prop · GN0354 · 2000-01-01 00:00:00 — utan någon annan pre- cisering än den som följer av lagens tillämpningsområde och av angivan- det att skyldigheten att ge tillträde gäller i den utsträckning som behövs. Kärnkraftinspektionen har också anfört att den föreslagna 4 § ger ett vi- dare utrymme än vad som föreskrivs i protokollet. Enligt regeringens be- dömning är det inte lämpligt att göra avgränsningen genom att enbart hänvisa till protokollet. Det är inte heller lämpligt att i lagen göra av- gränsningen på den detaljnivå som protokollet gör. Den avgränsning som regeringen har valt motsvarar den yttre ram för vad enligt proto- kollets artikel 6 har rätt att vidta i samband med en inspektion. Reger- ingen kan enligt 2 § besluta om den närmare avgränsning av en inspek- tion som i det enskilda fallet kan behövas och som protokollet tillåter. Beträffande de åtgärder som enligt den föreslagna 4 § skall få vidtas i samband med en inspektion, kan remissinstansernas synpunkter om sä- kerhetskrav m.m. tillgodoses genom att uttryckligen föreskriva att åtgär- der inte får vidtas som äventyrar säkerheten eller skyddet för människors hälsa eller för miljön eller som hindrar den inspekterade verksamheten på ett sätt som inte är nödvändigt för att uppnå syftet med inspektionen. För- slaget bör innehålla en sådan bestämmelse. Den föreslås som en ny 5 §. De närmare villkoren för en inspektion kan i det konkreta fallet beslutas av regeringen enligt den föreslagna 2 §. Beträffande det som har anfört om obser- vatörer gör regeringen följande överväganden. Protokollet ger rätt att låta inspektörer åtföljas av företrädare för den svenska staten och, i tillämpliga fall, av inspektörer från Euratom (artikel 4 f). Det kan förekomma inspektioner där det även från svensk synpunkt finns an- ledning att låta observatörer delta som inte företräder den svenska staten, t.ex. representanter för Euratom. Det utrymme för observatörer som an- ges i förslaget innebär inte att måste eller kommer att låta obser- vatörer delta. Frågan om eventuella observatörers närvaro får avgöras från fall till fall inom ramen för de beslut som regeringen fattar enligt den föreslagna 2 §. Det är varken nödvändigt eller lämpligt att begränsa be- stämmelsen i 4 § 1 med att precisera observatörernas nationalitet eller vem de företräder. Möjligheter att kontrollera i bostadsutrymmen Beträffande det som remissinstanserna har anfört om att bostäder bör un- dantas från inspektion, gör regeringen följande överväganden. Syftet med inspektioner i bostadsutrymmen är att kontrollera att där inte förekommer någon odeklarerad verksamhet som avses i protokollet eller att bekräfta uppgifter om en deklarerad sådan verksamhet. Proto- kollet gör inget undantag för bostäder. Inspektionerna har också ett än- damål som får anses godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Bestämmel- serna i regeringsformen utgör därför inte hinder mot att låta inspektions- rätten omfatta bostadsutrymmen. Genom de föreslagna ändringarna i kärntekniklagen (se avsnitt 7.2) blir dock verksamheterna föremål för åtminstone en anmäl- ningsskyldighet som är straffsanktionerad. Den som bedriver en sådan verksamhet är skyldig att tåla inspektion enligt kärntekniklagens bestäm- melser. När det är fråga om en deklarerad verksamhet kan intres- se av kontroll tillgodoses med stöd av de bestämmelserna. Om det i andra fall skulle bli aktuellt att kontrollera i ett bostadsut- rymme, torde det föreligga misstanke om att det förekommer en odekla- rerad verksamhet, dvs. misstanke om en brottslig gärning. Rättegångsbal- kens regler om husrannsakan kan då tillämpas för att kontrollera i bo- stadsutrymmet. Tillämpningen av de bestämmelserna är ytterst en fråga för allmän domstol. Lagrådet har mot denna bakgrund avstyrkt den ut- formning av 4 § andra stycket som fanns i lagrådsremissens förslag. Ef- tersom en husrannsakan enligt inte ger IAEA-inspektö- rer någon rätt att med egna ögon