prop · GO0325 · 2000-10-31 00:00:00 — Utredningen, som betonar att frågan om förverkande måste ses i ett internationellt perspektiv, lägger fram ett antal förslag som syftar till effektivare regler om förverkande. Utredningen framhåller att det är angeläget att inte blir en för kriminella aktiviteter till följd av att vår lagstiftning skulle komma att bli påtagligt mildare än i omvärlden. Förslagen innebär utökade möjligheter att förverka egendom med brottslig anknytning. Det mest genomgripande förslaget rör en ny förverkandeform, som utredningen kallar utvidgat förverkande. Detta institut har utarbetats bl.a. mot bakgrund av vad som gäller i andra länder, däribland våra grannländer och . de länder som utredningen studerat närmare har den uppfattningen Skr. 2000/01:25 alltmer vunnit fäste att fängelsestraff inte ensamt utgör ett tillräckligt medel för att komma till rätta med den grova brottsligheten. Särskilt gäller detta den ekonomiska brottsligheten. Kraftfulla ekonomiska sanktioner har bedömts som nödvändiga komplement. Utredningen har anslutit sig till denna uppfattning. För att utbyte av brott skall kunna förklaras förverkat fordras att åklagaren kan bevisa att utbytet härrör från ett eller flera konkreta brott. Utredningen föreslår ett utvidgat förverkande som innebär att åklagarens bevisbörda under vissa angivna förutsättningar görs något lättare än . Utredningen betonar därvid att förslaget utformats under noga beaktande av både effektivitetshänsyn och rättssäkerhetsintressen. Om någon döms för viss närmare angiven vinningsbrottslighet av mera allvarlig beskaffenhet, grov oredlighet mot borgenärer, bokföringsbrott som är grovt, narkotikabrott, grovt skattebrott eller grov varusmuggling, skall enligt förslaget värdet av lagöverträdarens egendom kunna för- verkas till den del åklagaren förmår göra sannolikt att egendomen härrör från brottslig verksamhet eller annars motsvarar utbyte av sådan verksamhet. En viktig begränsning är att utvidgat förverkande inte får ske om det skulle vara oskäligt. Om lagöverträdaren utan fullgott vederlag överlåtit egendom till närstående skall förverkande även kunna ske hos den närstående. Frågan om förutsättningar för en talan om utvidgat förverkande föreligger skall enligt förslaget klarläggas under en särskild s.k. ekonom- isk undersökning, som skall ledas av åklagaren. Talan om utvidgat för- verkande skall enligt huvudregeln föras i samband med åtalet för det förverkandegrundade brottet. Föreligger särskilda skäl skall dock en talan om sådant förverkande kunna föras separat. Förslagen har remissbehand- lats och är föremål för beredning inom . En proposition kan lämnas tidigast . Det har uppmärksammats att det finns andra företag än banker som sysslar med betalningsöverföring men som, till skillnad från bankerna, inte omfattas av bestämmelserna i lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt (penningtvättslagen). Regeringen har därför i en proposition om penningtvätt och betalningsöverföring (prop. 1999/2000:145) föreslagit att penningtvättslagen utvidgas till att omfatta alla företag som yrkesmässigt ägnar sig åt betalningsöverföring. För att uppnå syftet föreslås att valutaväxlingslagen (1996:1006) även skall gälla för företag som ägnar sig åt betalningsöverföring. I likhet med vad som gäller för valutaväxlingsrörelse föreslås att företag som ägnar sig åt betalningsöverföring skall anmäla sin verksamhet till för registrering. Genom att penningtvättslagen gäller för verksamhet som enligt valutaväxlingslagen kräver anmälan till kommer penningtvättslagen att gälla för all yrkesmässig betalnings- överföring. Lagändringarna föreslås träda i kraft . har i betänkandet Borgenärsbrotten (SOU 1996:30) bl.a. föreslagit vissa ändringar i bestämmelsen om bokförings- brott (11 kap. 5 § ). Inom ramen för beredningen av betänkandet kommer frågan om utformning av bokföringsbrottet att ägnas särskild uppmärksamhet. Därvid kommer att övervägas om de nya bokföringsbestämmelserna motiverar