prop · GN03137 · 2000-01-01 00:00:00 — Tabell 4.1 Antal barn 0 i hushåll med socialbidrag Källa: Diagram 4.9 Fördelning av antalet hushåll som försörjt sig med socialbidrag Källa: Diagram 4.10 Arbetslöshet och antalet barn i bidragshushåll Det saknas tillräcklig information om vad det innebär för barn att leva i familjer som helt eller delvis försörjer sig med hjälp av social- bidrag. Bland vuxna däremot har undersökningar gjorts som visar att de flesta upplever stor ekonomisk stress. Många är arbetslösa och risken för passivisering och ohälsa är stor. Bland de personer som har haft social- bidrag är det fem gånger vanligare att ha svåra besvär av ängslan, oro och ångest jämfört med dem som aldrig haft socialbidrag. Det finns således en risk för att detta även påverkar barnens levnadsför- hållanden, men i vilken grad är dock osäkert. Det är också osäkert om bidragstagarna fått sämre levnadsförhållanden till följd av det långvariga bidragstagandet eller om de redan innan hade ett sämre utgångsläge. Enligt socialtjänstlagen (1980:620) skall den enskilde tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Det innebär att socialbidraget skall täcka kostnader för t.ex. mat, kläder och skor, lek och fritid, boende, läkarvård och hem- försäkring. Bidraget lämnar endast i mycket liten utsträckning utrymme för barnen att delta i olika avgiftsbelagda aktiviteter. Kommunen har även rätt att själv besluta om bistånd till semesterresor. Om detta är van- ligt eller ej är inte känt. Fortsatt inriktning på verksamheten Kunskaperna om vad som händer med barn vars föräldrar är långsiktigt socialbidragsberoende är bristfälliga. Det finns dock anledning att tro att situationen inte gynnar en bra uppväxt. Redan avsaknaden av ekono- miska resurser begränsar sannolikt familjens möjligheter i stor utsträck- ning. Därtill kommer risken för passivitet som är förbunden med situatio- nen. Det är angeläget att kunskaperna om vad som händer barn i dessa situationer förbättras. Statistikinsamling och forskning på området bör inriktas på att beskriva de långsiktiga effekterna på barnet av social- bidragsberoende och vad som kan göras för att bryta sociala arv. I det bör ligga att belysa om det finns några skillnader mellan hur pojkar och flickor påverkas av en fattig uppväxt. Det är också angeläget att allt som är möjligt görs för att hjälpa barn- familjer att komma bort från socialbidragsberoende. En av de tydliga målgrupperna för detta arbete är de ensamstående föräldrarna. Ofta behövs en serie av åtgärder för att de skall nå en situation där de kan för- sörja sig själva, utan hjälp av socialbidrag. De behöver hjälp med att ordna sin familjesituation, grundläggande utbildning, yrkesutbildning och hjälp med att ta steget ut på arbetsmarknaden. En annan viktig målgrupp är nyanlända flyktingar som riskerar att fastna i socialbidragsberoende. Eftersom ansträngningarna att hjälpa dessa föräldrar också är till hjälp för barnen i familjerna är normalt också stora insatser från samhällets sida lönsamma. Socialbidraget är en sista resurs som utlöses om individer eller familjer inte har några andra möjligheter att ordna sin försörjning. Det är ange- läget att samhällets generella satsningar på barnfamiljer når alla barn. Barnbidrag räknas som inkomst när socialbidraget fastställs, därmed minskar barnbidragshöjningar beroendet av socialbidrag. Men det inne- bär att den disponibla inkomsten sammantaget inte ökar för familjer med långvarigt socialbidragsberoende. Det finns skäl att ytterligare belysa detta. 