kontrollera i bostadsutrymmet, upp- kommer frågan om det bör införas någon uttrycklig bestämmelse som ger en sådan rätt. En kontroll i ett bostadsutrymme utgör ett så stort intrång i den enskil- des personliga angelägenheter att det skydd som tillgodoses genom rätte- gångsbalkens regelverk bör upprätthållas även i de fall då misstän- ker att den enskilde bedriver en verksamhet som avses i protokollet. I protokollet erinras också om att de enskildas rättigheter måste respekte- ras. Vidare innehåller protokollet bestämmelser om att staten, när den inte kan ge tillträde, skall tillmötesgå krav på andra sätt (artikel 5 b och c). Det material som har lagt till grund för sin misstanke om att det förekommer en odeklarerad verksamhet i ett bo- stadsutrymme kan alltså av svenska myndigheter läggas till grund för misstanke om brott mot kärntekniklagen. Om misstankarna är tillräckligt starka, kan en husrannsakan genomföras inom ramen för den förunder- sökning som brottsmisstanken föranleder. Med tillämpning av befintliga sekretessbestämmelser kan de svenska myndigheterna låta ta del av vad som kommer fram i förundersökningen. Regeringen gör därför bedömningen att åtaganden enligt protokollet kan uppfyllas utan någon särskild bestämmelse om att får inspektera i bostadsutrymmen. Mot denna bakgrund bör bestämmel- sen i 4 § andra stycket få den utformning som Lagrådet har föreslagit. Biträde av polismyndighet delar uppfattning att det är viktigt att en begäran om polismyndighetens biträde är så preciserad att den handräck- ande polismyndigheten inte ställs inför avvägningar som inte bör an- komma på den. Jämfört med promemorian föreslår regeringen därför en lydelse av den ifrågavarande bestämmelsen, 6 §, som tydligare ger ut- tryck för att de avvägningar om vilket biträde som behövs skall göras av den myndighet som begär handräckning. Sekretess I fråga om 7 § i lagrådsremissens förslag har Lagrådet pekat på att be- stämmelsen framstår som onödig med hänsyn till att det avsedda skyddet tillgodoses i den befintliga sekretesslagstiftningen. Regeringen har därför valt att låta bestämmelsen utgå ur förslaget. Beträffande det som Lagrå- det har anfört om rätt för att ta del av sekretessbelagda uppgifter hos svenska myndigheter, gör regeringen bedömningen att åtag- anden enligt protokollet kan uppfyllas utan någon särskild bestämmelse om en sådan rätt. 7.2 Ändringarna i kärntekniklagen Regeringens förslag: Alla som bedriver kärntekniska verksamheter skall omfattas av skyldighet att lämna information och att ge tillträde för kontroll. Vidare införs en anmälningsskyldighet för forsknings- och utvecklingsverksamheter som avses i protokollet samt för verk- samheter där kärnteknisk utrustning framställs eller förs in till eller ut från . Dessa verksamheter omfattas också av skyldigheterna att lämna information och att ge tillträde för kontroll. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag till ändringar i lagen om strategiska produkter har i regeringens förslag arbetats in i förslagen till ändring i kärntekniklagen. Remissinstanserna: och Nykö- pings kommun har tillstyrkt förslagen. har anfört att försla- gen är motiverade och rimliga. Försvarsmakten, Försvarets forsknings- anstalt, , och ex- portkontrollförening har inte haft någon erinran mot förslagen. Barse- bäck kraft AB och har anfört att förslagen endast innebär marginella förändringar i de åligganden som bolagen redan har. Svensk kärnbränslehantering AB har gjort bedömningen att den nya anmälnings- skyldigheten inte är betungande. har förklarat sig instämma i förslagen i stort, men anslutit sig till de synpunkter som förts fram av Forsmarks kraftgrupp AB. I övrigt redovisas remissinstansernas syn- punkter under respektive avsnitt nedan. Skälen för regeringens förslag: Kärntekniklagen innehåller grund- läggande bestämmelser om säkerheten i samband med kärnteknisk verk- samhet. Lagen gäller uppförande, innehav och drift av kärntekniska an- läggningar