prop · GN03100D1 · 2000-01-01 00:00:00 — Transfereringarna till näringslivet innefattar utgifter för områden som arbetsmarknads-, regional- och miljöpolitik samt statligt och kommunalt stöd till t.ex. bostäder och transportsektorn. Bidragen till näringslivet minskar relativt kraftigt . Det gäller t.ex. räntebidragen till bostäder, som har minskat från 1993 till 1999. beräknas bidragen uppgå till endast . Den fortsatta minskningen beror huvudsakligen på att bidrag lämnas till en stegvis minskande andel av räntekostnaderna. Den BNI-baserade EU-avgiften uppgår till och den totala EU- avgiften till . Skillnaden består i att en del av avgiften finansieras genom tullmedel och av mervärdesskatt. Som nämnts ovan så bokförs denna del i nationalräkenskaperna som en skatt till EU och det är endast BNI-avgiften som redovisas i den offentliga sektorn. Den kraftiga ökningen av BNI-avgiften med realt är till ca hälften en följd av att en större del av den totala avgiften till EU framöver utgörs av BNI-avgift. Även den totala avgiften ökar starkt , realt , delvis som följd av att valutakurseffekter gav en tillfälligt låg avgift 1999. Utgifterna för bistånd ökar också starkt efter den utgiftsbegränsning som gällde . Den offentliga konsumtionen svarar för av de offentliga utgifterna och motsvarar av BNP. Den offentliga konsumtionen drogs ned i samband med konsolideringen av de offentliga finanserna, men efter ökningar 1998 och 1999 ligger den offentliga konsumtionen i fasta priser nu nivå. sjunker konsumtionen genom att kyrkan omklassificeras från den offentliga sektorn till hushållssektorn (se fördjupningsruta i kapitel 1). Exklusive denna omföring beräknas konsumtionen inom stat och kommun öka med sammantaget . väntas en ökning . Den kommunala konsumtionen stiger något mer än den statliga . Finanspolitiken De prognoser som redovisats i tidigare avsnitt innebär att den offentliga sektorns finanser vid beslutade och föreslagna regler fortsätter att förbättras . Förändringen av det finansiella sparandet påverkas av flera faktorer. I tabell 11.4 förklaras förändringen av det finansiella sparandet av några viktiga faktorer, som konjunkturutveckling, periodiseringar av skatteinkomster, köp och försäljningar av fastigheter samt förändringar av kapitalinkomster och ränteutgifter. Efter beaktande av bidragen från dessa faktorer till förändringen av det finansiella sparandet återstår en restpost, justerat primärt sparande, som kan tolkas som en grov indikator på finanspolitikens inriktning. Posten omfattar inte bara effekten av de åtgärder som föreslås i denna proposition, utan även av beslut som fattats tidigare, men inte träder i kraft förrän under de redovisade åren. Därutöver inräknas effekterna av volymfaktorer i transfereringssystemen, vilka inte direkt beror av aktiva beslut. Tabell 11.4 Beräkning av finanspolitikens inriktning Procent av BNP 1999 2000 2001 2002 2003 Förändring av finansiellt sparande före överföring Konjunkturläge inkl. förändring av skattebaser 0,1 Periodisering av skatteinkomster 0,1 Köp och försäljning av fastigheter, netto 0,0 Kapitalinkomster och ränteutgifter, netto 0,4 Justerat primärt sparande före överföring1 0,9 Justerat primärt sparande efter överföring1 0,4 1Det justerade primära sparandet visar finanspolitikens inriktning. tal innebär att inriktningen är expansiv och ett positivt tal att inriktningen är kontraktiv. Den komponent som hänförs till konjunkturen beaktar såväl BNP-utvecklingen som de viktigaste skattebasernas utveckling i förhållande till BNP. Den del som beror på BNP- utvecklingen mäts som av avvikelsen i BNP-tillväxt från en antagen trendmässig utveckling på . Denna uppskattning av konjunkturkänsligheten i de offentliga finanserna är baserad på simuleringar i modeller av den offentliga sektorns inkomster och utgifter. Hur det offentliga sparandet påverkas av konjunkturen beror inte bara på BNP-tillväxten utan också på tillväxtens sammansättning. En exportledd tillväxt ger lägre