaget innebär det en kraftig expansion av biståndet. En utgångspunkt för utvecklingssamarbetet är den strategi, Shaping the 21st Century: The Contribution of Development Cooperation, som alla viktiga biståndsgivare antagit och som huvudsakligen bygger på 1990- talets stora FN-konferenser. Denna strategi har fattigdomsbekämpning som övergripande mål. Detta har operationaliserats i ett antal mätbara mål, de s.k. internationella utvecklingsmålen, varav det övergripande är att andelen människor som är extremt fattiga skall reduceras med minst hälften . Det är inte enbart industriländerna som har enats om detta mål utan det delas även av t.ex. de afrikanska regeringarna. Ansvaret för att det uppnås delas alltså av både fattiga och rika länder. De internationella utvecklingsmålen är viktiga därför att de baseras på en lång process med brett deltagande, har ett universellt stöd, är operationella och därför möjliga att följa upp. De speglar också ett synsätt som integrerar frågor om ekonomisk och social utveckling, jämställdhet och miljömässigt hållbar utveckling. Den svenska politiken, som den kommer till uttryck i regeringens skrivelse De fattigas rätt vårt gemensamma ansvar (skr. 1996/97:169) innefattar alla dessa dimensioner och ser dessutom demokrati och mänskliga rättigheter som nödvändiga element i utvecklingsprocessen. Fattigdomsbekämpning i utvecklingssamarbetet handlar om att bidra till förutsättningar för de fattiga att själva ta sig ur sin fattigdom. Det grundläggande ansvaret ligger hos de fattiga länderna. Deras vilja och förmåga att föra en politik som bekämpar fattigdomen är avgörande. Utvecklingssamarbetets roll är att understödja men också att påverka en nationell politik för fattigdomsbekämpning i dialog med de berörda länderna. En förutsättning för ett effektivt utvecklingssamarbete är att utveckla relationer som i högre grad är jämbördiga och baserade på ett partnerskap med samarbetsländerna inom ett bredare område utifrån ömsesidiga intressen och tydligt redovisade mål. Partnerskapet måste bygga på ömsesidigt förtroende och gemensamma värden. Partnerskapets princip är allmänt erkänd men mycket återstår för att genomföra den i praktiken. I detta arbete ingår en ökad lyhördhet för samarbetspartnern, ökat deltagande och konsultationer med det civila samhället och näringslivet, öppenhet och flexibilitet i samarbetet. Det kräver också ökad samordning av insatser och procedurer mellan biståndsgivarna och inordnande av biståndsresurser i samarbetslandets egna system. I syfte att diskutera hinder och möjligheter att utveckla partnerskap var värd för en konferens med deltagande från samarbetsländer, , m.fl. internationella organ. Betydande framsteg har gjorts av biståndsgivare, och i att utveckla koordineringsinstrument. En stor del av det bilaterala biståndet äger rum i ett multilateralt sammanhang. Tillväxt för de fattiga Den ekonomiska tillväxten i låginkomstländerna i tredje världen 1997 var som helhet högre än . För vissa länder var förbättringen betydande och de enda länder som hade en klart sämre utveckling var de som drabbades av inre konflikter. 1999 har den ekonomiska krisen drabbat länder i och , med kraftigt minskad tillväxt eller t.o.m. ekonomisk nedgång som effekt. Därtill har vissa länder drabbats hårt av naturkatastrofer. Men bilden är ovanligt splittrad och många länder har fortsatt relativt stabil tillväxt, främst och , men även en del (t.ex. MoVambique, , ). De senaste årens ekonomiska kriser har tydligt visat att de fattiga grupperna drabbas oproportionerligt hårt och att de sociala effekterna kan visa sig mycket allvarligare och svårare att reparera än de ekonomiska. I och beräknas andelen fattiga ha fördubblats från av befolkningen , vilket i fall innebar att antalet absolut fattiga ökade med ca 20 miljoner människor. Även om en återhämtning är på väg, kommer de sociala effekterna att bestå . De direkta effekterna av ökad arbetslöshet och minskade inkomster kan relativt lätt repareras om tillväxten tar fart, men de indirekta effekterna av att barn tvingas sluta skolan, kvinnorna får överta försörjningsbördan genom arbete i den informella sektorn, fattiga människor tvingas sälja sina egendomar för att överleva, den sociala sammanhållningen försämras och kriminaliteten tilltar, tar att reparera. Trots en del positiva tecken , inklusive en fortsatt minskning av andelen fattiga, verkar det som om antalet fattiga ökar globalt sett. Klyftorna mellan fattiga och rika länder liksom mellan fattiga och rika grupper inom länderna fortsätter också att öka. Sociala indikatorer, förväntad livslängd, barnadödlighet, skolgång och läskunnighet, som förbättrats , har stagnerat eller försämrats . Det finns många orsaker till detta. Exempelvis den snabba utbredningen av hiv/aids och det ökade antalet interna konflikter. Ett antal studier som gjorts pekar på att för att bryta de negativa trenderna och uppnå de internationella utvecklingsmålen krävs både en betydligt högre tillväxttakt och en jämnare fördelning av inkomster och tillgångar. Det krävs investeringar och tillväxtfrämjande miljöer men också jordreformer och progressiva skattesystem. Det krävs nya reformprogram, och tillväxtstrategier som inkluderar de fattiga redan från början och som betraktar fattigdomsbekämpning som en nödvändig del av en sund ekonomisk politik. De nya tillväxtstrategierna måste utgå från de prognoser som redan nu kan göras om befolkningsutveckling och arbetskraftsutbud för att motverka ökade sociala problem. Det svenska utvecklingssamarbetet inriktas på att i såväl det bilaterala som det multilaterala samarbetet stödja genomförandet av strategier och program som befrämjar en tillväxt som kommer de fattiga till godo. Detta sker både genom överföring av resurser och genom dialog och rådgivning. Det är en väl avvägd och till varje land anpassad kombination av former och kanaler för utvecklingssamarbete som är det mest effektiva. Globaliseringen och de nya former den tagit sig under de senaste 10 15 åren utgör en utgångspunkt för utvecklingssamarbetet inför 2000-talet. Globalisering avser en rad processer där frågor av lokal och nationell karaktär i allt högre grad måste ses i ett globalt sammanhang, vilket ställer länder och grupper av människor inför frågor som måste besvaras gemensamt. Globaliseringen förändrar förutsättningarna för staters inflytande och ställer ökade krav på såväl mellanstatligt samarbete som interaktion och samarbete med det civila samhället och näringslivet också på den internationella nivån.