prop · GN0365 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1999/2000:65 Sysselsättningsåtgärder inom kulturområdet, Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll beslutade att använda som en engångsinsats för sysselsättningsåtgärder inom kulturområdet (prop. 1994/95:100, bil. 12, bet. 1994/95:KrU 18, rskr. 1994/95:251). I denna skrivelse lämnar regeringen en redogörelse för projektet. Det s.k. har varit inriktat på att bevara och öppna föremålssamlingarna i främst de statligt stödda museerna. Medlen har använts för en räddningsaktion genom registrering, dokumentation, vård, konservering och magasinering av föremålssamlingar. Innehållsförteckning 1 Inledning 3 1.1 Bakgrund 3 1.2 En räddningsaktion för samlingarna 3 1.3 SESAM-förslaget 4 1.4 mål 4 1.5 Förordning om sysselsättningsinsatser inom kulturområdet 5 1.6 Ansökningar och beviljade medel 5 1.7 Uppföljning och utvärdering av 6 2 Sysselsättning 7 2.1 Antal anställda 7 2.2 Vem anställdes? 7 2.3 Åldersstruktur 8 2.4 Fortsatt anställning 8 2.5 Arbetskraftsintensitet 8 2.6 Sammanfattning 9 3 Tillgänglighet 10 3.1 Olika tillvägagångssätt 10 3.2 Registrering 11 3.3 Digitalisering 11 3.4 IT-organisationer 13 3.5 Dokumentation 14 3.6 Sammanfattning 14 4 Vård och magasinering 15 4.1 En vårdinsats 15 4.2 Konservering 17 4.3 Magasin 18 4.4 Gallring 20 4.5 Sammanfattning 21 5 Utbildning och attitydförändringar 21 5.1 En utbildningsinsats 22 5.2 Utbildningsfrågor 24 5.3 Föremål i fokus 24 5.4 Sammanfattning 25 6 Samverkan 26 6.1 Registrering och data 26 6.2 Magasin och vård 27 6.3 Informationsutbyte och regional samverkan 28 6.4 Sammanfattning 29 7 Regeringens slutsatser och bedömning 29 1 Inledning Regeringen redogör i denna skrivelse för det s.k. , sysselsättningsåtgärder inom kulturområdet. Projektet pågick och var inriktat på registrering, dokumentation, vård, konservering och magasinering av föremålssamlingar. 1.1 Bakgrund Regeringen tillkallade en kommitté för att göra en översyn av mål- och strukturfrågor m.m. inom det statliga och statsunderstödda museiväsendet. Kommittén antog namnet . Utred- ningens betänkande Minne och bildning (SOU 1994:51) kom att i hög grad bygga på empiriskt material från besök på museer och sammanställ- ningar av enkäter och rapporter. Ett av de problemområden som identifierades var vård- och konserveringsbehoven vid museerna. Utredningen visade att arbetet med vård, registrering och konservering var eftersatt på museerna och att behovet av åtgärder var stort. av museisamlingarna i de centrala och regionala museerna var i behov av vård och av konservering. Vidare var av samlingarna i behov av registrering. Situationen konstaterades vara ohållbar viktiga delar av det svenska kulturarvet hotades att förstöras om inga drastiska åtgärder vidtogs. Utredningen föreslog en nationell räddningsaktion för att få bukt med problemen. Att informationstekniken nått ett skede som gjort det möjligt att samla stora informationsmängder på ett relativt billigt och okomplicerat sätt såg utredningen vidare som ett bra incitament för att räddningsaktionen kunde komma igång omgående. Ytterligare ett argument för tidpunktens lämplighet var att prognoserna pekade på en fortsatt brist på goda syssel- sättningsmöjligheter. Att rädda kulturarvet bedömdes av utredningen vara en angelägen och arbetsintensiv uppgift som kunde bidra till att minska arbetslösheten. Det förslag om en räddningsaktion för samlingarna som betänkandet ger tillstyrks av en i det närmaste enhällig remissopinion. De samlade remissvaren på betänkande finns hos Kulturdeparte- mentet (Ku1994/1336/K). 