prop · GN03129 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1999/2000:129 Maxtaxa och allmän förskola m.m. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ett stegvist införande av allmän förskola, förskoleverksamhet för barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga samt maxtaxa, dvs. en viss högsta avgift inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Förskolan skall göras tillgänglig för alla barn i åldern , omfatta minst och vara avgiftsfri. Förskoleverksamhet för barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga skall omfatta minst eller och gälla barn i åldern med . Statsbidrag skall lämnas till kommuner som tillämpar en maxtaxa. För att statsbidrag skall lämnas skall avgiften i förskoleverksamheten vara högst tre, två och en procent av hushållets inkomst för första, andra och tredje barnet. Avgiften skall dock inte överstiga för första barnet, för andra och för tredje barnet. I skolbarnsomsorgen skall avgiften vara högst två, en och en procent av hushållets inkomst för första, andra och tredje barnet. Avgiften skall dock inte överstiga för första barnet och för andra respektive tredje barnet i familjen. Införandet skall ske för arbetslösas barns rätt till förskoleverksamhet, för maxtaxan och föräldraledigas barns rätt till förskoleverksamhet samt för allmän förskola för fyra- och femåringar. Vidare föreslås att ett särskilt statsbidrag för kvalitetssäkrande åtgärder skall lämnas till de kommuner som har ett system med maxtaxa. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 4 2 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 5 3 Ärendet och dess beredning 7 4 Principiella utgångspunkter 8 5 Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg 9 5.1 Utbyggnad, tillgänglighet 9 5.1.1 Regionala och sociala skillnader 10 5.1.2 Vistelsetider 11 5.1.3 Barn utan plats i förskoleverksamheten 11 5.2 Barn till arbetslösa eller föräldralediga 12 5.2.1 Färre barn har arbetslösa föräldrar 12 5.2.2 Efterfrågan bland arbetslösa eller föräldralediga 12 5.3 Avgifter 13 5.3.1 Marginaleffekter 14 5.3.2 Kommunala skillnader 14 5.4 Barnomsorgens samhällsekonomiska värde 15 5.5 Kvalitet 15 5.5.1 Positiv 16 5.5.2 Besparingar och kvalitet 16 5.6 Demografiska förändringar 17 6 Reformen allmän förskola, förskoleverksamhet för barn till arbetslösa eller föräldralediga samt maxtaxa 17 6.1 Inledning 17 6.2 Allmän förskola 18 6.3 Förskoleverksamhet för barn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar 22 6.4 Maxtaxa inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg 25 6.4.1 Maxtaxans betydelse för familjernas ekonomi 30 7 Beräkningen av statsbidraget till maxtaxan 34 8 Införandet av ersättningssystemet för maxtaxan 36 9 Kvalitetssäkring 37 10 Ikraftträdande av reformen 38 11 Uppföljning av reformen 39 12 Ekonomiska konsekvenser 42 13 Författningskommentar 44 Bilaga 1 Sammanfattning av remissyttranden över departementsskrivelsen Maxtaxa och allmän förskola (Ds 1999:53) 45 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 50 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100), 2. godkänner vad regeringen föreslår om statsbidrag till kommuner som tillämpar maxtaxa (avsnitt 6.4, 7 och 8), 3. godkänner vad regeringen föreslår om statsbidrag för kvalitetssäkrande åtgärder till kommuner som tillämpar maxtaxa (avsnitt 9). 2 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1985:1100) dels att 2 a kap. 10 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 2 a kap. 6 a, 6 b och 8 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 a § Barn vars föräldrar är arbetslösa skall tillhandahållas förskoleverksamhet enligt 6 § andra stycket. Förskoleverksamheten skall i sådana fall omfatta minst eller . 6 b § Barn vars föräldrar är föräldralediga enligt föräldraledighetslagen (1995:584) för vård av annat barn skall tillhandahållas förskoleverksamhet enligt 6 § andra stycket. Förskoleverksamheten skall i sådana fall omfatta minst eller . 