prop · GN0358 · 2000-01-01 00:00:00 — Genom avtalet kommer man överens om hur mervärdesskatten på passageavgiften skall fördelas mellan och samt om en förenklad administrativ ordning för återbetalning och avdrag av mervärdesskatt på passageavgiften. Art. 2 innehåller vissa definitioner. Med den behöriga myndigheten avses i finansministern eller den myndighet åt vilken det uppdras att handha frågor beträffande avtalet. Det är lämpligt att genom en förordning får i uppdrag att sköta kontakterna med de danska myndigheterna rörande löpande meddelanden om beräkningar och ersättningar. I artikeln anges också vad som i avtalet skall förstås med utländska företagare . Begreppet har samma innebörd som i 1 kap. 15 § mervärdesskattelagen bortsett från att de som är skattskyldiga i inte omfattas. Art. 3 reglerar hur beskattningsunderlaget skall fördelas, se även avsnitt 6.2. Art. 4 omfattar en bestämmelse om vilken avdragsrätt som skall gälla. Artikeln innebär att svenska företagare får göra avdrag enligt svenska regler för hela mervärdesskatten avseende passageavgiften, även den danska. Motsvarande skall gälla för danska företagare i , se även avsnitt 6.3.2 Art. 5 handlar om det förenklade förfarandet vid återbetalning av mervärdesskatt rörande passageavgiften till utländska företagare. Återbetalningarna skall skötas av svenska myndigheter (Särskilda skattekontoret i ) och skall omfatta såväl svensk som dansk mervärdesskatt. Eftersom danska företagare skall ha avdragsrätt för mervärdesskatten på passageavgiften i enligt de danska reglerna, undantas de från återbetalningsrätten. Återbetalningarna skall hanteras enligt de svenska reglerna. Art. 6 innehåller regler om hur överföringen av den skatt svenska myndigheter betalat ut för de danska myndigheternas räkning skall gå till. Beloppet skall överföras från den danska myndigheten efter meddelande från den svenska myndigheten. Eftersom beloppet kommer att överföras i efterskott, skall erhålla en räntekompensation. Räntan beräknas av de svenska myndigheterna innan meddelandet sänds i väg. Praktiska frågor rörande överföringarna får lösas genom överenskommelser mellan de svenska respektive danska myndigheterna. Se även avsnitt 6.3.2. Art. 7 innehåller en överenskommelse om att skall ersätta för de merkostnader som uppkommer med anledning av att sköter hanteringen av utbetalningarna av den danska mervärdesskatten till utländska företagare. Art. 8 reglerar insynen i verksamheten med återbetalning till utländska företagare. Vid finns en enhet för internrevision. Den granskar, med utgångspunkt från en riskanalys, bl.a. att skattemyndigheternas rutiner och system fungerar tillfredsställande, inklusive ledning och styrning av verksamheten. De danska myndigheterna skall få ta del av resultatet av den granskning som, grundat på riskanalysen, utförts av verksamheten med återbetalningar av mervärdesskatt till utländska företagare avseende passageavgifterna. Art. 9 innehåller ikraftträdandebestämmelser. Avtalet träder i kraft efter att har beslutat att och får frångå det sjätte mervärdesskattedirektivet samt de båda länderna meddelat varandra att avtalet godkänts. Art. 10 reglerar giltighetsperioden och ändring i avtalet. Av punkt 1 framgår att avtalet har obegränsad giltighetstid men kan sägas upp genom skriftligt meddelande av någon av parterna. Vid uppsägning upphör avtalet att gälla efter uppsägningen. Av punkt 2 framgår att fråga om ändring av avtalet när som helst kan tas upp av var och en av parterna. Ett skäl till ändring som har diskuterats, och som framgår av protokollet, kan vara att man finner att det är en väsentlig skillnad mellan antalet svenska och danska företagare som använder förbindelsen. Avsikten med ordningen i avtalet är att beskattningsresultatet så långt som möjligt skall bli detsamma som med nuvarande regler. Om det förhållandet att man medger avdragsrätt för all mervärdesskatt i de inhemska deklarationerna, på grund av en ojämn fördelning av antalet användare, leder till ett snedvridet resultat i jämförelse med vad resultatet skulle blivit med nu gällande regler och i förhållande till hur underlaget för den utgående skatten fördelats, kan skäl finnas för omprövning av avtalet. Det kan naturligtvis även finnas andra skäl som gör att avtalet bör omförhandlas utan att helt sägas upp. 10.2 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 1 kap. 2 § Ändringen i första stycket 3 innebär en anpassning av reglerna i mervärdesskattelagen till bestämmelserna i det sjätte direktivet (artikel 28b.E.3 och artikel 21.1.b). Regleringen medför att skattskyldigheten för förmedlingstjänster avseende transporttjänster som utförs inom förs över på förvärvaren. Se även avsnitt 7. 