prop · GN03135 · 2000-01-01 00:00:00 — Utbildningsministern uppdrog åt en utredare att komma med förslag på sammanlagt högst tio forskarskolor, varav en till två forskarskolor skulle ha anknytning till lärarutbildningen. Genom att organisera forskarutbildningen i form av forskarskolor vill regeringen främja en nationell samverkan mellan lärosäten och att en tvärvetenskaplig miljö utvecklas. Förslaget ligger i linje med regeringens avsikt att vidareutveckla systemet med forskarskolor. Syftet är att skapa goda forskningsmiljöer och förbättra forskarutbildningen. Vidare är avsikten att erbjuda en tydlig organisation för forskarutbildningen, med förstärkt handledning och samverkan kring kurser och seminarier. Universitet och högskolor har inbjudits att anmäla intresse att medverka i forskarskolor inom de områden som utredaren föreslagit. En sakkunniggrupp, där en representant för utbildningsvetenskapen ingår, skall lämna förslag till forskarskolor. Regeringens avser att i den forskningspolitiska proposition som skall lämnas till hösten återkomma med förslag på inrättande av forskarskolor på det utbildningsvetenskapliga området. Anvisade medel skall vara en permanent förstärkning av forskarutbildningen. Verksamheten bör utvärderas . Kompetensutveckling av yrkesverksamma lärare de utbildningsvetenskapliga forskningsprogram som föreslås byggas upp skall även yrkesverksamma lärare kunna knytas. Dessa skall beredas möjlighet att inom ramen för forskningsprogrammets verksamhet bedriva utvecklingsprojekt eller forskarutbildning under handledning av kompetenta forskare knutna till universitet och högskola. Detta bör vara ett led i lärarens kompetensutveckling. Eftersom kommunerna är arbetsgivare och uppdragsgivare för dessa lärare bör kommunen finansiera deras kompetensutveckling 8 Styrning av lärarutbildningen Regeringens förslag: och högskolor där lärarexamen får avläggas skall ha ett särskilt organ med ansvar för grundläggande lärarutbildning och för forskning som knyter an till sådan utbildning. och högskolor med vetenskapsområde skall det särskilda organet ha ansvar också för sådan forskarutbildning som knyter an till lärarutbildningen. En bestämmelse med denna innebörd skall föras in i högskolelagen (1992:1434) Regeringens bedömning: Lärarutbildningen bör vara ett led i att nå målet att garantera en likvärdig förskola, skola och vuxenutbildning av hög kvalitet. För att säkerställa att skolans totala behov av lärare och särskilda behov av vissa lärarkompetenser tillgodoses bör regeringen även fortsättningsvis ge lärosätena specificerade utbildningsuppdrag. Det bör garanteras att lärosätenas styrning av lärarutbildningen samt forskning och forskarutbildning i nära anslutning därtill sker samlat. De regionala utvecklingscentrumen bör utgöra en arena för samverkan och samråd mellan lärarutbildningar och dess intressenter. Kommitténs förslag: Kommittén anser att och regeringen bör utöva en starkare styrning av lärarutbildningen på grund av lärarutbildningens uppgift att garantera en likvärdig skola. Kommittén bedömer att många avnämarintressen bör få påverka lärarutbildningen i olika avseenden och att strukturen för lärarutbildningen gör detta möjligt. Kommittén föreslår att en fakultetsnämnd eller annat särskilt organ inrättas för att ta ett samlat ansvar för utbildningen. Vad gäller dimensioneringen av lärarutbildningen föreslår kommittén att högskolorna sinsemellan sluter avtal om fördelning av utbildningsområden med inriktningar och specialiseringar. Vidare föreslår kommittén att regeringen ger högskolorna mera specialiserade utbildningsuppdrag för de fall där det råder brist på vissa lärarkompetenser. Kommittén anser att målen (utöver de allmänna målen i 1 kap. 9 § högskolelagen) i högskoleförordningens bilaga 2, examensordning skall användas för högskolornas planering och uppföljning. Kommittén föreslår att universitet och högskolor skall redovisa hur målen för lärarutbildningen skall uppnås i sina utbildningsplaner. Kommittén