samt all befattning med kärnämnen och kärnavfall. Vad som menas med kärnämne och kärnavfall definieras i 2 §. Definionen av kärnämne är så vid att den täcker det som i protokollet avses med kärn- ämne. Den som bedriver kärnteknisk verksamhet måste göra det på ett sådant sätt att de förpliktelser uppfylls som följer av överenskommelser i syfte att förhindra spridning av kärnvapen och obehörig befattning med kärnämnen eller kärnavfall (3 §). Regeringen har ett bemyndigande att meddela de föreskrifter som behövs för att sådana förpliktelser skall uppfyllas. En huvudregel är att all kärnteknisk verksamhet, dvs. all befattning med kärnämnen eller kärnavfall, är tillståndspliktig (5 och 5 a §§). Den som har tillstånd att bedriva kärnteknisk verksamhet har skyldighet att förse tillsynsmyndigheten med de upplysningar och de handlingar som behövs för tillsynen. Tillståndshavaren har också skyldighet att ge till- synsmyndigheten tillträde till den anläggning eller plats där den kärntek- niska verksamheten bedrivs. Denna skyldighet gäller för de undersök- ningar och provtagningar som behövs för tillsynen (17 § första stycket). Skyldigheterna att lämna information och att ge tillträde gäller också mot den som utsetts att övervaka att de förpliktelser uppfylls som följer av överenskommelser i syfte att förhindra spridning av kärnva- pen. Mot en sådan övervakare gäller skyldigheterna i den utsträckning som föreskrivs av regeringen eller av den myndighet som regeringen be- stämt (17 § andra stycket). , som är tillsynsmyndighet, kan med stöd av 17 § kärntekniklagen skaffa fram uppgifter för fullgörande av informationsskyldigheten mot enligt protokollets artikel 2 a ii, iii och viii. Bestämmelsen i kärntekniklagen gäller dock endast verksamheter där tillstånd för verksamheten finns. För att kunna fullgöra det åtagande som protokollet innebär, behöver bestämmelserna i kärntekniklagen kompletteras. En redogörelse för de ändringar som behövs finns i respektive avsnitt nedan. Lagen om strategiska produkter innehåller bestämmelser om kontroll av produkter som kan användas för både civila och militära ändamål. La- gen kompletterar rådets förordning (EG) nr 3381/94 av om upprättandet av en gemenskapsordning för kontroll av export av varor med dubbla användningsområden (EGT L 367, 31.12.1994 s. 1, Celex 394R3381), ändrad genom förordning (EG) nr 837/95 (EGT L 90, 21.4.1995 s. 1, Celex 395R0837). Lagens tillämpningsområde anges i 2 §. Där framgår att lagen är til- lämplig på såväl kärnämnen som sådan kärnteknisk utrustning och icke- nukleärt material som avses i protokollet. I lagen anges de grundläggande förutsättningarna för tillstånd att ex- portera eller föra ut strategiska produkter från . Enligt lagen krävs tillstånd också för avtal om upplåtelse eller överlåtelse av tillverknings- rätt till vissa strategiska produkter samt för tillhandahållande av strate- giska produkter som finns i utlandet. Ett tillstånd får förenas med villkor samt med kontroll- och ordningsbestämmelser. I den mån ett tillstånds- krav inte följer direkt av rådets förordning eller av lagen, har regeringen möjlighet att besluta vilka strategiska produkter som skall omfattas av ett krav på tillstånd till export eller utförsel. Av 4 § förordningen (1998:400) om strategiska produkter framgår att det krävs tillstånd för export av så- dana produkter som anges i bilaga I till rådets beslut 94/942/GUSP (EGT L 367, 31.12.1994, s. 8, Celex 394D0942). Regeringen har föreskrivit att när det gäller kärnämnen och material som anges i bilaga I till rådets be- slut 94/942/GUSP, kategori 0, skall frågor om tillstånd prövas av . Den nämnda bilagan omfattar alla produkter som anges i protokollets bilaga II. Den som ansöker om tillstånd att exportera strategiska produkter måste lämna uppgifter om produkterna (art, mängd, värde och avsedd använd- ning), om köparen, mottagaren och slutanvändaren samt om anledningen till exporten (12 § förordningen om strategiska