prop · GN03134 · 2000-01-01 00:00:00 — framhåller att omfattningen av det föreslagna utredningsarbetet är svår att bedöma. Flera remissinstanser påtalar också behovet av att fokusera på all förnybar elproduktion och inte enbart på småskaliga lösningar. Stoseb anför att perspektivet bör breddas till all förnybar energiproduktion och att anläggningar för bibränslebaserad kraftvärme är betydligt mer kostnadseffektiva än vindkraftsanläggningar om målet är att uppfylla klimatåtaganden. Vad gäller inriktningen på ett framtida stödsystem betonar , , , Elleverantörer och Stoseb att ett eventuellt framtida stödsystem bör utformas på marknadsmässiga grunder för att undvika snedvridande konkurrensförutsättningar. , och Nordic windpower påtalar även vikten av att systemet utformas så att utveckling av ny teknik, effektivare metoder och kostnadssänkningar stimuleras. betonar att medlen bör anpassas till målen och listar ett antal grundläggande krav som bör gälla för ett framtida stödsystem. Enligt dessa krav bör kostnadseffektiva lösningar, administrativ enkelhet, internationell harmonisering och tydliga och tidsbegränsade spelregler eftersträvas. Behovet av internationell harmonisering framhålls också av . Stabila regler och ersättningsnivåer framhålls också av , och Elleverantörer som rimliga ekonomiska villkor särskilt betonas av och . Internationell handel med s.k. certifikat som ekonomiskt främjar förnybar och miljövänlig elproduktion är enligt en förutsägbar utveckling inom EU som bör beaktas vid översynen av stödsystemet. Liknande synpunkter framförs av . Även Nordic Windpower hänvisar till europeiska erfarenheter vad gäller system med certifikatshandel och förordar marknadslösningar baserade på en kvotmodell. och påpekar att gränsen för småskalig elproduktion på 1500 kW är låg i jämförelse med övriga länder inom EU och att gränsen behöver höjas. elleverantörer påtalar att väl fungerande definitioner och avgränsningar för vad som skall inrymmas i begreppet förnybar elproduktion är några av de viktigaste grunderna för översynsarbetet. LRF framhåller att det i ett kort utvecklingsperspektiv kan finnas skäl för att behovsanpassa stöden för olika typer och kategorier av småskalig elproduktion men att stöden relativt snabbt måste bli konkurrensneutrala och ligga på en nivå lika för all småskalig produktion. Om ytterligare en period med temporära regler kommer att behövas bör dessa enligt bl.a. , och uppfattning vara uppbyggda på liknande sätt som dagens lösning. hänvisar till den pågående upphandlingen och framhåller att erfarenheterna av denna visar att producenterna av småskalig kraft kan få avsättning för sin produktion till priser som ligger i nivå med elbörspriset. Enligt SvK finns det mycket som tyder på att en central upphandling inte genererar något mervärde för den småskaliga produktionen. efterlyser en mer ingående analys av mottagningspliktens för och nackdelar. LRF ansluter sig i stället till det av utredningen tidigare presenterade förslaget om bildande av ett särskilt inköpsbolag för inköp av den småskaliga elproduktionen. förordar att eventuella stödsystem till småskalig elproduktion finansieras med de intäkter som erhålls genom skatten på elkraft. Däremot avvisar förbundet en finansiering genom nätavgiften i enlighet med det förslag som lämnats i särskilda yttrande. Även motsätter sig en sådan finansiering. betonar betydelsen av planeringsmål som kan översättas i anspråk på mark och havsområden. Härigenom kan de regionala miljömålen utvecklas och planeringsunderlag för kommunerna som stärker den lokal förankringen kan tas fram. Nordic Windpower anför vindkraft som ett lämpligt planeringsmål. Nordic Windpower ansluter sig i huvudsak till utredningens bedömning av intäktsbehovet för vindkraft. Utbyggnadsmålet för vindkraft energipolitiska program bör enligt kunna uppnås