anser att med viss periodicitet skall följa upp examensrätterna för lärarexamina vid samtliga universitet och högskolor. Vidare anser kommittén att verket bör ta initiativ till en dialog mellan högskolorna om utvärdering och kvalitetsutveckling. Remissinstanserna: Bland de statliga verk som yttrat sig över betänkandet i denna del är kommentarerna splittrade. Statskontoret delar synen på lärarutbildningen som ett av statens styrinstrument för skolan men finner i betänkandet inga argument för att lärarutbildningen behöver styras på annat sätt än annan högskoleutbildning. konstaterar att statsmakterna skall ange målen för utbildningen och universitet och högskolor svara för innehåll och uppläggning. delar uppfattningen att riksdag och regering bör utöva en starkare styrning än över andra högskoleutbildningar och stödjer förslaget om ett särskilt organ. anser att lärarutbildningen skall styras med högskoleförordningen och att kunskapsuppbyggnad och kritisk reflektion inte är förenligt med en detaljerad styrning. och högskolor tillstyrker en majoritet förslaget till ett särskilt organ eller fakultetsnämnd som i högskolan skall svara för en sammanhållen lärarutbildning. , , och i tar avstånd från en reglering av ett samlande organ utöver den reglering som högskoleförordningen anger . Bland de kommuner som yttrat sig är flertalet för ett särskilt organ eller fakultetsnämnd, oftast med förbehållet att kommuner, skolor, lärare, m.fl. skall vara representerade i det samlande organet. kommun önskar en bred representation i organet med företrädare för länsstyrelse, arbetsförmedling m.fl. kommun och anser att kommunerna skall kunna samarbeta med regionala utvecklingscentrum för att få till stånd en utveckling av lärarutbildningarna tillsammans med högskolan. finner det anmärkningsvärt att kommittén avstått från att via en statlig styrning kvalitetssäkra den framtida lärarutbildningen. TCO, , och är positiva till förslaget med ett särskilt organ i högskolan med samlat ansvar för lärarutbildningen. Bland intresseorganisationerna märks och Vuxna som anser att representanter för handikapprörelsen skall ingå i fakultetsnämnden. () anser att lärarutbildningen skall styras som övriga utbildningar på högskolan. SFS anser också att studenter och lärare skall utgöra minst en tredjedel i alla beslutande organ. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Styrningen av såväl skolväsendet som högskolan har förändrats i riktning mot mål och resultatstyrning. Högskolan har sedan 1993 års reform en omfattande självständighet i förhållande till riksdag och regering. Lärarutbildningarna är dock något mer styrda av statsmakterna än andra högskoleutbildningar. Staten styr lärarutbildningen, i likhet med andra yrkesutbildningar, med examensbeskrivningar beträffande utbildningens innehåll och omfattning. Dessa examensbeskrivningar återfinns i bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), examensordningen. Examensbeskrivningarnas måldel har varit mer omfattande för lärarexamina än för andra yrkesexamina. I examensordningen anges dels respektive utbildnings omfattning, dels målen för utbildningen. För att ange dimensioneringen av lärarutbildningarna anger regeringen examinationsmål för de olika lärarexamina i budgetpropositioner och regleringsbrev. Sålunda anger riksdag och regering genom de ekonomiska resurserna och övriga villkor den utbildning som respektive högskola har att genomföra. Till ovanstående kommer de utbildningsuppdrag som anges för varje lärosäte i regleringsbrevet. I detta kan också anges speciella villkor beträffande lärarutbildningarna i avsnittet gemensamma bestämmelser. I examensbeskrivningarna anges för flertalet lärarexamina den minsta omfattning, dvs. antalet poäng, som en lärarexamen skall ha. För övriga lärarexamina anges omfattningen i antalet poäng. Omfattningen varierar från minst 140 poäng till minst 180 poäng. Varje lärarexamen har sin speciella kombination av ämneskunskap och mål utöver de allmänna målen i