4.5 Stöd i föräldraskapet Inledning presenterade betänkan- det Stöd i föräldraskapet (SOU 1997:161). Betänkandet innehöll en genomgång av olika verksamheter med anknytning till föräldrautbildning och andra former av stöd till föräldrar. Bland annat beskrevs föräldra- utbildning inom mödravårds- och barnavårdscentraler (MVC och BVC), föräldraverksamheter inom barnomsorg och skola, föräldrastödjande aktiviteter inom socialtjänst och barnpsykiatri och mycket annat. Beskrivningarna gällde projekt och verksamheter som var bra och av nyskapande karaktär. I betänkandet fördes också diskussioner om vilka stödbehov föräldrar har jämfört med de verksamheter som faktiskt bedrivs. Utredningen pekar bland annat på att föräldrar med barn i ton- åren inte får tillräckligt med hjälp . När det gäller särskilda grupper av föräldrar konstaterar man att föräldrar med utländsk bakgrund, vars barn möter flera kulturer, ofta har särskilda behov av kunskaper. Utred- ningen föreslog även att föräldrar till barn med funktionshinder bör erbjudas kompletterande stöd avpassat efter deras och barnens behov och önskemål liksom nyblivna föräldrar med egna funktionshinder utifrån sina behov. Utredningen föreslår att regeringen träffar avtal med om den fortsatta inriktningen på den föräldrastöd- jande verksamheten. Utredningen ser det också som angeläget att kom- muner och landsting på lokal nivå klargör ansvarsfördelningen mellan sig. I betänkandet finns inte några förslag till lagändringar eller särskilda statsbidrag av det slag behöver besluta om. Däremot pekar utredningen på behov av att föräldrastödet stärks inom kommuner och landsting, att frivilligorganisationer får stöd i sitt arbete med att infor- mera föräldrar och att gränserna mellan olika huvudmän blir klarare. Utredningen pekar också på behovet av utvecklingsarbete inom området och att kunskaper sammanställs och sprids till de som arbetar inom berörda verksamheter. Utredningen föreslår att resurser avsätts för detta och att uppdrag ges till berörda myndigheter att bistå med det arbetet. Betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanserna ansluter sig i allmänhet till utredningens verklighetsbeskrivning och problemanalys. När det gäller utvecklingen av verksamheten finns det däremot skilda åsikter. Det finns remissinstanser som förespråkar mer tvingande åtgärder för att föräldrautbildning och liknande skall bli mer tillgängligt för föräldrar som behöver sådan hjälp. Flera remissinstanser vill ge landstingen ett tydligare ansvar för hela förskoleperioden. Av remissomgången framgår också att det knappast finns några förutsättningar att träffa avtal mellan staten och de två kommunförbunden. Diskussionerna fortsätter dock med i syfte att öka kunskaperna om föräldrautbildning och föräldrastödjande verksamheter. Ett viktigt led i detta syfte är att sprida goda exempel på verksamheter och projekt inom området. Värdet av föräldrautbildning och föräldrastödjande verksamheter Regeringen bedömer det som viktigt att föräldrar erbjuds stöd i sitt barn- uppfostrande arbete. Det gäller både föräldrautbildning i grupp och mer individuellt inriktat föräldrastöd. Mycket tyder på att det är mer kompli- cerat att fostra barn . Många föräldrar har också nätverk som är begränsade. Familjens nätverk är fortfarande viktigt. Mycket allmän föräldrakun- skap sprids också via massmedia av olika slag. Det är bra och använd- bart. För många föräldrar är det dock viktigt att få möta andra föräldrar i samma situation och få möjlighet att diskutera gemensamma frågor. Familjer där generationskonflikter kan förstärkas av kulturkonflikter bör särskilt uppmärksammas. Den föräldrautbildning och föräldraverksamhet som finns behöver förstärkas och byggas ut. Det finns definitivt inte någon anledning att dra in på sådana verksamheter, tvärtom inom vissa områden, exempelvis stöd till föräldrar med tonårsbarn, behöver nya verksamheter utvecklas. Mötesplatser för föräldrastöd och föräldrautbildning Den verksamhet till stöd för föräldrar som utredningen beskriver skall i första hand bygga på föräldrars egna behov och önskemål. Stödet kan ges både till föräldrar i grupp och som individuellt stöd. Det finns stöd som riktar sig till alla föräldrar och stöd som är avsett för begränsade grupper. Allt detta innefattas i begreppet stöd i föräldraskapet. Här ingår också sådant stöd som föräldrar kan ge varandra t.ex. i grupp och stöd genom olika nätverk. Nya metoder behöver utvecklas för att det