8 a § Barn skall erbjudas plats i förskola från och med höstterminen det år då de fyller . Förskolan skall omfatta minst . Kommunen skall informera föräldrarna om verksamheten i förskolan och syftet med denna. 10 § För plats i förskola, fritidshem och familjedaghem som kommunen anordnar får skäliga avgifter tas ut enligt grunder som kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunens självkostnader. För sådana platser i förskola som avses i 9 § får avgift tas ut endast till den del verksamheten överstiger eller . För sådana platser i förskola som avses i 8 a och 9 §§ får avgift tas ut endast till den del verksamheten överstiger i vec- kan eller . Denna lag träder i kraft i fråga om 6 a § och i fråga om 6 b § och i övrigt . 3 Ärendet och dess beredning I propositionen som låg till grund för införandet av en läroplan för förskolan (prop. 1997/98:93) togs frågan upp om en översyn av avgifterna inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen samt behovet av förskola för barn till arbetslösa föräldrar. I budgetpropositionen för (prop.1998/99:1) framhöll regeringen vikten av att barn till arbetslösa föräldrar inte utestängs från förskolan och gjorde bedömningen att alla barn borde erbjudas förskola från tidig ålder. Som ett första steg i att införa en förskola för alla barn prioriterade regeringen särskilda medel för att barn i storstädernas utsatta bostadsområden skulle få del av förskolan. regeringsförklaring redogjordes för behovet av att en maxtaxa, dvs. ett avgiftstak, införs inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. I den ekonomiska vårpropositionen för (prop. 1998/99:100) beräknades medel för att införa allmän förskola för fyra- och femåringar och en maxtaxa inom barnomsorgen. Reformen skulle enligt propositionen införas stegvis och påbörjas . Utgångspunkten för maxtaxan var ett avgiftstak på i förskoleverksamheten och för skolbarnsomsorgen. Det ekonomiska utrymmet omfattade även förskoleverksamhet för arbetslösas barn. Genom regeringsbeslut inrättades en arbetsgrupp för att utarbeta förslag om en maxtaxa i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen samt om allmän förskola (U 1999:B). Enligt direktiven var utgångspunkten för arbetet det beräknade budgetutrymmet samt regeringens tidigare uttalanden i frågan beträffande avgiftsnivåerna m.m. Vidare angavs att maxtaxan borde vara frivillig för kommunerna att införa, medan allmän förskola för fyra- och femåringar borde utformas som en skyldighet för kommunerna att tillhandahålla. Enligt arbetsgruppens direktiv skulle reformen införas stegvis med början och alternativa modeller för detta redovisas. Arbetsgruppen överlämnade sin rapport (Maxtaxa och allmän förskola, Ds 1999:53). Rapporten har därefter remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 1. I den ekonomiska vårpropositionen för (prop. 1999/2000:100) lades riktlinjerna för ett införande av maxtaxan samt nivåerna för denna fram. I propositionen föreslås att avgiftstaken sätts något högre än vad som tidigare aviserats, i förskoleverksamheten och i skolbarnsomsorgen. Upp till maxtaxan föreslås avgifterna vara procentuella andelar av hushållens inkomster. I propositionen beräknas även medel till allmän förskola för fyra- och femåringar och förskoleverksamhet för arbetslösas barn samt för barn vars föräldrar är föräldralediga med yngre syskon. Medel beräknas även för kvalitetssäkrande åtgärder till de kommuner som tillämpar maxtaxa. Införandet av de olika delarna av reformen föreslås ske stegvis och påbörjas . 