examensbeskrivningen. Målen för flertalet lärarexamina är gemensamma. De är jämfört med målen för andra yrkesexamina mer omfattande och detaljerade. Examensbeskrivningarnas exakta innehåll kommer att bestämmas utifrån Utgångspunkter för en kommande examensbeskrivning som redovisats i kap. 5 En ny lärarutbildning. Jämfört med de examensbeskrivningar som gäller för de olika examina , kommer den nya examensbeskrivningen att innebära en lägre grad av styrning för att möjliggöra en större valfrihet för den enskilde studenten. I budgetpropositionerna anges examinationsmål (på nationell nivå) för olika lärarexamina. Till utbildningsuppdraget kopplas de resurser lärosätet behöver för att genomföra sitt uppdrag. Regeringen anger examinationsmål främst för lärarexamina inom de kompetensområden där det kan befaras en brist. Regeringen anger i regleringsbrev examinationsmål för grundskollärare med inriktning mot undervisning i årskurserna 4 9 och gymnasielärare. För önskad examination av grundskollärare med inriktning mot undervisning i årskurserna 1 7 anger regeringen planeringsinriktning. Regeringen avser att vid dimensioneringen av lärarutbildningen även fortsättningsvis utgå ifrån de prognoser över lärarbehovet som upprättar tillsammans med och . Även andra behov av pedagogisk personal än de som skolväsendet har, bör inkluderas i dimensioneringsövervägandena. Den samlade bedömningen av hur högskolans resurser skall fördelas på utbildningsområden och lärosäten kommer att brytas ned och läggas ut i form av utbildningsuppdrag på lärosätena. I denna process är den dialog mellan lärosäte och regering som är en del av mål- och resultatstyrningen en viktig del, liksom samråd mellan , och kommunerna. I dessa dimensioneringstal kan en given dimensionering utvecklas och förfinas ytterligare. Det finns också utrymme för diskussioner mellan lärosätena om fördelning av uppgifterna i högskolans samlade lärarutbildningsuppdrag. Regeringen ser positivt på en samverkan och arbetsfördelning mellan lärosätena i syfte att höja kvaliteten i lärarutbildningen som resursutnyttjandet blir effektivare. I regleringsbrevet föreskriver regeringen att lärosätena skall samråda med och om dimensionering av den närmare inriktningen av lärarutbildningen. Regeringen erfar att de båda verken gemensamt brukar anordna konferenser där även representanter för avnämarna deltar. I regleringsbrevet påtalar regeringen också vikten av att lärosäten med lärarutbildning etablerar regionala centrum för utveckling av lärarutbildningen. genomför vid behov, förutom de dialoger med lärosätena som är ett led i mål- och resultatstyrningen, möten och konferenser med högskolor och centrala verk för att diskutera och påverka uppfyllelsen av examinationsmålen för lärarutbildningen. Frågor som har diskuterats under sådana konferenser är hur examinationsmålen för såväl grundskollärarna som gymnasielärarna skall uppnås. Särskilt har examinationsmålen för lärare med inriktningarna matematik, naturvetenskap och teknik diskuterats. Vad avser den specificerade dimensioneringen av den framtida lärarutbildningen, avser regeringen att återkomma till denna fråga i budgetpropositionen för . Regeringen, som följer de kvalitetsbedömningar gör, erinrar också om det beslut har fattat med anledning av proposition 1999/2000:28 Studentinflytande och kvalitetsutveckling i högskolan. Genom detta beslut har ett generellt system för att periodiskt återkommande kvalitetsgranska program och ämnen etablerats. Enligt högskolelagen är det som beslutar vid vilka högskolor examina får avläggas. Häri ligger också en garanti för kvaliteten eftersom det är verket som beslutar om en viss högskola skall få behålla sin examensrätt. Syftet med styrningen av lärarutbildningen är att garantera en likvärdig förskola, skola och vuxenutbildning av hög kvalitet i hela landet. Styrningsbehovet får dock inte äventyra högskolans kraft att utveckla ny kunskap och nya former för utbildning. Regeringen har vid upprepade tillfällen framhållit