inledande arbetet med att nå föräldrarna skall bli så framgångsrikt som möjligt. Olika verksamheter ibland med olika huvudmän behöver samverka för att så många föräld- rar som möjligt skall nås med information och erbjudanden om grupp- verksamhet och annan föräldrastödjande verksamhet. Som utredningen om föräldrautbildning framhåller är den verksamhet som bedrivs på mödra- och barnavårdscentralerna basen i arbetet med att föra över kunskaper till föräldrar och utveckla kontakt mellan föräldrar. Centralerna når praktiskt taget alla föräldrar och de åtnjuter också mycket stort förtroende hos föräldrarna. De är således både en viktig resurs för att föra över kunskaper till föräldragruppen som helhet och för att ge stöd till de föräldrar som har ett särskilt behov av stöd. som man kan konstatera att dessa verksamheter är en viktig resurs i det förebyggande arbetet när det gäller barns hälsa och välbe- finnande så framgår det av utredningens betänkande och det kartlägg- ningsarbete som föregick utredningen att verksamheterna utsatts för påfrestningar under den besparingsperiod som varit. Nedskärningar i resurserna, omorganisationer och urholkning av barnkompetensen har gjort att personalen har svårt att hitta utrymme för det förebyggande arbetet. efterlyser en tydlig programförklaring som ger mödra- och barnhälsovården ansvaret för den föräldrastödjande verksamheten under graviditeten och barnets första levnadsår. Rege- ringen ser det som mycket angeläget att det inom mödra- och barnhälso- vården finns utrymme för ett förebyggande barnarbete, kunskapsöverfö- ring och nätverksbygge för alla föräldrar och för ett riktat stöd till de för- äldrar som behöver extra mycket tid, omtanke och råd. Metoder och samverkansformer behöver utvecklas. Personalen behöver fortbildning och handledning för att kunna hantera dessa delar av sitt arbete. Material för det föräldrastödjande arbetet behöver utvecklas. Männens roll som föräldrar och fostrare bör särskilt uppmärksammas. I många län har man prövat s.k. pappautbildningar som riktar sig till bli- vande och nyblivna föräldrar. Syftet med dessa utbildningar har bl.a. varit att motivera män till ett ökat uttag av föräldraledighet och att öka förståelsen av hur föräldraskapet påverkar parrelationer. Härigenom kan mannens position i föräldraskapet stärkas. Det är givetvis bra om mödra- och barnavårdscentraler samarbetar när det gäller gruppverksamheter för föräldrar. Flera remissinstanser pekar på angelägenheten av att föräldrar kan delta i samma grupp på båda ställena. Den tanke som framförs av att föräldragrupper skall kunna följas åt under barnets hela förskoleperiod är tilltalande och bör eftersträvas. Detta förutsätter ett nära samarbete mellan landsting och kommun. Förskola och skola är centrala verksamheter i barns och ungdomars liv. Där hämtar de kunskaper för resten av livet; där sker också en viktig del av deras sociala utveckling. Naturligtvis berör detta barnens föräldrar i hög grad. En påtaglig utveckling sker när det gäller föräldrainfly- tandet inom dessa verksamheter. Försöksverksamhet med föräldrastyrda skolor pågår och även i övrigt stärks föräldrarnas roll. Detta är angeläget ur föräldrarnas synpunkt, men det är också viktigt för skolans förankring i samhället. När det gäller relationerna mellan förskolan respektive skolan och det enskilda barnets föräldrar sker också en påtaglig utveckling. Utvecklings- samtalen ersätter de tidigare kvartssamtalen. I utvecklingssamtalet skall läraren, eleven och föräldrarna samtala om elevens kunskapsutveckling och sociala utveckling samt hur den bäst kan stödjas. Samtalet gör det lättare för föräldrarna att stödja sitt barn exempelvis vid läxläsning. Förskolan och skolan fungerar också som mötesplats för föräldrar och har därmed en unik potential när det gäller kunskapsöverföring och nät- verksbygge. Föräldrar med barn inom förskolan kan lätt nås med infor- mation. Likaså finns det möjligheter att nå föräldrarna genom skolan. Det är givetvis viktigt