prop · GN039 · 2000-01-01 00:00:00 — Med pension förstås dels belopp, som annorledes än i följd av försäkring utgår på grund av föregående tjänsteförhållande, dels belopp, som på grund av lagen (1962:381) om allmän försäkring utgår i form av folkpension eller tilläggspension, dels belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring, dels belopp som utbetalas från pensionssparkonto till pensionsspararen, till förmånstagare på grund av förmånstagarför- ordnande, till den som erhållit rätten till pension genom bodelning, till make eller bröstarvinge på grund av jämkning av förmånstagarför- ordnande samt vid återbetalning enligt 13 kap. 4 § , dels kapital hänförligt till pensionsförsäkring vilken antingen överlåts till för- säkringsgivare som inte meddelar pensionsförsäkring enligt denna lag eller överförs till sådan del av försäkringsgivarens verksamhet som inte avser pensionsförsäkring enligt denna lag. Med pensionsförsäkring förstås försäkring, som inte medför rätt till andra försäkringsbelopp än ålderspension, sjukpension eller efterlevande- pension. För att en försäkring skall anses som pensionsförsäkring fordras vidare, om inte annat följer av sjuttonde stycket, att försäkringen med- delats i en här i landet bedriven försäkringsrörelse för vilken skatt- skyldighet föreligger enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel respektive lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Med försäkrad avses den på vars liv försäkringen tagits eller, i fråga om sjukpension, den vars arbetsoförmåga försäkringen avser. Med tjänste- pensionsförsäkring förstås pensionsförsäkring, som har samband med tjänst och för vilken den försäkrades arbetsgivare åtagit sig att ansvara för betalning av hela avgiften. Med tjänstepensionsförsäkring förstås också pensionsförsäkring, som - om en anställd avlidit - tagits av den anställdes arbetsgivare till förmån för den anställdes efterlevande och för vilken försäkring arbetsgivaren åtagit sig att ansvara för betalning av hela avgiften. I fråga om annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring skall försäkringstagaren vara den försäkrade. Har försäkringstagaren eller hans make eller person med vilken han sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden barn , får han ta försäkring avseende efter- levandepension på sin makes eller den sammanboendes liv, om barnet insätts som förmånstagare. Om särskilda skäl föreligger kan skatte- myndigheten medge att dödsboet efter skattskyldig som bedrivit närings- verksamhet i får ta försäkring avseende efterlevandepension. Som förutsättning för att medgivande skall lämnas gäller att den efterlevande saknar betryggande pensionsskydd och att försäkringen tas i samband med att boet upphör med driften i förvärvskällan. Motsvarande gäller om den avlidne drivit verksamheten genom förmedling av juridisk person. Ålderspension får inte börja utgå vid lägre ålder än . Utbetalning får dock ske till den som fått rätt till förtidspension enligt lagen om allmän försäkring. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får skattemyndigheten besluta att pension får börja utgå vid lägre ålder. Ålderspension får utgå högst så länge den försäkrade lever, men under den försäkrades livstid lägst eller, om försäkringen skall upphöra när den försäkrade fyller , lägst . Pensionen får under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensions- belopp. För ålderspension som utgår enligt allmän pensionsplan gäller, om den skall upphöra innan den försäkrade avlider, vad därom utfästs enligt planen. Vad som avses med allmän pensionsplan framgår av 4 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Med allmän pen- sionsplan avses emellertid även - pensionsutfästelser som ryms inom vad som enligt en allmän pen- sionsplan är sedvanligt inom branschen för arbetstagare med mot- svarande uppgifter, dock i fråga om avsättning i balansräkning endast i förening med kreditförsäkring, - pensionsutfästelser för vilka eller statlig borgen eller liknande garanti tecknats, samt - pensionsutfästelser i enlighet med pensionsavtal som på arbets- tagarsidan godkänts av sådan organisation som enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet anses som central arbetstagar- organisation. Förmånstagare får inte insättas till annan ålderspensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring. Till tjänstepensionsförsäkring avseende ålderspension skall anställd, som då försäkringsavtalet ingicks var den försäkrade, vara förmånstagare. Med sjukpension förstås pension som utgår till den försäkrade högst så länge denne är arbetsoförmögen eller har nedsatt arbetsförmåga. Sjukpension får upphöra tidigast efter