skatteinkomster än om tillväxten drivs av privat konsumtion. Förskjutningar mellan vinster och löner påverkar också skatteinkomsterna eftersom vinster på kort sikt är lägre beskattade än löner. Den kraftiga ökningen av sysselsättningen betyder att lönesumman steg mer än BNP. Detta ökade effekten av konjunkturen på de offentliga finanserna utöver vad som följde av att BNP- tillväxten var högre än . och stiger de viktigaste skattebaserna något långsammare än BNP, vilket dämpar effekten av tillväxten på de offentliga finanserna. Den ofullständiga periodiseringen av skatteinkomsterna i nationalräkenskaperna innebär att de redovisade skatterna avviker från den slutligt fastställda skatten för bolag och hushåll. kan periodiseringseffekterna vara betydande, men bör de jämnas ut. beräknas de slutliga skatterna ha ökat betydligt mer än de skatter som redovisas i nationalräkenskaperna, vilket gör att förbättringen av det underliggande sparandet underskattades. får periodiseringen av skatterna motsatt effekt på sparandet. Det som i nationalräkenskaperna registreras som köp och försäljningar av fastigheter är ofta ett resultat av tillfälliga transaktioner, s.k. sale- lease-backavtal och bolagiseringar. drogs det offentliga sparandet upp av den ovan nämnda bolagiseringen av AP-fondens fastigheter. Det påverkar förändringen av sparandet . Överskotten medför att den offentliga sektorns skuldsättning stadigt avtar. Därmed minskar räntebördan, vilket ger ett positivt bidrag till förbättringen av de offentliga finanserna. Med ett oförändrat överskottsmål uppstår därmed ett reformutrymme. Utnyttjandet av ett sådant utrymme registreras i tabell 11.4 som en minskning av det justerade primära sparandet och således som en expansiv inriktning av finanspolitiken. kan en stor del av skattesänkningarna finansieras genom minskade ränteutgifter på statsskulden. Ränteutgifterna fortsätter att minska även , men så gör även inkomsterna av räntor och utdelningar och nettot ger ett marginellt bidrag till förbättringen av sparandet 2001. Som framgår av tabell 11.4 var det justerade primära sparandet 1999 så gott som oförändrat. Finanspolitiken var således neutral . sjunker det justerade primära sparandet av BNP. Skattesänkningarna och andra åtgärder ger en stimulans till ekonomin . som de minskade ränteutgifterna (netto) kan få en viss åtstramande effekt. innebär ett finansiellt sparande enligt budgetmålet på av BNP att finans- politiken blir expansiv med motsvarande av BNP, om den beräkningstekniska överföringen utnyttjas fullt ut. Exklusive den beräkningstekniska överföringen ökar i stället det justerade primära sparandet något. Kalkylerna medför att ett finansiellt sparande enligt budgetmålet på av BNP innebär en neutral finanspolitik 2002 och expansiv 2003. Osäkerheten är emellertid stor om den ekonomiska utvecklingen och därmed om den lämpliga inriktningen av finanspolitiken. Hur överskottet 2001 utöver målet skall disponeras preciseras därför först i höstens budgetproposition. I kapitel 12 illustreras en alternativ utveckling där överskottsmålet måste höjas, vilket kraftigt begränsar reformutrymmet. 11.2 Den statliga sektorn Statens finansiella sparande uppgick till och budgetsaldot visade ett överskott på . Statsskulden minskade med , efter en stadig ökning med sammanlagt ca . Statens finansiella sparande kommer att variera kraftigt till följd av den finansiella infasningen av det reformerade ålderspensionssystemet. När infasningen är över medför reformen en påtaglig belastning på statens finanser. De statliga ålderspensionsavgifterna, överföringen av medel till premiepensionssystemet, reglering av avgiftsuttaget m.m. medför en årlig nettoförsvagning av statsfinanserna med . Som kompensation för denna försvagning överförs medel till staten från AP-fonden motsvarande vartdera åren för amortering av statsskulden. sker ytterligare en överföring på . Denna slutliga överföring utgör kompensation även för tiden därefter. Överföringen antas till ca