prop · GO0325 · 2000-10-31 00:00:00 — skick och dynamiska marknadsekonomier har samtliga kandidatländer alltjämt mycket kvar att göra för att svara upp till de krav som ett EU- medlemskap ställer på ett effektivt rättsväsende. I samband med att medlemskapsförhandlingar inleddes föreslog regeringen och beslutade ett nytt program för 1997/98:70, bet. 1997/98:U12, rskr. 1997/98:244). insatserna skall inriktas på att underlätta den förestående EU- utvidgningen och särskilt bidra till att , , och blir medlemmar i . Även insatser som bidrar till att och integreras närmare i de europeiska samarbetsstrukturerna är Med inriktningen på stöd för EU-medlemskap har rättsområdet blivit ett prioriterat nyckelområde i det svenska utvecklingssamarbetet. Medlemskap i ställer, vilket regeringen framhållit, höga krav på en väl fungerande rättslig infrastruktur. För att åstadkomma den intensifiering av utvecklingssamarbetet på rättsområdet som förutsatts har det etablerats nya former för samverkan mellan rättsväsendets myndigheter, som genomförare av insatserna, och Sida, som hanterar anslagen för utvecklingssamarbetet. bildades en styrgrupp i vilken deltar företrädare för , och Sida samt genom Justitie- Till grund för samarbetet med de baltiska länderna ligger avtal som regeringen ingått genom justitieministern. Svenska experter och råd- givare bidrar till reformer av de baltiska rättsväsendena. att identifiera kritiska frågor, finna lösningar på dem men också om att delta vid genomförandet av de åtgärder som beslutas. baltiska justitie- och inrikesministrarna ser över samarbetet och ger riktlinjer för dess fortsättning. Insatserna bidrar till det allmänna stärkandet av de baltiska staternas rättsväsenden som krävs bland annat för att upprätthålla EU:s gemen- och för att kunna delta effektivt i det europeiska samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Detta gäller inte minst samarbetet för att bekämpa ekonomisk brottslighet. Därtill deltar Riksåklagaren, och i ett samarbete med sina baltiska motsvarigheter som är riktat särskilt mot ekonomisk brottslighet. Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i För ett framgångsrikt arbete i kampen mot den organiserade brottslig- heten i är det angeläget att bidrar till att utveckla förmågan hos polisen och andra brottsbekämpande myndigheter i dessa länder och att detta sker inom flera områden och fora. Regeringen har slagit fast att en väsentlig uppgift i detta sammanhang är att utveckla det praktiska och operativa samarbetet mellan berörda myndigheter. Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i , som tillsattes efter beslut av regeringschefer vid ett toppmöte i , spelar här en betydande roll. Aktionsgruppen, som har till uppgift att utarbeta åtgärder och påbörja genomförandet av dessa och andra konkreta förslag för att förstärka det regionala samarbetet på området, överlämnade sin andra rapport till regeringscheferna vid i . Aktionsgruppen fick då ett förlängt mandat till och med . fortsätter som ordförande ut då tar över ordförandeskapet . Arbetet delas in i de fyra huvudområdena: ökat och förbättrat informationsutbyte, gemensamma operationer och andra operativa åtgärder, rättsligt samarbete och utredningar samt utbildning och annat samarbete. Arbetet vad gäller ekonomisk brottslighet har inriktats på operativa åtgärder mot smuggling av högbeskattade varor, kontrollaktioner vad gäller penningtvätt, korruptionsbekämpning och samarbete mellan skatte- förvaltningarna. Det har lett till att cigarettsmugglingen minskat. Särskilt gäller detta där officiella uppgifter visar en minskning . har en större kontrollaktion vad gäller stora summor av transporterade kontanter genomförts som gav en god överblick över flödet av kontanter i regionen. Ytterligare liknande