prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — Efter begäran som avses i första stycket, får medge av behörig myndighet utsedd utländsk tjänsteman att närvara vid utredning i . Sådan utländsk tjänsteman får inte fatta beslut i frågor som rör utredningen i . 5 § Åtgärder i samband med utredning får innefatta inledande av förundersökning och förhör samt användning av tvångsmedel på samma villkor och under samma förutsättningar sådana åtgärder kan vidtas av enligt bestämmelserna om förundersökning och tvångsmedel i lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. och 23, 27 och 28 kap. . 6 § Vid åtgärder i samband med brottsutredning som kräver åklagares eller domstols beslut enligt lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. och 23, 27 och 28 kap. skall bestämmelserna i 22, 33-41 §§ lagen (2000:000) om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål gälla. Åklagare avgör om begäran om den aktuella åtgärden i stället skall inlämnas i enlighet med bestämmelserna i lagen (2000:000) om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. 7 § Laga domstol i frågor som rör förundersökning och tvångsmedel vid tillämpning av denna lag är rätten i den ort där den svenska utredningen påbörjades. Om tullsamarbete leder till talan inför svensk domstol eller myndighet får ta emot stämning samt själv eller genom ombud föra talan i ärendet. Övervakningsåtgärder 8 § Tullsamarbete i form av övervakning av person, varor eller transportmedel vid misstanke om överträdelse av tullbestämmelse i annan stat får vidtas av på eget initiativ eller efter skriftlig begäran från behörig utländsk myndighet. Delgivning av handlingar 9 § Handling i ärende rörande utländsk utredning delges enligt delgivningslagen (1970:428). Särskild postdelgivning eller stämningsmannadelgivning får, även om det inte följer av bestämmelserna i 3 § nämnda lag, ske efter beslut av . Gränsöverskridande tullsamarbete Allmänna bestämmelser 1 § Myndighetsutövning av utländska tjänstemän på svenskt territorium får ske endast i den mån det uttryckligen överenskommits härom i internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 § och i enlighet med de villkor som anges i 3 kap. 2 §. 2 § Utländska tjänstemän skall, när de företar gränsöverskridande åtgärder enligt denna lag, 1. följa svensk lag och annan författning samt instruktioner som meddelas av behörig svensk myndighet, 2. endast använda tjänstevapen i nödvärnssituationer, 3. alltid kunna styrka sin behörighet och identitet, 4. alltid kontakta och rapportera om vilka åtgärder som vidtagits och de omständigheter som förelegat. Under gränsöverskridande samarbete får utländska tjänstemän inte vidta tvångsåtgärder om det inte är uttryckligen tillåtet enligt tillämplig internationell överenskommelse och enligt denna lag. De får inte heller bereda sig tillträde till bostäder eller andra platser som inte är öppna för allmänheten. 11 kap. trafikförordningen (1998:1276) äger motsvarande tillämpning på utländska tjänstemän som utför gränsöverskridande förföljande. Av 11 kap. 1 § f vapenlagen (1996:67) framgår att utländska tjänstemän som utför gränsöverskridande arbete enligt denna lag kan undantas från vapenlagens bestämmelser. Gränsöverskridande övervakning 3 § Utländska tjänstemän får fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en misstänkt gärningsman in på svenskt territorium, om eller annan behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakningen får ske utan föregående samtycke om situationen är så brådskande att samtycke inte kunnat inhämtas i förväg. För att övervakning skall få äga rum utan föregående samtycke krävs också att överskridande av gränsen i samband med övervakningen så snart det är möjligt anmäls till och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utredningen. I denna begäran skall även anges de skäl som berättigade till gränsöverskridande övervakning utan föregående samtycke. Övervakning skall genast upphöra om behörig svensk myndighet begär det eller om samtycke inte har lämnats efter gränsöverskridandet. Gränsöverskridande förföljande 4 § Om en person har upptäckts på bar gärning med att begå ett brott som kan föranleda utlämning eller vid medhjälp till sådant brott, får utländska tjänstemän fortsätta ett i sin stat påbörjat förföljande av personen in på svenskt territorium, om eller annan behörig svensk myndighet samtycker till det. Förföljandet får ske utan föregående samtycke om situationen är så brådskande att samtycke inte kunnat inhämtas i förväg, eller om inte någon svensk tjänsteman har kunnat ta över förföljandet . De förföljande tjänstemännen skall anhålla om bistånd av senast för gränsöverskridandet. Förföljandet skall genast upphöra om behörig svensk myndighet begär det. 5 § Om förföljande tjänstemän begär det, skall behörig svensk tjänsteman kvarhålla och förhöra den förföljde för att fastställa dennes identitet eller för att få till stånd ett anhållande av denne. Förföljande tjänstemän får omhänderta den förföljde tills hans identitet kan fastställas eller personen kan överlämnas till en behörig svensk tjänsteman. 