vikten av att varje högskola tar ett samlat ansvar för lärarutbildningen och utnyttjar sin samlade kompetens för denna uppgift samt anpassar sin beslutsstruktur därefter. Regeringen ser därför med tillfredsställelse på att flera universitet och högskolor har inrättat fakultetsnämnder eller särskilda organ för att tillgodose kraven på en i högskolan väl sammanhållen lärarutbildning. För att intensifiera denna process föreslår regeringen att det förs in en bestämmelse i högskolelagen om att samtliga lärosäten med lärarutbildning skall inrätta ett särskilt organ för lärarutbildning som har det samlade ansvaret för grundutbildning och forskning för lärarutbildning. För lärosäte med examinationsrätt i forskarutbildning skall i förekommande fall forskarutbildning också ingå i organets ansvar. Berörda lärare utser genom val lärarrepresentanterna till det särskilda organet för lärarutbildning. Flertalet av lärarrepresentanterna skall vara vetenskapligt kompetenta lärare vid den högskola som organet hör till, om inte styrelsen beslutar annat. Studenterna vid högskolan har rätt att vara representerade med minst tre ledamöter i organet. Det är angeläget att det i det särskilda organet förutom lärare och studenter också finns externa ledamöter som exempelvis kan bidra med yrkesprofessionell kompetens, t.ex. från partnerskolor. I organet skall därför också ingå externa representanter. Dessa skall utses av högskolestyrelsen. Bestämmelser om sammansättningen kommer att anges i högskoleförordningen. Syftet med det föreslagna särskilda organet är främst att vid berörda lärosäten stärka villkoren för en sammanhållen lärarutbildning inklusive forskning och i förekommande fall forskarutbildning i anslutning till lärarutbildningen. Inrättandet av ett organ för lärarutbildning innebär att detta får en samlande roll för lärosätets forskningsresurser inom området. Regeringen anser vidare att det är viktigt att de lokala och regionala intressenterna i lärarutbildningarna har ett gemensamt forum för att stödja och utveckla utbildningarna. Detta samarbete förefaller enligt rapporter från och ha utvecklats väl i regionala centrum för lärarutbildning. Sådan finns vid varje högskola med lärarutbildning. Dessa centrums verksamhet ligger väl inom ramen för högskolans uppgift att samverka med det omgivande samhället och är en viktig kraft i denna uppgift. Det är positivt att formerna för samarbete mellan lärarutbildningens intressenter varierar utifrån lokala och regionala förutsättningar. Samverkan mellan lärosätet och dess partnerskolor är angelägen att utveckla så att såväl lärare som elever i de berörda skolorna engageras. Regeringen avser att även fortsättningsvis följa utvecklingen av regionala centrum för lärarutbildning och vid behov ge speciella uppdrag till dessa. 9 Rekrytering, studieorganisation och antagning 9.1 Rekrytering till lärarutbildning Regeringens bedömning: Det bör vidtas åtgärder för att få en bred rekrytering av lärare inom alla undervisningsområden och en lärarkår som så långt möjligt speglar befolkningens sammansättning samt för att tillgodose specifika rekryteringsbehov. Skälen för regeringens bedömning: (Remissbehandlingen redovisas senare i avsnittet.) I direktiven till kommittén angavs särskilt behovet av insatser för att öka rekryteringen till utbildning av lärare i matematik, naturvetenskap och teknik samt för att få en jämnare könsfördelning i rekryteringen till lärarutbildningen. Kommittén fick i uppdrag att överväga insatser för att rekrytera fler lärarstudenter med utländsk bakgrund samt lärarstudenter med yrkeserfarenhet från andra områden än skolan. Regeringen anser att det är mycket angeläget att öka intresset för läraryrket och för lärarutbildning. Motiven för detta är behovet att åstadkomma en tillräcklig försörjning av lärare inom alla undervisningsområden så att de olika specifika behov som skolväsendet har tillgodoses. Vidare är det angeläget att få en lärarkår som så långt möjligt speglar befolkningens sammansättning