prop · GN0330 · 2000-01-01 00:00:00 — Några sådana minimikrav är enligt regeringen att grundorganisationens utveckling skall medge att insatsorganisationen får en sådan förvarning och har en sådan förmåga att den kan sättas in för att försvara hela landet, avdela resurser för territoriell integritet och krishantering. För den markoperativa verksamheten och underhållsverksamheten erfordras förmåga att genomföra verksamhet i hela landet och under alla klimatologiska förhållanden. Särskilt måste uppmärksammas de krav som ställs för att kunna genomföra verksamhet i storstadsmiljö och i subarktisk miljö. Andra krav är enligt regeringen att det för den sjöoperativa verksamheten erfordras möjligheter att kunna basera och verka med förband i och med begränsad uthållighet i . Härvid måste de särskilda krav som ställs avseende marin verksamhet i kust- och skärgårdsmiljö beaktas. Luftoperativ verksamhet samt helikoptertransportkapacitet behövs över hela landet med tyngdpunkt mot . För att uppnå de operativa kraven vad avser territoriell integritet erfordras enligt regeringen att markstridsförband fredslokaliseras i såväl norra och mellersta som . Härvid skall skyddet av befolkningscentra ägnas särskild uppmärksamhet. Luftstridsförband skall på samma sätt ha baseringsmöjligheter i norra, mellersta och . Sjöstridförband skall ha baseringsmöjligheter i mellersta, södra och västra . På erfordras lokalisering av markstridsförband och möjligheter att basera luftstridsförband. Det är enligt regeringens mening av central betydelse att skapa förband som kan utveckla sin samlade förmåga genom utbildning och övningar inom högre förbands ram. Det är vidare nödvändigt att utbildningen kan genomföras inom ramen för den minsta stridsenhet i vilken förbanden skall verka. Det är för markstridsförband och kustartilleriet som regel bataljon inom brigads ram, för sjöstridskrafter division inom flottiljs ram och för luftstridskrafter inom divisions eller bataljons ram. Av betydelse i sammanhanget är även frågor om förbandens inriktning och konsekvenserna av detta för grundorganisationens dimensionering. När det gäller markstridsförbanden måste övning i bataljon kunna genomföras under grundutbildningen. Vidare är det angeläget att övningar med mekaniserad brigad kan genomföras . Enligt regeringens mening behöver det utbildas en brigad, dvs. ca fyra mekaniserade bataljoner samt övriga i brigaden ingående förband och funktioner. Utbildningssystemet bör vara så utformat att statsmakternas krav på insats och beredskap samt Försvarsmaktens behov av kompetenser därutöver kan uppnås. Kraven på internationella insatser, beredskap, territoriell integritet och kompetensutveckling bör vara styrande för den årliga produktionen av totalförsvarspliktiga före kraven att fullt ut personaluppfylla insatsorganisationen. Det årliga värnpliktsbehovet i utbildningssystemet bör avvägas främst mot krigsorganisationens behov och tillgängliga medel samt behovet av insats (nationellt och internationellt). Den grundorganisationsstruktur som regeringen föreslår är inriktad på en värnpliktsvolym om 16 350 värnpliktiga. Regeringen vill dock påtala att förslaget även inrymmer vissa, om än begränsade, möjligheter för att öka t.ex. volymen totalförsvarspliktiga. En sådan åtgärd medför dock en kostnadsökning, beroende bl.a. på behov av fler officerare. För att långsiktigt bibehålla förmåga att leda högre förband och därigenom också vara efterfrågad utomlands för motsvarande befattningar krävs att markstridskrafterna övas på divisionsnivå. För att åstadkomma detta krävs en ledningsnivå på divisionsnivån och stöd- och funktionsförband såsom luftvärns-, underhålls- understöds-, underrättelse- och fältarbetsförband samt motsvarande en sammansatt brigad . Med hänsyn till befintlig infrastruktur och behovet av utbildning av övriga enheter inom brigadsystemet är det rationellt att på ca två av de nuvarande befintliga enheterna utbilda hel bataljon. En eventuell utökning