att bestämmelserna om bokförings- brott i något hänseende utformas på något annat sätt än . proposition som behandlar hela eller delar av betänkandet kan lämnas Regeringen har förslagit en ny lag om straff för smuggling (prop. 1999/2000:124). Den nya lagen skall ersätta lagen (1960:418) om straff Förslagen grundar sig på den översyn av smugglings- lagstiftningen som gjorts i departementspromemorian Ny smugglingslag (Ds 1998:53). Bestämmelserna i den nya lagen har utformats för att stå i bättre samklang med den nuvarande tullregleringen i form av olika EG- förordningar, främst den s.k. tullkodexen och den s.k. tillämpnings- Förslaget har utarbetats parallellt med det förslag till ny tullag som regeringen lämnat i propositionen 1999/2000:126. smugglingslagstiftning innebär att införsel och utförsel av narkotika skall bestraffas genom denna lagstiftning men att den ytterligare anpassas till narkotikastrafflagen (1968:64). Vidare innebär förslaget att be- stämmelserna om undandragande av tull, annan skatt och avgifter anpassas till skattebrottslagens bestämmelser, bl.a. på så sätt att de utformas som s.k. farebrott. Motsvarande ändring föreslås såvitt avser brott enligt lagen om beskattning av viss privatinförsel. Som ett led i kampen mot den grova brottsligheten föreslås för den nya smugglingslagen en särskild straffskala för grov olovlig befattning med Vidare föreslås kriminalisering av förberedelse och stämpling till alla slag av grova införsel- och utförselbrott samt till grov olovlig befattning med smuggelgods. anpassas ytterligare till , bl.a. föreslås att utbyte av brott skall Lagändringarna föreslås träda i kraft . De finansiella marknaderna är föremål för en ständig, snabb utveckling. Såväl omsättningen som antalet mäklare och kunder har ökat markant. Även den tekniska utvecklingen har bidragit till att handeln blivit mer Handel med framförallt aktier över Internet har exempelvis blivit en allt vanligare företeelse. Internationaliseringen av de finansiella marknaderna har också ökat i betydelse. Förtroendet för de finansiella marknaderna har av den senaste tidens insideraffärer påverkats på ett negativt sätt. mänhetens förtroende för de finansiella marknaderna är mycket viktigt. Det finns ett gemensamt samhällsintresse av att denna typ av brottslighet Både statsmakterna och aktörerna på den finansiella mark- naden bör därför ta ett större ansvar för att åtgärder vidtas för att förhindra insiderhandel. För att allmänhetens förtroende för finansmarknaderna skall upp- rätthållas krävs en väl fungerande insiderlagstiftning. Det är viktigt att lagstiftningen är tydlig och att överträdelser handläggs så snabbt som möjligt. För att insiderlagstiftningen skall bli mer överskådlig och tydlig har regeringen i ett förslag till (prop. 1999/2000:109) föreslagit att insiderlagen delas upp på två lagar, en med straffrättsliga bestämmelser insiderstrafflagen och en med administrativa be- stämmelser om anmälningsskyldighet m.m. lagen om anmälnings- skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Bestämmelserna om otillbörlig kurspåverkan flyttas över till insiderstrafflagen. Vidare föreslås att straffet för insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan skärps. Böter skall inte längre ingå i straffskalan, utan straffet skall vara fängelse i högst . Straffbarhet föreslås även för ringa fall genom att två nya brott införs; insiderförseelse och otillbörlig kurspåverkan, ringa brott. Det föreslås även att obehörigt röjande av insiderinformation i vissa fall skall bli straffbart. Den som är skyldig att anmäla aktieinnehav till insider- registret skall göra det dagar efter det att anmälnings- skyldighet uppkommit. I propositionen föreslås att den tidsfristen kortas ned . Personer som är verksamma vid ett värdepappers- institut, en börs eller en auktoriserad marknadsplats och som normalt kan antas ha tillgång till icke offentliggjord kurspåverkande information skall i fortsättningen skriftligen anmäla sina egna