1.2 En räddningsaktion för samlingarna Regeringen föreslog för /96 att medel skulle ställas till regeringens disposition för sysselsättningsinsatser på kulturområdet (prop. 1994/95:100, bil. I propositionen angavs att medlen huvud- sakligen avsåg en engångsinsats för registrering, dokumentation, gallring, konservering och magasinering av föremålssamlingar vid främst de statligt stödda museerna i huvudsak i enlighet med förslag. Registreringen borde ske med digital teknik så att samlingarna görs tillgängliga för forskare och allmänheten runt om i landet. Riks- dagen anslog sammanlagt för sysselsätt- ningsåtgärder inom kulturområdet (bet.1994/95:KrU18, rskr. 1994/95:251). ansåg att räddningsinsatsen skulle avse före- målssamlingar vid museer och andra kulturinstitutioner och inte begrän- sas till statligt stödda institutioner. Vidare menade att en del av de anvisade medlen borde användas för restaurering av svenska filmer (anfört bet., sid. 14). tillsatte regeringen en projektgrupp, den s.k. SESAM- gruppen, som fick i uppdrag att upprätta en projektplan och ett hand- lingsprogram för räddningsaktionen. Gruppen benämnde projektet öppna museisamlingarna och lade fram sin rapport med samma namn . 1.3 SESAM-förslaget Det handlingsprogram som projektgruppen föreslog kom att kretsa kring framför allt fyra områden. 1) Projektet skulle leda till att attityderna till arbete med samlingarna för- bättrades. Att registrera och att vårda sina samlingar av föremål skulle nu prioriteras, efter att fått stå tillbaka för den utåtriktade verksamhe- ten vid museerna. 2) Förvaringen av samlingarna skulle förbättras. Med bättre magasinsför- hållanden och en kontinuerlig uppsikt över föremålen skulle behovet av konservering minska. 3) Projektet skulle göra samlingarna mer tillgängliga, såväl för den egna personalen på museer och arkiv som för allmänheten. Samlingar skulle registreras i databaser som även skulle kunna läggas ut på Internet för att kunna nås av en bredare publik. 4) Utbildningsinsatser behövdes, ansåg man, för att kompensera att arbetet med samlingarna varit otillräckligt . SESAM-gruppen föreslog att de som anställdes i projektet skulle vara arbetslösa akademiker och hantverkare. Dessa skulle få gå en korttidsut- bildning för att inhämta kunskaper om vård och registrering. En möjlighet till fortbildning för den ordinarie personalen fanns också med i förslaget. 1.4 mål Syftet med projektet var att musei- och arkivsamlingar skulle vårdas, registreras och göras mer tillgängliga att man skulle komma ikapp med den eftersläpning som uppstått. Utgångspunkten för var att bevarandeinsatsen skulle göras av sysselsättningsskäl, som hög kvalitet skulle råda i samtliga led. De medel som museer och arkiv erhöll skulle användas för löner till projektanställda unga männi- skor med musei- eller hantverksutbildning som stod utan arbete. Projektet öppna museisamlingarna hade som mål att göra museerna och arkiven synliga, skapa en delvis förändrad inställning till arbetet med samlingarna hos beslutsfattare och allmänhet, öka samlingarnas tillgänglighet för andra museer, forskare och all- mänheten, stimulera museerna att upprätta vårdplaner för att uppnå en effektivare och bättre hantering av samlingarna, hämta in eftersläpningen av föremålsvården och arbeta med förebyg- gande vård, utveckla bättre och effektivare förvaringssystem för samlingarna, vilka ger ökade möjligheter till kontinuerlig uppsikt och vård för att minska behovet av konservering, låta den digitaliserade informationen bilda underlag för nya använd- ningsområden och medier, ge möjlighet till överblick över samlingarna både inom museerna och arkiven och mellan dessa samt att, ge nyutexaminerade personer en inkörsport till yrkeslivet och ge dem erfarenheter från kultursektorn. 