produkter). har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för kontrollen av den som för utförsel eller export tar befattning med strategiska produkter (20 § lagen om strategiska pro- dukter). Myndigheten har också rätt att få tillträde till lokaler där den som för utförsel eller export tar befattning med strategiska produkter bedriver sin verksamhet. Rätten till tillträde gäller dock inte bostadsutrymmen (20 § lagen om strategiska produkter). Lagen om strategiska produkter är föremål för en över- syn som, enligt regeringens bedömning, troligen kommer att leda till att den upphävs och ersätts med en ny lag om varor med dubbla använd- ningsområden. Den nya lagens funktion blir att komplettera en EG-för- ordning om varor med dubbla användningsområden. För att uppfylla protokollet behövs kompletteringar i lagstiftningen. Detta rör verksamheter, utrustning och material som har en stark knyt- ning till kärntekniska verksamheter. Det är därför lämpligt att de kom- pletteringarna görs i kärntekniklagen. En redogörelse för de bestämmel- ser som behövs finns i respektive avsnitt nedan. 7.2.1 Kärntekniska verksamheter Regeringens förslag: Den som bedriver kärnteknisk verksamhet skall omfattas av skyldighet att lämna upplysningar till tillsynsmyndigheten och ge den tillträde för kontroll, även om verksamheten inte omfattas av tillstånd enligt kärntekniklagen. Dessa skyldigheter skall också kunna gälla gentemot IAEA-inspektörer. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har gett uttryck för någon an- nan bedömning. Forsmarks kraftgrupp AB har förordat att de komplette- ringar som behövs inte skall göras i kärntekniklagen, utan i annan lag. Skälet för detta är att kärntekniklagen är uppbyggd för tillståndsbaserad verksamhet och att en utvidgning av lagen skulle komma att innebära betydande ändringar i den. Skälen för regeringens förslag: I förordningen (1984:14) om kärn- teknisk verksamhet (kärnteknikförordningen) räknas upp en rad undantag (4 15 §§) från den tillståndsplikt som gäller enligt kärntekniklagen. Sta- tens kärnkraftinspektion har ett bemyndigande att föreskriva om ytterli- gare undantag. En innebörd av att en verksamhet omfattas av undantagen är att det inte finns någon tillståndshavare. Detta innebär i sin tur att de skyldigheter att lämna upplysningar och ge tillträde för kontroll som an- ges i 17 § kärntekniklagen inte är tillämpliga. Det är inte heller möjligt att förordna att sådana skyldigheter skall gälla gentemot IAEA-inspektö- rer. åtaganden enligt protokollet gäller oavsett om en kärnteknisk verksamhet bedrivs med svenskt tillstånd. Därför behöver lagen ändras så att åtagandena att lämna information och att ge tillträde för inspektion kan uppfyllas även i fråga om kärntekniska verksamheter som inte är till- ståndspliktiga. Det föreslås att 17 § kärntekniklagen får en sådan utform- ning. Regeringen delar inte Forsmarks kraftgrupp AB:s uppfattning att kompletteringarna bör ske i en annan lag. Tvärtom bör de göras i den lag där reglerna om kärntekniska verksamheter finns, nämligen i kärntek- niklagen. Av 1 § kärntekniklagen framgår att lagen gäller kärnteknisk verksamhet, dvs. i praktiken all hantering med kärnämnen eller kärnav- fall. Lagen är inte uteslutande tillämplig på de tillståndspliktiga verksam- heterna. Med lagens nuvarande utformning har vissa verksamheter un- dantagits från tillståndskravet. Mot bakgrund av det begränsade utrymmet för undantag, torde inte heller nya undantag ge upphov till några betydande ändringar i lagen. Att komplettera lagen så att de icke tillståndspliktiga kärntekniska verksamheterna omfattas av informationsskyldighet och skyldighet att ge tillträde är inte att utvidga lagens tillämpningsområde. 