prop · GN0339 · 2000-01-01 00:00:00 — Ändamålsbeskrivningarna får genom den reglering som personupp- giftslagen innehåller betydelse för vilken insamling och annan behandling av personuppgifter i registret som är tillåten. Som har nämnts framgår det av 3 § personuppgiftslagen att en personuppgift är all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Vidare framgår att behandling av personuppgifter innefattar varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter. Som exempel på sådana åtgärder kan här nämnas utlämnande av uppgift samt insamling, användning, bearbetning och samkörning av uppgifter. Däremot uppställer inte personuppgiftslagen och inte heller förevarande paragraf några begränsningar när det gäller behandlingen av andra uppgifter i registret än personuppgifter. Det finns således inget som hindrar att man behandlar en uppgift som inte är att anse som en personuppgift för något annat ändamål än dem som anges i lagen, t.ex. en fastighets koordinater som inte kan kopplas till en uppgift om vem som äger fastigheten. Det ligger emellertid i sakens natur att utrymmet att betrakta en i registret förekommande uppgift som annat än en personuppgift är tämligen begränsat. I 9 § personuppgiftslagen uppställs vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter. Här förtjänar framför allt att nämnas att personuppgifter får samlas in endast för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och att personuppgifter inte senare får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilka uppgifterna samlades in. Uppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål får dock behandlas oavsett för vilket ändamål de samlades in. Ändamålsbeskrivningen hindrar inte heller en personuppgiftsansvarig (beträffande innebörden i begreppet personuppgiftsansvarig, se kommen- taren till 5 §) att lämna ut uppgifter från registret till den som begär att få veta vilka uppgifter som finns i registret om honom eller henne; den personuppgiftsansvarige har nämligen enligt 26 § personuppgiftslagen en skyldighet att göra detta. Av offentlighetsprincipen följer vidare att de i lagen uppställda ändamålen för behandling av personuppgifter inte får inskränka skyldigheten för myndigheter att lämna ut uppgifter (se 8 § personuppgiftslagen). Ändamålet enligt punkten 1 är att tillhandahålla uppgifter för verksamhet för vilken staten eller en kommun ansvarar enligt lag eller annan författning. Det rör sig alltså om verksamhet som bedrivs med stöd av författning. Vidare skall det vara fråga om verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för. Verksamheten skall direkt avse sådan egendom som registreras i fastighetsregistret, vara av den art att fullgörandet av verksamheten förutsätter tillgång till fastighetsanknuten information (t.ex. för att användas som underlag för planering, prövningar eller beslut) eller avse fullgörande av underrättelseskyldighet enligt författning. Med sådan egendom som registreras i fastighetsregistret åsyftas fastigheter, tomträtter och byggnader. Det gäller sådan egendom i stort, alltså inte enbart verksamhet som tar sikte på redan registrerad egendom. Med verksamhet för vilken staten eller en kommun ansvarar avses först och främst verksamhet som bedrivs direkt av statliga eller kommunala myndigheter, t.ex. de registrerande myndigheternas verk- samhet och planläggningsverksamhet. Häri inbegrips emellertid även sådan verksamhet som staten eller kommuner är skyldiga att bedriva men som kan överlåtas åt annan när det gäller bl.a. själva genomförandet, t.ex. sophämtning. Det är alltså inte ett krav att användaren av uppgifterna är en statlig eller myndighet. Systemet för inskrivning enligt jordabalken samt registreringen av fastighetsbildningsåtgärder m.m. enligt fastighesbildningslagen bygger på tanken att viktiga rättsförhållanden skall ges publicitet. Fastighets- registret skall fylla denna grundläggande funktion. Uppgifterna är offentliga och några begränsningar när det gäller