1.5 Förordning om sysselsättningsinsatser inom kulturområdet Regeringen beslutade på grundval av SESAM-gruppens förslag förord- ningen (1995:1035) om sysselsättningsinsatser inom kulturområdet. Enligt förordningen kunde bidrag lämnas till statliga eller statsunder- stödda museer, kommunala museer, arkiv, hembygdsföreningar och hem- slöjdsföreningar. Syftet var att rädda föremålssamlingar vid museer och andra kulturinstitutioner. Arbetet som skulle utföras var registrering, dokumentation, gallring, vård, konservering och magasinering av före- målssamlingar och arkivalier. Även andra angelägna sysselsättningsåt- gärder inom kulturområdet kunde komma ifråga. Bidraget skulle täcka av lönekostnaderna för de som anställdes. En ekonomisk egeninsats för allt utöver löner och utbildning såsom utrustning, red- skap, handledning m.m. krävdes av de institutioner som skulle beviljas medel. Av projektets totalkostnad förutsattes museerna och arkiven bidra med egna finansiella insatser enligt följande: för statliga museer och arkiv för statsunderstödda museer för övriga institutioner Bidrag kunde enligt förordningen lämnas även för andra kostnader än löner, om det fanns särskilda skäl. Ansökningar om bidrag enligt förordningenhar prövats av regeringen. Bidragen fördelades , och . 1.6 Ansökningar och beviljade medel Det blev uppenbart att landets museer och arkiv delade uppfattningen om att det fanns ett stort behov av en insats för föremålssamlingarna. Sam- manlagt inkom till ansökningar som uppgick till . Av de anslagna tilldelades statliga museer och arkiv , regionala statsunderstödda institutioner inklusive hembygdsrörelsen och övriga . Medlen för- delades mellan totalt 257 projekt. Ett belopp om fördelades till löner till projekt- anställd personal. avsattes till utbildning och användes till särskilda insatser och övergripande projekt; t.ex. till för bevarande av svensk spelfilm, , och vissa gemensamma projekt om datainsamling på museerna (INSAM), Sam- rådsgruppen för utbildningsfrågor på museerna och kulturmiljövården (SUM), samt till projektadministration m.m. De projekt som beviljades medel avsåg registrering, dokumentation, digitalisering samt förbättrade förvaringsmöjligheter för föremål och arkivalier. Vid fördelningen av medel prioriterades projekt som innebar ökad tillgänglighet för allmänheten eller för forskningen, liksom projekt som främjade samverkan mellan olika institutioner. Vidare prioriterades sysselsättningsintensiva projekt, samt de som främjade barn- och ung- domsverksamhet. Även en regional spridning över landet eftersträvades. 1.7 Uppföljning och utvärdering av Sista datum för samtliga projekt var . Samtliga institutioner har lämnat in slutrapporter för sina respektive projekt till regeringen (Ku1998/1147/Ka). Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att utvärdera SESAM-satsningen. inkom Statskontoret med rapporten öppnade musei- samlingarna? (Statskontoret 1999:26, Ku1999/2453/Ka). redo- görelser för finns i regeringens proposition Kulturpo- litik (1996/97:3), i budgetpropositionerna (prop. 1996/97:1, 1997/98:1, 1998/99:1 och 1999/2000:1). utgav en bilaga till tidningen , med SESAM (nr. 3-4/1996). Ytterligare två studier av har gjorts: SESAM en dörr till arbetsmarknaden? av och Innanför SESAM:s dörrar en utvärdering av SESAM-pro- jektet ur de anställdas synvinkel från (Ku1998/2442/Ka). Denna skrivelse bygger främst på Statskontorets rapport samt på rapporter och andra uppgifter som lämnats till regeringen av de delta- gande institutionerna. 2 Sysselsättning 2.1 Antal anställda En av utgångspunkterna för satsningen var att det skulle skapas nya arbetstillfällen för unga arbetslösa akademiker eller hantverkare. Innan projektansökningarna var färdighanterade räknade SESAM-gruppen med att cirka 400 personer kunde få arbete , vilket skulle motsvara 1 000 årsverken. Statskontorets utvärdering visar att resultatet har blivit över förväntan. Totalt har cirka 1 230 personer varit anställda och de utförde 1 021 årsverken. Av dessa har 607 personer varit anställda kortare eller med SESAM-medel, vilket alltså även det överträffade prognosen. Att projektet lyckades sysselsätta så många i en sektor med stor arbetslöshet (se avsnitt 2.2) måste ses som en stor framgång. Nettotill- skottet på arbetskraft inom arkiven var under de år som SESAM-projek- tet pågick (1998 jämfört med ) . Personalökningen på museisidan (1997 jämfört med ) var . 