det försäkringsavtalet träffades. I fråga om förmånstagare gäller föreskrifterna i föregående stycke. Med efterlevandepension förstås pension 1. som efter den försäkrades död utgår till den försäkrades make, varmed i detta sammanhang förstås person med vilken den försäkrade varit gift eller sammanbott under äktenskapsliknande förhållanden, 2. som efter den försäkrades död utgår till barn till den försäkrade eller barn till person som angivits under 1, 3. som utgår till efterlevande på grund av försäkring som tagits av dödsbo efter medgivande enligt tredje stycket, varvid pension får utgå som om den avlidne varit försäkrad, eller 4. som utgår på grund av försäkring som tagits av arbetsgivare till förmån för anställds efterlevande med stöd av andra stycket sista meningen, varvid pension får utgå som om den avlidne varit försäkrad. Efterlevandepension får utgå högst så länge den efterlevande lever och får under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp. Efterlevandepension får under den efter- levandes livstid inte upphöra förrän förflutit efter den försäkrades död med följande undantag: 1. Efterlevandepension till person som avses i föregående stycke 1, får upphöra när denne ingår nytt äktenskap. Har den försäkrade avlidit mindre än före den tidpunkt då försäkringen annars skulle ha upphört, får efterlevandepension upphöra . Om utbetalning av efterlevandepension till barn påbörjats, får pensionen upphöra när barnet fyller . Har försäkring avseende efterlevandepension till barn tagits på sådan persons liv som avses i föregående stycke 1, skall pensionen upphöra senast när barnet fyller . Som förmånstagare till försäkring avseende efterlevandepension får endast insättas person till vilken efterlevandepension kan utgå enligt nionde och tionde styckena. Försäkringsvillkor, som med hänsyn till bestämmelserna i denna lag är avgörande för frågan huruvida försäkringen är att anse som pensions- försäkring, skall tas in i försäkringsavtalet. Detta skall dessutom inne- hålla villkor att försäkringen inte får pantsättas eller belånas och inte heller ändras på sådant sätt att den inte längre uppfyller de föreskrifter, som anges för pensionsförsäkring i denna lag, eller i andra fall än nedan föreskrivs överlåtas eller återköpas. Avtalet får inte innehålla villkor som är oförenligt med bestämmelserna om pensionsförsäkring i denna lag. Under den försäkrades livstid får pensionsförsäkring endast överlåtas 1. till följd av anställningsförhållande, därvid försäkringen före eller efter överlåtelsen skall ha karaktär av tjänstepensionsförsäkring, 2. på grund av utmätning liksom vid ackord eller konkurs eller 3. genom bodelning. Ny ägare till pensionsförsäkring skall underrätta försäk- ringsgivaren om förvärvet av försäkringen. Återköp av pensionsförsäkring får utan hinder av bestämmelserna i denna lag ske, 1. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring och försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande samt för försäkringen inte har betalats senare än före återköpet, eller 2. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst av ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Om det i annat fall än som avses i föregående stycke finns synnerliga skäl för återköp och sådant får ske enligt försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer, får återköp medges av skattemyndigheten. Bestämmelserna i förevarande lag hindrar inte heller 1. återbetalning enligt 13 kap. 4 § av försäkrings- tagarens tillgodohavande, eller 2. en överföring av hela för- säkringens värde direkt till en pensionsförsäkring som försäk- ringstagaren tecknar hos samma eller annan försäkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som ett belopp som enligt första stycket utgår på grund av pensionsförsäkring och inte heller som en betalning av avgift för pensionsförsäkring. 2. en överföring av hela pensionsförsäkringens värde direkt till en pensionsförsäkring som meddelats i en här i landet bedriven försäkringsrörelse för vilken skattskyldighet föreligger enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel respektive lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som försäkringstagaren tecknar i samband med överföringen hos samma eller annan för- säkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som ett belopp som enligt första stycket utgår på grund av pensionsförsäkring och inte heller som en betalning av avgift för pensionsförsäkring. Försäkring som huvudsakligen avser ålders-, sjuk- eller efterlevande- pension och som har meddelats i försäkringsrörelse vilken inte bedrivs från fast driftställe i skall anses som pensionsförsäkring, om den försäkrade var