vid en ersättningsnivå på /kWh. Däremot är en sådan ersättningsnivå otillräcklig för att uppnå utbyggnadsmålet för den småskaliga vattenkraften. framhåller att nuvarande subventionsnivå till vindkraften på ca /kWh är mycket hög och att det i längden är orimligt att upprätthålla sådana subventioner. Även framhåller betydelsen av att inte vindkraften ges oskälig lönsamhet i jämförelse med annan kraftproduktion. Den nuvarande stödnivån på /kWh förefaller föreningen väl hög. Sammanfattning av rapporten från förnybara energikällor - ekonomiska förutsättningar och marknadsmekanismer (Ds 2000:20) Regeringen gav i uppdrag till en interdepartemental arbetsgrupp att se över systemet för stöd till elproduktion från förnybara energikällor. Arbetsgruppen har till sitt stöd tillkallat en referensgrupp bestående av företrädare för riksdagspartier (Socialdemokraterna, ), branschen och myndigheter. har bistått med sekretariat. Inom Energimyndigheten har en arbetsgrupp sammanställt underlag till stöd för sekretariatet. I föreliggande promemoria presenteras den interdepartementala arbetsgruppens slutsatser. I promemorians kapitel 1 har arbetsgruppen redovisat bakgrundsförhållanden för de olika produktionsformerna för el från förnybara källor. Tonvikten har där lagts på utformningen av de ekonomiska stöden. I kapitel 2 redovisas hittillsvarande utveckling, nuvarande förhållanden, utvecklingen under den närmaste framtiden samt mål och tillväxtmöjligheter för de olika kraftslagen. Här är tonvikten lagd på elproduktion och tekniska förhållanden. I kapitel 3 görs en utblick till några länder i och , där utvecklingen är av särskilt intresse i detta sammanhang. Stödformer i funktion, under utveckling eller införande beskrivs med särskild tonvikt på länder där stödsystemen utformats så att de kan fungera tillsammans med en avreglerad marknad för el. De arbeten som pågår inom EU och som har anknytning till de frågor som behandlas här presenteras i kapitel 4. Tre olika modeller för stöd till elproduktion från förnybara källor beskrivs och analyseras i kapitel 5. Bidragsmodellen och kvotmodellen bygger båda på att staten lägger fast ramar för stödet till certifierad produktion av el, dvs. de produktionsformer som staten önskar stimulera. För bidragsmodellen gäller att staten tilldelar producenter av certifierad el rätten att ge ut certifikat. Den certifierade elproduktionen säljs och köps som annan el, genom bilaterala överenskommelser eller på elbörsen. Producenterna säljer certifikaten till slutanvändarna eller deras företrädare. Staten erbjuder sig att under ett givet år köpa ett i förväg bestämt antal certifikat till ett angivet pris av slutanvändarna. För att slutkunden skall ha ett incitament att köpa el från certifierad produktion införs i denna modell en skattereduktion för el som producerats i certifierade anläggningar. Storleken på reduktionen matchas mot statens betalning per certifikat. Genom att i förväg bestämma dels hur många certifikat som skall köpas dels inlösenspriset på certifikaten har staten full kontroll över kostnaden för stödet. Om antalet certifikat som löses in av staten sätts litet högre stimuleras indirekt till en utbyggnad av produktionskapaciteten. Producentens ersättning utgörs av betalning för el till ordinarie marknadspris, statens ersättning för certifikatet samt det påslag som kan erhållas genom marknadens värdering av den certifierade elproduktionen. Slutkundens incitament ligger i att skattereduktionen gör det möjligt att köpa certifierad el till i stort sett samma kostnad som annan el. Prisrelationen mellan certifierad el och annan el bestäms av skattereduktionens storlek och priset på certifikatet. För kvotmodellen gäller att staten sätter upp ett kvantitativt mål för användningen av el från certifierad produktion . Målet sätts så att det ger incitament till ökad