2.2 Vem anställdes? Ett av målen i SESAM-gruppens plan var att nyutexaminerade personer skulle anställas för att ge dem erfarenheter från kulturarvssektorn. registrerade fackförbundet (Dokumentation, Information, Kultur ett med cirka 17 000 medlemmar inom bl.a. museer och arkiv) av sina medlemmar som arbetslösa. () var siffran . Många av dessa var yngre och nyutexaminerade från universitet och högskolor. Så gott som alla de som anställdes med SESAM-medel var akademiker med inriktning på museiämnen, special- utbildade (t.ex. fotografer) eller hantverkare. En majoritet, två tredje- delar, av de som totalt anställdes inom projektet var kvinnor. Vid arkiven var det dock fler män än kvinnor som anställdes (). Inom kulturarvssektorn är det relativt vanligt att personer genom tids- begränsade anställningar, t.ex. vikariat, projektanställningar eller olika arbetsmarknadsåtgärder arbetar på en eller flera institutioner. Av de som anställdes inom SESAM hade tidigare funnits i respektive institutions nätverk, dvs. tidigare varit anställda i någon form. Det var således inte bara nyutexaminerade som anställdes, vilket var en av ut- gångspunkterna för SESAM-gruppen. Att anställas inom SESAM- projektet innebar som regel en relativt lång anställningsperiod enligt ett speciellt avtal som medgav anställning om högst med avtalsenlig lön. De arbetslösa akademikerna är en grupp som det från statligt håll gjorts få särskilda insatser för tidigare och effekten blev god. SESAM blev för många en viktig inkörsport till yrkeslivet och gav värdefulla yrkeserfa- renheter från sektorn. De yrkeserfarenheter som de fick genom SESAM- projektet hade sannolikt varit svåra att erhålla på annat sätt mot bakgrund av den höga arbetslösheten inom sektorn. 2.3 Åldersstruktur Enligt var av museernas personal , medan nästan hälften var . Under SESAM- projektet sjönk medelåldern påtagligt; medelåldern för de SESAM- anställda var vid anställningstillfället. De SESAM-anställdas medianålder var något lägre, vilket beror på att några av de projektan- ställdas ålder markant avvek från de övriga. Om man ser t.ex. enbart på de statliga museerna låg medianåldern . Bland dem som rekryterades till den andra omgången projekt (1996) var under . I genomsnitt var det många sökande till varje anställning och många av de sökande var unga. Vikten av att ha personal med varierad ålder på museer och arkiv aktu- aliserades genom SESAM. Projektet gav ett utmärkt tillfälle att integrera yngre medarbetare med mer etablerad personal. Eftersom museerna och arkiven, liksom hembygdsrörelsen, bl.a. till följd av ansträngd ekonomi länge haft en svag personaltillväxt har i flera fall en åldersklyfta bildats. Risken är överhängande att kunskaper skingras när äldre personal går i pension. har påtagligt bidragit till att motverka detta. 2.4 Fortsatt anställning Cirka en tredjedel av de projektanställda (omkring 200 personer) fick någon form av fortsatt anställning i samma institution efter det att slutförts. Ytterligare omkring en sjundedel av alla SESAM-anställda fick anställning i någon annan institution inom kultur- arvssektorn. Arbetslösheten bland DIK:s medlemmar har sjunkit och uppgick (jfr ). För Museimannaförbunds medlemmar har arbetslöshetsnivån också sjunkit, men är fortsatt hög uppgick den till 19,1 pro- cent (jfr ). Detta kan jämföras med den totala öppna arbetslösheten i som uppmättes till 5,9 pro- cent. 2.5 Arbetskraftsintensitet Genom sysselsattes ytterligare personal utöver de i projektet. Av de omkring 1 230 personer som totalt var sysselsatta inom projektet var ungefär hälften, eller 625 personer, anställda med annan finansiering. Dels rör det sig om handledare för de SESAM-anställda som finansierats genom institutionernas ordinarie budget, t.ex. konser- vatorer som lett vårdprojekten, men också om anställningar som skett med medel från t.ex. AMS. Av de 625 personerna har varit anställda med medel från AMS. Flera projekt har varit utökade med ALU-deltagare och i många fall har någon annan aktör varit ansvarig för dessa, exempelvis en kommun eller en förening. Då en sådan aktör varit delaktig innebär det att det