2 c § Genom den nya paragrafen lämnas en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser om mervärdesskatt, som hänger samman med beskattningen av avgifterna för passage över den fasta vägförbindelsen över , se avsnitt 6.1. De särskilda bestämmelserna kan enligt allmänna rättsliga principer anses ha företräde framför vad som sägs i mervärdesskattelagen. Lagrådet har avstått från att uttala sig om bestämmelsen. 7 a § Paragrafen motsvarar artikel 28b.E.3 i det sjätte direktivet. Paragrafens nuvarande utformning är dock inte helt klargörande. har i sin handledning för mervärdesskatt 1999 (s. 365 369) förklarat att förmedlingstjänsten skall anses företagen där den förmedlade varan eller tjänsten omsätts. Paragrafens lydelse justeras nu så att detta framgår klart. 11 § Den nuvarande punkten 5 upphävs. Det medför att omsättning av upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan och ett annat land inte längre anses som en omsättning utomlands. Detta leder till att avgifter som betalas för passage över broar och tunnlar till andra länder kommer att beskattas. Det kommer att gälla för broar etc. till såväl annat EU-land som till land utanför EU. Ändringen berör dock endast Öresundsförbindelsen. Som en konsekvens av den föreslagna ändringen kommer nuvarande punkt 6 att i stället bli en ny punkt 5. 4 § Ändringen är en följd av att punkt 6 i 5 kap. 11 § numreras om till 5. 5 § Enligt gällande regler skall de uppgifter som finns på en faktura eller jämförlig handling bl.a. innehålla utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan uppgift genom vilken de kan identifieras. Denna bestämmelse får enligt tredje stycket frångås om handlingen upptar endast ett mindre belopp, vilket enligt riktlinjer är högst . Priset för en enkel resa över Öresundsförbindelsen kommer enligt uppgift för vissa fordonstyper, t.ex. bussar och lastbilar, att överstiga . Om betalning sker efter faktura så torde det inte vara några större problem att på denna ange mottagarens namn m.m. Däremot försvåras hanteringen av de kontanta betalningarna vid betalautomaterna genom kravet i första stycket 3 på att kvittona för betalningarna skall innehålla uppgifter om mottagares namn m.m. Dessutom skulle ett upprätthållande av kravet påverka trafikgenomströmningen negativt. I ett nytt sista stycke införs därför en möjlighet för skattemyndigheten att i vissa fall medge undantag från uppgiftskraven på köpares namn m.m. Avsikten är dock att undantag skall kunna medges endast när det finns särskilda skäl för detta med hänsyn till verksamhetens art. Det kan således ske för vissa situationer där tillämpningen av reglerna skulle leda till ett orimligt resultat. Möjligheten införs främst med avseende på kontantbetalningarna vid betalstationen för Öresundsförbindelsen. Det utesluter dock inte att regeln kan komma att tillämpas även i andra fall. Den bör dock tillämpas restriktivt och med beaktande av de vidare konsekvenserna av ett medgivande. Stycket har formulerats i enlighet med vad Lagrådet förordat men med ett tillägg om att stycket är tillämpligt endast om det tredje stycket inte är det. Tillägget har gjorts för att klargöra att skattemyndighetens särskilda beslut om undantag från kravet på att mottagarens namn inte är behövligt i de fall fråga är om mindre belopp. 1 § beslut att inte bifalla den skattskyldiges ansökan om undantag från bestämmelserna i 11 kap. 5 § första stycket 3 skall kunna överklagas hos länsrätten. Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200) dels att 1 kap. 2 §, 5 kap. 7 a och 11 §§, 9 b kap. 4 §, 11 kap. 5 § och 20 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 2 c §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är 1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten, 2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar tjänsten, 3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster som avses i 5 kap. 