så att eleverna kan identifiera sig med de vuxna i skolan. Kompetenta och behöriga lärare måste kunna rekryteras till skolan och vilja stanna kvar i skolan. Skolan, som är en av landets största arbetsplatser, har ett brett arbetsfält och bör kunna erbjuda många möjligheter till yrkesmässig och personlig utveckling. Skolreformerna, läraravtalet och ett närmande mellan skolan och högskolan ger möjlighet till en yrkesmässig utveckling för lärare. Regeringen delar kommitténs uppfattning att den föreslagna strukturen för lärarutbildningen, där blivande lärare ges stora möjligheter att "skräddarsy" sin utbildning vad avser ämneskombinationer, bredd och djup, åldersinriktning m.m., kan komma att öka intresset för lärarutbildningen. Om delar av lärarutbildningen dessutom genomförs på distans och om högskolorna på ett generöst sätt värderar och tillgodoräknar de sökandens tidigare studier och yrkeserfarenheter kan rekryteringen underlättas. Lärosätena har också möjlighet att vid urval i samband med antagning ta hänsyn till andra särskilda prov m.m. Enligt högskoleförordningen 7 kap. 15 §. Vidare kan ett lärosäte om det finns särskilda skäl få medgivande att tillämpa annan urvalsgrund. Kommittén konstaterar att den bild som ibland ges av ungdomars intresse för lärarutbildningen och av studenters benägenhet att inte slutföra sina studier inte är korrekt vilket kan leda till felaktiga slutsatser. I själva verket är det så att antalet behöriga förstahandssökande till lärarutbildningen totalt sett mer än fördubblats mellan läsåren 1988/89 och 1997/98. Rekryteringen är dock ojämnt fördelad på olika lärarutbildningsinriktningar och klart otillräcklig vad gäller t.ex. lärare i matematik eller naturvetenskap, i vissa främmande språk och i vissa praktisk-estetiska ämnen. Examensfrekvensen är inte heller lika hög inom alla lärarutbildningar. De som genomgår utbildning till grundskollärare med inriktning mot undervisning i årskurserna 4 9 och till gymnasielärare tar ut sin examen i betydligt lägre grad än andra lärarstudenter. En stor del av dem som inte tagit examen tjänstgör ändå som lärare. Enligt regeringens uppfattning bör högskolorna följa upp studenternas prestationer och skapa förutsättningar för dem att slutföra studierna. Kommunerna, som anställt lärare utan examen, bör som arbetsgivare uppmuntra dessa att slutföra sina studier och genom olika åtgärder underlätta detta. I kommitténs uppdrag ingick att överväga insatser i lärarutbildningen för att rekrytera fler lärare inom området matematik, naturvetenskap och teknik samt att öka elevernas intresse för dessa ämnen i skolan. I ett projekt benämnt Särskilda lärarutbildningar () ingår en särskild rekrytering och utbildning av lärare för i första hand undervisning i matematik, naturvetenskap och teknik. Utbildningen, som regleras av förordningen (1999:234) om särskilda lärarutbildningar, har som en förutsättning att den som utbildas skall vara anställd av en kommun. har ett utrymme för 200 studenter. Som tidigare redovisats ingick i kommitténs uppdrag att bl.a. överväga insatser för att åstadkomma en jämnare könsfördelning i rekryteringen till lärarutbildningen. Kommittén konstaterar att en allt större andel av de tjänstgörande lärarna i är kvinnor. Detta gäller framför allt lärarna för de yngre eleverna. I likhet med kommittén anser regeringen att frågan om positiv särbehandling av män vid antagning till lärarutbildningen är komplicerad. Att prioritera män skulle innebära att kvinnliga sökande med höga betyg får stå tillbaka för män med lägre betyg. I stället behövs åtgärder som leder till att fler män blir intresserade av yrket som sådant. Regeringen delar kommitténs uppfattning att högskolor med lärarutbildning, kommuner och arbetsförmedlingar tillsammans eller i vart fall bör vidta ett antal åtgärder för att öka mäns intresse för arbete som lärare. I första hand bör åtgärderna riktas till män som redan har erfarenhet av och engagemang för arbete med barn och ungdomar. Preparandutbildningar