bosatt utomlands när avtalet ingicks och där medgavs avdrag, skattereduktion eller liknande skattelättnad för inbetalda . Detsamma gäller försäkring av nämnda slag som arbetsgivare betalt för under den försäkrades bosättning eller förvärvsarbete i utlandet utan att betalningen räknats som inkomst för den försäkrade vid beskattningen i detta land. Ett sådant förvärvsarbete skall vara den försäkrades huvudsakliga förvärvsverksamhet. får, om särskilda skäl finns i annat fall än som avses i detta stycke, medge att försäkring meddelad i försäkringsrörelse vilken inte bedrivs från fast driftställe i skall anses som pensionsförsäkring. Om en för- säkring beskattats som pensionsförsäkring med stöd av detta stycke, kan försäkringen inte övergå till kapitalförsäkring. Med kapitalförsäkring förstås annan livförsäkring än pensions- försäkring. Till kapitalförsäkring hänförs mot statens grupplivförsäkring svarande förmån från kommun, även om förmånen inte utgår på grund av försäkring. Försäkring som enligt denna lag är att hänföra till pensionsförsäkring får anses såsom kapitalförsäkring, om förbehåll härom intagits i avtalet vid dess ingående. Premiebefrielseförsäkring skall anses tillhöra samma slag av försäkring som huvudförsäkringen. För att sjuk- eller olycksfallsförsäkring skall anses ha tagits i samband med tjänst fordras, att för försäkringen skall betalas av arbetsgivaren. Vidare fordras att anmälan görs till försäkringsanstalten om att försäkringen har tagits i samband med tjänst. Till livränta räknas även höjning av livräntan och sådant tillägg till denna som skall utgå under livräntans fortsatta bestånd. Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller efterlevandepension inte utgår med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses i fråga om försäkring enligt 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäkringsrörelselagen (1982:713) från sådana förändringar av beloppen som föranleds av kursutvecklingen på fondandelarna. Beslut som skattemyndighet meddelat avseende medgivande enligt tredje, fjärde, sextonde eller sjuttonde stycket av denna anvisningspunkt får överklagas hos . beslut får inte överklagas. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Vad som sägs i de nya föreskrifterna om försäkringsavtalet och försäk- ringstekniska riktlinjer gäller i stället försäkringstekniska grunder när försäkringsgivaren tillämpar punk- ten 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1999:600) om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713). Denna lag träder i kraft och tillämpas för- sta gången vid taxering. Vad som sägs i de nya före- skrifterna om försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer gäller i stället försäkringstekniska grunder när försäkringsgivaren tillämpar punkten 2 av övergångsbestäm- melserna till lagen (1999:600) om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713). 2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1600) om beskattningen vid överlåtelser till underpris Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1998:1600) om beskattningen vid överlåtelser till underpris skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 18 § Överlåtaren och förvärvaren skall vara en fysisk person, eller ett handelsbolag. En svensk stiftelse eller en svensk ideell förening får inte vara förvärvare. En ideell förening som är skattskyldig för all sin verksamhet får dock förvärva en tillgång från en annan ideell förening. En svensk stiftelse eller en svensk ideell förening får inte vara förvärvare. får dock vid ombildning av sparbank till bankaktiebolag enligt 8 kap. sparbankslagen (1987:619) förvärva aktier i bankaktiebolaget. Vidare får en ideell förening som är skattskyldig för all sin verksamhet förvärva en tillgång från en annan ideell förening. Denna lag träder i kraft . 2.16 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:000) Härigenom föreskrivs att 23 kap. 14 § och 58 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:000) skall ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. 1999/2000:2 Föreslagen lydelse 23 kap. 14 § Överlåtaren och förvärvaren skall vara en fysisk person, eller ett svenskt handelsbolag. En svensk stiftelse eller en svensk ideell förening får inte vara förvärvare. En förening som inte omfattas av undantag från skattskyldighet i 7 kap. får dock förvärva en tillgång från en annan ideell förening. En svensk stiftelse eller en svensk ideell förening får inte vara förvärvare. får dock vid ombildning av sparbank till bankaktiebolag enligt 8 kap. sparbankslagen (1987:619) förvärva aktier i bankaktiebolaget. Vidare får en förening som inte omfattas av undantag från skattskyldighet i 7 kap. förvärva en tillgång från en annan ideell förening. 