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten, 3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket, 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten, 4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap. 30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs, 4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här, av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan, 5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som förvärvar varan, och 6. för import av varor: den som är skyldig att betala skatt enligt 10 § tullagen (1994:1550) för den importerade varan. Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i 6 kap., 9 kap. och 9 c kap. 2 c § Särskilda bestämmelser om mervärdesskatt finns i lagen (2000:000) om avtal med om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över . 5 kap. 7 a § Andra förmedlingstjänster än sådana som anges i 4, 5, 5 a, 6, 6 a och 7 §§ och som görs för någon annans räkning i dennes namn är omsatta inom landet, om 1. förmedlingstjänsten företas i och förvärvet av förmedlingstjänsten inte har gjorts under angivande av ett registreringsnummer för köparen i ett annat , eller 2. förmedlingstjänsten företas i ett annat men köparen av förmedlingstjänsten är registrerad till mervärdesskatt här i landet och han har förvärvat förmedlingstjänsten under angivande av registreringsnumret. 1. förmedlingstjänsten avser en vara eller tjänst som omsätts i och förvärvet av förmedlingstjänsten inte har gjorts under angivande av ett registreringsnummer för köparen i ett annat , eller 2. förmedlingstjänsten avser en vara eller tjänst som omsätts i ett annat men köparen av förmedlingstjänsten är registrerad till mervärdesskatt här i landet och han har förvärvat förmedlingstjänsten under angivande av registreringsnumret. 11 § En omsättning av tjänster enligt någon av 4 8 §§ anses som omsättning utomlands då det är fråga om: 1. tjänster som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, inräknat upplåtelse av hamnar eller flygplatser, eller tjänster som avser utrustning eller andra varor för användning på sådana fartyg eller luftfartyg, 2 a. lastning, lossning eller andra tjänster i godsterminal-, hamn- eller flygplatsverksamhet, om tjänsterna avser varor från eller till ett land utanför EG, 2 b. transport eller annan tjänst inom landet som avser varor som en speditör eller fraktförare tillhandahåller en utländsk uppdragsgivare i ett land utanför EG i samband med import eller export av varan, 3. alla tjänster som avser varor utom uthyrning, om varorna förts in i landet endast för tjänsten i fråga för att därefter föras ut ur landet till en plats utanför EG, 4. reparation av varor åt en utländsk företagare, som inte är skattskyldig för omsättningen, och reparationen görs inom ramen för garantiåtaganden som denne gjort, 5. upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan och ett annat land, och 6. förmedling av varor eller tjänster som görs för någon annans räkning i dennes namn, när omsättningen av dessa anses som en omsättning utanför EG antingen enligt 1 § första stycket eller enligt förevarande paragraf eller 9 §. 4. reparation av varor åt en utländsk företagare, som inte är skattskyldig för omsättningen, och reparationen görs inom ramen för garantiåtaganden som denne gjort, och 5. förmedling av varor eller tjänster som görs för någon annans räkning i dennes namn, när omsättningen av dessa anses som en omsättning utanför EG antingen enligt 1 § första stycket eller enligt förevarande paragraf eller 9 §. 9 b kap. 4 § Omsättning av resetjänsten omfattas av 5 kap. 8 § om inte annat följer av andra stycket. Om resebyrån som ett led i omsättningen av resetjänsten förvärvat varor och tjänster som en annan näringsidkare tillhandahållit resebyrån utanför EG, skall resetjänsten anses utgöra en sådan tjänst som avses i 5 kap. 11 § 6. Om förvärven avser varor och tjänster som den andre näringsidkaren tillhandahållit resebyrån både inom och utanför EG, gäller bestämmelserna i 5 kap. 11 § 6 endast för den del av omsättningen av resetjänsten som avser varor och tjänster tillhandahållna utanför EG. Om resebyrån som ett led i omsättningen av resetjänsten förvärvat varor och tjänster som en annan näringsidkare