av antalet enheter för utbildning av hel bataljon skulle enligt regeringen kräva alltför omfattande investeringar. För att utbilda övriga två bataljoner anser regeringen att det behövs fyra enheter med utbildning av ca halvbataljon. Vidare bedömer regeringen att det erfordras viss mekaniserad utbildning vid enheten för den internationella utbildningen med hänsyn till kompetensförsörjningen av denna. Detta bör genomföras inom ramen för den årliga utbildningen av en brigad. Inom ramen för utbildningssystemet vill regeringen beröra frågan om funktionsutbildningen inom markstridskrafterna i förhållande till en med brigadförbanden integrerad utbildning. Regeringen anser därvid att fördelarna sammantaget blir större med ett system med separata utbildningsförband för respektive funktion i förhållande till en integrering med förband för mekaniserad utbildning på flera platser. Regeringen är medveten om att detta medför att funktionen i sig prioriteras före integreringen med brigadförbanden, vilket i vissa situationer kan uppfattas som en nackdel. Regeringen har dock bedömt att det är av större betydelse att kompetensen inom funktionen hålls samman. För respektive truppslag inom markstridsförbanden bör målet att uppnå full duglighet för funktionen inom ramen för bataljons nivå prioriteras. Volymen inom en funktion bör därför sammantaget över landet vara tillräcklig för att utgöra en minsta bas för kompetensbevarande och för att möjliggöra övning av bataljonsförband. Detta innebär för respektive funktion en volym på i genomsnitt 800 totalförsvarspliktiga. Regeringen anser att utbildningen bör genomföras vid ett förband för respektive funktion. När det gäller jägarförband vill regeringen dock anföra följande. Det är angeläget att jägarutbildningen kan bedrivas med två utbildningsinriktningar. Den ena avser utbildning av Norrlandsjägare. Denna utbildning kan bedrivas endast i med dess klimatologiska förhållanden med snö, kyla och stora ödemarker. Den andra avser utbildning av underrättelse- och säkerhetsförband. För detta slag av utbildning erfordras goda utbildningsförutsättningar och infrastruktur för bl.a. träning i fallskärmshoppning och närhet till transportflyg. Detta leder till att det enligt regeringen bör finnas två enheter för jägarutbildning. Regeringen vill i samband med diskussionen om enheter för funktionerna också erinra om kravet på vinterförmåga för förbanden. I princip bör alla officerare ha gedigen vintererfarenhet och förmåga att leda förband i subarktisk miljö. aktualiseras särskilt om utbildningen av markstridskrafternas specialtruppslag koncentreras till en enhet vilken inte är lokaliserad till norra . I de fall enheten lokaliseras till södra eller bör det enligt regeringens mening finnas viss utbildningskapacitet i norra där även utbildning i subarktisk miljö genomförs. Sådan utbildningskapacitet bör i första hand lokaliseras i anslutning till den nordligaste mekaniserade enheten för att möjliggöra samordning. Ur den totala värnpliktsvolymen för funktionerna bör därför en viss del avdelas för denna utbildning. En reducering av de förbanden leder enligt regeringen till att en rationell utbildning kräver färre platser . Under grundutbildningen bör insatsstyrkor kunna organiseras genom att enheter från flera förband sammanförs för att öva chefer i bl.a. förbandsledning. I fråga om sjöstridskrafterna bör division vara lägsta organisationsenhet för att kunna tillgodose beredskapskraven. Sjöstridskrafterna bör därför inriktas mot att kunna uppträda i division inom flottiljs ram och mot att tidigt kunna uppnå förmåga att hävda rikets territoriella integritet. Frågor om den framtida ledningen av sjöstridskrafterna utreds . Regeringen återkommer till vid behov. För verksamheten inom ramen för flottan bedömer regeringen att det krävs två baser. Dessa bör innehålla dimensionerande infrastruktur i form av kajer och förtöjningsanordningar samt sådana lednings- och underhållsresurser som är nödvändiga