prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Verksamhet Revisionsrättens rapporter utgör underlaget för rådets ställningstagande till om det skall rekommendera att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för dess genomförande av budgeten. beslutade rådet att rekommendera att ansvarsfrihet beviljades för . Rådet angav i sin rekommendation att den lämnas under förutsättning att kommissionen följer de krav på åtgärder som rådet ansåg behövde vidtas för att komma till rätta med de brister som revisionsrätten pekat på. har revisionsrätten avgivit fyra specialrapporter. presenterades årsrapporten, som innehåller dels en samman- fattning av rättens iakttagelser om genomförandet av budgeten 1998, dels revisionsförklaringen. Revisionsrätten har också lämnat en rad yttranden på förslag till nya rådsförordningar. Revisionsrätten utgiftsbudget är och antalet anställda är ca 550. 39.6 Ekonomiska och sociala kommittén Funktion Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) består av företrädare för olika grupper från de ekonomiska och sociala områdena. Här finns represen- tanter från tillverkning, jordbruk, transportföretag, arbetstagare, köpmän, hantverkare, fria yrken och allmänna samhällsintressen. De är i sin tur indelade i tre grupper: en för arbetsgivare, en för arbetstagare och en för övriga intressen. ESK:s uppgift är att liksom parlamentet delta i beslutsproceduren genom att avlämna yttranden över kommissionens och rådets förslag. Kommittén skall på detta sätt tillförsäkra att samhällets viktigaste intressegrupper bereds tillfälle att ge sin syn på förslagen. Kommitténs yttranden är dock endast rådgivande. ESK:s medlemmar nomineras av varje medlemsstat, som ger rådet en namnlista på kandidater. Rådet inhämtar därefter ett yttrande från kommissionen. ESK har 222 medlemmar, varav 12 är från . Dessa representerar SAF, , , , LRF, Svensk handel, konsumentråd, och Handikappförbundens samarbetsorgan. De svenska ledamöternas namn framgår av bilaga 19. Verksamhet Ekonomiska och sociala kommittén har sex utskott. Mandatperioden för ledamöterna löper och gäller från till . är en svensk vice ordförande i hela kommittén , SAF. Även ordföranden i sociala utskottet är svensk, från . har ESK haft nio plenarmöten samt en mängd möten i de sex utskotten och kommitténs arbetsgrupper. ESK har behandlat en rad viktiga frågor bl.a. inom social- och arbets- marknadsområdet. Till de områden som kommittén prioriterat hör sysselsättningen. Publikationer ESK ger ut och distribuerar ett antal publikationer, bland annat kommitténs viktigaste yttranden i broschyrform, en månatlig publikation om verksamheten (CES Info. ), en månatlig bulletin som beskriver alla yttranden som antagits av plenarsessionen samt en årsrapport. 39.7 Funktion I finns representanter för lokala och regionala myndigheter i de femton medlemsstaterna. Ledamöterna är 222 till antalet och utsedda . Kommittén håller ett antal plenarsessioner . De svenska ledamöterna i nomineras av och och är 12 till antalet. Regeringen föreslår sedan att utnämna ledamöterna. har den svenska delegationen ändrats till följd av resultatet allmänna kommunalval i och därpå följande nomineringsförfaranden i respektive parti. Den nya delegationen är nominerad för återstoden av mandatperioden, dvs. En förteckning över den nya sammansättningen av ledamöter återfinns i bilaga 20 Svenska ledamöter i . Den förra delegationen som arbetat under större delen framgår i huvudsak av regeringens skrivelse föregående år. har haft fem plenarmöten. Den svenska delegationen har svarat för tio rapportörskap, yttranden som antagits av plenar- sessionen. Rapportörskapen har exempelvis gällt resolutioner om den pågående utvidgningsprocessen, alternativ användning av strukturfonds- medel, regionernas genomförande av lagstiftning, brottslighet och säkerhet i städer, transeuropeiska transportnätverk, sammanhållning och konkurrens genom forskning, teknisk utveckling och innovation. En viktig del av kommitténs