7.2.2 Forsknings- och utvecklingsverksamheter Regeringens förslag: Den som bedriver en sådan forsknings- eller ut- vecklingsverksamhet som omfattas av protokollet skall vara skyldig att anmäla detta till den myndighet som regeringen bestämmer. Detta gäller verksamheter som särskilt rör processer eller system i fråga om kärntekniska anläggningar, kärnämnen eller kärnavfall. I förslaget an- ges undantag som överensstämmer med protokollet men utan att vara lika detaljerade som protokollet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att föreskriva om ytterligare un- dantag. En anmälningspliktig verksamhet omfattas av bestämmelserna i 17 § om skyldighet att lämna upplysningar och ge tillträde för kon- troll. Underlåtelse att fullgöra anmälningsskyldighet skall kunna leda till påföljd. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag om 7 a och 17 §§ har i regeringens förslag fått ett annan utformning. I promemorian saknas förslag om bemyndigande att föreskriva om undantag från anmälningsskyldigheten. Promemorian in- nehåller inte heller något förslag om påföljd. Remissinstanserna: har anfört att de verksamheter som anges i den föreslagna 7 a § inte omfattas av kärntekniklagen och att de inledande bestämmelserna i lagen därför behöver kompletteras. Av samma skäl har Forsmarks kraftgrupp AB förordat att de kompletteringar som behövs inte skall göras i kärntekniklagen, utan i annan lag (se avsnitt 7.2.1). Bolaget har anfört att om förslagen förs in i kärntekniklagen, bör det i lagen anges att underrättelse skall ske till den myndighet som reger- ingen bestämmer eller att underrättelse skall ske till tillsynsmyndigheten. Det skäl som bolaget angett är att lagens struktur bör bevaras. Enligt bo- laget bör utpekandet av göras i kärnteknik- förordningen. har anmärkt att promemorians förslag kan leda tolknings- svårigheter i fråga om vad som är anmälningspliktigt. Enligt bolaget bör anmälningsplikt inte gälla för t.ex. utveckling av programvaror för opti- mering av reaktorhärdar, konsultverksamhet inom kärnavfallsområdet eller utveckling av strålskyddsinstrument. har föreslagit att 7 a § första stycket bör lyda Den som bedriver forsknings- och utvecklingsverksamhet relaterad till kärnbränslecykeln och som inte innefattar kärnämne är skyldig att underrätta om det . Skälet för denna lydelse är att den motsvarar formuleringen i protokollets artikel 2 a i och 2 b i. Inspektionen har vidare anfört att den nya 7 a § innebär att det i lagens tillämpningsområde förs in verksamheter som har anknytning till kärn- teknisk verksamhet och att detta bör framgå av 1 §. Enligt inspektionen behövs också en följdändring i 5 § för att dessa verksamheter inte skall bli tillståndspliktiga. Skälen för regeringens förslag: Protokollet innehåller bestämmelser om skyldighet att lämna information och att ge tillträde för kontroll i fråga om vissa forsknings- och utvecklingsverksamheter som varken är kärntekniska verksamheter eller avser befattning med någon produkt som avses i lagen om strategiska produkter. De svenska bestämmelserna be- höver kompletteras så att skyldigheterna att lämna information och att ge tillträde omfattar alla forsknings- och utvecklingsverksamheter som avses i protokollet. Av definitionen i protokollets artikel 18 a framgår att vad som avses är forsknings- och utvecklingsverksamheter som särskilt rör en process eller systemutveckling i fråga om reaktorer, kritiska anläggningar, omvandling eller anrikning av kärnämnen, framställning eller upparbetning av kärn- bränslen samt behandling av mellan- eller högaktivt avfall. I fråga om forsknings- och utvecklingsverksamheter som inte innefattar kärnämnen, innehåller kärntekniklagen endast förbudet i 6 § att vidta förberedande åtgärder i syfte att i uppföra en kärnkraftsreaktor. För att lagen om strategiska produkter skall vara tillämplig, räcker det inte med att verksamheten är en sådan som avses i protokollet. Den måste omfatta någon strategisk produkt på vilken lagen är tillämplig. Det är alltså nödvändigt att komplettera de svenska bestämmelserna så att det blir möjligt att uppfylla den informationsskyldighet som anges i protokollets artikel 2 a i och artikel 2 b samt