bestå av statsobligationer, som inte påverkar det redovisade budgetsaldot utan skrivs av direkt mot statsskulden. En del av överföringen 2001 antas bestå av bostadsobligationer, som ska förvaltas av till dess obligationerna förfaller till betalning. Den del av dessa obligationer som förfaller efter 2001 påverkar därför inte statens budgetsaldo och statsskulden detta år. I prognosen har antagits att ca förfaller , vilket förbättrar budgetsaldot detta år. , när infasningen av pensionsreformen är över, beräknas statens sparande visa ett Tabell 11.5 Statens finanser (exkl. statliga affärsverk och aktiebolag) Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 738,5 707,2 839,7 718,9 745,5 Skatter och avgifter 631,7 600,1 624,7 659,3 685,3 Överföring från AP-fonden 48,5 45,0 155,0 Övriga inkomster 58,2 62,1 60,0 59,7 60,2 Utgifter 662,0 708,6 681,3 698,1 702,8 Transfereringar till privat sektor och utlandet 290,9 288,3 291,9 296,7 296,0 Bidrag till kommuner 83,1 83,6 87,1 90,0 92,2 Ålderspensionsavgifter till pensionssystemet 15,6 19,9 21,0 22,8 23,8 Premiepensionsmedel 53,4 21,0 21,5 22,3 Konsumtion och investeringar 175,2 184,5 191,1 197,7 204,5 Ränteutgifter 97,3 78,9 69,2 69,3 63,9 Finansiellt sparande före överföring 76,5 1,5 158,4 20,9 av BNP 3,9 0,1 7,2 0,9 1,8 Beräkningsteknisk överföring 27,3 35,9 58,9 Finansiellt sparande efter överföring 76,5 1,5 131,1 15,0 av BNP 3,9 0,1 6,0 0,7 0,7 Budgetsaldo 82,0 95,5 10,4 3,7 av BNP 4,2 4,6 0,5 0,2 0,3 Statsskuld 1374,2 1256,3 1153,3 1142,6 av BNP 69,7 60,3 52,5 50,1 48,3 Källor: , och underskott på ca , motsvarande av BNP, efter den beräkningstekniska överföringen. Överskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande uppkommer i stället i ålderspensionssystemet och i någon mån i den kommunala sektorn. Det är en följd av att pensionsreformen innebär en mycket stor omfördelning av det offentliga finansiella sparandet från staten till ålderspensionssystemet. Genom försäljningar av statens aktier blir amorteringen av statsskulden sammantaget 2003 större än de finansiella överskotten. Statsskulden beräknas minska med ca till motsvarande av BNP. Normalt är budgetsaldot något lägre än det finansiella sparandet genom att staten har viss utlåning, t.ex. studielån. Justerat för tillfälliga effekter av överföringar från AP-fonden och försäljningar av statliga aktier visar budgetsaldot ett underskott på , efter den beräkningstekniska överföringen. Staten har således ett underliggande lånebehov och statsskulden kommer att öka när de tillfälliga faktorerna bortfaller. Överskotten i den offentliga sektorn kommer i stället att användas till att bygga upp pensionsfonderna inför de stora pensionsavgångar som kommer . Den statliga konsumtionen svarar för 1/4 av statens utgifter och av BNP. Den statliga konsumtionen varierar relativt kraftigt mellan åren och har visat sig vara svår att förutsäga. Genom systemet med anslagssparande kan statliga myndigheter delvis förskjuta förbrukningen av de budgeterade medlen över tiden. Dessutom är nationalräkenskapernas preliminära utfall osäkra och genomgår ofta stora revideringar. De statliga konsumtionsutgifterna i fasta priser steg . beräknas en fortsatt ökning och . 11.3 Ålderspensionssystemet understeg avgiftsintäkterna till den allmänna tilläggspensionen (ATP) utbetalda pensioner med . Detta underskott finansierades med AP-fondens direktavkastning i form av utdelningar och ränteinkomster, som sammantagna uppgick till . Överföringen till staten på (se avsnitt 11.2) medförde att det finansiella sparandet visade ett underskott på . Trots detta underskott ökade värdet av AP-fondens tillgångar till följd av värdestegringar på aktier. Ålderspensionsreformen innebär att AP- fonden har en delvis ny roll. Fonden finansierar numera inkomstbaserade ålderspensioner inom det reformerade systemets s.k. fördelningsdel. Finansieringsansvaret för förtids- och efterlevandepension har förts över till statsbudgeten. Vidare medför reformen att fondens