vem som kan ta del av uppgifterna för detta ändamål skall inte finnas. Denna form av användning av fastighetsregistret täcks av punkten 1. Vid en viss behandling kan fler än en av punkterna a) c) vara tillämpliga. Det intressanta är emellertid om minst en punkt är tillämplig. I annat fall är behandling av personuppgifter för statlig eller verksamhet inte tillåten. Bestämmelsen i punkten 1 är avsedd att harmoniera med artikel 7 e) i EG-direktivet. Enligt punkten 2 får fastighetsregistret användas för att tillhandahålla uppgifter för omsättning av sådan egendom som registreras i fastighets- dataregistret. Det är alltså fråga om tillhandahållande av uppgifter för bl.a. vissa kommersiella ändamål. Den typiska verksamhet som avses är det användande av fastighetsdatasystemet som förekommer med banker, andra kreditinstitut, mäklare, fastighetsvärderare m.fl. som användare och ofta med hjälp av terminalanslutning. Givetvis omfattas även omsättning som sker mellan privatpersoner utan professionell hjälp. Även annat än medverkan vid den direkta omsättningen omfattas, såsom värdering av fastigheter för prissättning av ett objekt som är till salu. Ett annat krav är att det skall röra sig om egendom som registreras i fastighetsregistret. Registret får alltså inte användas i annan verksamhet än sådan som rör fastigheter, tomträtter eller byggnader. Detta gäller även för ett företag som bedriver dels aktuell verksamhet, dels annan verksamhet. Ett sådant företag får alltså använda registret endast i den verksamhet som rör fastigheter, tomträtter eller byggnader. Punkten 3 avser viss annan verksamhet där fastigheter, tomträtter eller byggnader inte utgör det centrala i verksamheten men där uppgifter om sådan egendom kan vara av vitalt intresse. Så kan vara fallet vid kreditgivning och försäkringsverksamhet. Även viss annan, liknande verksamhet, t.ex. kreditupplysning, kan komma i fråga. Slutligen inne- fattas löpande åtgärder som innebär kontroll av vem som är ägare till en viss fastighet i sådana fall då detta är befogat på grund av affärs- förbindelse eller rättstvist med en viss person. Punkten 4 medger att registret används för fastighetsförvaltning, byggande och liknande. Byggande skall ses i vid bemärkelse. Det tar sikte på samtliga stadier från projektering till uppförande av hus, anläggningar m.m. Inom punkten 4 faller vidare fastighetsförvaltning. Även detta begrepp skall ses i vid bemärkelse. Det är bl.a. avsett att inbegripa administration och underhåll av olika slag av fast egendom jämte ledningar och andra markanknutna anläggningar. Enligt punkten 5 får registret användas för aktualisering, komplettering eller kontroll av fastighetsanknuten information i kund- eller medlems- register eller liknande register, där fastighetsanknuten information redan ingår. Bestämmelsen får betydelse i fall då den som anlitar fastighets- registret redan har ett eget personregister. Detta register får innefatta endast personer som redan står i någon etablerad förbindelse med den som för registret. Däremot får fastighetsregistret inte användas för att aktualisera, komplettera eller kontrollera rena marknadsföringsregister. I punkten 6 anges att fastighetsregistret får användas för urvals- dragningar för direkt marknadsföring. Enligt 11 § personuppgiftslagen kan behandling av personuppgifter för sådant ändamål ibland vara otillåten, nämligen om den registrerade hos den personuppgiftsansvarige har anmält att han eller hon motsätter sig sådan behandling. En hänvisning till den paragrafen har tagits in i förevarande paragraf. Om någon har begärt s.k. direktreklamspärr åligger det således den personuppgiftsansvarige att se till att uttag av uppgifter för direkt marknadsföring inte sker. Urvalsdragningar avser till övervägande del uttag av adressuppgifter, men de kan även avse andra uppgifter. Särskilda begränsningar för behandling i direktreklamsyfte av vissa känsliga uppgifter ställs upp längre fram (se 9 §). Uttrycket direkt