faktiska antalet personer som varit inblandade i SESAM-projekten varit ännu högre än vad som kunnat redovisas med utgångspunkt i uppgifter från berörda museer och arkiv. Vissa projekt fick förstärkning av personal utanför sin egen institution. Det gäller t.ex. som hade två SESAM-anställda utöver sin egen projektledning och därtill gjorde personer anställda inom bl.a. fackföreningarna insatser. uppskattar att mellan 50 och 100 har varit involverade och att det sam- mantaget var mellan 1 000 och 2 000 personer som arbetade med deras projekt om fackliga fanor. Därutöver arrangerades lokala utställningar vid LO:s hundraårsjubileum . Hur många människor som engagera- des i samband med detta kan inte fastställas. enhet Arkion hade i sitt projekt i skolan ett samarbete med lokala arbetsförmedlingar och kommuner. arbetade särskilda registreringsenheter med att dataregistrera hela folkräkning i . Syftet var att skapa en sökbar historisk databas över befolkning som den såg ut . Målgruppen var skolor, forskare och allmänheten. Genom projektet kan man nu via Internet ta del av uppgifter om de människor som då befolkade . Genom datoriseringen är materialet nu enklare åtkomligt, som slitaget på originalhandlingarna blir mindre. Projektet var mycket syssel- sättningsintensivt under var sammanlagt 178 personer sysselsatta. Av dessa var två anställda med SESAM-medel och de övriga genom olika t.ex. arbetsmarknadsåtgärder och projektanställningar hos kommuner. Ett 25-tal kommuner, spridda över hela landet, har varit del- aktiga med en arkivvårdsenhet i respektive kommun. Det finns flera exempel på projekt som lyckats skapa arbete för fler personer än de projektanställda. Lejonet i syssel- satte t.ex. 55 ALU-deltagare, utöver sina SESAM-anställda. kunde erbjuda 30 personer aktivering i . som hade 16 SESAM-anställda erbjöd totalt 32 personer aktivering i . 2.6 Sammanfattning Det kan konstateras att väl uppfyllde förväntningarna vad gäller sysselsättning. Antalet anställda inom projekten översteg för- väntningarna något, liksom det antal extra anställningar av olika slag som projekten genererade. Utfallet visar att det för många av de projektan- ställda har blivit en inkörsport till fortsatt arbete inom bl.a. museer och arkiv. SESAM-projekten har vitaliserat museiverksamheten genom nytill- skottet av yngre museiutbildade. Medelåldern sjönk för anställda på museer och arkiv under SESAM. Flera av de projektanställda har beretts fortsatt anställning inom kulturarvssektorn. Förhoppningsvis kan detta bl.a. medverka till att få en jämnare åldersstruktur på museer och arkiv. Trots detta är dock arbetslösheten bland museiutbildade fortsatt hög. 3 Tillgänglighet 3.1 Olika tillvägagångssätt Att göra samlingarna på museer och arkiv mer tillgängliga för andra museer, arkiv, forskare, skolor och allmänheten var ett av SESAM-grup- pens mål för projektet. Att skapa mer öppna samlingar kan ske på många sätt. Ett av delmålen i SESAM-gruppens handlingsplan var att använda nya medier, att digitalisera och att föra ut uppgifter om samlingar på Internet. Ett annat sätt att öppna upp museisamlingarna för fler besökare har varit att skapa publika magasin, dvs. föremålsmagasin som är till- gängliga för besökare. Flera museer har i sina redovisningar påtalat att före låg mycket material dolt och nerpackat i magasin utan ordentliga place- ringsregister och liknande. Endast en bråkdel av föremålen visas normalt i utställningar. Ofta var det svårt att ens veta exakt vad som fanns i maga- sinen och framför allt var många av föremålen inte sökbara på ett god- tagbart sätt. Genom har museerna fått en ökad känne- dom om sina samlingar och materialet är nu lättare tillgängligt att använ- das i utställningar och för visningar. Stora arbetsvinster har gjorts genom upprättandet av fungerande och lättillgängliga register. Genom uppord- ningen har också studiebesöken i magasinen kunnat öka. Långt ifrån alla SESAM-projekt har lyckats att föra ut informationen om samlingarna