användning av sådan el. Anpassning till produktionsutbyggnad samt besparings- och effektiviseringsåtgärder kan ske genom att kvoten sakta höjs . Staten tilldelar producenter av certifierad el rätten att ge ut certifikat för den produktion av el som fyller bestämda villkor. Producenterna har rätt att sälja certifikaten på en öppen marknad. Staten ålägger elhandelsbolagen eller slutanvändarna, som företräds av elhandelsbolagen, att vid en avstämningstidpunkt redovisa elanvändningen och sitt innehav av gröna certifikat. Elhandlarna köper certifikat på en öppen marknad, t.ex. en certifikatbörs, eller genom bilateral handel med producenterna. Den som inte kan visa upp tillräckligt många certifikat vid avstämningstidpunkten kan utsättas för sanktioner av något slag. Avstämningsreglerna kan kompletteras så att den som saknar certifikat får lov att uppfylla sina förpliktelser efter avstämningstidpunkten eller på annat sätt. Producentens ersättning utgörs av betalning för el till ordinarie marknadspris plus ersättningen för certifikatet. Slutanvändaren betalar det ordinarie priset plus kostnaden för certifikatet. Transaktionskostnaderna delas av producent och elhandlare och kommer i slutänden att betalas av slutanvändaren som ingående i certifikatskostnaden. Den tredje modellen, upphandlingsmodellen, utgår från att staten genom ett upphandlingsliknande förfarande stimulerar utvecklingen av elproduktion från förnybara källor. Upphandlingsmodellens huvuddelar är följande: Staten ger producenter av el från certifierade anläggningar möjlighet att lämna offert på produktion av sådan el. Med utgångspunkt i offerterna lämnar staten ett bidragslöfte, vars belopp är relaterat till marknadspriset på elbörsen. Storleken på bidraget skall avspegla skillnaden i produktionskostnad mellan olika tekniker men det skall inte täcka hela skillnaden mellan produktionskostnad och marknadsnivå, certifikaten skall täcka en del också. Upphandlingsmodellen skulle eventuellt kunna fungera dels som brygga mellan nuvarande system och ett nytt, permanent system, dels som ett möjligt komplement till endera bidrags- eller kvotmodellen. I kapitel 6 redovisas arbetsgruppens ståndpunkter. Efter genomgången av de tre olika modellerna och mot bakgrund av de krav som ställs på en ny modell marknadsanpassad, internationellt gångbar och med stabila spelregler oberoende av statsfinansiella förhållanden har gruppen funnit att kvotmodellen bäst uppfyller kraven. Kvotmodellen är ett obligatoriskt system. Utformningen av stödsystemet skall inkludera certifikat, som åtskiljs från elhandeln och som i sig kan bli föremål för handel. Systemet skall inledningsvis vara nationellt men medge internationell expansion. Upphandlingsmodellen bör emellertid undersökas närmare för att visa huruvida den skulle vara lämplig som komplement till kvotmodellen. Införandet av ett nytt stödsystem kräver ställningstaganden i en lång rad av frågor. Några av kärnfrågorna gäller avgränsningen av stödberättigad elproduktion, kontroll och administration av kvotsystemet och regler och rutiner för certifieringen. Arbetsgruppen konstaterar att all slags el med ursprung i förnybara energikällor, som behöver stödjas, bör vara kvalificerad för stöd. Andra avgränsningskriterier än storlek bör undersökas. Kvoten kan komma att behöva förändras över tiden. Aktörernas roller måste klargöras myndigheter sköter myndighetsuppgifter, marknaden marknadsuppgifter. Åtminstone inledningsvis bör systemet omfatta ett slag av certifikat, en enhetlig produkt som kan bli föremål för handel. Således måste en rad frågor utredas vidare för att ett nytt och väl fungerande system skall kunna förverkligas. En särskild utredare bör därför få i uppdrag att i detalj utforma regelverket för det nya systemet. Sammanställning av yttranden över rapporten från förnybara energikällor - ekonomiska förutsättningar och marknadsmekanismer (Ds 2000:20) Remissinstanserna En hearing hölls med anledning av rapporten. Härutöver har skriftliga yttranden inkommit från 14 instanser: Sveriges Energiföreningars (), (), , , , , (), Elleverantörer (SvEL), (), (), , , (gemensamt yttrande för vindkraftsleverantörerna) och . Allmänna synpunkter Vid hearingen framfördes allmänna synpunkter, som att det är bra att rapporten beskriver systemen i andra länder och framför allt i våra granländer. Det är bra om man i inför ett likartat system som i granländerna. En noggrannare beskrivning av climate change levy saknades. En annan synpunkt som framkom vid hearingen var att begreppen pris och kostnad inte användes stringent. Både vid hearingen och i de skriftliga yttrandena framkom att flertalet instanser anser att rapporten ger en god fakta- och bakgrundsbeskrivning, särskilt med hänsyn till den korta tid som varit till förfogande. SvEL anser att promemorian ger ett intryck av att hänga i luften , dvs. att resonemangen och analyserna inte är förankrade i det problem man avser att lösa. SvEL anser även att en definition och distinktion mellan förnybar elproduktion respektive förnybar elproduktion med stödbehov behöver göras. anser att det är svårt att, utifrån rapporten, helt förstå hur de olika beskrivna systemen avses att och kommer att fungera. tror att detta delvis beror på att det råder viss oklarhet om vilka övergripande mål som systemet skall uppnå. SERO påpekar att de förutsätter att tillståndsfrågorna och ersättning för s.k. nätnytta som inte behandlas av denna utredning tas upp . SNV anser att potentialberäkningarna för biomassebaserad elproduktion som presenteras i faktabeskrivningen är bristfälliga. Synpunkter på valet av modell och kriterierna för modellen Vid hearingen framkom blandade synpunkter på valet av modell och kriterierna för modellen. Ett antal instanser ansåg att valet av modell var positivt framför allt med tanke på utvecklingen i andra europeiska länder medan andra ansåg att modellen är för komplicerad och ger för stor osäkerhet. Det samma gäller i de synpunkter som inkommit skriftligt. Synpunkter framfördes också om att rapporten fokuserar för mycket på elproduktion medan värmeproduktion inte beaktas. Det framfördes också önskemål om att produktionsmål för vindkraft fastläggs. Skriftliga synpunkter anser att kvotmodellen är bra genom att det skapas ett separat värdepapper som representerar det extra miljövärde en viss produktion anses ha. Det är även bra att stimulansen ligger utanför statsbudgeten, vilket ger en större trygghet för investerare. Vidare bör ett internationellt system eftersträvas, helst bör kvoterna fastställas gemensamt inom EU, så att en optimering över nationsgränserna blir möjlig. Däremot anser föreningen att ambitionen att avgränsa populationen går för långt. Om syftet är att miljövänlig produktion av el skall premieras är det inte logiskt att plocka bort anläggningar som är för gamla. anser även att en relativ kvot är den enda praktiska möjligheten och även att denna bör samordnas internationellt. Även anser att kvotmodellen är bra och i högsta grad utvecklingsbar. Synsättet att skilja mellan fysisk och finansiell handel, som används på elmarknaden, är en metodik som även kan omfatta fler produkter såsom effektoptioner och utsläppsrättigheter. delar uppfattningen att ett nytt system bör vara kvotbaserat, med en relativ kvot. Företaget anser det även nödvändigt att särskilda kvoter för bl.a. vindkraft bestäms. En grundläggande förutsättning för att kvotsystemet skall fungera är också att staten fastställer ett kvantitativt mål för vindkraftsutbyggnaden. Därutöver anser företaget att system som upphör att gälla vid en viss ålder på kraftverket får allvarliga nackdelar ur samhällsekonomisk synpunkt, framför allt genom att detta kommer att