marknadsföring skall uppfattas i vid mening. Det inrymmer således även åtgärder som vidtas i ett syfte som inte är enbart kommersiellt, t.ex. opinionsbildning. För punkterna 2 6 gäller att den angivna användningen får anses tillåten enligt artikel 7 f) i EG-direktivet. I lagen används benämningen fastighetsanknuten information (jfr även 1 §) som en samlande beteckning på all information som finns i registret. För att information skall få tas in i registret och behandlas för de för personuppgifter i registret angivna ändamålen är det dock inte nödvändigt att den har en påvisbar anknytning till viss fastighet. Huruvida informationen kan eller skall tas in i registret bestäms av de olika regler som gäller för registrering i registret (jordabalken och fastighetsbildningslagen m.m.). Huruvida informationen, om den har karaktär av personuppgift, sedan får behandlas beror på om behandlingen sker för något ändamål som inte är oförenligt med dem som anges i förevarande paragraf. Den fastighetsanknutna informationen skall vara uppdelad i 1. en allmän del, 2. en inskrivningsdel, 3. en adressdel, 4. en byggnadsdel, och 5. en taxeringsuppgiftsdel. Registret får även innehålla annan information som har samband med information som ingår i någon av registrets delar (tilläggsinformation). Tilläggsinformationen skall redovisas skild från registrets delar. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om innehållet i de olika delarna av fastighetsregistret och om tilläggsinformation. (Jfr 3 § i utredningens förslag.) Paragrafens första stycke anger vilka olika delar som registret skall bestå av. Delarna utgör motsvarigheter till de register fastighets- registret, inskrivningsregistret m.fl. som har funnits i fastighetsdatasystemet. Skälen för att dessa register nu betecknas som delar av det nya fastighetsregistret har angetts i avsnitt 7.2. Begreppet del används främst för att klargöra den innehållsmässiga uppbyggnaden av fastighetsregistret. Indelningen i olika delar har dock även viss rättslig betydelse. Reglerna om behörighet att föra in uppgifter i registret liksom reglerna om skadestånd och rättelse skiljer sig sålunda delvis åt mellan de olika delarna av registret (se 4, 13 och 14 §§). De rättsverkningar som är knutna till inskrivning enligt jordabalken inträder endast om ett visst förhållande förs in i fastighetsregistrets inskriv- ningsdel. På motsvarande sätt får registrering av nybildning eller ombildning av fastighet rättsverkan först om uppgiften förs in i fastig- hetsregistrets allmänna del. skall innehålla en fastighetsdel, en inskrivningsdel, en adressdel, en byggnadsdel och en taxeringsuppgiftsdel. Vissa andra register och system med anknytning till fastigheter t.ex. lägenhets- registret, pantbrevsregistret, samfällighetsföreningsregister, BKN-sys- temet och FENIX-systemet har lagts utanför fastighetsregistret. Skälen för den valda lösningen har utvecklats i avsnitt 7.6. Den s.k. fastighetsprisdatabasen och den s.k. ändringsdatabasen regle- ras inte i lagen. Dessa databaser innehåller endast uppgifter som redan finns i fastighetsregistret. Skillnaden jämfört med registret är att uppgifterna är strukturerade på ett annat sätt. Något hinder mot att även i fortsättningen föra databaser av den typen finns inte. De aktuella databaserna innehåller ju inte någon unik information. De kan närmast beskrivas som en form av bearbetningar som har gjorts i förväg beträffande vissa, ofta efterfrågade uppgifter. Det har ansetts att dessa inte behöver regleras särskilt. I andra stycket anges att registret även får innehålla annan information som har samband med information som kan hänföras till någon av regist- rets delar. Tilläggsinformation är den sammanfattande benämningen på sådan information. I likhet med vad som har gällt (se 4 § femte stycket fastighetsdatakungörelsen) skall tilläggsinformationen redovisas skild från registrets övriga delar. Detta innebär att det måste tydligt framgå av redovisningen av registrets