för en rationell förbandsproduktion. Härutöver erfordras möjligheter till tidsbegränsad basering vid en plats. Den framtida militära organisationen kommer från ungefär att innehålla betydligt färre fartyg än . Det innebär också att det totala underhållsbehovet liksom behovet av torrsättningsresurser för mer kvalificerat underhåll minskar. bedrivs underhåll både vid örlogsvarv och i . För att få en rationell verksamhet framöver krävs dock att det farygsunderhållet koncentreras. En viktig resurs i sammanhanget är kompetens för produktion av nya fartyg och fartygstyper. Denna produktionsresurs finns vid i . Regeringen anser att det är av vikt att produktion och underhåll så långt möjligt hålls samman för att på bästa sätt utveckla dessa kompetenser. Inriktningen bör därför vara att ansvaret för att genomföra det framtida fartygsunderhållet läggs på civil varvsindustri. Vissa frågeställningar bör dock ut. Den viktigaste frågan är hur nödvändiga resurser för underhåll kan säkerställas i anslutning till de framtida fartygsförbandens baseringar. Regeringen har därför denna dag gett Försvarsmakten i uppdrag att i samverkan med redovisa under vilka förutsättningar och till vilka kostnader civil varvsindustri kan svara för genomförandet av det fartygsunderhållet i anslutning till de i denna proposition föreslagna fartygsbaserna. Vidare skall redovisas hur de verksamheter som bedrivs inom och i anslutning till Musköanläggningen, t.ex. verkstads- och vapenfunktionerna samt reservdelsförråd och sjöbevakningscentral påverkas om ansvaret för genomförandet av det fartygsunderhållet läggs på civil varvsindustri och om Ostkustens marinkommando läggs ned i enlighet med regeringens förslag i denna proposition. Regeringen återkommer vid behov till i dessa frågor. Kustförsvarsförbanden bör enligt regeringen inriktas mot samordnad utbildning av en amfibiebataljon och brigadledning . Förbanden organiseras så att de kan utgöra bas för att öva chefer i bl.a. förbandsledning inom brigads ram. Regeringen har tidigare i detta avsnitt pekat på betydelsen av olika skäl för viss militär närvaro i hela landet. Enligt vad regeringen anförde i prop. 1998/99:74 skall bl.a. avstånd till upptagningsområde av totalförsvarspliktiga beaktas i grundorganisationsarbetet. Den västsvenska regionen med är en av befolkningstätaste regioner. Enligt regeringens mening bör därför frågan om möjligheterna att fullgöra värnpliktstjänstgöringen i hemregionen beaktas särskilt när det gäller lokaliseringen av förband till . Detta får speciell aktualitet när det gäller kustartilleriutbildningen. Då det av infrastrukturella skäl inte bedöms möjligt att genomföra mer än en begränsad del av den totala kustartilleriutbildningen i anser regeringen att denna utbildning bör genomföras vid två enheter. En sådan lösning innebär att kustartilleriutbildningen kan genomföras med utnyttjande av dagens infrastruktur som den skapar goda förutsättningar för de totalförsvarspliktiga i att fullgöra sin tjänstgöring i hemregionen. I fråga om helikopterförbanden konstaterar regeringen att Försvarsmakten har drygt 110 helikoptrar. Enligt materielplaneringen skall nya helikoptrar anskaffas med början , varvid de äldre avvecklas. Detta medför att Försvarsmakten kan beräknas ha 65-70 helikoptrar. För att rationellt utbilda och leda helikopterverksamheten bör enligt regeringens uppfattning antalet platser för permanent basering kunna reduceras till två större enheter och en mindre. Den ena av de större enheterna bör inriktas mot markoperativ förmåga och den andra mot sjöoperativ förmåga. Till detta kommer behov av räddningskapacitet på ett antal platser. I fråga om flygstridsförbanden anser regeringen att så många funktioner som möjligt bör kunna utbildas vid varje flygflottilj. Flygtidsproduktionen bör därvid styras mer av kravet på utbildning i hela utbildningskedjan av flygförare än av kravet på insatsförmåga. Utbildningen bör inriktas mot en organisation omfattande 160 flygförare