tvinga fram en förtida skrotning av välfungerande anläggningar. Statskontoret anser att kvotmodellen bäst uppfyller ställda krav på en ny modell. Åtskilliga frågor behöver dock utredas vidare för hur den skall fungera i praktiken. Avgränsningar behöver göras när det gäller vilken elproduktion och storlek som skall certifieras. Det är också viktigt att transaktionskostnaderna hålls låga, eftersom de slutligen får betalas av elkonsumenterna. Upphandlingsmodellen ställer myndigheten sig tveksamma till, men den kan ändå vara aktuell som en övergångslösning. SvEL anser att kvotsystemet måste göras internationellt anpassningsbart. Vidare behöver målet med modellen klargöras, om det är en klimat- eller energipolitisk åtgärd. Det är också av vikt att ta fram en modell som harmonierar med en avreglerad elmarknad. SNV anser att det förordade kvotsystemet verkar vara ett intressant alternativ, men en fullständig utvärdering jämfört med befintligt system och andra styrmedel kan inte göras utifrån det redovisade materialet. Ytterligare utredning erfordras innan det kan klargöras vilken roll kvotsystemet kan spela . Vad gäller miljöeffekten av systemet är det avgörande vilka energislag som kommer att ingå och vilka kvotandelar som föreslås. Småskalig vattenkraft bör ej ingå i systemet. Angående certifikaten finns det pedagogiska skäl till att certifikat bör kunna utställas under en anläggnings hela livslängd. Området behöver belysas vidare. Angående stöd till mindre konkurrenskraftig teknik, anser verket att särskilda system erfordras för att ge stöd till teknik under utveckling. Oavsett valet av stödform erfordras en administrativ insats för att hantera detta. När det gäller hanteringen av vindkraft och vattenkraft i systemet, anser de att det av stabilitetsskäl kan finnas en poäng i att de intermittenta energikällorna får ge ut certifikat efter deras produktionskapacitet. Huruvida detta skulle försvåra möjligheterna att uppfylla internationella åtaganden behöver utredas ytterligare. är inte övertygat om att kvotmodellen är överlägsen de andra skisserade modellerna. Det är tveksamt ur effektivitetssynpunkt om statsmakterna skall bestämma en viss nivå eller kvot för produktionen av förnybar el. Förbundet anser att även bidrags- och upphandlingsmodellerna behöver utredas vidare. Utgångspunkter vid val av system måste vara att det uppfyller krav på att vara tidsbegränsat, enkelt att förstå, är teknikfrämjande och förenligt med integrationen av de europeiska och internationella el- och energimarknaderna. vill framhålla att skapandet av konstruerade marknader har visat sig komplicerat. Det krävs att det går att ange rimliga spelregler som kan tillfredsställa en rad aktörer. Därför är det viktigt att frågorna får en bred och grundlig belysning innan förslaget läggs och genomförs. Det är också viktigt att de samhällsekonomiska kostnaderna beräknas och redovisas för denna form av marknad. Det är viktigt att det går att göra rättvisande jämförelser mellan modeller där kostnaderna ligger inom respektive utanför statsbudgeten. SERO presenterade vid hearingen en modell för stöd till förnybar elproduktion. SERO kallar modellen för Kraftnätsmodellen och bygger på att antingen eller ett dotterbolag till dem köper upp den el som avses främjas. Bolaget eller får sedan utnyttja elen dels för försäljning på den öppna marknaden och dels för att täcka Svenska kraftnäts överföringsförluster. Underskottet hos eller dotterbolaget täcks genom en höjning av stamnätsavgiften. SVIF anser att SERO:s kraftnätsmodell är mest rättvis, vilken innebär att alla i hela samhället är med och bekostar omställningen till ett uthålligt energisystem. Denna kan sedan fasas över i ett certifikatsystem. Både SVIF och SERO anser att man bör avvakta med införandet av gröna certifikat tills dess att det finns erfarenheter från andra