4 Principiella utgångspunkter Barnomsorgen i form av förskoleverksamhet (förskola, familjedaghem och öppen förskola) och skolbarnsomsorg (fritidshem, familjedaghem och öppen fritidsverksamhet) har under hela sin utbyggnad, , varit högt prioriterad av såväl stat som kommun. Jämte föräldraförsäkringen och barnbidraget har den utgjort en av hörnstenarna i den svenska familjepolitiken. Förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens uppgift är att ge barn en god omsorg och stimulera deras utveckling och lärande. Verksamheterna har också en social betydelse genom att de bidrar till att utjämna skillnader i uppväxtvillkor för barn i olika befolkningsgrupper och skapar mötesplatser för barn med olika etnisk, kulturell och social tillhörighet. Förskolan kan ha en avgörande betydelse för integrationen av barn med utländsk bakgrund. Även för barn med funktionshinder spelar barnomsorgen en viktig roll. I förskola och fritidshem har en pedagogisk kultur växt fram som bygger på en helhetssyn på barnet, där en trygg omsorg kombineras med en stimulerande miljö för utveckling och lärande. Barnomsorgen har också stor betydelse för barnfamiljernas ekonomi och för jämställdheten mellan kvinnor och män. är ett av de länder i som tidigast satsade på att bygga ut barnomsorgen. är den en självklar del av det moderna välfärdssamhället. har regeringen drivit ett omfattande reformarbete i syfte att vidareutveckla förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens pedagogiska roll. Förskoleklassen har införts som en frivillig skolform för sexåringar för att genom en integration mellan förskola, skola och fritidshem ge förutsättningar för nya arbetsformer och bidra till gemensam verksamhetsutveckling. Förskollärare och fritidspedagoger har givits möjligheter att undervisa i skolan. läroplan har anpassats till att också omfatta förskoleklassen och fritidshemmet. fick förskolan sin första läroplan (Lpfö 98). Genom läroplanen intar förskolan sin plats som det första steget i samhällets samlade utbildningssystem för barn, ungdomar och vuxna. Avsikten är att de olika läroplanerna skall länka i varandra utifrån en gemensam syn på kunskap, utveckling och lärande. Förskoleverksamhetens uppgift att erbjuda omsorg och främja barns utveckling samt bidra till att föräldrar kan förvärvsarbeta eller studera har inte förändrats. Det nu pågående reformarbetet innebär dock att det pedagogiska perspektivet blir tydligare att förskolan i första hand är till för barnets egen skull dess omsorg, utveckling och lärande. Detta innebär att det pedagogiska innehållet betonas och att sambanden förstärks med de steg i utbildningssystemet som barnen fortsätter till efter avslutad förskola. De allra flesta barn finns inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Förtroendet för barnomsorgen är stort bland småbarnsföräldrar och verksamheten efterfrågas också för nästan alla barn. Men alla barn får inte del av denna verksamhet. Med de utgångspunkter som regeringen har för reformarbetet inom barnomsorgen är det nu orimligt att inte alla barn skall ges möjlighet att gå i förskola eller behålla sin plats och kontakterna med barn, personal och den pedagogiska verksamheten under hela förskoleåldern. Det är regeringens uppfattning att inget barn skall tvingas avstå från förskoleverksamhet p.g.a. höga avgifter, arbetslöshet i familjen eller när en förälder är föräldraledig. Förskolan skall vara till för alla barn, oavsett familjens sociala och ekonomiska situation. Den tidigare kopplingen mellan barnomsorg och arbetsliv behöver nu vidgas mot alla barns rätt till en pedagogiskt stimulerande verksamhet som komplement till föräldrarnas ansvar för sina barn. Regeringen anser att barnomsorgen, i likhet med skolan, föräldraförsäkringen, barnbidraget och hälso- och sjukvården skall bli en del av den generella välfärden och erbjudas alla barn och barnfamiljer. Att den generella välfärden utvidgas till att också omfatta barnomsorgen innebär att den kommer alla barn till del och att avgifterna blir så låga att ingen utestängs. Förskolan gör att barnen kommer bättre rustade till skolan, genom att de får ett tidigt stöd i språkutvecklingen och genom tidiga insatser för barn i behov av särskilt stöd. På detta sätt tydliggörs förskolans roll i kunskapssamhället och i det livslånga lärandet. Med regeringens förslag i denna proposition närmar sig förskolan den princip som