arbete har rört dess allt mer aktiva roll i den pågående utvidgningsprocessen. Arbetet har främst skett i en arbetsgrupp (Kontaktgruppen ReK/) under ledning av den svenska delegationens ordförande, , och har bl.a. bestått i ett antal kontaktskapande konferenser i några av ansökarländerna. I samband med regionkommitténs novembersession arrangerades en upp- samlingskonferens med sex ansökarländer och företrädare för alla EU:s institutioner, medlemsstater m.fl. Man enades om en resolution med ett antal uppmaningar till kommissionen, medlemsstaternas såväl som ansökarländernas regeringar, där bl.a. vikten av att engagera de lokala och regionala myndigheterna i utvidgningsprocessen poängterades. Kommitténs arbete har också präglats av att denna själv fastställt sin egen arbetsordning, vilket Amsterdam- fördragets ikraftträdande gav möjlighet till. har den fastställts av . 39.8 samband med att den tredje etappen i den ekonomiska och monetära unionen inleddes övertog () uppgiften att utforma penningpolitiken i de elva medlemsstater som då införde euron som gemensam valuta. införde beteckningen Eurosystemet för ECB och de nationella centralbankerna i dessa medlemsstater. har normalt sammanträtt , och besluten har redovisats vid presskonferenser efter vartannat möte. ECB:s ordförande och vice ordförande har vidare framträtt inför monetära utskott. ECB redovisar en konsoliderad balansräkning för Eurosystemet och ger ut en månadsrapport med bakgrundsinformation till den penningpolitiska utvecklingen samt artiklar i olika teman. ECB:s årsrapport lades fram . Eurosystemets viktigaste styrränta sattes från början till . Den sänktes med en halv procentenhet men höjdes åter lika mycket . ECB fick möjlighet att utse en observatör vid Internationella valutafondens exekutivstyrelse som har rätt att delta när EMU-relaterade frågor behandlas. Centralbankerna inom Eurosystemet har även i övrigt i viss utsträckning samordnat sitt agerande i internationella monetära institutioner. När Eurosystemet inledde sin penningpolitiska verksamhet startade också betalningssystemet Target, som är öppet även för andra stora eurobetalningar än dem som görs för penningpolitiska ändamål. Samtliga centralbanker i EU-medlemsstater är anslutna till Target, men för central- bankerna i länderna utanför euroområdet tillämpas särskilda villkor för kreditgivningen i samband med betalningsförmedlingen. Samtliga centralbankschefer inom EU ingår i ECB:s allmänna råd, som sammanträtt varje kvartal. 39.9 Europeiska investeringsbanken investeringsbanken (EIB) är EU:s husbank med uppgift att erbjuda finansiering till projekt som syftar till att främja europeisk integration. EIB:s huvudsakliga uppgift är att finansiera projekt inom unionen, men banken gör även insatser i tredje land (se avsnitt 32.13). EIB:s samlade utlåning uppgick till ca , varav gick till projekt inom unionen. finansierade banken 30 projekt i och utlåningen dit uppgick till ca . De viktigaste låntagarna var SAS, Öresundskonsortiet och Malmöstad. bestämmer de generella riktlinjerna för bankens utlåning och fattar beslut om finansiering av enskilda projekt. Styrelsen består av representanter för samtliga medlemsstater. är bankens högsta beslutande organ och representeras där av finansminister . Vid årsmötet lämnade över ordförande- skapet i guvernörsrådet till framåt. 39.10 Europeiska investeringsfonden Europeiska investeringsfonden (EIF), som upprättades , har till uppgift att lämna garantier för utlåning till infrastrukturprojekt samt till små och medelstora företag. EIF ägs av , kommissionen och finansiella institutioner i medlemsstaterna och dess totala kapital uppgår till . har fonden givit garantier för ca , huvudsakligen till projekt inom ramen för de transeuropeiska näten, TEN (se avsnitt 13.5). 