avgiftsinkomster förstärks genom att det införs statliga ålderspensionsavgifter på vissa transfereringar m.m., som betalas över statsbudgeten. Nivåerna för allmänna pensionsavgiften och ålderspensionsavgiften höjdes fr.o.m. respektive . Höjningen av ålderspensionsavgiften kompenseras av lägre arbetsgivaravgifter till staten så att det samlade avgiftsuttaget i stort sett är oförändrat. Därigenom sker en avgiftsväxling mellan staten och ålderspensionssystemet med motsvarande ca . Tabell 11.6 Ålderspensionssystemet Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 148,2 234,6 202,9 210,2 220,3 Avgifter 111,0 149,0 155,1 161,6 167,6 Premie- pensionsmedel 22,3 Räntor, utdel- ningar m.m. 30,3 Utgifter 184,9 185,2 300,1 151,7 158,8 Pensioner 135,0 139,0 143,8 150,4 157,4 Överföring till staten Övriga utgifter 4,9 1,3 1,3 1,3 1,4 Finansiellt sparande av BNP 1,9 2,4 4,4 2,6 2,6 AP-fonden 36,7 3,8 120,7 33,3 34,3 Premiepensions- myndigheten 27,2 Källor: , , och Vid sidan av AP-fonden sker en förmögenhetsuppbyggnad inom premiepensionssystemet. De medel som avsätts motsvarar intjänad premiepensionsrätt och placeras först i och därefter hos den fondförvaltare som den enskilde själv väljer. Genom att den statliga () formellt är ägare av fondandelarna kommer sparandet i premiepensionssystemet att i nationalräkenskaperna inräknas i den offentliga sektorn. överförs retroaktiva premiepensionsmedel avseende inkomståren 1995 1998 från den tillfälliga förvaltningen hos till PPM, sammanlagt ca . Det sparande som sker inom premiepensionssystemet motsvaras således av ett reducerat sparande inom staten. Medel motsvarande premiepensionsrätten överförs till PPM först andra året efter inkomståret. Fr.o.m. har den intjänade premiepensionsrätten höjts från till av pensionsgrundande inkomster och belopp. På grund av infasningen av pensionsreformen reduceras AP-fondens finansiella sparande åren 1999 2001. När infasningen är över beräknas sparandet i pensionssystemet, dvs. AP- fonden och premiepensionssystemet , uppgå till av BNP. Det innebär att mer än hela överskottsmålet på av BNP för den offentliga sektorn ligger i pensionssystemet och används för att bygga upp pensionsfonderna. Överskottet i ålderspensionssystemet fördelas med ca hälften till AP-fonden och häften till PPM. 11.4 Kommunsektorn Den gynnsamma utvecklingen av skatteinkomster och statsbidrag skapar ett utrymme för fortsatt tillväxt av konsumtion och . Kommunsektorn som helhet beräknas klara balanskravet . Enligt kommunallagen är kommuner och landsting skyldiga att uppnå ekonomisk balans . Om utfallet visar att kostnaderna överstiger intäkterna skall underskottet täckas . Bedömningen av hur kommunsektorns konsumtionsutgifter utvecklas har gjorts med beaktande av balanskravet. Enligt nationalräkenskaperna uppgick underskottet i kommunsektorn till . Jämfört med prognosen i budgetpropositionen blev det finansiella sparandet sämre. Konsumtionsutgifterna ökade i volym , vilket är en något högre ökningstakt än i budgetpropositionen. Dessutom har konsumtionsutgifterna reviderats upp, varför utfallet blev nära högre än prognosen i budgetpropositionen. Inkomsterna i kommunsektorn fortsätter att utvecklas starkt och . Den kraftiga sysselsättningsuppgången i ekonomin som helhet, leder till ökade skatteintäkter för kommunsektorn 2000 2001. Den genomsnittliga skatten för kommuner och landsting är och den beräknas ligga kvar på en oförändrad nivå fram . Kommunerna har, sedan sanktionerna mot kommunalskattehöjningar upphörde att gälla vid utgången av 1999, höjt skattesatsen med i genomsnitt , medan landstingen höjt med i genomsnitt. Tabell 11.7 Kommunsektorns finanser Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 451 472 487 500 518 Skatter 316 337 348 356 370 Statsbidrag1 83 84 87 90 92 Skatter och stats- bidrag, % av BNP 19,5 Övrigt 52 51 53 54 55 Utgifter 454 461 477 497 516 Konsumtion 378 384 399 417 433 Volymförändring3 2,0 1,34 0,7 0,4 0,6 Övrigt 75 77 79 81 83 Finansiellt sparande 3 11 10 2 2 Justerat sparande 3 6 8 5 6 Anm: Kommunsektorn redovisas exklusive kyrkan . 