och vissa närståendes innehav av finansiella instrument till sin arbetsgivare. Avsikten är att ändringarna skall träda i kraft . Den finansiella krisen i uppstod till följd av mycket stora kreditförluster i banker och finansbolag. Mot bakgrund av att inte fler ställdes till svars för kreditgivningen med hjälp av straff- eller skadeståndsrättsliga regler kom det att ingå bland Bank- lagskommitténs uppgifter att se över dessa regler och eventuellt föreslå ändringar (dir. 1995:86). Frågorna behandlas av i delbetänkandet Vårdslös kreditgivning samt sekretess i banker m.m. (SOU 1999:82), som överlämnades till . Kommittén har be- dömt om det är ändamålsenligt att genom en förändring av det kriminali- serade området försöka uppnå en bättre hantering av kreditgivning och annat risktagande i banker och kreditmarknadsföretag. Kommittén anser att fördelarna med en kriminalisering är små, oavsett om syftet är att skydda det finansiella systemet eller de enskilda institutens ekonomi. Nackdelarna bedöms som betydande. Enligt kommittén innebär en kriminalisering en stor risk för att instituten inte skall kunna fullgöra sin roll i samhällsekonomin på ett ändamålsenligt sätt. Kommittén konstaterar att det är en huvuduppgift för finansiella företag att hantera och omvandla risker. Kommittén nämner därvid att misskötsamhet och illojalitet förvisso kan få allvarliga följder men påpekar att det också är institutens huvudsakliga kompetens att Skr. 2000/01:25 kontrollera och övervaka risker. Enligt kommittén har därför argumenten att särreglera banker och kreditmarknadsföretag i syfte att skydda insti- tutens ekonomi liten om ens någon bärkraft. Enligt kommittén kan en kriminalisering leda till att institutens kontrollerade risktagande onödigtvis begränsas. En reglering inriktad mot enskilda kreditbeslut innebär enligt kommittén betydande risker för att kredithanteringens effektivitet hämmas utan motsvarande nytta. En, som kommittén framhåller, tillräcklig huvudinvändning mot en kriminaliser- ing är att det synes omöjligt att utforma en meningsfull straffregel som inte riskerar att medföra betydande samhällsekonomiska nackdelar i form av ett sämre fungerande finansiellt system. Enligt kommittén ger försla- gen i kommitténs huvudbetänkande Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160), som lämnades , tillsammans med befintliga straffrättsliga regler tillräckliga förutsätt- ningar för att utreda och beivra brott. Kommittén avstod således från att lämna något förslag till kriminalisering av vårdslös kreditgivning. Kommittén lade heller inte fram något förslag om ändring av skade- ståndsreglerna. Även i den delen hänvisas till förslagen i huvud- betänkandet som enligt kommittén förbättrar förutsättningarna att utkräva skadeståndsansvar i de fall detta är motiverat. Betänkandena, som har remitterats, bereds inom . 6.4Internationell rättslig hjälp, sekretess och domstolsförfarandet Ny lag om internationell rättslig hjälp trädde i kraft . förslag planeras att behandlas i en proposition . Nya regler för domstolsförfarandet trädde i kraft . Ny lag om internationell rättslig hjälp i brottmål Den ökade rörligheten i världen, de förbättrade kommunikationerna och användandet av modern teknik har lett till att brottslighet i långt större utsträckning än tidigare berör fler stater . organiserade ekonomiska brottsligheten ställer ökade krav på det inter- För att skall kunna delta i detta samarbete fullt ut krävs att vi har en modern och lättillgänglig lagstiftning. anmärktes lägesrapport föreslogs därför i departements- promemorian Ömsesidig rättslig hjälp i brottmål (Ds 1999:56) att alla bestämmelser om rättslig hjälp förs samman och tas in i en ny lag om internationell rättslig hjälp i brottmål. har antagit en ny lag (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål (prop. 1999/2000:61, bet. 1999/2000JuU19, rskr. 1999/2000:216 ). Lagen trädde i kraft . I lagen ges en enhetlig och sammanhållen reglering av åklagares och domstolars sam- arbete