liknande den som anordnas för arbetslösa akademiker vid i är ett annat sätt att öka andelen män i lärarutbildningen. En åtgärd som visat sig vara framgångsrik för att rekrytera till lärarutbildning i matematik och naturvetenskapliga eller tekniska ämnen är den s.k. basårsutbildningen som främst riktar sig till personer med avgångsbetyg från en ekonomisk eller samhällsvetenskaplig utbildning i gymnasieskolan men som saknar behörighet för naturvetenskapliga eller tekniska studier i högskolan. Genom en ändring i förordningen (1992:819) om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor, som trädde i kraft , kan en sökande numera antas till och påbörja delar av den grundläggande högskoleutbildningen utan att uppfylla alla angivna förkunskapskrav. I den eller de delar av utbildningen som studenten vid antagningen inte uppfyllde uppställda förkunskapskrav, får utbildningen emellertid inte påbörjas förrän studenten redovisat ett godkänt resultat av förutbildningen. Regeringen avsåg med denna ändring att underlätta för de studerande som under grundutbildningen önskar komplettera för fortsatta studier inom matematik, naturvetenskap eller teknik. Regeringen har beslutat om särskilda resurser för utbildning av officerare till lärare vid tre lärosäten. Ett stort antal universitet och högskolor åtog sig i samband med försvarsbeslutet att medverka i utbildningen av officerare till lärare. I kommitténs uppdrag ingick att överväga insatser för att rekrytera fler lärarstudenter med utländsk bakgrund. Av betänkandet framgår att det fanns ca 70 000 personer som var födda utanför och som kommit hit med en akademisk utbildning. Kommittén redovisar inledningsvis vilka åtgärder som redan vidtagits för att stödja arbetslösa akademiker med utländsk examen i deras försök att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Bland annat har följande åtgärder vidtagits. S.k. aspirantutbildning infördes fr.o.m. /96. Denna utbildning avser teoretisk och praktisk högskoleutbildning om 40 poäng för studenter med utländsk högskoleutbildning motsvarande heltidsstudier. Försök med kompletterande lärarutbildning (80 poäng) har gjorts vid för arbetslösa personer med utländsk lärarexamen. Vid i ges en 20-poängskurs i svenska för invandrare som önskar utbilda sig till lärare. Vid bedrivs ett utbildningsprogram för arbetssökande akademiker med invandrarbakgrund. Syftet är att deltagarna skall få "behörighet" som grundskollärare med inriktning mot undervisning i årskurserna 4 9. Regeringen anser det angeläget att erfarenheterna från dessa utbildningar tas till vara. Det kan konstateras att dessa utbildningsinsatser har varit positiva för de enskilda studenterna. Det är också av betydelse att öka rekryteringen av invandrare till lärarutbildningen så att barn och elever i skolan får möta ett mångetniskt samhälle även i lärarkåren. Strukturen för den nya lärarutbildningen kommer vidare att underlätta för personer med utländsk utbildning att vid behov komplettera sin utbildning. Vad gäller möjligheten att tillgodoräkna sig studier från annat land, anser regeringen att det är den enskildes kunskaper som bör ligga till grund för beslut om tillgodoräknande och inte en snäv jämförelse med de kurser som ingår i en svensk utbildning. En större vidsynthet i bedömningarna skulle enligt regeringens mening kunna leda till att fler personer med invandrarbakgrund blir lärare i den svenska skolan. har beslutat att förtydliga bestämmelserna i skollagen (1985:1100) om behörighet för lärare med utländsk utbildning (prop. 1998/99:110, bet. 1999/2000:UbU5, rskr. 1999/2000:15). Ändringarna är en anpassning till de EG-direktiv som rör examenserkännande och som syftar till att öka rörligheten på arbetsmarknaden. Den som har utländsk lärarutbildning skall få ett behörighetsbevis om han eller hon har ett sådant utbildnings-, examens- eller behörighetsbevis över behörighetsgivande utbildning som följer av . Vid bedömning skall hänsyn tas till den sökandes yrkeserfarenheter.