knappast någon ifrågasatt för skolan att verksamheten skall vara avgiftsfri samt tillgänglig och likvärdig för alla. 5 Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg 5.1 Utbyggnad, tillgänglighet Svensk barnomsorg har byggts ut mycket snabbt, i stort sett under de tre, fyra . Kraven på kommunerna skärptes då skyldigheten infördes att utan oskäligt dröjsmål tillhandahålla plats i förskoleverksamheten eller skolbarnsomsorgen till barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar eller som har ett eget behov av verksamheten. Tillsammans med höga födelsetal medförde detta rekordmånga nya platser . därefter har ökningen avtagit något, särskilt inom förskoleverksamheten. Eftersom antalet platser i stort sett täcker behovet, i enlighet med nu gällande lagstiftning, slår sjunkande födelsetal igenom. har antalet barn inom förskoleverksamheten minskat . Skolbarnsomsorgen har dock fortsatt att ta emot fler barn. Utbyggnaden har gjort att i stort sett alla kommuner uppfyller sina skyldigheter att tillhandahålla plats till barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar utan långa väntetider. Tre av fyra barn i åldern 1 har plats i förskoleverksamheten medan skolbarnsomsorgen omfattar två av tre barn i åldern 6 och av 10 12- åringarna. De flesta barn i förskoleåldern () går i förskolan, som tog emot 319 000 barn. En mindre andel av barnen finns i familjedaghem (). Antalet barn inskrivna i fritidshem ökade rekordartat . var 332 000 barn inskrivna, mer än så många som . Den stora ökningen sammanhänger med att fritidshemmen numera tar emot även sexåringar och med att årskullarna varit ovanligt stora. Men den beror också på att en allt större andel av alla 6 9-åringar går i fritidshem. tar fritidshemmen emot av alla 6 9-åringar. Endast ett par procent av åldersgruppen är i familjedaghem. Antalet barn i familjedaghem har minskat . tog familjedaghemmen emot 69 000 barn, de flesta i förskoleåldern. Den öppna förskolan erbjuder barn som inte har plats i förskola en pedagogisk gruppverksamhet, som föräldrarna ges stöd i föräldrarollen. har många öppna förskolor lagts ner. fanns knappt 900 stycken i landet. Öppen fritidsverksamhet är enligt skollagen (1985:1100) ett alternativ till fritidshem och familjedaghem för 10 12-åringar. Få barn nås emellertid av verksamheten. hade endast var femte kommun öppen fritidsverksamhet riktad till 10 12-åringar. Förskolor och fritidshem i enskild regi, dvs. som drivs av annan huvudman än kommunen, har blivit vanligare . fanns av de barn som gick i förskolan i en enskild förskola. Enskild barnomsorg är betydligt vanligare i storstadsregionerna än i andra delar av landet. I ett sjuttiotal kommuner finns ingen enskild verksamhet alls. 5.1.1 Regionala och sociala skillnader Förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen är ojämnt utbyggd över landet. Högst andel inskrivna barn finns i storstadsområden och förortskommuner, dvs. i regioner där den kvinnliga förvärvsfrekvensen är hög. Det finns också skillnader i omsorgsformer. Familjedaghem är vanligast i landsbygds- och glesbygdskommuner medan förskolor och fritidshem är vanligast i storstäder och förortskommuner. Barn i tjänstemannafamiljer, särskilt i familjer som tillhör gruppen högre tjänstemän, har länge varit överrepresenterade i barnomsorgen. I takt med utbyggnaden har denna överrepresentation minskat. () har visat att utbyggnaden av förskoleverksamheten helt kom barn vars föräldrar var arbetare eller lägre tjänstemän till godo. Dessa grupper var de enda som ökade sin andel i förskoleverksamheten . publicerade en studie av vilka faktorer som sammanhänger med föräldrarnas efterfrågan på barnomsorg. Studien visade att barn med utrikes födda föräldrar fanns i barnomsorgen i mindre utsträckning än andra, något som i stort sett helt förklarades av föräldrarnas lägre förvärvsfrekvens. När föräldrarna förvärvsarbetade hade barn vars föräldrar var födda utomlands barnomsorg minst lika ofta som andra barn. 5.1.2 Vistelsetider Föräldraförsäkringen ger föräldrar med barn rätt att förkorta sin normala arbetstid med en fjärdedel och i en stor del av landets småbarnsfamiljer arbetar någon av föräldrarna, vanligen kvinnan, deltid. hade av de förvärvsarbetande mödrarna till barn i åldern 1 ett deltidsarbete, jämfört av fäderna. Enligt SCB var barnens genomsnittliga vistelsetid i förskoleverksamhet , eller ungefär . För av barnen var vistelsetiden kortare än , medan den för uppgick till mellan 30 och . Resterande av barnen hade vistelsetider som överskred . 