1 Statsbidrag redovisas netto efter avdrag för kommunernas och landstingens avgifter till det kommunala momssystemet. 2 Efter överföringen av kyrkan till hushållssektorn. Inklusive kyrkan uppgår andelen till . 3 Årlig procentuell förändring i fasta priser. 4 Effekten av överföringen av kyrkan från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer uppgår till av konsumtionsutgifterna. Exklusive överföringen blir utvecklingstakten . Källor: , och förväntas skatteinkomsterna stiga med ca . Kommunsektorns skatteinkomster och statsbidrag som andel av BNP, den kommunala skattekvoten, ökar från till exklusive effekten av överföringen av från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer . Skatteinkomsterna förväntas utvecklas svagare 2002 2003, eftersom tillväxten i hela ekonomin dämpas. är statsbidragen till kommuner och landsting högre än 1996. Regleringen till följd av förändringarna i inkomstbeskattningen om har då inte beaktats. har regeringen aviserat att ytterligare kommer att tillföras kommunsektorn. Av dessa medel avser den satsning på vården och omsorgen som regeringen redovisade redan i budgetpropositionen . I kalkylen har hänsyn tagits till de reformer inom familjepolitiken som regeringen aviserar. och förstärks kommunernas och landstingens inkomster genom en tillfällig överföring av statlig inkomstskatt motsvarande ca . De specialdestinerade statsbidragen som bl.a. finansierar läkemedelssubventionerna och , är beräknade till ca 2000 och ökar till 2001. Den gynnsamma utvecklingen på arbetsmarknaden gör att utgifterna för socialbidrag fortsätter att minska. och beräknas konsumtionsutgifterna växa realt respektive . Om hänsyn tas till överföringen av från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer minskar konsumtionsvolymen . Tabell 11.8 Konsumtionsutgifter i kommuner och landsting Procentuell volymutveckling 2000 2001 2002 2003 Kommuner Konsumtionsutgifter 1,5 0,7 0,3 0,3 Produktion 1,5 0,9 0,6 0,6 Arbetade timmar 2,0 0,9 0,6 0,6 Landsting Konsumtionsutgifter 1,0 0,6 0,4 1,0 Produktion 0,4 0,5 0,2 0,7 Arbetade timmar 0,2 0,3 0,0 0,6 Källor: , och bedöms kommunernas utrymme för konsumtionstillväxt tillåta en genomsnittlig konsumtionsökning i volym . Rensas konsumtionsutgifterna för effekten av avtrappningen av erhålls en utvecklingstakt på i genomsnitt 2002 2003. Landstingen förväntas dämpa konsumtionstillväxten perioden 2002 för att klara balanskravet. Trots detta beräknas konsumtionsvolymen öka till och med . Tillväxttakten i kommunsektorns konsumtionsutgifter har justerats ned 2001 2002, jämfört med budgetpropositionen. Trots det bedöms nu konsumtionsutgifternas nivå vara högre till följd av den kraftiga uppjusteringen av utgifterna och 1999 enligt nationalräkenskaperna. Diagram 11.1 Kommunsektorns konsumtionsutgifter Miljarder kronor, fasta priser referensår 1998 Det finansiella sparandet i kommunsektorn beräknas uppgå till och till . Därav beror ca 10 respektive på tillfälligt höga skatteinkomster till följd av slutavräkningen av skatter avseende . Kommuner och landsting förväntas inte öka sina utgifter till följd av de tillfälligt högre inkomsterna, utan i stället anpassa utgifterna till den varaktiga inkomstnivån. Överföringen av till hushållens ideella organisationer minskar kommunsektorns inkomster och utgifter med ca . Bedömningen av huruvida kommuner och landsting uppnår balans i budgeten sker inte utifrån finansiellt sparande, utan från årets resultat. Beräkningarna som redovisas här bygger dock på nationalräkenskapernas definitioner. Någon direkt motsvarighet till den kommunala redovisningens resultatmått finns inte i nationalräkenskaperna. En något förenklad översättning kan göras genom att det finansiella sparandet justeras för vissa skillnader jämfört med den kommunala redovisningen. Det gäller exempelvis periodisering av skatterna och olika mått på avskrivningar i