över gränserna i brottmålsutredningar och brottmålsrättegångar. Lagen omfattar både rättslig hjälp i och utomlands. Lagen kompletteras med en förordning och ett tillkännagivande av olika inter- nationella överenskommelser som berörs i lagen. I lagen samlas bestämmelser som regleras genom lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol, lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, lagen (1975:295) om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat och lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete. Förutom de åtgärder som kan vidtas enligt den tidigare regleringen kompletteras lagen med ytterligare ett antal nya typer av åtgärder, nämligen telefonförhör, förhör genom videokonferens, hemlig tele- avlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning samt andra åtgärder som avses i 28 kap. utöver hus- rannsakan. Vid utformandet av lagstiftningen har målsättningen varit att svenska domstolar och åklagare skall lämna rättslig hjälp till utländska myndig- heter med alla de åtgärder som kan vidtas vid en svensk förundersökning eller rättegång. I lagen ges en ny enhetlig reglering av under vilka förutsättningar som kan lämna rättslig hjälp för olika slags åtgärder. Regleringen knyter an till vad som gäller för att motsvarande åtgärder skall få vidtas i en svensk förundersökning eller rättegång genom en generell hänvisning till regler. Det betyder att åtgärderna vidtas under samma förutsättningar som i en svensk förundersökning eller rättegång. I lagen klargörs också att banksekretess inte utgör hinder för rättslig hjälp. I fråga om förfarandet skall normalt samma regler tillämpas som när motsvarande åtgärder vidtas i ett svenskt förfarande. En viktig nyhet är att kommunikationsvägarna till och från i ärenden om rättslig hjälp förenklas. Kravet på att ansökningar om rättslig hjälp skall göras via diplomatiska kanaler tas bort och åklagare och domstolar tillåts i stor utsträckning skicka ansökningar och svar direkt till varandra, utan förmedling av centralmyndigheten. Vidare skall an- sökningar kunna ske genom fax och t.ex. elektronisk post efter en överenskommelse i det enskilda fallet. En annan nyhet är att centralmyndighetsfunktionen förs över från till . med att den nya lagen om internationell rättslig hjälp träder i kraft införs en ny sekretessbestämmelse i 5 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100) rörande rättslig hjälp på begäran av annan stat. Enligt bestämmelsen gäller sekretess vid verksamhet som avser rättslig hjälp på begäran av annan stat för uppgift som hänför sig till utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål och angelägenhet som angår tvångsmedel om det kan antas att den rättsliga hjälpen begärts under förutsättning att uppgiften inte röjs. Det nuvarande kravet på att den gärning ansökan avser skall vara straffbar också enligt svensk rätt (s.k. dubbel straffbarhet) begränsas till att enbart gälla vid tvångsmedelsanvändning, dvs. vid beslag, husrannsakan, kvarstad, hemlig teleavlyssning, teleövervakning och kameraövervakning samt vid kroppsbesiktning och kroppsvisitation och Skr. 2000/01:25 andra liknande tvångsåtgärder t.ex. tagande av fingeravtryck. husrannsakan och beslag gäller en särskild reglering i förhållande till de nordiska staterna. Denna utvidgas till samtliga EU-stater. avlämnade betänkandet Ekonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53). Utredningen hade som huvuduppgift att föreslå åtgärder i syfte att effektivisera bekämpningen av ekonomisk brottslighet genom att göra det möjligt för berörda myndigheter och andra organ att i ökad utsträckning lämna information om sådant som har betydelse för att förebygga, upptäcka och utreda ekonomisk brottslighet (dir. 1997:61). lägesrapport finns en redogörelse för utredningens förslag (s. 48). Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds inom . Vissa delar av förslagen har beröringspunkter med tidigare omnämnda förslag från och . En proposition baserad på betänkande planeras att läggas fram . Effektivare handläggning i allmän domstol trädde nya regler i kraft som syftar till att effektivisera och förenkla domstolsförfarandet för parterna och för de allmänna domstolarna (prop. 1999/2000:26). Till grund för lagstiftningen ligger bl.a. rapporten av omfattande mål om ekonomisk brotts- lighet i domstol m.m. (Åklagarväsendets Rapport 1998:2). Ändringarna innebär bl.a. att reglerna om avbrott och uppskov i huvudförhandling sammanförs till ett institut som bestämmelserna utformas så att det ges bättre möjligheter att anpassa rättegången till förhållanden i det enskilda målet. Möjligheterna att låta en huvudförhandling fortsätta utan uppehåll ökas. Ändringarna syftar till att bemästra de särskilda problem som kan vara förenade med koncentrationsprincipens iakttagande i mycket omfattande rättegångar. Det är bl.a. rättegångar i stora ekobrottmål som stått i blickfånget vid utformningen av de nya bestämmelserna. Som redovisades i lägesrapporten för pågår också en översyn av processen i allmän domstol. Utredningen som antagit namnet rättegångsutredning (Ju 1999:11) har bl.a. till uppgift att lämna förslag på de ytterligare åtgärder som kan behövas för att komma tillrätta med de problem som domstolarna ställs inför vid rättegångar i bl.a. stora ekobrottmål (dir. 1999:62). Uppdraget skall redovisas före utgången av . 7 Det internationella arbetet Kampen mot ekonomisk brottslighet och penningtvätt intensifieras inom det internationella samarbetet. En ny EU-strategi för förebyggande och bekämpning av den organiserade brottsligheten har antagits. En om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål har antagits. Svagheter i medlemsstaternas bekämpning av skattebedrägerier har kartlagts. En ny enhet för samordning av internationella brottsutredningar förbereds inom EU. Länder som inte har tillfredsställande lagstiftning mot penningtvätt identifieras för en dialog om hur lagstiftningen kan förbättras. En mot organiserad brottslighet skall enligt plan- erna antas . En Europarådskonvention om datorrelaterad brottslighet färdig- ställs . Ett väl fungerande internationellt samarbete är en förutsättning för att den gränsöverskridande ekonomiska brottsligheten skall kunna bekämpas effektivt. Medlemskapet i EU ger nya möjligheter till samarbete över gränserna mot ekonomisk brottslighet och ett omfattande arbete pågår nu inom EU för att komma till rätta med bl.a. denna brottslighet. EU kan också mer kraftfullt än enskilda länder driva på det internationella samarbetet med länder utanför EU. Ett viktigt steg i utvecklingen och styrande för det pågående arbetet är de politiska mål och riktlinjer som EU:s stats- och regeringschefer antog vid sitt extra toppmöte i . förbereder sig nu inför sitt förestående ordförandeskap i för att, liksom nu , aktivt driva på utvecklingen i linje med de mål och riktlinjer som beslutades i . Den ekonomiska brottsligheten är ett globalt problem. Det är därför angeläget att aktivt medverkar till att skapa ett gemensamt synsätt och större enhetlighet mellan olika länders regelsystem även i länder utanför EU. Insatser för att komma till rätta med penningtvätt och åtgärder mot korruption är viktiga områden för detta arbete. De åtgärder som räknas upp i det följande riktar sig i flera fall mot den gränsöverskridande och organiserade brottsligheten i allmänhet. Beskriv- ningen avser således ett bredare spektrum av åtgärder än som omfattas av enbart den ekonomiska brottsligheten. 