uppgifter att dessa uppgifter inte hör till någon av registrets delar. Tilläggsinformationen kan avse information med anknytning till fastigheters användning, t.ex. förslag till plan eller bestämmelse eller uppgifter om byggnadsminnen. Sådan information har kunnat tillföras fastighetsdatasystemet genom kommunala myndigheter, länsstyrelserna, vägförvaltningarna och . Enligt paragrafens tredje stycke får regeringen meddela närmare föreskrifter om vilken fastighetsanknuten information jämte tilläggsinfor- mation som skall ingå i fastighetsregistret. I 19 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988) och 19 kap. jordabalken finns bestämmelser om vem som får föra in och ta bort uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del och inskrivningsdel. Regeringen meddelar föreskrifter om vem som får föra in och ta bort uppgifter i fastighetsregistrets övriga delar liksom vem som får föra in och ta bort tilläggsinformation. (Paragrafen saknar motsvarighet i utredningens förslag.) Paragrafen behandlar frågor om behörigheten att föra in och ta bort uppgifter i registret. Den hänvisar beträffande den allmänna delen och inskrivningsdelen till vissa bestämmelser i jordabalken och fastighets- bildningslagen (se första stycket). Dessa bestämmelser innebär att det normalt endast är inskrivningsmyndigheterna resp. lantmäterimyndig- heterna som är behöriga att föra in och ta bort uppgifter i dessa delar av registret. Även en införing som endast innebär att en uppgift delvis ändras inbegrips. I fråga om adressdelen, byggnadsdelen och taxeringsuppgiftsdelen liksom när det gäller tilläggsinformation har det ansetts mest ändamålsenligt att regeringen meddelar föreskrifter om vem som får föra in och ta bort uppgifter i registret (se andra stycket). Normalt torde det få överlämnas till kommunala myndigheter att föra in och ta bort uppgifter i adress- och byggnadsdelarna. är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204) för fastighetsregistret. (Jfr 4 § i utredningens förslag.) skall vara personuppgiftsansvarig för fastighets- registret. Innebörden i detta ansvar slås fast i personuppgiftslagen. Som exempel kan här nämnas att den personuppgiftsansvarige skall tillse att behandlingen av uppgifter sker på ett korrekt och säkert sätt, att information lämnas till registrerade, att personuppgifter inte överförs till tredje land annat än när detta är medgivet samt att oriktiga uppgifter rättas och att ersättning betalas till registrerad för skada och kränkning av den personliga integriteteten som orsakats vid behandlingar som står i strid med lagen. När det gäller skadestånd finns det bestämmelser om detta i 13 §. Särskilda bestämmelser för registrets allmänna del och inskrivningsdel finns också i 19 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988) och i 18 och 19 kap. jordabalken. Skälen för att skadeståndsreglerna har getts denna utformning har angetts i avsnitt 10. Också i fråga om rättelse finns det för de nu angivna delarna av registret särskilda regler i 19 kap. fastighetsbildningslagen och 19 kap. jordabalken (se 14 §) . Dessa innebär ett avsteg från den annars gällande principen att den personuppgiftsansvarige skall rätta oriktig uppgift. Det ankommer nämligen i dessa fall på lantmäterimyndighet resp. inskriv- ningsmyndighet att företa rättelsen. Skälen för den valda lösningen har angetts i avsnitt 10. skall se till att det inte uppkommer otillbörligt intrång i registrerades personliga integritet eller risker från säkerhetssynpunkt. För dessa syften får verket i enskilda fall ställa upp ytterligare villkor utöver dem som anges i 7 10 §§. (Jfr 5 § i utredningens förslag.) I paragrafen anges att skall tillse att det inte uppkommer otillbörligt intrång i registrerads personliga integritet. Bestämmelsen är ett utflöde av det personuppgiftsansvar som verket har enligt 5 §. Därutöver skall verket tillse att det inte uppkommer några risker från säkerhetssynpunkt. Härmed åsyftas t.ex. att