för förskolan och skolan att utnyttja dessa möjligheter för att informera om sin verksamhet och föra de diskussioner med föräld- rarna som är viktiga för institutionerna och för barnen. Det kan gälla exempelvis normbildningsfrågor och hur man främjar en god hälsa och livsstil. Dessa föräldraverksamheter fungerar också i sig som föräldrastöd. Där kan man ventilera problem som berör det egna barnet, se att man inte är ensam om sina bekymmer och tillsammans med andra diskutera dem. Förskolan och skolan är viktiga som bas för nätverksbygge. Utredningen om föräldrautbildning för fram idéer om att förskolan och skolan kan utgöra bas för föräldragrupper. Det kan utformas så att verk- samheterna står för inbjudan till och start för grupperna, men att föräld- rarna själva sedan tar över. Det underlättar om man också kan utnyttja förskolans eller skolans lokaler. Föräldrarna kan också få stöd av Hem och skola eller av studieförbund när det gäller att driva grupperna. Riktat stöd till föräldrar med särskilda behov Det finns enligt utredningen vissa grupper av föräldrar som är i behov av riktat stöd för att kunna vara tillräckligt goda föräldrar till sina barn. Det finns i ett generellt stöd till alla barnfamiljer som är tillräckligt för det stora flertalet. För de föräldrar för vilka det generella stödet inte är tillräckligt finns det lagstadgade verksamheter vars syfte är att stärka föräldrar i deras uppgift. Det finns utrymme för mer samverkan, metod- och kompetensutveckling och ett förstärkt barnperspektiv i dessa verksamheter. Många föräldrar till barn med funktionshinder efterfrågar stöd i sin föräldraroll. Detta stöd bör inriktas på information om barnens funktions- hinder, rätten till samhällsstöd samt mer riktat stöd. Beroende på karaktär och svårighetsgrad på barnets funktionshinder kan stödbehovet se olika ut. Det riktade stödet till dessa föräldrar bör också ges under olika skeden under barnens uppväxt. På samma sätt kan även föräldrar med egna funktionshinder ibland behöva kompletterande stöd i sin föräldraroll som kan vara mer krävande såväl praktiskt som psykologiskt. Det finns i dessa sammanhang anledning att betona att verksamheterna skall bedrivas i samarbete med berörda barn och föräldrar och med respekt för deras intressen och önskemål. Målsättningen skall vara att föräldrar och barn skall kunna fungera som en självständig familj. Värdet av samverkan mellan dem som i sitt yrke möter barn och deras föräldrar i olika situationer kan inte nog poängteras. Alla har något att vinna på att samverka. Olika yrkesgrupper kan ha olika synsätt på vad som kan vara skadligt i barns uppväxtförhållanden och vad som kan göras för att stärka familjen. Ett väl fungerande samarbete över gränserna ökar förutsättningarna för att i ett tidigt skede kunna erbjuda stöd i för- äldraskapet till föräldrar som sviktar i sin föräldraroll och för att upptäcka och skydda barn som far illa. Ett sätt att ordna samverkan kan vara att samla flera verksamheter som berör barn och föräldrar på samma plats i form av en familjecentral. Det kan gälla MVC, BVC, öppen förskola, individ- och familjeomsorg, familjerådgivning etc. En samlokalisering ger praktiska fördelar för besökarna som bara behöver ta sig till en plats. En samlokali- sering ger också förutsättningar för gemensam utbildning, gemensamma målformuleringar och samverkan i det praktiska arbetet. Det innebär också att det är mycket lättare att knyta personliga kontakter med kolle- gor som arbetar inom andra verksamheter. MVC och BVC är generella resurser som genom sin medicinska verk- samhet med starka psykosociala inslag har alldeles särskilda möjligheter att tidigt upptäcka och uppmärksamma barn och familjer som behöver stöd och hjälp. MVC och BVC har stort förtroende bland föräldrarna och fyller en funktion för nära nog alla barn och familjer i landet. Det finns inom dessa verksamheter även tillgång till specialutbildad personal som kan uppmärksamma och ge mer riktat stöd vid svåra och långdragna