tjänstgörande vid de åtta stridsflygdivisionerna. Regeringen anser att flygstridskrafterna långsiktigt skall bestå av åtta divisioner JAS 39 . För detta erfordras i sig fyra flottiljer med vardera två divisioner per flottilj. Regeringen konstaterar att utbildningen av nya flygförare och omskolningen till Gripensystemet sammantaget är känsligt för störningar och ställer krav på flottiljkapacitet. Till utbildningen och omskolningen kommer en annan komponent som också ställer krav på kapacitet, nämligen möjligheterna att lämna exportstöd genom Viggen- eller Gripenutbildning. Regeringen anser att det inte är möjligt att nu ange omfattningen av det framtida behovet av exportstöd. Detta innebär enligt regeringens mening att det behövs fem flygflottiljer för att tillförsäkra erforderlig kapacitet för eventuella exportåtaganden . Officersutbildning Den dimensionering av grundorganisationen som regeringen föreslår leder till att det behövs ungefär 10 000 yrkesofficerare. För att kunna personalförsörja denna organisation erfordras det långsiktigt en årlig rekrytering av cirka 540 yrkesofficersaspiranter, vilket ger ungefär 500 utexaminerade officerare. För att klara volymen kompletteringsutbildning av arméofficerare från nuvarande skolsystem bedömer regeringen att det behövs tre militärhögskolor till och med . Därefter behövs det två militärhögskolor. Regeringen återkommer i avsnitt 5.4.5. Beredskapsfrågor Regeringen vill erinra om att beredskap även är en viktig del av Försvarsmaktens ansvar och verksamhet. Förband med hög beredskap måste kunna organiseras genom att antingen utnyttja förband i slutfasen av grundutbildningen eller genom att kalla in viss personal eller hela förband från tidigare utbildningsomgångar för förbandsövningar. Anpassning En viktig del i Försvarsmaktens framtida organisation är förmågan till tillväxt. En förutsättning för att insatsorganisationen skall kunna anpassas genom att tillväxa är att det finns dels kompetenser, dels grundorganisatoriska möjligheter. Regeringen behandlar frågan om kompetenser i avsnitt 5.2. I fråga om de grundorganisatoriska möjligheterna anser regeringen att en grundorganisation med den utformning som föreslås i denna proposition kommer att ha den volym och infrastruktur som behövs för att genom flexibilitet och planering kunna utnyttjas även i en tillväxtsituation. Regeringen anser vidare att det vore direkt olämpligt att bibehålla ytterligare ett antal etablissement i form av kasernområden för att på så sätt ha en inbyggd potential för tillväxt. En sådan modell skulle föranleda alltför stora kostnader. Däremot är det angeläget att behålla dimensionerande övnings- och skjutfält. Regeringen bedömer att det även i en tillväxtsituation - trots det omvärldsläge som då råder - skulle vara förenat med betydande svårigheter att anskaffa ytterligare övnings- och skjutfält. Regeringen anser att det i det medellånga perspektiv som har lagt fast - dvs. det femåriga perspektivet - däremot borde vara möjligt att åstadkomma förläggningskapacitet genom t.ex. utnyttjande av barack- och containerlösningar eller motsvarande för att bedriva den utbildningsverksamhet som inte kan inrymmas inom den befintliga infrastrukturen. finns en icke obetydlig förläggningskapacitet vid vissa större övnings- och skjutfält. I sammanhanget kan också erinras om att regeringen i en anpassningssituation har möjlighet att i enlighet med 1 kap. 5 § fatta vissa beslut i miljöhänseende. Härutöver bedömer regeringen att behovet av centraliserad samövning mellan olika enheter inom ramen för grundorganisationens ordinarie verksamhet kommer att öka . Även denna aspekt understryker vikten av att dimensionerande övnings- och skjutfält behålls. Stöd till samhället att lämna stöd till samhället skall inte vara dimensionerande vid utformningen av Försvarsmaktens grundorganisatoriska struktur. Enligt regeringen bör dock frågan om skydd av viktiga samhällsfunktioner i storstadsregionerna beaktas i