åtgärder planeras. Den tidigare antagna manualen för samarbete i penningtvättsfrågor uppdaterades . antogs en lägesrapport om korruption i . Rapporten, som finns tillgänglig via Aktionsgruppens hemsida (), behandlar brottsstatistik (besticknings- och mutbrott) för respektive land . I rapporten beskrivs nationella program mot korruption, görs en beskrivning av respektive lands lagstiftning på området och ges en lägesrapport vad gäller ratifikationer av relevanta internationella rättsinstrument på området. I rapporten presenteras också vad olika internationella organisationer uttalat om korruptionsläget i respektive land. Beslut har fattats att en liknande och utvecklad rapport skall publiceras av Aktionsgruppen. I sammanhanget kan noteras att i samband med olika operationer, genomförda inom ramen för Aktionsgruppen, har totalt ett tiotal polis- och tulltjänstemän anhållits misstänkta för korruptionsbrott. Generaldirektörerna för skatteförvaltningarna i Skr. 2000/01:25 sammanträdde senast och möts på nytt . Det löpande samarbetet äger rum i två expertgrupper och har inriktats på förutsättningarna för samarbete mellan länderna bl.a. vad avser skatte- kontroll. De nordiska justitieministrarna antog ett samarbetsprogram som anger riktlinjerna för hur lagstiftningssamarbetet i skall bedrivas. Som ett komplement till samarbetsprogrammet antar justitieministrarna årliga handlingsplaner som fastställer vilka sakområden som skall vara föremål för särskilda initiativ och vilka som är föremål för ett mer kontinuerligt samarbete. Vid ett möte i Illusat på antog justitieministrarna, under danskt ordförandeskap, handlingsplanen för /2001. Den nordiska ämbetsmannakommittén för lagstiftningsfrågor (NÄL) ansvarar bl.a. för uppföljningen av justitie- ministrarnas handlingsplan. Ekonomisk brottslighet hör till de frågor som är föremål för det kontinuerliga samarbetet. En grupp nordiska tjänstemän har anmodats att överväga om det finns behov av ett särskilt nordiskt samarbete för bekämpandet av ekonomisk brottslighet och att undersöka möjligheterna till att utarbeta en översikt över särskilda problemområden och initiativ. Bland annat har en inventering av de enskilda nordiska ländernas lagstiftning om penningtvätt gjorts samt utarbetats en rapport angående allvarlig mc-kriminalitet. Det pågår också en löpande informations- utväxling om nationella initiativ på ekobrottsområdet liksom ett kontinuerligt samarbete mellan de ekobrottsbekämpande myndigheterna, bl.a. anordnas en årlig konferens om ekonomisk brottslighet. Utvecklingen inom IT-området erbjuder stora möjligheter. Den medför dock också att de rättsvårdande och brottsbekämpande myndigheterna möter nya företeelser, för vilka lagstiftningen inte är skriven och heller inte i alla situationer möjlig att tillämpa. Ett exempel på detta är urkundsbrotten, som inte har någon motsvarighet i den digitala miljön. Ett annat exempel är de ökade möjligheter som internationella nätverk erbjuder att kommunicera snabbt och på olika sätt mellan olika länder och också att begå brott på distans. De traditionella medlen för rättsligt samarbete mellan olika länder är inte anpassade till de möjligheter som den nya tekniken innehåller. Dessa och andra problem har uppmärk- sammats både nationellt och internationellt i olika sammanhang. Inom ramen för arbetar en expertkommitté, PC- CY, med att upprätta en konvention som skall behandla straff- och straffprocessrättsliga frågor beträffande datorrelaterad brottslighet. Konventionsarbetet omfattar en mängd olika frågeställningar bl.a. frågor om materiell straffrätt, straffprocessrätt, jurisdiktion och internationellt samarbete. Vid det europeiska justitieministermötet i antogs en resolution om bekämpande av IT-relaterad brottslighet Skr. 2000/01:25 (Resolution No. 3 on the fight against cyber-crime). uttalade sitt stöd för det av expertkommittén bedrivna arbetet. Vikten av internationellt samarbete underströks. Konventionen kommer om allt går enligt planerna att kunna färdigställas . Regeringen har presenterat en proposition om internationellt tullsamarbete (prop.1999/2000:122). Förslagen grundar sig på departe- mentspromemorian Internationellt tullsamarbete (Ds 2000:2). I propositionen föreslås att skall godkänna tillträde till konventionen upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar inom EU:s medlemsstater (tullsamarbetskonventionen). Konventionen reglerar överträdelser av nationella restriktioner och kompletterar rådets förordning (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens tull- och jordbrukslagstiftning. I propositionen lämnas vidare förslag till en ny lag om internationellt tullsamarbete. Lagen, som skall vara tillämplig på allt internationellt tullsamarbete där eller andra svenska myndigheter medverkar, skall ge den rättsliga grunden för tullmyndigheterna att fullgöra det samarbete med andra staters tullmyndigheter som åtagit sig i internationella överenskommelser. I lagförslaget har de nu gällande bestämmelserna om internationellt tullsamarbete tagits in. Därutöver innehåller lagen nya bestämmelser inom områden som inte är reglerade, i syfte att genomföra tullsamarbetskonventionen. Det gäller bland annat regler om gränsöverskridande samarbetsformer som omfattar myndighetsutövning av utländska tjänstemän på svenskt territorium. Lagstiftningen föreslås träda i kraft . Inom EU har en rad för tullmyndigheterna gemensamma operationer genomförts, däribland Operation Moneypenny som syftade till att fastställa i vilken omfattning personer för med sig kontanter och motsvarande betalningsmedel över gränserna mellan EU:s medlemsstater och över unionens yttre gränser samt till att undersöka möjligheterna att förbättra bekämpningen av penningtvätt. En liknande operation (Operation Goldfinger) har utförts inom ramen för samarbetet i Aktions- gruppen mot organiserad brottslighet i . Antalet anmälningar om brott mot miljön har ökat påtagligt. inrättades en ny organisation för bekämpning av brott mot miljön. finns det 16 specialiståklagare vid åklagarmyndigheterna i landet. Riksåklagaren har tagit initiativ till bildandet av ett nytt miljöbrottsråd. Tillämpningen av utvärderas och sanktionssystemet ses över. Regeringens strategi för bekämpning av miljöbrott I samband med behandlingen av budgetpropositionen för gav som sin mening till känna att regeringen borde utarbeta och redovisa en strategi för att förebygga och bekämpa miljö- brott (bet. 1997/98:JuU1). I regeringens strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten slås fast att begreppet ekonomisk brottslighet också inne- fattar miljöbrott (skr. 1994/95:217 s. 6). lägesrapport om den ekonomiska brottsligheten presenterade regeringen en strategi för bekämpning av miljöbrott som innebar en precisering och en vidareutveckling av ekobrottsstrategin inom miljö- brottsområdet. I strategin konstateras att miljöbrottsbekämpningen kan och bör utvecklas i flera viktiga avseenden. Målet är att minska miljö- brottsligheten genom skärpt lagstiftning, bättre samordning och sam- arbete, kompetenshöjning och effektivare organisation. Miljöbrotts- bekämpning skall vara en prioriterad verksamhet för polis och åklagare. Det förebyggande arbetet skall bli effektivare och risken för upptäckt skall öka. Begångna brott skall utredas och lagföras betydligt snabbare och i långt större utsträckning . En viktig förutsättning för en effektivare miljöbrottsbekämpning är att berörda myndigheter främst miljö- och hälsoskyddsnämnder, länsstyrelser och andra tillsyns- myndigheter samt polis och åklagare