sökbart över Internet. Ett alternativ som ändå innebär ökad tillgänglighet har t.ex. projekt utarbetat. Upp- landsmuseet har sitt sökbara dataregister över föremålen tillgängligt för allmänheten, skolor och forskare i ett faktarum på museet. Dataregist- ret innefattar hela dess katalog om dryga 23 000 poster. Faktarum är något som framför allt länsmuseer och kommunala museer har arbetat med att anordna. I faktarummet finns ofta personal att fråga och tillgång till museets samlingar på olika sätt, t.ex. genom databaser att söka i. Även antalet utlån och depositioner av material uppges ha ökat med SESAM, särskilt vad gäller arkiven. har synliggjort samlingarna genom den uppmärk- samhet som projektet fått i press, radio och TV. Inom ramen för några av SESAM-projekten, exempelvis , har man producerat egna skrifter om förebyggande vård m.m., vilka även sålts till allmänheten. De SESAM-anställda har också på många håll gjort utställningar om sitt arbete och om föremålen för allmänheten. I flera fall har allmänheten bjudits in för att se på medan de SESAM-anställda arbetade med före- målen. i kunde, utöver en utställning om sitt arbete, i sitt projekt för de osteologiska samlingarna iordningställa en studiesamling med ben och skelett. Denna har använts som studiematerial och övningsmaterial för allmänheten och skolklasser. Andra museer har haft föreläsningar om samlingarna och om sitt arbete med dem. 3.2 Registrering Tab. 1 Ett av delmålen i SESAM-gruppens projektplan var att skapa en bättre överblick över samlingarna och arkivbestånden inom museerna och arkiven. För att göra det möjligt krävs det att allt är noggrant registrerat och förtecknat. Varje föremål eller arkivvolym behöver kunna identifie- ras och dessutom vara sökbart i någon form av register. Registreringen bör bestå av sådana uppgifter att den som söker efter ett visst föremål lätt ska kunna återfinna det. Om föremål och arkivalier ska bli mer tillgäng- liga för såväl den egna personalen, som för forskare, skolor och allmän- heten är det väsentligt att ha ändamålsenliga register. konstaterade att det fanns en stor eftersläpning av registrering av föremål på museerna. syftade till att hämta in den eftersläpningen med hjälp av ny teknik. Ett önskemål i SESAM-gruppens handlingsplan var en nationell databas som via Inter- net kunde ge information om samlingarna vid landets museer och arkiv. Av alla SESAM-projekt arbetade med att registrera föremål och arkivalier. Gränsen för vad som är registrering respektive digitalise- ring kan emellertid i vissa fall vara flytande. För att kunna digitalisera måste en metodisk registrering först vara utförd. av alla projekt arbetade med digitalisering. Det totala antalet föremål i behov av registrering hos de institutioner som deltog i projektet har efter minskat med . Eftersläpningen har alltså minskat, men behovet av registrering är fortfarande betydande. 3.3 Digitalisering Ett delmål i SESAM-gruppens projektplan var att låta den digitaliserade informationen bilda underlag för nya användningsområden. Genom en heltäckande databas tillgänglig via Internet skulle museerna, skolor och allmänheten kunna ta del av landets samlade museiföremål och arkivalier. Att låta information om samlingarna komma ut på Internet skulle ge möjligheter för människor över hela världen att snabbt få till- gång till information. En digitalisering av samlingarna, dvs. en registrering gjord i sökbara dataregister, innebär också att det generellt sett blir lättare att söka och ta till sig nödvändig information om föremålen. Enligt en undersökning som har gjort, Museerna och IT-verktygen (, 1999), är av museernas föremål digitaliserade (ej inbegripet arkivalier, foton etc.). Det innebär dock inte nödvändigtvis att de är tillgängliga via Internet. Enligt Statskontorets utvärdering har inneburit att antalet föremål som digitaliserats har ökat med . Ett exempel på en fungerande databas är som med hjälp av arbetat fram Kulturarv på Internet () och på .