övervägandena om grundorganisationens lokalisering. Som redovisats i avsnitt 5.3 bör vid en jämförelse av i övrigt likvärdiga förutsättningar även möjligheterna till stöd till samhället beaktas. Inom ramen för grundorganisationen skall också stöd till samhället kunna ges dels genom avtal som förutsätter ett etablerat och organiserat samarbete, dels genom insatser vid katastrofer och oförutsedda händelser. Dimensionering Mot bakgrund av dessa övergripande resonemang förordar regeringen att följande dimensionering ligger till grund för detaljutformningen av Försvarsmaktens grundorganisation. - Sex enheter för utbildning av armébrigadledningar och mekaniserade förband. - En enhet för internationell utbildning, med vilken samlokaliseras viss grundutbildning. - En enhet för respektive specialtruppslag inom markstridskrafterna, dvs. artilleri-, luftvärns-, ingenjör-, signal- respektive trängförband. För att säkerställa vinterkompetens erfordras utbildningskapacitet i för samtliga funktioner. - Två enheter för utbildning av jägarförband. - Två enheter för utbildning av kustartilleriförband. - Två baser för utbildning av sjöstridskrafter. Därutöver erfordras möjlighet för tidsbegränsad basering på ytterligare en plats. - Fem flygflottiljer. - Två enheter för helikopterförbanden, varav en för markoperativ verksamhet och för sjöoperativ verksamhet. Därutöver skall det finnas en mindre enhet. - Två militärhögskolor . 5.4.3 Ledningsfrågor Regeringen anser att den militära ledningsorganisationen bör förändras. Med utgångspunkt i Försvarsmaktens förslag och Försvarsberedningens principiella bedömning av det förslaget i sin - försvar anser regeringen att antalet ledningsnivåer bör reduceras. Vidare bör antalet enheter bli färre och en ny operativ och taktisk ledning bör införas. På den operativa nivån bör det enligt regeringen finnas endast en enhet. De nuvarande militärområdesstaberna bör avvecklas och en ny organisationsenhet benämnd operativ insatsledning inrättas. Delar av Försvarsmaktens nuvarande högkvarter bör ingå i denna operativa insatsledning. Även den taktiska nivån bör reduceras. Fördelnings- och försvarsområdesstaberna samt marinkommandona och flygkommandona bör avvecklas. Den taktiska ledningen bör utformas som ett armétaktiskt, marintaktiskt respektive flygtaktiskt kommando som tillsammans med operationsledningen utgör den samlokaliserade operativa insatsledningen. Den operativa insatsledningen kommer därmed att bestå av en operationsledning och tre taktiska kommandon. Regeringen anser vidare att dagens försvarsgrenscentra bör läggas ner och uppgifterna föras över till bl.a. de taktiska kommandona. Den operativa insatsledningen skall ha möjlighet att avdela en till två insatsledningar som kan grupperas i ett insatsområde samt ha kapacitet att avdela stabsresurser till en internationell stab i samband med internationella insatser. Härutöver bör det för den regionala territoriella ledningen, stödet till frivilligorganisationer och för samverkan med totalförsvarets civila delar inrättas fyra militärdistrikt. Genom detta förslag koncentreras tillgängliga ledningsresurser och tillförsäkras ett effektivt resursutnyttjande och en hög kompetens i respektive distrikt. Inom militärdistrikten bör sammanlagt 29 militärdistriktsenheter inrättas. Varje län kommer således att innehålla minst en sådan enhet. Militärdistriktsenheterna bildas ur nuvarande försvarsområdesgrupper och skall svara för att utbilda, vidmakthålla och utveckla hemvärnet samt stödja de frivilliga försvarsorganisationerna. Härutöver skall dessa enheter svara för en del av totalförsvarssamverkan. Regeringen återkommer i kapitel 8 utförligare till frågorna om den militära ledningsorganisationen. Regeringen återkommer under avsnitt 5.4.5 med de grundorganisatoriska konsekvenserna av en förändrad ledningsorganisation och regeringens förslag i denna delen. 