39.11 Nytt system för verkställighetskommittéer Verkställighetsbeslut kan delegeras till kommissionen. Rådet skall enligt artikel 202 i fördraget i rättsakter som rådet antar ge kommissionen befogenhet att genomföra de regler rådet beslutat om. En korre- sponderande bestämmelse i artikel 211 föreskriver att kommissionen skall utöva de befogenheter som rådet ger kommissionen för att genomföra beslutade regler. För att uppfylla vad fördraget föreskriver har ett system med verkställighetskommittéer skapats. Syftet med verkställighetskommittéerna är att effektivisera gemen- skapens beslutsfattande. Detta sker genom att lagstiftaren, dvs. rådet eller rådet och tillsammans, delegerar rätten att verkställa gemenskapslagstiftningen till kommissionen. Systemet med kommis- sionens verkställighetskommittéer, även kallat kommittéväsendet (den s.k. kommittologin), är en konstitutionell kompromiss mellan å ena sidan behovet av att effektivisera gemenskapens beslutsfattande och å andra sidan medlemsstaternas önskan att ha kontroll över utformningen av verkställighetsföreskrifter men även kommissionens behov av specialist- kompetens i sitt beslutsfattande. I kommittéerna sitter kommissions- företrädare ordförande. Rådet är representerat genom medlemsstaterna. förhandlades ett nytt beslut om kommittéväsendet fram. Rådets beslut 373/86/EEG ersattes med rådets beslut 486/99/EG om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. Beslutet trädde i kraft . Bakgrunden till beslutet var att kommissionen i en förklaring till Amsterdamfördraget anmodades att lägga fram ett reviderat förslag om kommittéväsendet. Målet med kommissionens förslag var att förenkla och effektivisera förfarandet samt att befogenheter i beslutet skulle avspeglas. Resultatet ledde också till en förenkling av proceduren. I det tidigare beslutet fanns det sju olika förfaranden. I det nya beslutet finns det endast fyra: det rådgivande-, förvaltande- och föreskrivande förfarandet samt skyddsåtgärder. Genom det nya beslutet antogs även urvalskriterier som avgör vilket förfarande som bör tillämpas för en specifik fråga. Dessa kriterier är inte bindande för medlemsstaterna, men de kommer att underlätta valet av förfarande betydligt. Europa- parlamentet har genom det nya beslutet fått rätt att "ringa i en varnings- klocka" om man anser att kommissionen går utöver sina befogenheter i ett förslag till verkställighetsbeslut. En svensk förhandlingsframgång var att vårt förslag om öppenhet antogs i sin helhet. Denna nya artikel innebär att kommissionens regler om allmänhetens tillgång till handlingar gäller för samtliga kommittéer. 39.12 En ny regeringskonferens undertecknades . Under den regeringskonferens som föregick fördraget var det inte möjligt att nå full enighet om institutionella reformer. Två frågor förblev olösta. Den ena gällde ändring av regler för viktning av röster vid beslut i rådet med kvalificerad majoritet och den andra kommissionens sammansättning. Istället nåddes en överens- kommelse om hur frågorna skall hanteras i samband med utvidgnings- processen. Överenskommelsen togs in i ett protokoll till Amsterdam- fördraget, det s.k. institutionella protokollet. Protokollet innebär att de stora länderna i samband med den första utvidgningen förlorar en av sina två platser i kommissionen, under förutsättning att en reform av röstreglerna i rådet har genomförts, antingen genom ändrad röstviktning eller genom införande av dubbel majoritet. Vidare skall enligt protokollet en regeringskonferens sammankallas innan medlemsstaterna överstiger 20 för att genomföra en översyn av fördragets regler om kommissionens sammansättning och institutionernas funktionssätt. Vid Europeiska rådets möte i konstaterades att utvidgningen måste föregås av en förstärkning och förbättring av institutionernas funktion. i uppdrog åt i , , att fatta beslut om hur de institutionella frågorna skulle lösas före utvidgningen. Enligt ordförandeskapets slutsatser i skall konferensen omfatta frågorna om kommissionens storlek och sammansättning, viktningen av röster i rådet samt eventuellt utökad användning av omröstning i rådet med kvalificerad majoritet. Andra nödvändiga fördragsändringar som har samband med de nämnda