verksamheten. Resultatet belastas dessutom med årets nyintjänade pensionsrätter, som inte beaktas i det finansiella sparandet. Investeringarna är en utgiftspost i finansiellt sparande, men inkluderas inte i resultaträkningen. Tabell 11.9 Kommuners och landstings finanser Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Kommuner Finansiellt sparande 2 7 7 0 0 Justerat sparande 3 6 7 5 5 Utdebitering1 20,55 20,57 20,57 20,57 20,57 Landsting Finansiellt sparande 6 4 3 2 2 Justerat sparande 6 0 1 1 1 Utdebitering1 9,74 9,82 9,82 9,82 9,82 1 Den sammantagna genomsnittliga skattesatsen för kommuner och landsting är . Källor: , och Genom att justera det finansiella sparandet för dessa skillnader, torde man få en rättvisande bedömning av resultatets förändring mellan åren, även om nivån är behäftad med en viss osäkerhet. I tabellen ovan redovisas det finansiella sparandet med de angivna justeringarna. Det justerade sparandet förbättras kraftigt fram . Kommunerna bedöms enligt detta mått klara balanskravet , medan landstingen beräknas uppfylla kravet på ekonomisk balans först . 12 Alternativa scenarier Osäkerheten i kortsiktsprognoser är stor. Att göra konjunkturprognoser på medellång sikt är behäftat med ännu större osäkerhet. På medellång sikt görs därför inga konjunkturbedömningar. I stället antas att det sista kalkylåret är där normalt resursutnyttjande råder. En grundläggande fråga vid konstruerandet av medelfristiga kalkyler är i vilken mån det finns lediga resurser som kan tas i anspråk utan att det uppstår löneökningar som är oförenliga med inflationsmålet. I bedömningen av omfattningen av lediga resurser är det framför allt arbetskraften som avses. Det långsiktiga målet för finanspolitiken är att upprätthålla ett överskott i de offentliga finanserna på av BNP i genomsnitt under en konjunkturcykel. Därigenom minskar den offentliga skuldsättningen och framtida räntebördan. En god grund läggs för att möta de påfrestningar på de offentliga finanserna som den långsiktiga demografiska utveckling medför. På kort sikt måste finanspolitiken också sättas in i ett stabiliseringspolitiskt perspektiv. Bedömningen av ekonomins uthålliga produktionsförmåga är därvid av avgörande betydelse för hur stor del av de prognostiserade överskotten i de offentliga finanserna som är av permanent natur och hur stor del som är betingad av mer konjunkturmässiga faktorer. Om överskotten i det senare fallet används till reformer, skulle det krävas motsvarande besparingar i nästa konjunktursvacka för att målet om ett överskott på i genomsnitt under en konjunkturcykel skall uppnås. En sådan finanspolitik riskerar att förstärka konjunkturvariationerna i stället för att dämpa dem. Endast den del av överskottet, utöver av BNP, som beror av den uthålliga produktionsförmågan, utgör ett utrymme för bestående reformer. Den svenska ekonomin är inne i en kraftig expansionsfas. De senaste årens positiva utveckling av tillväxt och sysselsättning har varit förenliga med ett lågt inflationstryck, vilket är ett tecken på att det har funnits en hög grad av lediga resurser. Bedömningen i baskalkylen är att risken för en överhettning och kraftigt tilltagande inflation är begränsad trots en fortsatt god tillväxt och . Osäkerheten i denna bedömning är emellertid betydande. För att understryka osäkerheten i bedömningarna och illustrera konsekvenserna för finanspolitiken har två alternativa scenarier utarbetats. Förutom baskalkylen presenteras ett överhettningsscenario och ett scenario med hög tillväxt. Kalkylerna skiljer sig åt . 12.1 Baskalkyl Baskalkylen är mest genomarbetad av de tre alternativen. Budgetberäkningarna baseras på detta scenario. I baskalkylen antas att ett milt överhettningsläge råder . uppnås ett normalt resursutnyttjande och BNP- gapet sluts. Penningpolitiken antas skifta från att ha varit expansiv till att bli mer neutral. De offentliga finanserna förbättras successivt. beräknas överskottet uppgå till av BNP vid den långsiktigt hållbara nivån på BNP.