psy- kosociala familjeproblem. Det förtjänar att i detta sammanhang återigen erinra om att alla perso- ner som yrkesmässigt kommer i kontakt med barn och ungdomar har skyldighet att i enlighet med bestämmelserna i 71 § socialtjänstlagen anmäla till om man har anledning att tro att ett barn far illa och behöver skydd genom insatser från socialnämndens sida. har då till uppgift att utreda barnets behov och i nära samarbete med hemmet sätta in de insatser som behövs. Under avsnitt 3.4 ges en närmare beskrivning av arbete med utsatta barn och dess ansvar för bl.a. stöd till föräldrar. Den barn- och ungdomspsykiatriska verksamheten riktar sig till barn och ungdomar med psykiatrisk problematik. Den kunskap som finns inom barn- och ungdomspsykiatrin är, enligt regeringens bedömning, betydelsefull i det riktade stödet till föräldrar som har behov av stöd i sitt föräldraskap. Många av de metoder som barnpsykiatrin förfogar över innebär att man arbetar med föräldrarna för att möjliggöra för dem att kunna fungera som tillräckligt goda föräldrar. I många sammanhang arbetar man med olika slag av gruppverksamheter för föräldrar. I avsnitt 3.3.3 lämnas en redogörelse för förslag samt de åtgärder som har vidtagits med anledning av dessa. Sammanfattningsvis vill regeringen här slå fast att det finns verksamheter inom barnavårdscentralerna, och den psy- kiska barn- och ungdomsvården som riktas till föräldrar som har behov av särskilt stöd i sitt föräldraskap och att den samverkan mellan olika yrkesgrupper och verksamheter som utvecklats på olika håll i landet och som beskrivs i utredningens betänkande är mycket betydelsefulla för att barn och deras föräldrar skall få hjälp och stöd. Det fortsatta arbetet med föräldrastöd Föräldrastöd och föräldrautbildning kan ges i många olika former. Det är viktigt att former får växa fram utifrån lokala behov och önskemål. Utredningen om föräldrautbildning förmedlar intrycket att många goda initiativ växer fram ute på fältet. Det är viktigt att utvecklingsprocesserna är lokalt förankrade så att de som deltar i ett förändringsarbete känner att de har förvaltningsledning och beslutande politiker med sig. Det är också viktigt att beslutsfattare av alla slag ser vikten av det förebyggande arbetet kring barns och föräldrars relationer. En dåligt fungerande barndom kan sätta spår för hela livet och indirekt ge upphov till stora kostnader för samhället. Föräldrastöd måste ges lokalt. Statens roll i utvecklingsarbetet är att stödja de välfungerande modeller och metoder som kommer fram i det lokala arbetet. bör därför få i uppdrag att fånga upp, beskriva och föra vidare goda exempel. I det ligger också att man bör stödja kunskapsutveckling och utvärdering inom området. En central fråga är därvid hur erbjudandet till föräldrarna skall se ut för att det skall nå alla de föräldrar som bör nås med stödet. Regeringen anser att medel från anslaget för bidrag till utveckling av socialt arbete m.m. (utgiftsområde 9, anslag 18:1) bör ställas till för- fogande för utvecklingsarbetet kring föräldrastödjande verksamheter. Regeringen återkommer i denna fråga i budgetpropositionen för . 5 Arbetet med att genomföra FN:s konvention om barnets rättigheter 5.1 med Inledning Alltsedan ratificerade FN:s konvention om barnets rättigheter efter ett beslut i (prop. 1989:90:107, bet. 1989/90:SoU28, rskr. 1989/90:350) har ett noggrant och systematiskt arbete bedrivits dels för att sprida och öka kunskapen om den, dels för att anpassa lagstiftningen till de krav konventionen ställer. Bland annat har socialtjänstlagen (1980:620), och utlänningslagen (1989:529) tillförts ett uttalat barnperspektiv. Regeringen har i två om- gångar beslutat avsätta medel ur Allmänna arvsfonden till frivilligorgani- sationerna för att sprida kunskap om . inrättades myndigheten (), med uppgift att sär- skilt bevaka åtaganden enligt . beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté, Barnkom- mittén, med uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelser och intentioner. Kommittén lade i sitt slutbetänkande , Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116), bl.a. ett förslag till en nationell strategi för att förverkliga . föreslog rege- ringen i prop. 1997/98:182 en strategi för att förverkliga barnkonventio- nen i , som beslutade att anta (bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). uttalade regeringen i sin förklaring att skall efterlevas och alla relevanta poli- tiska beslut skall analyseras utifrån hur de påverkar barnens situation. Ett arbete med en nationell handlingsplan för de mänskliga rättighe- terna, inklusive barnets rättigheter, har påbörjats inom . En interdepartemental arbetsgrupp har tillsatts, med upp- drag att arbeta utåtriktat och ha en bred dialog med olika intressegrupper i samhället. En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna skall se till helheten och verka för att ge en övergripande bild av och de mänskliga rättigheterna samt identifiera åtgärder vilka kan för- bättra främjandet och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Ett processinriktat arbete Såväl domstolar och myndigheter som kommuner och landsting skall ta hänsyn till de rättigheter som fastslås i om barnets bästa och barnets rätt att komma till tals. Det handlar dels om att beakta intentioner i olika verksamheters beslut, dels om att tillämpa den lagstiftning som har förändrats i enlighet med barnkonven- tionens krav. kan ett ökat engagemang för noteras i hela samhället. Myndigheter, landsting och kommuner visar ett allt större intresse för , men de behöver hjälp med att omsätta den i praktiken. har ännu inte blivit ett självklart redskap i planering och vid beslut inom något samhällsområde. Mycket arbete kvarstår således innan kan sägas vara införlivad fullt ut i vårt land. Genomförandet av kan ses som en process. Det handlar om attityder och förhållningssätt som behöver förändras, kunskap som skall bli bättre och nya metoder som måste utvecklas. I detta arbete befinner vi oss fortfarande i ett inlednings- skede. () har som myndighet ett särskilt ansvar att följa åtagande enligt och en viktig uppgift när det gäller att driva på genomförandet av den på alla nivåer i samhället. BO följer utvecklingen av genomförande på många olika sätt, bl.a. genom olika undersökningar och enkäter som skickas till såväl kommuner och landsting som myndigheter. Frivilligorganisationerna har också i hög grad bidragit med att sprida information och kunskap om , bl.a. genom informa- tionsmaterial och opinionsbildning. Nätverket för , som består av ett 50-tal organisationer, anordnar en hearing där rege- ringsföreträdare och representanter från organisationerna diskuterar frå- geställningar utifrån . Regeringen har, som tidigare nämnts, avsatt pengar ur Allmänna arvs- fonden till information om . Målgrupperna var frivilligorganisationerna själva, yrkesgrupper inom olika barnverksamheter, samt barn och unga. avsattes ytterligare medel till ett särskilt projekt för barnkonven- tionen. Målet med denna satsning har varit att samtliga kommuner och landsting skall ta ett steg vidare i arbetet med . Sam- manlagt har avsatts ur Allmänna arvsfonden för denna informationssatsning, vars främsta målgrupp har varit tjänstemän och beslutsfattare. Totalt har 57 lokala projekt genomförts, i ca 200 kommuner spridda över hela . Cirka 1 200 insatser har gjorts i form av utbildningar, seminarier/konferenser, kulturella aktiviteter m.m., vilket har resulterat i att cirka 48 000 personer (politiker, tjänstemän, personal, barn, föräldrar m.fl.) har nåtts av insatserna. BO har haft en samordnande roll i detta arbete och i en särskild samordningsgrupp har det ingått representanter från frivilligorganisationer, och . Projektet pågick t.o.m. och har utvärderats . Barns och ungdomars kunskap om För att kunna genomföra rättigheter och intentioner måste barn och ungdomar själva få kunskap om den. Detta är också ett ansvar som staten har åtagit sig i och med anslutning till kon- ventionen.