7.2 Åtgärder inom ramen för EU-samarbetet EU:s stats- och regeringschefer antog vid sitt extra toppmöte i ett antal politiska riktlinjer och konkreta mål för att följa Amsterdamsfördragets och Wienhandlings- planens genomförande. Riktlinjerna och målen syftar mot en union för frihet, säkerhet och rättvisa. Ett huvudområde avser kamp mot brottsligheten i hela unionen. Olika åtgärder för att förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas brotts- bekämpande och rättsliga myndigheter behandlas i slutsatserna från mötet, bl.a. att en ny åklagarenhet, Eurojust, skall inrättas och att medlemsstaternas straffrätt skall närmas till varandra på särskilda områden. Ekonomisk brottslighet (penningtvätt, korruption, förfalskning av euron), högteknologisk brottslighet och miljöbrott nämns bland de brottskategorier som i första hand skulle kunna bli föremål för gemensamma definitioner, grunder för åtal och påföljder mellan medlemsstaterna. Ett antal konkreta åtgärder för att komma till rätta med penningtvätt inom och utom unionen listas. Det slås fast att penningtvätt är en central del i den organiserade brottsligheten och att konkreta åtgärder skall vidtas för spårande, spärrande, beslag och förverkande av av brott. Medlemsstaterna uppmanas att utvidga Europols behörighet till att omfatta penningtvätt i allmänhet, oberoende av vilken typ av brott som vinningen av penningtvätt härrör från, och EU- kommissionen uppmanas att utarbeta en rapport som visar vilka bestämmelser i nationell bank, finans- och företagslagstiftning som hindrar internationellt samarbete på området. I slutsatserna från slås också fast att principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden skall bli en hörnsten i det civilrättsliga och straffrättsliga samarbetet inom EU. Kommissionen har i ett meddelande till rådet och lagt fram en s.k. resultattavla för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i EU (KOM [2000] 167 slutlig). Åtgärder mot organiserad brottslighet betonade vid sitt möte i sin avsikt att bekämpa den organiserade brottsligheten och underströk behovet av konsekventa och samordnade åtgärder från unionens sida. En första åtgärd blev att låta en särskild s.k. högnivågrupp utarbeta en över- gripande handlingsplan med särskilda rekommendationer för åtgärder mot den organiserade brottsligheten. Högnivågruppens handlingsplan antogs av (EGT C 251, s. 1) och godkändes av rådet vid dess möte i . handlingsplan har redovisats i tidigare skrivelser. Den innehåller politiska riktlinjer och särskilda rekommendationer med uppmaningar till rådet att vidta en rad konkreta åtgärder som spänner över ett vitt fält. Stor vikt läggs vid hur det rättsliga och polisiära samarbetet är organiserat. Ett flertal rekommendationer handlar om att främja informationsutbytet och samarbetet myndigheter och länder emellan. Vidare betonas vikten av ett sektorsövergripande arbetssätt i kampen mot den organiserade brottsligheten. I enlighet med en av riktlinjerna har en sektorsövergripande arbetsgrupp för frågor om organiserad brottslighet inrättats. En av gruppens huvuduppgifter har varit att genomföra de riktlinjer och rekommendationer som finns i Gruppens arbete har resulterat i ett flertal rättsakter som har antagits av rådet. Sammanfattningsvis kan sägas att arbetet har varit inriktat mot att skapa rättsliga och praktiska förutsättningar för ett smidigt och friktionsfritt samarbete mellan de rättsliga och brotts- bekämpande myndigheterna såväl inom som mellan medlemsländerna. gav vid sitt möte i rådet i uppgift att, med beaktande av de utökade möjligheter som Amsterdam- fördraget innehåller, förstärka åtgärderna inom EU mot den organiserade brottsligheten. Uppdraget återfinns i den s.k. Wienhandlingsplanen för genomförande av Amsterdamfördraget (EGT C 19, 23.1.1999, s.1). Enligt en av rekommendationerna skall handlingsplan utvärderas och följas upp. Inom den sektorsövergripande arbetsgruppen utarbetades en rapport till Europeiska rådets möte i som redovisar hur handlingsplanen genomförts. Där redovisas genomförda rekommendationer, genomförda åtgärder som kräver uppföljning och rekommendationer som kräver fortsatt arbete, däribland bl.a. utvidgningen av Europols mandat, åtgärder mot penningtvätt och frågor om förverkande av av brott. utarbetades också en uppföljning till handlingsplan, Förebyggande och bekämpning av den organiserade brottsligheten: Europeiska unionens strategi inför det nya årtusendet (EGT 2000/C 124/01) som antogs av .