6 § I samband med att en person omhändertas enligt 3 kap. 5 § andra stycket får utländska tjänstemän 1. av säkerhetsskäl kroppsvisitera den som berövats friheten, 2. vid transport belägga den frihetsberövade med handfängsel samt 3. omhänderta föremål som kan beslagtas enligt lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. 7 § En person som har omhändertagits enligt 3 kap. 5 § får tas i förvar under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Har inte åklagarmyndighet mottagit en sådan begäran om åtgärd som avses i 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott eller 17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , skall personen friges. Gränsöverskridande kontrollerade leveranser 8 § Vid misstanke om överträdelse av tullbestämmelse i eller i annan stat, kan en varuförsändelse från en annan stat tillåtas fortsätta under övervakning till dess slutdestination. får i samråd med åklagare och andra berörda myndigheter besluta att skall medverka vid övervakningen. Den misstänkta försändelsen kan hejdas eller tillåtas fortsätta utan åtgärd. Försändelsens ursprungliga innehåll kan även avlägsnas eller ersättas helt eller delvis. Det skall säkerställas att varorna övervakas under återstoden av färden på ett sådant sätt att en misstänkt när som helst kan gripas och varorna beslagtas. Straffrättsligt ansvar och skydd 9 § En utländsk tjänsteman som utför uppgifter enligt denna lag i , skall vara skyddad enligt 17 kap. 5 § . En utländsk tjänsteman som utövar myndighet enligt denna lag i , skall vara underkastad ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Skadestånd 10 § Om utländska tjänstemän i utför uppgifter enligt denna lag, skall staten i stället för den utländska myndigheten eller tjänstemannen ersätta skada som uppkommer i samband härmed och för vilken den utländska myndigheten eller tjänstemannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig. Staten skall dock inte ersätta skada som uppkommer hos den utländska myndigheten eller tjänstemannen. Åtgärder i annan stat för svensk räkning 1 § I den mån överenskommelse som avses i 1 kap. 1 § så medger, får begära hos behörig utländsk myndighet om att tullsamarbetsåtgärder skall vidtas för svensk räkning. 2 § En svensk begäran om tullsamarbete får göras endast under förutsättning att 1. motsvarande åtgärd kan vidtas i i ett liknande ärende och 2. begäran kan göras utan att detta skulle medföra att uppgifter, vars överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn eller för väsentliga intressen, lämnas. 3 § Om behörig svensk myndighet vid tillämpning av denna lag har erhållit upplysningar eller bevismaterial från en främmande stat för att användas i brottsbekämpande verksamhet och gäller på grund av överenskommelse med den främmande staten villkor som begränsar möjligheten att utnyttja materialet, skall svenska myndigheter följa villkoren, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan förordning. Inhämtande av uppgifter 4 § får i en pågående utredning vid misstanke om överträdelse av tullbestämmelse begära att få ta del av uppgifter i en annan stat. För sådana uppgifter gäller bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) samt sådana villkor för uppgifternas användning som avses i 4 kap. 3 §. Utredningar 5 § Om det är till fördel för utredningen får framställa önskemål hos behörig utländsk myndighet att svensk tjänsteman skall få närvara vid utredning som sker i annan stat. Delgivning av handlingar 6 § får i ärende rörande överträdelse av tullbestämmelse eller i brottsutredning begära delgivning av handling i annan stat. I den mån det är tillåtet enligt internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 § får ombesörja delgivning med person i den andra staten genom att sända handlingen med posten enligt vad som sägs i 3 § första stycket delgivningslagen (1970:428). Andra myndigheter 7 § Vad som sägs i 1 kap. 2 §, 2 kap. 5 § och 8 §, samt 3 kap. 8 § om gäller även . En polisman har i fråga om åtgärder enligt 2 kap. 5 § och 8 § samma befogenheter som tillkommer en tulltjänsteman. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer, då lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag skall upphöra att gälla. Rådets akt av om upprättande av konventionen, upprättad på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (98/C 24/01) som beaktar Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 3.2 c, och som beaktar följande: För genomförandet av unionens mål betraktar medlemsstaterna tullsamarbete som en fråga av gemensamt intresse som omfattas av det samarbete som avses i avdelning VI i fördraget. BESLUTAR att upprätta den konvention vars text återges i bilagan, vilken denna dag har undertecknats av företrädare för medlemsstaternas regeringar, REKOMMENDERAR att konventionen antas av medlemsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. På rådets vägnar Ordförande KONVENTION upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA till denna konvention, medlemsstater i Europeiska unionen, SOM HÄNVISAR till Europeiska unionens råds akt av den SOM ERINRAR om att det är nödvändigt att stärka åtagandena i konventionen om ömsesidigt bistånd mellan tullförvaltningarna, som undertecknades i , SOM FINNER att tullförvaltningarna har till uppgift att, inom gemenskapens tullområde och särskilt dess in- och utförselorter, förhindra, utreda och bekämpa brott inte bara mot gemen- skapslagstiftningen utan också mot de nationella lagarna, i synnerhet de fall som omfattas av artiklarna 36 och 223 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, SOM FINNER att den ökande illegala handeln av olika slag utgör ett allvarligt hot mot folkhälsa, allmän moral och säkerhet, SOM FINNER att det är lämpligt att fastställa särskilda former för samarbete som innebär gränsöverskridande åtgärder i syfte att förhindra, utreda och åtala vissa överträdelser såväl av medlemsstaternas nationella lagstiftning som mot gemenskapens tullbestämmelser och att dessa gränsöverskridande åtgärder alltid måste genomföras med iakttagande av legalitetsprincipen (vara förenlig med den relevanta lag som är tillämplig i den anmodade medlemsstaten och med de behöriga myndigheterna i den medlemsstatens direktiv), subsidiaritetsprincipen (endast vidta sådana åtgärder om det visar sig att andra mindre långtgående åtgärder inte är lämpliga) och proportionalitetsprincipen (åtgärdens räckvidd och varaktighet skall bestämmas mot bakgrund av hur allvarlig den förmodade överträdelsen är), SOM ÄR ÖVERTYGADE om att det är nödvändigt att stärka samarbetet mellan tullförvaltningarna genom att fastställa förfaranden som tillåter tullförvaltningarna att vidta åtgärder gemensamt och utbyta uppgifter som har samband med illegal handel, SOM BEAKTAR det faktum att tullförvaltningarna måste tillämpa både gemenskapsbestämmelser och nationella bestämmelser och att det därför uppenbarligen är nödvändigt att säkerställa att bestämmelserna om ömsesidigt bistånd och samarbete inom bägge sektorerna i möjligaste mån utvecklas parallellt, HAR ENATS OM FÖLJANDE. AVDELNING I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Utan att det påverkar gemenskapens behörighet skall Europeiska unionens medlemsstater genom sina tullförvaltningar ge varandra ömsesidigt bistånd och samarbeta med varandra, i syfte att förhindra och upptäcka överträdelser av nationella tullbestämmel- ser samt åtala och bestraffa överträdelser av gemenskapens tullbestämmel- ser och nationella tullbestämmelser. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 inverkar denna konvention inte på tillämpliga bestämmelser om inbördes rättshjälp i brottmål mellan rättsliga myndigheter, fördelaktigare bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal mellan medlemsstaterna som styr samarbetet som avses i punkt 1 mellan medlemsstaternas tullmyndigheter eller andra behöriga myndigheter eller överenskommelser som träffats på samma område på grundval av uniform lagstiftning eller en särskild ordning som föreskriver en ömsesidig tillämpning av åtgärder som avser ömsesidigt bistånd. Tullförvaltningarna skall tillämpa denna konvention inom ramen för de befogenheter som de har tilldelats enligt nationella bestämmelser. Ingenting i denna konvention får tolkas som att det inverkar på de befogenheter som tullförvaltningarna tilldelats enligt nationella bestämmelser enligt den betydelse som anges i denna konvention. Artikel 3 Förhållandet till inbördes rättshjälp mellan rättsliga myndigheter Denna konvention omfattar ömsesidigt bistånd och samarbete inom ramen för brottsutredningar om överträdelser av nationella tullbestämmelser och gemenskapens tullbestämmelser för vilka den ansökande myndigheten är behörig enligt den berörda medlemsstatens nationella bestämmelser. Om en brottsutredning görs av eller under ledning av en rättslig myndighet, skall denna myndighet avgöra om ansökningar om ömsesidigt bistånd eller om samarbete i samband därmed skall inlämnas i enlighet med tillämpliga bestämmelser om inbördes rättshjälp i brottmål, eller i enlighet med bestämmelserna i denna konvention. I denna konvention avses med 1. nationella tullbestämmelser: en medlemsstats lagar och andra författningar vilkas tillämpning helt eller delvis omfattas av denna stats tullförvaltnings behörighet när det gäller gränsöverskridande olaglig handel med varor som är föremål för förbuds-, begränsnings- eller kontrollåtgärder, särskilt i fall som avses i artiklarna 36 och 223 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, icke-harmoniserade punktskatter. 