tillhandahållit resebyrån utanför EG, skall resetjänsten anses utgöra en sådan tjänst som avses i 5 kap. 11 § 5. Om förvärven avser varor och tjänster som den andre näringsidkaren tillhandahållit resebyrån både inom och utanför EG, gäller bestämmelserna i 5 kap. 11 § 5 endast för den del av omsättningen av resetjänsten som avser varor och tjänster tillhandahållna utanför EG. 11 kap. 5 § En faktura eller jämförlig handling skall i de fall som anges i 2 § 1 eller 2 och 2 a § innehålla uppgift om 1. ersättningen, 2. skattens belopp för varje skattesats, 3. utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan uppgift genom vilken de kan identifieras, 4. transaktionens art, 5. platsen för varans mottagande, 6. den skattskyldiges registreringsnummer till mervärdesskatt eller, då den skattskyldige inte är registrerad, hans person- eller organisationsnummer om det finns ett sådant och annars en likvärdig uppgift, och 7. övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning. En faktura eller jämförlig handling som utfärdas enligt 2 § 3 skall innehålla uppgift om den utgående skatt som säljaren har redovisat eller skall redovisa för gjorda skattepliktiga uttag av tjänster på fastigheten. Handlingen skall dessutom innehålla de uppgifter som anges i första stycket 3, 4, 6 och 7. Bestämmelserna i första stycket 3 5 får frångås då fråga är om en faktura eller jämförlig handling som upptar endast ett mindre belopp. Bestämmelsen i första stycket 3 får frångås även i andra fall än som avses i tredje stycket om skattemyndigheten på den skattskyldiges begäran beslutat om detta och det med hänsyn till den skattskyldiges verksamhet finns särskilda skäl. Beslutet skall bestå till dess att skattemyndigheten beslutat annat. 20 kap. 1 § Vid överklagande av beslut enligt denna lag, med undantag för överklagande enligt andra stycket, gäller bestämmelserna i 22 kap. skattebetalningslagen (1997:483). Beslut som i har fattat om betalnings- skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om godkännande enligt 9 c kap. 7 § eller om återkallelse av sådant godkännande enligt 9 c kap. 8 § andra stycket, i ärende som rör återbetalning enligt 10 kap. 1-8 §§ och om betalningsskyldighet och avräkning enligt 19 kap. 7 § får överklagas hos Länsrätten i . Beslut som en skattemyndighet fattat om gruppregistrering enligt 6 a kap. 4 § eller om ändring eller avregistrering enligt 6 a kap. 5 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut om avräkning får överklagas särskilt på den grunden att avräkningsbeslutet i sig är felaktigt men i övrigt endast i samband med överklagande av beslut om betalningsskyldighet. Ett överklagande enligt detta stycke skall ha kommit in från den dag klaganden fick del av beslutet. Beslut som i har fattat om betalnings- skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om godkännande enligt 9 c kap. 7 § eller om återkallelse av sådant godkännande enligt 9 c kap. 8 § andra stycket, i ärende som rör återbetalning enligt 10 kap. 1-8 §§ och om betalningsskyldighet och avräkning enligt 19 kap. 7 § får överklagas hos Länsrätten i . Beslut som en skattemyndighet fattat om gruppregistrering enligt 6 a kap. 4 §, om ändring eller avregistrering enligt 6 a kap. 5 § eller om innehållet i en faktura eller jämförlig handling enligt 11 kap. 5 § fjärde stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut om avräkning får överklagas särskilt på den grunden att avräkningsbeslutet i sig är felaktigt men i övrigt endast i samband med överklagande av beslut om betalningsskyldighet. Ett överklagande enligt detta stycke skall ha kommit in från den dag klaganden fick del av beslutet. Ett beslut enligt 9 c kap. 7 § eller 8 § andra stycket eller 6 a kap. 4 eller 5 § får även överklagas av . Om en enskild part överklagar ett sådant beslut förs det allmännas talan av . Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Lagrådets yttrande Utdrag ut protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: 1 kap. 2 § Enligt 5 kap. 5 § skall förmedling av transporttjänster som utförs i under vissa förutsättningar anses som omsättning här i landet även om förmedlingen sker i ett annat land. Av förevarande paragraf i dess nuvarande lydelse följer att det är förmedlaren som är skattskyldig i sådana fall. Förslaget innebär att det i stället är förvärvaren av förmedlingstjänsten, normalt det företag som skall utföra transporttjänsten, som kommer att bli skattskyldig. Förslaget har inte något samband med tillkomsten av den fasta Öresundsförbindelsen och är inte endast av teknisk beskaffenhet. En ändring kommer att få betydelse för ett stort antal transportföretag helt oberoende av om dessa utför tjänster över den fasta Öresundsförbindelsen. Förslaget behandlas inte i remissens allmänna motivering och något särskilt beredningsunderlag finns inte. Av specialmotiveringen och vad som anförts under lagrådsföredragningen har framgått bl.a. att förslaget innebär en anpassning till bestämmelserna i sjätte mervärdesskattedirektivet. Lagrådet finner inte anledning att motsätta sig att förslaget nu genomförs men vill framhålla vikten av att de som berörs av ändringen får information om den före ikraftträdandet. 1 kap. 2 c § Paragrafen innehåller en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser om mervärdesskatt "i lagen (2000:000) om avtal med om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över ." Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts att det avtal som det här är fråga om ännu inte har ingåtts. Beträffande den tilltänkta nya lagens innehåll och utformning ger remissen ingen annan upplysning än att avsikten är att avtalets artiklar skall tas in i en särskild lag. Mot bakgrund av det anförda avstår Lagrådet från att uttala någon mening om förevarande förslag till bestämmelse. 11 kap. 5 § Enligt första stycket 3 skall en faktura eller jämförlig handling innehålla uppgift om utställaren och mottagaren. Förslaget i det nya fjärde stycket innebär att skattemyndigheten på ansökan av den skattskyldige skall kunna medge att sådan uppgift inte lämnas om det finns särskilda skäl för det med hänsyn till den skattskyldiges verksamhet. Ett sådant beslut aktualiseras inte om det är fråga om endast ett mindre belopp och uppgiftsskyldigheten därför bortfaller redan på grund av tredje stycket. Enligt andra meningen i fjärde stycket skall beslutet bestå till dess att skattemyndigheten beslutat annat. Meningen syftar till att klarlägga att skattemyndigheten - även om några särskilda villkor inte angetts i beslutet - kan upphäva sitt beslut genom ett nytt beslut. Det är vanligt att dispenser på skatteområdet begränsas till att gälla , vissa taxeringar e.d. Den föreslagna regleringen avviker från det gängse mönstret. Det kan ifrågasättas om regeln i andra meningen behövs. Klart är att det inte kan finnas något hinder att ta tillbaka dispensen om ändrade förhållanden motiverar det. Till bilden hör också att beslut i dispensfrågan skall kunna överklagas till länsrätten. Lagrådet föreslår att andra meningen utgår. Något problem att lämna uppgift om utställaren kan rimligen inte föreligga. Det är därför motiverat att dispensbeslutet begränsas till att avse uppgift om mottagaren. Första meningen bör ändras i enlighet härmed. Lagrådet förordar att fjärde stycket ges följande lydelse: "Om det med hänsyn till en skattskyldigs verksamhet finns särskilda skäl för det, får skattemyndigheten på ansökan av den skattskyldige besluta att denne inte behöver lämna uppgift om mottagaren enligt första stycket 3." Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1999/2000:58 Mervärdesskattefrågor med anledning av Öresundsförbindelsen Senaste lydelse 1999:640. Senaste lydelse 1994:1798. Senaste lydelse 1995:700. Senaste lydelse 1995:700. Senaste lydelse 1997:1036. Senaste lydelse 1998:346. Rådets sjätte direktiv /388/EEGav om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, , s.1). Rådets åttonde direktiv /1072/EEG av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Regler för återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium (EGT L 331, 27.12.79, s. 11). Rådets trettonde direktiv /560/EEG av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter Regler om återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium (EGT L 326, 21.11.86, s. 40). Senaste lydelse 1999:640. Senaste lydelse 1994:1798. Senaste lydelse 1995:700. Senaste lydelse 1995:700. Senaste lydelse 1997:1036. Senaste lydelse 1998:346. 1999/2000:58 Bilaga 1 1999/2000:58 Bilaga 1 1999/2000:58 Bilaga 1 1999/2000:58 Bilaga 2 1999/2000:58 Bilaga 2