samordnar sitt arbete och sam- arbetar när det gäller exempelvis strategiska frågor, konkreta ärenden, arbetsmetoder och kompetens. Ett mycket viktigt inslag i effektivise- ringen av miljöbrottsbekämpningen är att målmedvetet utveckla kompetens och rutiner när det gäller anmälan av misstänkt miljö- brottslighet. Antalet anmälningar om miljöbrott ökade påtagligt . Riksåklagaren bedömer att utvecklingen med en ökad ärendetill- strömning kommer att fortsätta . inkom 1 504 misstankar om brott mot och lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Flertalet av anmälningarna avser Skr. 2000/01:25 miljöbrott enligt 29 kap. 1 - 4 §§ . Detta innebär enligt Riks- åklagaren att de flesta av anmälningarna om miljöbrott är kvalificerade och inte helt enkla att utreda. Det är enligt Riksåklagaren inte möjligt att med ledning av siffrorna göra någon säker bedömning av om det stora inflödet av anmälningar beror på att antalet brott ökat i motsvarande mån eller om ökningen beror på andra omständigheter. Med hänvisning bl.a. till att ökningen sammanfaller med den nya miljöbrottsorganisationens verksamhet och att tillsynsmyndigheterna inte rapporterat en ökning av konkreta problem inom sitt område, anser Riksåklagaren att mycket pekar på att orsaken snarare är en ökad benägenhet att anmäla brott än en reell ökning av antalet brott. Riksåklagaren gör den sammanfattande bedömningen att det inte finns något som tyder på att anmälningsflödet skulle minska . som trädde i kraft utgör en samordnad, skärpt och breddad miljölagstiftning för hållbar utveckling. Den innehåller de centrala bestämmelserna om miljöbrott och andra straff- rättsliga regler inom miljöområdet. innehåller också ett administrativt sanktionssystem med miljösanktionsavgifter. Efter miljö- balkens ikraftträdande har tyngdpunkten i kampen mot miljöbrotten allt mer hamnat på det förebyggande arbetet. I detta sammanhang är tillsyns- arbetet av central betydelse. Införandet av innebär att tillsynen över att miljölagstiftningen efterlevs, samordnas och skärps. Genom har kommunerna fått ökad betydelse som lokala tillsynsorgan där på regional nivå utövar s.k. tillsyns- vägledning och uppsikt i förhållande till den kommunala tillsynen. Läns- styrelsen utövar också operativ tillsyn för vissa tillsynsobjekt på regional nivå. På nationell nivå har det övergripande ansvaret för tillsynen enligt . Inom organisation har inrättats ett tillsyns- och föreskriftsråd som bl.a. har till uppgift att vara ett samrådsorgan för myndigheternas arbete i frågor som rör tillsyn och föreskrifter. utgör grunden för det fortsatta miljöarbetet. Att förebygga och bekämpa miljöbrott är en viktig del i detta arbete. Det gäller för myndigheter och andra att tillämpa lagstiftningen effektivt. I enlighet med vad som aviserades i miljöbalkspropositionen (prop. 1997/98:45) har regeringen tillsatt en kommitté som givits i uppdrag att utvärdera tillämpningen av och överväga vilka reformbehov som kan finnas framöver (dir. 1999:109). Kommittén, som tagit namnet , skall bl.a. ägna särskild upp- märksamhet åt tillsynens och miljösanktionssystemets effektivitet samt utformningen av bestämmelserna om miljöbrott m.m. i 29 kap. . Kommittén skall därvid överväga behovet av åtgärder som kan behövas för att åstadkomma ett effektivt och rättvist sanktionssystem. 