2. gemenskapens tullbestämmelser: samtliga gemenskapsbestämmelser och deras åtföljande genomförandebestämmelser son reglerar import, export, transitering och närvaro av varor som är föremål för handel mellan medlemsstaterna och tredje land samt mellan medlemsstaterna i fråga om varor som inte har gemenskapsstatus enligt artikel 9.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen eller varor som underkastas kompletterande kontroller eller utredningar i syfte att fastställa deras gemenskapsstatus, samtliga bestämmelser som antas på gemenskapsnivå inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken och de särskilda bestämmelser som antagits för varor härrörande från förädling av jordbruksprodukter, samtliga bestämmelser som antas på gemenskapsnivå för harmoniserade punktskatter och mervärdesskatt på import tillsammans med nationella genomförandebestämmelser. 3. överträdelser: handlingar i strid med nationella tullbestämmelser eller med gemenskapens tullbestämmelser som bl.a. innefattar deltagande i eller försök att göra sig skyldig till sådana överträdelser, deltagande i en kriminell organisation som gör sig skyldig till sådana överträdelser, penningtvätt som härrör från sådana överträdelser som nämns i denna punkt. 4. ömsesidigt bistånd: bistånd som lämnas mellan tullförvaltningarna enligt denna konvention. 5. begärande myndighet: den behöriga myndighet i den medlemsstat som gör en framställan om bistånd. 6. anmodad myndighet: den behöriga myndighet i den medlemsstat till vilken en framställan om bistånd riktas. 7. tullförvaltningar: medlemsstaternas tullmyndigheter och andra myndigheter som är behöriga att genomföra bestämmelserna i denna konvention. 8. personuppgifter: alla uppgifter som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person. En person betraktas som identifierbar om han eller hon direkt eller indirekt kan identifieras, t.ex. med hjälp av ett identifikationsnummer eller av en eller flera särskilda faktorer som är karakteristiska för hans eller hennes fysiska, fysiologiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet. 9. gränsöverskridande samarbete: samarbete mellan tullförvaltningarna över en medlemsstats gränser. Artikel 5 Centrala samordningsenheter Medlemsstaterna skall utse en central enhet (samordningsenhet) inom sina respektive tullmyndigheter. Enhetens uppgift skall vara att ta emot framställningar om ömsesidigt bistånd enligt denna konvention och ansvara för samordningen av det ömsesidiga biståndet, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2. Enheten skall också ansvara för samarbetet med andra myndigheter som medverkar i en biståndsåtgärd enligt denna konvention. Medlemsstaternas samordningsenheter skall sinsemellan hålla nödvändig direktkontakt, särskilt i de fall som avses i avdelning IV. Samordningsenheternas verksamhet utesluter inte, i synnerhet i brådskande fall, direkt samarbete mellan övriga enheter vid medlemsstaternas tullmyndigheter. För effektivitet och enhetlighet skall samordningsenheterna underrättas om varje åtgärd där sådant direkt samarbete förekommer. Om en tullmyndighet inte är, helt eller delvis, behörig att behandla en framställan skall den centrala samordningsenheten vidarebefordra ansökan till den behöriga nationella myndigheten och underrätta den ansökande myndigheten om att så har skett. Om ansökan inte kan bifallas av rättsliga eller andra sakliga skäl, skall samordningsenheten skicka tillbaka framställan till den begärande myndigheten tillsammans med en redogörelse för varför den framställan inte kan behandlas. Medlemsstaterna får sinsemellan komma överens om utbyte av sambandsmän på bestämd eller obestämd tid och enligt ömsesidigt överenskomna villkor. Sambandsmännen skall inte ha någon befogenhet att göra ingripanden i värdlandet. För att främja samarbetet mellan medlemsstaternas tullförvaltningar får sambandsmännen, efter överenskommelse eller på begäran av medlemsstaternas behöriga myndigheter, ha till uppgift att a) främja och påskynda informationsutbytet mellan medlemsstaterna, b) lämna bistånd vid utredningar som rör deras egen medlemsstat eller den medlemsstat de företräder, c) vara behjälpliga med handläggningen av framställningar om bistånd, d) ge värdlandet råd och bistånd vid förberedelser för och genomförande av gränsöverskridande operationer, e) utföra andra uppgifter som medlemsstaterna kommer överens om sinsemellan. Medlemsstaterna får träffa bilaterala eller multilaterala