verket så långt det är möjligt skall förhindra sådan behandling som framstår som riskfylld för svenska försvarsintressen. Men bestämmelsen skall också ses mot bakgrund av den stora ekonomiska betydelse som fastighetsregistret har; registret måste alltså skötas så att dess löpande drift kan garanteras. Av paragrafen framgår vidare att verket, för att uppfylla de nu angivna skyldigheterna, har möjlighet att ställa upp ytterligare villkor än de som anges i 7 10 §§. Det handlar här, såsom Lagrådet har påpekat, inte om någon generell föreskriftsrätt för verket utan om ett bemyndigande att fatta beslut om ytterligare villkor i enskilda fall. Detta aktualiseras främst när verket skall medge direktåtkomst eller utlämnande på ADB- upptagning eller utföra urval och bearbetningar. 7 10 §§ innehåller endast de yttre gränserna för nu nämnda användning. Det är emellertid inte möjligt att förutse alla situationer och önskemål som kan uppstå. Det kan alltså finnas skäl att av integritets- eller säkerhetshänsyn ställa upp ytterligare begränsningar eller förutsättningar för behandlingar än de i lagen angivna. Begränsningar kan avse t.ex. vilka uppgifter som får behandlas. Förutsättningar kan avse t.ex. vilken spridning som får ges uppgifter som har lämnats ut på ADB-upptagning. Ytterligare exempel anges i kommentaren till 7 §. Däremot kan det inte bli fråga om att med stöd av denna paragraf medge några undantag från de begränsningar som har ställts upp i 7 10 §§. Direktåtkomst till personuppgifter får medges endast för sådana ändamål som anges i 2 § 1 4. Direktåtkomst får inte medges så att det är möjligt att använda namn, personnummer eller del av personnummer som sökbegrepp. Direktåtkomst får medges för sökningar endast på en fastighet, tomträtt, samfällighet eller byggnad i taget. Om det finns särskilda skäl, får dock i enskilda fall medge att sökningar sker på fler än en fastighet, tomträtt, samfällighet eller byggnad i taget. Begränsningarna i andra och tredje styckena gäller inte för 1. verksamhet där det ingår att föra in uppgifter i registret, 2. verksamhet som avser förrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) eller motsvarande lag. (Jfr 6 § i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller vissa begränsningar när det gäller direktåtkomst till personuppgifter. Skälen till de valda lösningarna har utvecklats i avsnitt 7.7.1. Med direktåtkomst avses att den som använder registret på egen hand kan söka i detta och få svar på frågor, dock utan att själv kunna bearbeta eller på annat sätt påverka innehållet. Användaren ställer frågor och får svar och kan ställa ytterligare frågor med anledning av svaren. Huruvida direktåtkomst skall medges avgörs av såsom personuppgiftsansvarigt. Prövningen om direktåtkomst kan ges skall göras mot bakgrund av bestämmelsen i 6 § och i övrigt enligt vad som sägs i förevarande paragraf. I första stycket anges att direktåtkomst får medges endast för sådan verksamhet som anges i 2 § 1 4. Det innebär att direktåtkomst inte får medges om syftet med direktåtkomsten är att komplettera eller kontrollera. kund- eller medlemsregister eller om syftet är att göra s.k. urvalsdragningar. Enligt andra stycket får direktåtkomst inte medges så att det är möjligt att använda namn, personnummer eller del av personnummer som sök- begrepp. Förbudet är undantagslöst, såvitt gäller de angivna uppgifterna. Däremot finns inte något motsvarande förbud mot att använda organisationsnummer som sökbegrepp. Det bör understrykas att offentlighetsprincipen i tryckfrihetsförord- ningen inte innebär någon skyldighet att medge direktåtkomst. Förbudet mot att vid direktåtkomst använda namn m.m. som sökbegrepp utgör alltså inte någon inskränkning i offentlighetsprincipen. Tredje stycket innebär att att direktåtkomst skall utformas på det sättet att sökning kan göras på endast en fastighet, samfällighet eller byggnad i taget, s.k. fastighetsvis sökning. Bestämmelsen i tredje stycket är inte undantagslös. kan