5.4.4 Traditionsfrågor Innan regeringen kommer in på sitt förslag till utformning av en ny grundorganisation för Försvarsmakten bör även traditionsfrågorna belysas. Traditionsfrågorna har en viktig roll i folkförankringen av det svenska försvaret. Frågorna kräver därför en omsorgsfull behandling. Organisationsenheternas benämningar bör vidare ha ett allmänt stöd. Det ankommer på regeringen att bestämma organisationsenheternas benämning. Det har emellertid inte varit möjligt att utgående från förslaget till ny grundorganisation i erforderlig utsträckning pröva namnfrågorna. Regeringen anser därför att dessa frågor bör bli föremål för fortsatta överväganden och att de slutgiltiga namnen på ett antal organisationsenheter bestäms . För att möjliggöra en sådan fortsatt prövning har regeringen valt att i sitt förslag endast använda organisationsenheternas nuvarande eller preliminära namn och inte ta ställning till hur t.ex. sammanslagna eller omlokaliserade organisationsenheter eller de nya militärdistrikten skall benämnas. Regeringen har därför uppdragit åt Försvarsmakten att efter samråd med bl.a. senast inkomma med förslag till benämningar. Mot bakgrund av traditions- och namnfrågornas principiella betydelse avser regeringen att senare informera om frågans fortsatta behandling. Regeringen avser att senare informera i dessa frågor. 5.4.5 Försvarsmaktens framtida utformning Med utgångspunkt i de principiella resonemang och överväganden som redovisats i tidigare avsnitt föreslår regeringen den utformning av grundorganisationen som redovisas nedan. Regeringen har funnit att förslaget kan beskrivas antingen funktionsvis eller regionvis. För att göra föreslagen organisation tydlig redovisar regeringen sitt förslag på båda sätten. Genom den funktionsvisa redovisningen åskådliggörs hur grundorganisationens olika organisationsenheter korresponderar med varandra för att skapa den mest lämpade strukturen för att utbilda och öva förband för insatsorganisationen och för att vidmakthålla erforderliga kompetenser. Av den därpå följande regionvisa redovisningen framgår förslagets påverkan på olika orter och regioner i landet. Regeringen vill betona att förslaget skall ses som en helhet och att den strukturen på grundorganisationen är en direkt följd av den insatsorganisation som regeringen föreslagit i det föregående. är därmed också en följd av regeringens förslag till hur den operativa förmågan skall kunna uppnås. Detta innebär att förändringar av grundorganisationsstrukturen påverkar hur den operativa förmågan kan uppnås liksom inriktningen av insatsorganisationen. Regeringen har sammanvägt såväl verksamhetsutövandet, rationalitetsfrågor, besparingsfrågor som regionalpolitiska aspekter och miljöaspekter. Regeringen vill därför erinra om att förslaget bygger på ett intimt samspel mellan skilda faktorer och att åtgärder som vidtas på en ort kan påverka verksamheten på en eller flera andra orter. Funktionsvis redovisning Regeringen inleder redovisningen med markstridskrafterna. Regeringen anser att val av plats för den mekaniserade utbildningen utgör en av hörnpelarna i markstridskrafternas grundorganisation. Lokaliseringen av enheter för mekaniserad utbildning bör därför vara styrande framförallt i samspelet med lokalisering av enheter för funktionsutbildning. Regeringen har vidare tidigare redovisat att det är angeläget att kompetensen inom en funktion hålls samman. Regeringen vill också erinra om att utbildning av en funktion på flera platser är bl.a. kostsamt såväl från materielförsörjnings- som underhållssynpunkt. I anslutning till förslaget om enheter för mekaniserad utbildning behandlas även frågan om en enhet för den internationella utbildningen. Arméns nuvarande utbildningsform, som bygger på kaderprincipen, förändras och ges en inriktning enligt följande. För att möjliggöra utbildning och samövning av ett förband motsvarande en brigad krävs enligt regeringen att aktuella utbildningsenheter producerar förband som kan ingå som delar i en återkommande samövning inom brigads ram. finns följande brigadförband.