2000/01:25 Slutbetänkande skall redovisas . skall kommittén lämna två delbetänkanden, det första nu och nästa . En väl fungerande tillsyn är av avgörande betydelse i miljöbrottsarbetet, såväl för den förebyggande som för den brottsbeivrande verksamheten. har därför tillsynen varit föremål för särskild uppmärksamhet och skilda aktiviteter har ägt rum. Till en början kan nämnas att Tillsyns- och föreskriftsrådet ägnade milleniets första seminarium åt just ämnet miljöbrott och tillsyn. Seminariet samlade deltagare från bl.a. statliga och kommunala tillsynsmyndigheter, polis- och åklagarmyndigheter och domstolar. Vid seminariet betonades vikten av samordning mellan tillsyn och miljöbrottsbekämpning. Även nytt, som ges ut inom ramen för tillsynsvägledning enligt , ägnade milleniets första utgåva åt miljöbrotts- bekämpning. Utöver den uppföljning av tillsynens effektivitet som sker inom ramen för arbete har regeringen gett i uppdrag att bl.a. analysera effekterna för tillsynen över främst miljö- farliga verksamheter, av de kombinationer av uppgifter för nämnder och förvaltningar som finns. I uppdraget ingår att peka på alternativa lösningar för det fall det förekommer sådana organisatoriska kombina- tioner som är ägnade att försvåra en effektiv tillsyn eller att minska förtroendet för tillsynsverksamheten. Den nya administrativa sanktionen, benämnd miljösanktionsavgift, som infördes genom bygger i princip på strikt ansvar. Det räcker således med att konstatera att en överträdelse har skett för att tillsynsmyndigheten i de flesta fall länsstyrelse eller skall kunna besluta om miljösanktionsavgift. Regeringen har i förordningen (1998:950) om miljösanktionsavgifter bestämt att miljösanktionsavgift skall tas ut för de överträdelser och med de belopp som anges i en bilaga till förordningen. skall därigenom kunna begränsa sin prövning till frågan om en sådan överträdelse som anges i bilagan ägt rum, och om så är fallet, besluta om miljösanktionsavgift. Det första årets erfarenheter tyder dock på att tillsynsmyndigheterna varit försiktiga med att utnyttja den nya sanktions- formen som ett verktyg i tillsynsarbetet. har som nämnts i uppdrag att utvärdera effektiviteten hos det nya sanktionssystemet. I uppdraget ingår att se på samspelet mellan tillsynsreglerna, sanktionsavgifterna och de straffrättsliga reglerna samt föreslå de ändringar av regelverket som kan behövas. Som nämndes senast i föregående års lägesrapport har medverkat vid utarbetandet av en Europarådskonvention om straffrättsligt skydd av Konventionen, som ställer krav på kriminalisering av vissa gärningar med miljöpåverkan, antogs av den 4 och undertecknades av . att konventionen skall underställas för godkännande under I sammanhanget finns också anledning att nämna det samarbete som sker inom ramen för EU:s tredje pelare. rådsarbetsgruppen Materiell straffrätt har och 2000 diskuterats ett danskt förslag till rambeslut om straffrättsligt skydd av miljön som ett komplement till och en förstärkning av kommer under sitt ordförandeskap i EU ge arbetet med förslaget hög prioritet. Den nya organisation för bekämpning av brott mot miljön inrättade Riksåklagaren i samverkan med på regeringens uppdrag en ny och flexibel organisa- tion för bekämpning av brotten mot miljön. Åklagare och poliser med specialistkompetens skall handlägga miljöbrottsärendena. Riksåklagaren har ett nationellt ansvar för miljöbrottsbekämpningen. Enheten biträder också andra åklagarmyndigheter vid handläggningen av komplicerade ärenden om brott mot miljön. Enheten, som leds av en överåklagare, är samlokaliserad med miljöbrotts- Den centrala enheten har i första hand i uppgift att direkt under nationell samordning av miljöbrottsbekämpningen, inklusive kontakter med centrala samverkande myndigheter och organisationer, planering, uppföljning och analys av åklagarväsendets insatser, rättslig uppföljning och utveckling av miljöbrottsområdet, internationella kontakter på miljöbrottsområdet, informationsinsatser och andra samhällskontakter rörande miljö- brottsbekämpning, kompetensutveckling inom miljöbrottsbekämpningen för åklagare, målhantering enligt Riksåklagarens bestämmande och medverkan i arbetet avseende resultatredovisning, årsredovisning och