den skyldighet att ge tillträ- de som anges i protokollets artikel 5 b. I lagen bör införas en ny paragraf, 7 a §, med innebörden att den som bedriver en forsknings- eller utvecklingsverksamhet som särskilt rör pro- cesser eller system i fråga om kärntekniska anläggningar, kärnämnen el- ler kärnavfall åläggs en skyldighet att underrätta Statens kärnkraftinspek- tion om detta. Med ändringen blir det möjligt för de svenska myndighet- erna att få kännedom om sådana forsknings- och utvecklingsverksamhe- ter som avses i protokollet. Vissa undantag bör anges i andra stycket. Undantagen motsvarar verksamheter som också är undantagna i proto- kollet. Det starka sambandet med kärnteknisk verksamhet gör att be- stämmelsen bör föras in i kärntekniklagen. Beträffande det som och Forsmarks kraftgrupp AB i denna del har anfört om kärntekniklagens tillämpningsområde och om behovet att ändra de inledande bestämmelserna i lagen, gör regeringen följande överväganden. Enligt 1 § första stycket gäller lagen inte enbart kärntekniska verksamheter. Detta framgår av uttrycket Denna lag gäller kärnteknisk verksamhet, m.m. Lagen innehåller också en bestämmelse, 6 §, om verksamheter som inte är kärntekniska enligt lagens definition men som har anknytning till kärnteknisk verksamhet. De forsknings- och utvecklingsverksamheter som är i fråga har en sådan anknytning till kärnteknisk verksamhet att den föreslagna nya bestämmelsen kan föras in i lagen utan att de inledande bestämmelserna behöver ändras. Med hänsyn till den nuvarande utformningen av kärntekniklagen bör, som Forsmarks kraftgrupp AB har pekat på, bestämmandet av den an- mälningsmottagande myndigheten göras i kärnteknikförordningen. I la- gen bör därför anges att anmälan skall ske till den myndighet som rege- ringen bestämmer. Den alternativa lydelse av 7 a § som har föreslagit stämmer visserligen överens med formuleringen i protokollets artikel 2 a i och 2 b i. Fråga är dock vad som avses med forsknings- och utvecklingsverksamhet som är relaterad till kärnbränslecykeln och som inte innefattar kärnämne . Uttrycket definieras i protokollets artikel 18. Den definitionen sammanfattas i den lydelse av 7 a § som regeringen fö- reslår. Bestämmelsen blir därigenom tydligare än enligt inspektionens förslag. Jämfört med promemorians förslag finner dock regeringen att sammanfattningen av definitionen blir bättre och bestämmelsen mer pre- ciserad om orden är relaterad till ersätts med särskilt rör . Regeringens förslag innebär ingen ändring av definitionen av kärntek- nisk verksamhet i 1 § andra stycket kärntekniklagen. De verksamheter som avses i den föreslagna 7 a § är inte kärntekniska verksamheter och kommer inte att omfattas av lagens bestämmelser om tillståndsplikt. Den följdändring i 5 § som förordat behövs alltså inte. Beträffande det som har anfört om tolkningssvårigheter gör regeringen följande överväganden. Syftet med den föreslagna 7 a § är att lagen skall ge det utrymme som behövs för att åtaganden enligt protokollet skall kunna uppfyllas. I protokollet finns mycket detal- jerade bestämmelser om vad som skall vara föremål för information och eventuell inspektion. Den föreslagna anmälningsplikten är tillräckligt avgränsad för att de aktörer som ägnar sig åt forskning och utveckling skall kunna avgöra om det föreligger anmälningsskyldighet eller inte. För dessa aktörer kan inte heller anmälningsskyldigheten anses mer betung- ande än att den uppvägs av det internationellt angelägna behovet av kun- skap om vilka verksamheter som pågår och som skulle kunna ha betydel- se från kärnvapenspridningssynpunkt. Lagbestämmelsen är avsedd att vara den yttre ramen för anmälningsskyldigheten. Regeringen avser att se över frågan om det behövs mer detaljerade undantag. Därför föreslår re- geringen att det i lagen förs in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om ytterligare un- dantag från anmälningsskyldigheten. Bemyndigandet finns i den före- slagna 7 d §.