5.1.3 Barn utan plats i förskoleverksamheten Ungefär vart fjärde barn i åldern 1 , sammanlagt 110 000 barn, har inte plats i förskola eller familjedaghem. En enkätundersökning riktad till landets småbarnsföräldrar som genomfört, visar att den största gruppen av dessa barn, närmare 50 000, är hemma med en föräldraledig förälder. Det rör sig således om barn som i stor utsträckning kommer att börja i förskola eller familjedaghem när förälderns ledighet är slut. För 17 000 barn klarar föräldrarna omsorgen själva genom att arbeta eller studera på olika tider och turas om att vara hemma med barnet. Cirka 13 000 barn är hemma med en arbetslös förälder, medan hälften så många är hemma med en hemarbetande förälder. Barn 1 efter omsorgsform Omsorgsform Antal barn Andel (%) Förskola eller familjedaghem 354 000 76 Hemma med föräldraledig förälder 49 000 11 föräldrar som turas om 17 000 4 arbetslös förälder 13 000 3 hemarbetande förälder 6 000 1 Privata lösningar (barnflicka, släkting etc.) 16 000 3 Övrigt 9 000 2 Alla 464 000 100 Av enkäten framgår att flertalet föräldrar är nöjda med den omsorgsform barnet har. Mest nöjda är de föräldrar vars barn har plats i förskola eller familjedaghem (), mindre nöjda är de som inte har plats (). Av dem som har plats och är missnöjda vill ungefär hälften byta omsorgsform och hälften kunna ha barnet hemma. Av dem som inte har plats vill det stora flertalet ha en plats, framför allt i förskolan. 5.2 Barn till arbetslösa eller föräldralediga Enligt skollagen är kommunerna skyldiga att tillhandahålla förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn i åldern 1 i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller utifrån barnets eget behov. Lagen förutsätter således att barn kan ha ett eget behov av plats oavsett föräldrarnas sysselsättning och utan att barnet är i behov av särskilt stöd. I förarbetena nämns barn till arbetslösa som en grupp barn som ofta har ett sådant eget behov av verksamheten. Barn till arbetslösa ställs emellertid utanför förskoleverksamheten i många kommuner. Barnet mister sin plats antingen direkt eller efter att en förälder blivit arbetslös. Enligt uppföljning fick ett förskolebarn behålla sin plats i drygt hälften av landets kommuner om någon av föräldrarna blev arbetslös, medan det miste sin plats i av kommunerna. av kommunerna ställde inga krav på förvärvsarbete eller studier för plats i förskoleverksamheten. För barn vars föräldrar var föräldralediga för vård av ett yngre syskon var reglerna än mer restriktiva. Drygt tre av fyra kommuner tillät inte att ett förskolebarn gick kvar i förskolan eller familjedaghemmet om föräldern tog föräldraledigt. Att kommunernas regelsystem ser olika ut beror både på olika tolkning av lagen och på skillnader i ambitionsnivå. 5.2.1 Färre barn har arbetslösa föräldrar Antalet barn med arbetslösa föräldrar ökade snabbt till följd av situationen på arbetsmarknaden. har arbetslösheten minskat markant som födelsetalen gått ner. Sammantaget har det inneburit att antalet 1 5-åringar med arbetslösa föräldrar minskat kraftigt. Enligt föräldraenkät hade 40 000 barn i åldern 1 minst en arbetslös förälder , vilket är hälften så många som . 