länder. STOSEB anser att stödet inte bör begränsas till småskalig kraft, utan även bör gälla för större kraftvärmeanläggningar. Även dessa kan behöva stöd för att kunna byggas ut. Synpunkter på det fortsatta arbetet Vid hearingen framfördes bl.a. synpunkter på ersättningsnivån för övergångsperioden. De vid hearingen uttalade behoven av ersättning varierade per kWh. Det påtalades också att kopplingarna mellan den föreslagna modellen mot andra styrmedel inte minst flexibla mekanismer måste klargöras så att alla styrmedel ses i ett sammanhang. Det ansågs också viktigt att den fortsatta utredningen genomförs i samklang med grannländer och övriga länder i som har planer på liknande system föra att enkelt kunna ansluta till resten av . Behovet av att modellen utformas så att den blir pedagogisk poängterades, så att kunderna som i slutändan skall betala för certifikaten förstår innebörden av systemet. Skriftliga synpunkter är positiva till en utveckling av en marknad med gröna certifikat. Företaget anser att det fram till dess att systemet är i kraft måste finnas fasta förutsättningar för en fortsatt utbyggnad av vindkraften. De bör innefatta en fast prisnivå för vindkraftsproducerad el, vilket innebär ett fast produktionsstöd. föreslår en övergångslösning med ett fast stödbelopp, utöver elpriset, som betalas direkt till vindkraftsägaren. Vid övergången till kvotsystemet anser de att det kan vara lämpligt att under de inledande åren sätta certifikatpriserna fria. Företaget anser dock att avsnittet om fortsatt arbete är det svagaste i rapporten. Bl.a. anser de att begreppen gröna certifikat och certifierad elproduktion blandas ihop på ett svåröverskådligt sätt. tillstyrker att en särskild utredare bör få i uppdrag att i detalj utforma regelverket för det nya systemet. De vill understryka att ett framtida system inte utformas så att det hämmar den tekniska utvecklingen eller mer än nödvändigt snedvrider konkurrensen mellan aktörerna. anser att det är bra med en särskild utredning, med representanter för aktörerna, så att praktiska detaljer så långt som möjligt kan lösas innan systemet implementeras. Statskontoret anser att såväl statsfinansiella som samhällsekonomiska effekter bör belysas ytterligare när den närmare utformningen kommit längre. anser att det i det fortsatta arbetet tydligare måste klargöras vad som avses med förnybart respektive småskaligt . Också relationen mellan anvisade medel och vilka mål som skall uppnås måste beskrivas klarare. SvEL anser att det fortsatta arbetet bör inriktas på att den nuvarande avreglerade elmarknaden inte störs. Kvotens storlek behöver analyseras noga, så att staten härmed inte bidrar till icke önskvärt överutbud av kraft. anser att en målsättning om att införa ett nytt stödsystem är en mycket ambitiös målsättning, då något motsvarande system ännu inte finns i bruk någonstans i världen. Bestämmer man sig för denna tidsplan, kräver det en hård styrning i en övergångsperiod, så att marknaden får tid att utvecklas och hitta sina former. Vidare anser företaget att det inte är relevant att kvotmodellen skall vara teknikdrivande, eftersom den svenska marknaden är alltför liten i ett globalt perspektiv för att kunna vara detta. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1999/2000:134 Ekonomiska förutsättningar för elproduktion från förnybara energikällor Energi för framtiden för en gemenskapsstrategi och handlingsplan, COM(97)599 slutlig, 26.11.97. SEC(1999) 470 final, 13.04.1999. Proposal for a directive of parliament and of council on the pomotion of electricity from renewable energy sources in the internal electricity market, COM(2000)279, 10.05.2000. 1999/2000:134 Bilaga 1 1999/2000:134 Bilaga 1 1999/2000:134 Bilaga 2 1999/2000:134 Bilaga 2 1999/2000:134 Bilaga 3 1999/2000:134 Bilaga 3 1999/2000:134 Bilaga 4 1999/2000:134 Bilaga 4