medge undantag från begränsningen till fastighetsvis sökning. För detta krävs särskilda skäl. Vad som utgör särskilda skäl måste prövas med utgångspunkt i det enskilda fallet. Myndigheter som för sin verksamhet är beroende av att sökningar kan göras på fler än en fastighet i taget bör normalt ges tillstånd till detta. I övrigt kan det vara naturligt att utgå från den praxis som har gällt och i övrigt tillämpa följande riktlinjer: Användaren skall kunna påvisa ett väl definierat behov av åtgärden. Hans intresse av åtgärden skall från allmän synpunkt framstå som berättigat och väga tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten. Viss ledning vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger torde kunna erhållas från den praxis som kan komma att utvecklas med anledning av den särskilda bestämmelsen i 10 § f) personuppgiftslagen om när behandling av personuppgifter är tillåten utan att den registrerade har lämnat sitt sam- tycke. Även tidigare avgöranden av regeringen eller Datainspektionen kan vara av viss ledning vid tillämpningen. I ärenden av större betydelse eller i svårbedömda fall bör samråda med Datainspektionen innan beslut fattas. Som har angetts i avsnitt 7.7.1 behöver ett beslut om undantag från förbudet mot flerfastighetssökningar inte avse en enskild sökning. Om ett återkommande behov kan konstateras, kan i fall förutsättningarna för undantag i övrigt är uppfyllda lämna en viss användare ett mera generellt undantag. Behovet av sådana undantag gör sig inte minst gällande i fråga om användandet av den digitala registerkartan, där det allmänt sett skulle vara mindre rationellt om uppgifter som berör ett flertal fastigheter endast skulle kunna erhållas fastighetsvis. Ett mera generellt undantag från förbudet mot flerfastig- hetssökningar bör dock vanligen tidsbegränsas eller om det gäller tills vidare förenas med villkor som gör att det återkommande kan omprövas. Sådana villkor är möjliga att ställa upp med stöd av 6 §. Även om bestämmelsen sålunda ger ett visst utrymme att i ett enskilt ärende medge förhållandevis vidsträckta undantag innefattar den inte något bemyndigande för att meddela generella föreskrifter. Detta framgår av orden i enskilda fall i lagtexten, vilka har tillagts på Lagrådets inrådan. Såsom framgår av fjärde stycket punkten 1 gäller inte de i paragrafen angivna begränsningarna i fråga om verksamhet där det ingår att föra in uppgifter i registret. Det gäller såväl verksamhet i vilken ingår en författ- ningsreglerad skyldighet att föra in uppgifter i fastighetsregistret som verksamhet där en myndighet har en rätt att föra in uppgifter i registret. Inskrivningsmyndigheterna har alltså, om direktåtkomst har medgetts, en rätt till sådan åtkomst utan några begränsningar i samband med inskrivningsverksamhet. Detsamma gäller för lantmäterimyndigheterna i samband med fastighetsregistrering. Ytterligare exempel är en kommun som för in uppgifter i byggnadsdelen eller som för in tilläggsinformation om byggnadsminnen m.m. skall dock inte ge den aktuella myndigheten direktåtkomst i vidare utsträckning än som är nödvändigt för att myndigheten skall kunna fullgöra den verksamhet i vilken införandet i registret ingår. Av fjärde stycket punkten 2 framgår vidare att begränsningarna inte heller gäller för verksamhet som avser förrättning enligt fastighets- bildningslagen eller annan motsvarande lag, t.ex. ledningsrättslagen (1973:1144). Om en lantmäterimyndighet i samband med en sådan förrättning exempelvis behöver ställa en s.k. flerfastighetsfråga till registret, har myndigheten alltså en ovillkorlig rätt att göra det. Vid urval och bearbetningar av personuppgifter som gör för någon annans räkning får uppgifter om inteckningar inte behandlas. Om urvalet eller bearbetningen avser utlämnande av uppgifter om personnummer, får åtgärden vidtas endast för det ändamål som anges i 2 § 5. Bestämmelserna i första stycket gäller inte om annat följer av lag eller annan författning.