frågorna och Amsterdamfördragets genomförande kan eventuellt också komma upp. I gavs det kommande ordförandelandet i uppgift att lägga fram en rapport som redovisar olika lösningar. På grundval av denna rapport angav i målsättningen att samman- kalla en ny regeringskonferens . Konferensen bör avslutas under , heter det i slutsatserna. Beträffande konferensens omfattning hänvisas det till Kölnslutsatserna (se ovan). Till de nödvändiga tilläggsfrågorna som kan väntas bli behandlade i regeringskonferensen hör bl.a. sammansättning. Amsterdamfördraget satte ett tak på 700 platser och en omfördelning måste ske redan vid den första utvidgningen. Det kan också bli aktuellt med beslut om sammansättningen av Revisionsrätten och andra organ. När det gäller torde förutom sammansättningen även ändrade arbetsformer behöva diskuteras för att domstolen ska klara av det kraftigt ökade antalet ärenden. Det är också troligt att en reglering av kommissionsledamöternas individuella ansvar kommer att behandlas. Förutom dessa fyra frågor har eventuella fördragsändringar beträffande s.k. flexibel integration, krishantering och en stadga om grundläggande rättigheter förts fram som tänkbara tilläggsfrågor. I Helsingfors- slutsatserna sägs att det kommande portugisiska ordförandeskapet kan föreslå att ytterligare frågor skall tas upp. Regeringen har under förberedelserna för regeringskonferensen arbetat för en snäv dagordning för att konferensen inte ska riskera att dra ut och därmed äventyra utvidgningen. Den övergripande svenska målsättningen med den kommande regeringskonferensen är att säkerställa en väl fungerande utvidgad union. Regeringen har även målsättningen att relativa inflytande i EU skall säkerställas med bibehållande och stärkande av organisationens effektivitet och legitimitet. Den svenska linjen i förberedelserna för regeringskonferensen har varit att konferensen inte skall ta upp fler frågor än vad som är nödvändigt för att en utvidgning av EU skall kunna genomföras. En omfattande konferens med ett stort antal frågor riskerar att dra ut och skulle därmed skjutas . Regeringen har informerat om planeringen inför den nya regeringskonferensen. lämnade utrikes- ministern information i kammaren om konferensen och utvidgningen. har löpande hållits informerad om förberedelserna i samband med samråden med inför allmänna rådets möten. En promemoria om den kommande regeringskonferensen överlämnades till . 39.13 Personalpolitik i EU:s institutioner Moderniseringen av EU:s administration har av kommissionen angetts som ett prioriterat område . Omfattande reformer har aviserats. Det är regeringens övertygelse att EU behöver förses med en modern, väl fungerande förvaltning för att klara de stora förändringar unionen står inför. har uttalat sitt stöd för det interna reform- arbetet inom kommissionen. Vi har också tillsammans med andra medlemsstater sökt påverka utformningen av en ny förvaltningspolitik på olika vägar; direkt på ministernivå och i arbetsgrupper under rådet. Regeringen eftersträvar ökad delegering, utvidgad mål- och resultat- styrning samt uppföljning av verksamheten, ökad rörlighet mellan medlemsstaternas förvaltningar och EU:s institutioner, ökad jämställdhet, en modernisering av lönesystemet och ett regelverk som främjar öppenhet och insyn. I de fall vi ansett att kommissionen brustit i sitt arbetsgivaransvar, och inte agerat tillräckligt snabbt, har agerat. Ett exempel är att , tillsammans med , och , avvisade kommissionens förslag till revision av löner och pensioner för perioden . Detta mot bakgrund av att kommissionen inte hade föreslagit nödvändiga höjningar av de EU-anställdas egenavgifter till pensionssystemet. Eftersom majoriteten i rådet accepterade kommissionens förslag gick det ändå igenom, dock med ett åtagande från kommissionen att skyndsamt presentera ett förslag när det gäller pensioner. kommer förhandlingar inledas med anledning av att den överenskommelse , som gäller metoden för årlig revision av EU-tjänstemännens löner och pensioner, de anställdas egenavgifter till pensionssystemet och en tillfällig avgift, löper ut . Dessutom förväntas kommissionen lägga fram förslag till ändringar i pensionssystemet. Ett omfattande förberedelsearbete har skett inom den rådsarbetsgrupp som ansvarar för dessa frågor. har här spelat en aktiv roll. Mot bakgrund av att förhandlingar kommer att ske under de franska och svenska ordförandeskapen, har dessutom ett bilateralt samarbete inletts mellan länderna på tjänstemannanivå. 