58 kap. 18 § En pensionsförsäkring får återköpas trots bestämmelserna i detta kapitel, om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om 1. det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp, 2. försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagar- förordnande, och 3. för försäkringen inte har betalats . Om det i andra fall finns synnerliga skäl för återköp och sådant får ske enligt försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer, får återköp medges av skattemyndigheten. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § av för- säkringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en över- föring av hela försäkringens värde direkt till en pensionsförsäkring som försäkringstagaren tecknar hos samma eller annan försäk- ringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 4 och inte heller som en betalning av för pensionsförsäkring. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § av för- säkringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en över- föring av hela pensionsförsäk- ringens värde direkt till en annan pensionsförsäkring än som avses i 5 § om försäkringstagaren tecknar den i samband med överföringen hos samma eller annan för- säkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 4 och inte heller som en betalning av för pensionsförsäkring. 3 Ärendet och dess beredning Frågor med anledning av att taxfreeförsäljningen inom EU har upphört upphörde den skattefria försäljningen vid resor inom EU. I samband därmed trädde en rad lagändringar i kraft vars syfte var att anpassa lagen (1994:1563) om tobaksskatt (tobaksskattelagen), lagen (1994:1564) om alkoholskatt (alkoholskattelagen) och mervärdesskattelagen (1994:200) till den nya situationen. Utöver dessa ändringar infördes en ny lag (1999:445) om exportbutiker och en ny lag (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg (provianteringslagen). Förslagen lades fram i prop. 1998/99:86 Ändrade skatteregler med anledning av att taxfreeförsäljningen inom EU upphör. I propositionen uttalade regeringen att den avsåg att överväga möjligheten att ingå bilaterala överenskommelser med andra EU-länder om förenklade förfaranden för näringsidkare som regelbundet och ofta transporterar varor mellan två orter i ett EU-land via ett annat EU-land (s. 65). Därefter har och kontaktat och uttryckt önskemål om att träffa sådana överenskommelser. Mot den bakgrunden föreslås vissa ändringar i tobaksskattelagen och alkoholskattelagen i syfte att möjliggöra överenskommelser om förenklade förfaranden. Med anledning av att har påpekat att regeringen enligt provianteringslagen, till skillnad från tidigare lagstiftning, saknar möjlighet att medge dispens från de begränsningar som gäller för den skattefria försäljningen ombord på färjor i trafik mellan och tar regeringen upp även denna fråga. Dessutom föreslås vissa justeringar i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen (privatinförsellagen) med anledning av att den skattefria försäljningen vid resor inom EU har upphört. Förslagen har utformats i samråd med och , som inte har haft något att invända i sak. Fordonsskatt ändrades 1 kap. 2 § på så sätt att stadgandet om att i balken beskriven gärning skall, om inte annat sägs, anses som brott endast om den begås uppsåtligen görs generellt tillämpligt, dvs. även specialstraffrätten omfattas av detta stadgande. I en övergångsbestämmelse anges att lagändringen skall tillämpas på samtliga straffbestämmelser i annan lag eller författning än först . Eftersom giltighetstiden för den nämnda övergångsbestämmelsen numera löpt ut tar regeringen upp frågan om det vid utdömande av ansvar för brukande av obeskattat fordon enligt 79 § fordonsskattelagen (1988:327) skall krävas uppsåt eller om det även bör utdömas ansvar vid oaktsamhet. har i en skrivelse till påtalat att verket inte har rätt att provköra fordon vid haveristudier eller marknadskontroller enligt EU:s produktdirektiv om fordonet inte får brukas enligt fordonsskattelagen på grund av obetald skatt. har föreslagit att fordonsskattelagen skall ändras så att det blir tillåtet att bruka ett fordon, trots att brukandeförbud gäller, vid tillsyn enligt produktsäkerhetslagen och haveriundersökning. I propositionen föreslår regeringen en sådan ändring. Förslaget om ändring i fordonsskattelagen har utarbetats i samråd med och samt vad gäller ändringen i straffbestämmelsen även Riksåklagaren och . Energiskatt och rådets direktiv /70/EG (EGT L 350 28.12.1998 s. 58, Celex 398 L 0070) om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av rådets direktiv /12/EEG skall genomföras i