5.2.2 Efterfrågan bland arbetslösa eller föräldralediga Efterfrågan på förskoleverksamhet är tämligen hög bland arbetslösa föräldrar, men lägre bland föräldralediga. Enligt föräldraenkät efterfrågade arbetslösa föräldrar med barn i åldern 1 plats till av barnen, medan motsvarande andel bland de föräldralediga var ungefär hälften så stor. Bland förvärvsarbetande eller studerande föräldrar låg andelen kring . Andel barn 1 som har plats i förskola/familjedaghem respek- tive ytterligare andel som föräldrarna vill ha plats för Föräldrarnas sysselsättning Totalt Andel (%) antal med ytterligare som barn plats vill ha plats Förvärvsarbetande/studerande 331 000 89 1 Arbetslös 40 000 62 10 Föräldraledig 69 000 27 10 Hemma 8 000 20 13 Övriga 16 000 68 5 Samtliga 464 000 76 4 En liknande undersökning gjordes . En jämförelse med denna visar att det blivit vanligare att barn till arbetslösa föräldrar har plats i förskola eller familjedaghem. Enligt undersökning fanns av de arbetslösas barn i förskoleverksamheten, jämfört . Bland barn till föräldralediga föräldrar är andelen i stort sett oförändrad, . Resultaten tyder också på att både arbetslösa och föräldralediga föräldrar efterfrågar plats för sina barn i något mindre utsträckning . 5.3 Avgifter Kommunerna har rätt att ta ut skäliga avgifter för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. För barn i behov av särskilt stöd i förskolan skall dock verksamheten vara avgiftsfri (2 a kap. 10 § skollagen). Någon definition av begreppet skälig finns inte i lagstiftningen. I förarbetena sägs emellertid att avgifterna inte får bli så betungande att föräldrarna av ekonomiska skäl avstår från en verksamhet som det skulle vara bra för barnen att delta i. har allt fler kommuner sett över sina avgiftssystem. Både nivåer och konstruktioner har förändrats i syfte att minska nettokostnaderna. En tydlig tendens har varit att avgifterna allt oftare används som ett medel att styra efterfrågan. Nivåerna har höjts och den andel av kommunernas kostnad som finansieras genom föräldraavgifter har ökat. uppgick den till av bruttokostnaderna, till . Det har blivit mycket vanligt att avgifterna kopplas till barnens närvarotider. Så gott som samtliga kommuner hade i kartläggning av avgifterna någon form av tidsrelaterade avgifter, och antalet tidsintervall har ökat kraftigt. hade av kommunerna en taxa med fler än två intervall i förskolan, är andelen . I den mest långtgående formen, timtaxa, knyts avgiften direkt till det antal timmar som barnet är i förskolan. Denna modell finns numera i nästan var femte kommun. Även vid fritidshemmen har tidsrelateringen ökat och av kommunerna har tidsrelaterade avgifter. Avgifternas koppling till föräldrarnas inkomster var vanlig . Då hade av kommunerna någon form av inkomstrelatering. har andelen ökat till . har framhållit riskerna med de tidsrelaterade avgifterna. Ett avgiftssystem med många tidsintervall kan föra med sig att barnens närvaro blir splittrad och att det blir svårare att bedriva en väl fungerande pedagogisk verksamhet. Utvecklingen går på tvärs mot intentionerna med förskolan, anser . Förskolan är en del av utbildningssystemet och skall i första hand vara till för barnens skull, för deras utveckling och lärande. Det finns också sociala aspekter på avgiftskonstruktionerna. Tidsrelaterade avgifter kan göra att familjer med små ekonomiska marginaler väljer en kortare närvarotid än barnet har behov av. Särskilt gäller detta om avgiftsnivån är hög. Det blir då föräldrarnas ekonomi och inte barnens behov som styr barnets närvarotid i förskolan eller fritidshemmet. 5.3.1 Marginaleffekter Avgifter som har en stark koppling till familjernas inkomster och/eller barnens närvarotider ger upphov till marginaleffekter. När familjens arbetsinkomster ökar, till exempel genom att en förälder går upp i arbetstid, kan det ekonomiska utfallet bli litet bl.a. på grund av ökade avgifter. kartläggning av avgifterna visar att en genomgående tendens är att ensamstående föräldrar får behålla en mindre andel av inkomstökningen än sammanboende föräldrar. Detta som en följd av de relativt låga avgifterna vid låga inkomster och av att bostadsbidraget trappas av.