39.14 Öppenhet och insyn För EU-samarbetets utveckling och medborgarnas förtroende för unionen är frågorna om öppenhet och insyn av stor betydelse. har fortsatt att verka för större öppenhet och insyn i EU:s institutioner, framförallt i det löpande rådsarbetet och i mål vid . EG-fördraget I EG-fördraget finns till följd av Amsterdamfördraget numera en grundläggande bestämmelse om handlingsoffentlighet. Enligt denna skall allmänheten ha rätt till tillgång till , rådets och kommissionens handlingar. Allmänna principer och nödvändiga sekretessregler skall beslutas av rådet i en rättsakt som skall gälla alla tre institutionerna. Rättsakten skall enligt fördraget antas före . Den skall beslutas enligt medbeslutandeförfarandet, vilket innebär att rådet skall fatta beslut tillsammans med på förslag av kommissionen. Kommissionen förväntas lämna sitt förslag . När detta har skett inträder ett sedvanligt förhandlingsskede. pågår förberedelser inför förhandlingarna. För har det varit angeläget att försöka få inflytande på rättsaktens utformning redan under utarbetandefasen i kommissionen. har bl.a. deltagit i diskussioner med företrädare för kommissionens sekretariat och besvarat en enkät från kommissionen om hur vi i vårt nationella system för handlingsoffentlighet löst vissa specifika problem. , rådet och kommissionen Rådet och kommissionen har regler om handlings- offentlighet som grundas på en gemensam uppförandekodex. Mot- svarande bestämmelser antogs 1997 av . Även flera av de särskilda EU-organen har antagit regler om handlingsoffentlighet. antog så gott som enhälligt en resolution om öppenhet i vilken redogörs för parlamentets förväntningar, åsikter och idéer om den kommande rättsakten om handlingsoffentlighet. finns ett via Internet allmänt tillgängligt register över handlingar som offentliggjorts av rådet. beslutade rådet att registret också skall innehålla referenser till sekretess- belagda dokument. I samband härmed beslutade rådet bl.a. att innehållet i handlingar som redan gjorts tillgängliga för allmänheten skall läggas ut på Internet och allmänheten skall ges tillgång till innehållet i preliminära dagordningar för rådsmöten och möten i rådets förberedande organ i de fall rådet uppträder som lagstiftare. gjorde tillsammans med ett uttalande i rådet om öppenhet. I uttalandet angavs inom vilka områden på öppenhetsområdet rådet borde vidta åtgärder, bl.a. för ökad offentlighet för lagförslag, rådsmöten och protokoll. Därutöver presenterades de svenska och danska förväntningarna när det gäller innehållet i det kommande rättsaktsförslaget om handlingsoffentlighet. Mål vid första instansrätten Första instansrätten avgjorde två öppenhetsmål till fördel för den part på vars sida intervenerat. I det första målet, T-188/97 mot kommissionen, fann domstolen att det s.k. kommittéväsendet skall anses höra till kommissionen vid tillämpning av gemenskapsreglerna om tillgång till handlingar och att det ankommer på kommissionen att avgöra ansökningar om tillgång till dessa kommittéers handlingar. I det andra målet, T-14/98 mot rådet, fann domstolen att rådet då det prövar en ansökan om att få ta del av en handling, är skyldigt att pröva om bara en del av handlingen kan lämnas ut. Rådet har överklagat första instansrättens dom till EG- domstolen. 