svensk lagstiftning genom ändringar i . Direktivet har föregåtts av ett omfattande arbete inom det s.k. Auto/oil- programmet som syftar till skärpningar av avgasutsläppen från motorfordon och kvaliteten på bensin och dieselbränslen. Direktivet medför vidare att det befintliga miljöklassystemet för bensin och dieselolja behöver justeras. Dessutom införs en ny miljöklass på bensin som är ett resultat av överläggningar mellan och Svenska () som initierades av ett uppdrag till i regeringens regleringsbrev . Verket rapporterade uppdraget (dnr M98/56/7). Förslaget om att beskatta tjock eldningsolja som används för fordonsdrift har föranletts av en skrivelse från . Skrivelsen har remitterats till och . hade inte någon erinran mot förslaget att utvidga tillämpningsområdet för lagen om skatt på energi. SPI ansåg att en märkning av eldningsoljan inte var motiverad och hade ett förslag till teknisk lösning. Skattelättnader för naturgas som drivmedel tillämpas genom s.k. pilotprojektsdispenser, som efter ansökan meddelats de skattskyldiga i särskilda regeringsbeslut med stöd av 2 kap. 12 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, LSE. Tre företag, som svarar för i princip all distribution av naturgas som drivmedel i , har för perioden - 1999 på detta sätt beviljats nedsättning av energiskatten till en nivå som 1995 motsvarade den energiskatt som gällde för naturgas som användes för uppvärmningsändamål. För de efterföljande åren har skattesatsen justerats i förhållande till konsumentprisindex. Vid beredning av bolagens förnyade ansökningar om pilotprojektsdispenser för kommande perioder har behovet av en mer långsiktig och permanent skattelösning för naturgasens del uppmärksammats. Dessa synpunkter gör sig gällande även för gasol och metan. Mot bakgrund av de förhållanden som redogjorts för ovan har inom utarbetats en promemoria om införandet av enhet- liga energiskattesatser för gasol, metan och naturgas. Promemorians lagförslag är detsamma som regeringens. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Fi1999/1215). och har i separata framställ- ningar till regeringen den 16 resp. hemställt att giltigheten av den övergångsvis gällande begränsningsregeln för koldioxidskatteuttaget inom den energiintensiva tillverkningsindustrin, den s.k. 1,2-procentsregeln, förlängs . Lagförslagen om ändringar i och lagen om skatt på energi har under hand beretts med , och . Hänsyn till deras synpunkter har tagits i det slutliga förslaget. Avfallsskatt har beslutat att en ny lag om skatt på avfall skall träda i kraft (prop. 1998/99:84, bet. 1998/99:SkU20, rskr. 1998/99:258, SFS 1999:673). Regeringen hade i propositionen bedömt att skatt borde tas ut även på biobränsleaska med hög halt av radioaktivt cesium. ansåg dock vid sin behandling att det borde finnas en möjlighet att göra avdrag för cesiumhaltig aska och föreslog att regeringen skulle återkomma till med förslag som tillgodoser detta syfte. gav genom sitt beslut i den delen regeringen detta till känna. En promemoria om befrielse från avfallsskatt för cesiumhaltiga askor har utarbetats inom . Promemorians lagförslag är i allt väsentligt detsamma som regeringens. I promemorian föreslås att avfallsskatt inte skall tas ut på biobränsleaska, som innehåller minst 5 kilobecquerel cesium-137 per kilogram aska och som förts in till en avfallsanläggning som uppfyller de krav som beslutat för att deponering av sådan aska skall få ske där. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Fi1999/2332). Dröjsmålsränta vid för sen betalning av tull Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade det statsråd som har ansvar för tullväsendet en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av den tullagstiftning som faller inom ansvarsområde (dir. 1996:103). Utredningen, som antog namnet (Fi 1997:03), har avlämnat delbetänkandet SOU 1998:127 Tullagens överklaganderegler m.m. vid en omorganisation av samt slut- betänkandet SOU 1999:54 En ny tullag . Enligt artikel 232 i rådets förordning (EEG) 2913/92 av om inrättande av en tullkodex för gemenskapen (tullkodexen), skall dröjsmålsränta debiteras när tullbeloppet inte har betalats inom föreskriven tid. I 30 § tullagen (1994:1550) anges, att om tull inte betalas inom föreskriven tid, skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. föreslog i en framställning till regeringen bl.a. att 30 § tullagen skulle ändras på så sätt att en kostnadsränta som beräknas enligt 19 kap. 8 § första meningen skattebetalningslagen (1997:483) skall tas ut i stället för dröjsmålsavgift enligt lagen om dröjsmålsavgift vid för sen betalning av tull och annan skatt eller avgift som tas ut enligt tullagstiftningen.