överenskommelser om sambandsmännens kompetensområde och placering. Sambandsmännen får även företräda en eller flera medlemsstaters intressen. Artikel 7 Skyldighet att identifiera sig Såvida inte annat föreskrivs i denna konvention, skall den begärande myndighetens tjänstemän som befinner sig i en annan medlemsstat för att utöva sina rättigheter enligt denna konvention alltid kunna förete en skriftlig fullmakt som utvisar deras identitet och officiella tjänsteställning. AVDELNING II BISTÅND PÅ FRAMSTÄLLAN För att lämna det bistånd som begärs enligt denna avdelning skall den anmodade myndigheten eller den behöriga myndighet som den har vänt sig till, gå till väga som om den handlade för egen räkning eller på framställan av en annan myndighet i sin egen medlemsstat. Den skall därvid utnyttja alla de lagliga befogenheter den har till sitt förfogande enligt sin nationella lagstiftning för att tillmötesgå ansökan. Den anmodade tullmyndigheten skall utsträcka detta bistånd till att omfatta alla omständigheter kring överträdelsen som uppvisar ett klart samband med ändamålet med framställan, utan att någon kompletterande framställan behövs. I tveksamma fall skall den anmodade myndigheten först kontakta den begärande myndigheten. Artikel 9 Biståndsansökningarnas form och innehåll Ansökningar skall alltid lämnas skriftligen. Dokument som är nödvändiga för att handlägga framställan skall bifogas denna. Framställningar i enlighet med punkt 1 skall innehålla följande uppgifter: a) Begärande myndighet. b) Begärd åtgärd. c) Ändamålet med och orsaken till framställan. d) De lagar och andra bestämmelser som berörs. e) Så noggranna och utförliga uppgifter som möjligt om de fysiska eller juridiska personer som är föremål för utredningen. f) En kortfattad redogörelse för omständigheterna, med undantag av de fall som avses i artikel 13. Framställningarna skall göras på ett av den anmodade myndighetens officiella språk, eller på ett språk som är godtagbart för denna myndighet. I fall som är så brådskande att de kräver det, skall muntliga ansökningar godtas, men de måste bekräftas skriftligen möjligt. Om en framställan inte uppfyller de formella kraven, kan den anmodade myndigheten begära rättelse eller komplettering. får de åtgärder som krävs för att bifalla ansökan beordras. Den anmodade myndigheten skall medge tillämpning om ett visst förfarande när så begärs, förutsatt att detta förfarande inte står i strid med den anmodade medlemsstatens rättsliga och administrativa bestämmelser. På framställan av den begärande myndigheten skall den anmodade myndigheten överlämna alla nödvändiga uppgifter till den förra för att den skall kunna förhindra, upptäcka och åtala överträdelser. Till de uppgifter som överlämnas skall fogas de rapporter och andra dokument, eller utdrag ur eller vidimerade kopior av dessa rapporter och dokument, på vilka uppgifterna grundas och som den anmodade parten förfogar över eller som har företetts eller inhämtats för att verkställa framställan om uppgifter. Genom överenskommelse mellan den begärande och den anmodade myndigheten, och efter att ha mottagit detaljerade anvisningar från den anmodade myndigheten, får tjänstemän som är befullmäktigade av den begärande myndigheten inhämta uppgifter enligt punkt 1 vid den anmodade medlemsstatens kontor. Detta gäller alla uppgifter som härrör från den dokumentation de anställda vid dessa kontor har tillgång till. Dessa tjänstemän skall ha rätt att ta kopior av denna dokumentation. Artikel 11 Framställningar om övervakning På framställan av den begärande myndigheten skall den anmodade myndigheten i möjligaste mån själv utföra eller låta utföra en särskild bevakning av en person som skäligen kan antas ha gjort sig skyldig till, gör sig skyldig till eller genomför förberedelser för att göra sig skyldig till överträdelser av gemenskapens tullbestämmelser eller nationella tullbestämmelser. Likaså skall den anmodade myndigheten på framställan av den begärande myndigheten bevaka de platser, transportmedel och varor som har samband med verksamheter som kan stå i strid med nämnda tullbestämmelser. Artikel 12 Framställningar om utredningar På framställan av den begärande myndigheten skall den anmodade myndigheten genomföra eller låta genomföra lämpliga utredningar av sådana aktiviteter som enligt den begärande myndigheten är eller förefaller vara en överträdelse. Den anmodade myndigheten skall underrätta den begärande myndigheten om resultaten av dessa utredningar. Artikel 10.2 gäller i tillämpliga delar. Efter överenskommelse mellan den begärande och den anmodade myndigheten får tjänstemän som har utsetts av den begärande myndigheten närvara vid de utredningar som avses i punkt 1. Utredningarna skall genomföras av tjänstemän vid den anmodade myndigheten.