39.15 Gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet I förklaring 39 i bilagan till Amsterdamfördragets slutakt uppmanade regeringskonferensen , rådet och kommissionen att i samförstånd lägga fast riktlinjer för att förbättra gemenskaps- lagstiftningens redaktionella kvalitet och följa dessa riktlinjer när de granskar förslag eller utkast till gemenskapslagstiftning. De uppmanades också att vidta de interna organisatoriska åtgärder som de anser nödvändiga för att säkerställa att riktlinjerna tillämpas på ett riktigt sätt. slöts ett interinstitutionellt avtal om gemen- samma riktlinjer för gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet (EGT C 73, , s. 1). Riktlinjerna, som inte är rättsligt bindande, består av 22 kortfattade punkter. Punkterna syftar till att ge vägledning för att gemenskapens rättsakter skall utformas på ett klart, enkelt och exakt sätt. Riktlinjerna skall åtföljas av en praktisk gemensam handledning med närmare anvisningar om hur lagstiftningen bör utformas. Dessa handledningar skall utarbetas av institutionernas juridiska avdelningar. Arbetet med handledningarna inleddes inom institutionerna. 39.16 Överträdelseärenden Kommissionen har som uppgift att övervaka att medlemsstaterna tillämpar och genomför EG-rätten på ett riktigt sätt (artikel 211 i EG- fördraget). Till kommissionen kommer det in klagomål från enskilda fysiska eller juridiska personer eller från andra medlemsstater om påstådda överträdelser av EG-rätten. Kommissionen kan också på eget initiativ ta upp sådana frågor. Om kommissionen anser att en medlemsstat inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt EG-fördraget, kan kommissionen inleda ett s.k. överträdelseförfarande enligt artikel 226 i EG-fördraget. Överträdelse- ärendena kan i huvudsak delas in i två grupper. Den första gruppen avser utebliven anmälan till kommissionen om fullständigt genomförande av EG-direktiv, och den andra gruppen avser felaktig tillämpning av EG- rätten. Det formella överträdelseförfarandet är indelat i tre faser. I den första fasen beslutar kommissionen om en formell underrättelse till medlemsstaten, i vilken den berörda medlemsstaten lämnas tillfälle att inom en viss angiven tid komma in med synpunkter på den ifrågasatta överträdelsen. Om kommissionen inte är nöjd med svaret på den formella underrättelsen och fortfarande anser att det är fråga om en överträdelse, kan kommissionen i ett andra steg avge ett motiverat yttrande. I det motiverade yttrandet föreläggs medlemsstaterna att rätta sig inom en viss angiven tid, normalt . Om den berörda medlemsstaten inte rättar sig kan kommissionen i den tredje fasen besluta att föra ärendet vidare till . har mottagit arton formella underrättelser och elva motiverade yttranden från kommissionen. Kommissionen har beslutat att i ett fall väcka talan vid mot . har kommissionen beslutat att avskriva sammanlagt nitton överträdelseärenden mot . I bilaga 6 redogörs för pågående överträdelseärenden mot . 40 Förberedelser för ordförandeskap i EU 40.1 Förberedelser inför ordförandeskap i Som sista nya medlemsstat av de tre, som inträdde i unionen 1995, innehar ordförandeskapet i . Ordförandeskapet innebär att skall leda arbetet i rådet och representera rådet gentemot andra EU-institutioner, inter- nationella organisationer samt länder utanför EU. informerade vice statsministern i kammaren om regeringens förberedelser inför ordförandeskapet. 40.1.1 och genomförandet av ordförandeskapet Förberedelsearbetet inför ordförandeskapet genomförs huvudsakligen i ordinarie organisations- och beredningsformer. Statsrådsberedningen har förstärkt sin organisation för samordning av EU-frågor. Det upprättade 2001-sekretariatet i Utrikes- departementet har en central och samordnande roll när det gäller planeringen och genomförandet av mötesverksamheten i . Den inrättade interdepartementala kontaktgruppen har fortsatt sitt arbete för informationsutbyte och samordning mellan departementen. Vidare har arbetet med personal, bemanning och kompetensutveckling samt press-, informations-, och kultursatsningar fortsatt och intensifierats . Nära kontakter har hållits med det finska ordförandeskapet för att ta tillvara de finska erfarenheterna.