budgetunderlag rörande miljöbrottsbekämpningen. Samtliga tjänster för miljöåklagare har tillsatts på såväl central som lokal nivå. finns det 16 specialiståklagare på åklagarmyndigheterna i landet. genomfördes en omfattande och avancerad miljöutbildning för åklagare och poliser som skall hantera miljöbrottsärenden. Fortsatt kompetensutveckling planeras inom ramen för Riksåklagarens specialistutbildning bl.a. en kurs avseende olagliga utsläpp från fartyg. Det pågår ett arbete för att utveckla nya och mera effektiva arbets- metoder och arbetsformer inom miljöbrottsbekämpningen. mellan polis, åklagare och tillsynsmyndigheter skall förbättras. 2000/01:25 samverkansgrupper har etablerats på många håll i landet. åklagaren finns det goda förutsättningar att väsentligt minska brotten mot miljön bl.a. genom förbättrade arbetsmetoder. Riksåklagaren framhåller att det är av stor vikt att polisen organiserar och prioriterar sin verksamhet på ett sätt som skapar rimliga förutsättningar för åklagare och polis att effektivt kunna utreda brott mot miljön. I motsats till vad som är fallet beträffande andra brott har i princip samtliga miljöbrottsanmälningar gått direkt till åklagare för bedömning. Under första halvan av avslutades 474 brottsmisstankar. Sammanlagt fanns det per 1 492 misstankar om brott mot miljön i balans hos åklagarna. När det gäller utvecklingen saknas ännu så länge jämförande statistik på miljöbrottsområdet. Efter ett initiativ av Riksåklagaren har bildats ett miljöbrottsråd med företrädare för samtliga centrala myndigheter som arbetar inom området. Rådet har haft två sammanträden. I rådet ingår bl.a. Riksåklagaren, , , Tull- verket, och Kemikalieinspektionen. Rådet har till uppgift att följa utvecklingen av miljöbrottsligheten, att tidigt upp- märksamma nya inslag i denna brottslighet och att vara ett forum för överläggningar som rör samordning av myndigheternas verksamhet inom miljöbrottsområdet. Vid behov kan även andra intressenter, t.ex. organisationer, ingå i . En av tankarna bakom till- skapandet av rådet har varit att de myndigheter som har ansvaret för tillsynsvägledningen är bäst skickade att definiera överträdelser på miljöbrottsområdet och på det viset medverka i bedömningen av vilka miljöhotande företeelser som för tillfället bör prioriteras. En expertgrupp bereder rådets frågor och sammanträden. Initiativ har tagits till bildande av ett antal undergrupper med experter på vissa särskilt viktiga områden. Regeringens myndighetsgemensamma mål och riktlinjer Som tidigare nämnts omfattar målen och riktlinjerna för åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten även miljöbrott. I målen och riktlinjerna för betonas att en viktig förutsättning för en effektiv miljöbrotts- bekämpning är att berörda myndigheter främst miljö- och hälsoskyddsnämnder, länsstyrelser och andra tillsynsmyndigheter samt polis och åklagare samordnar sitt arbete och samarbetar när det gäller exempelvis strategiska frågor, konkreta ärenden, arbetsmetoder och kompetens. Vidare att ett mycket viktigt inslag i effektiviseringen av miljöbrottsbekämpningen är att målmedvetet utveckla kompetens och rutiner när det gäller anmälan av misstänkt miljöbrottslighet. Det framhålls också att av särskild betydelse för miljöbrottsbekämpningen är att kunskap om reglerna förs ut till verksamhetsutövarna och att informations- och utbildningsinsatser därför är en viktig myndighets- Skr. 2000/01:25 uppgift i sammanhanget. Åtgärder mot förorening från fartyg Länderna runt enades 1996 om en gemensam strategi för att skydda miljön i från skadlig påverkan från fartyg. Strategin, som har fått benämningen Östersjöstrategin, preciserades genom att fastställde ett antal rekommendationer. Dessa s.k. HELCOM-rekommendationer anger vilka åtgärder länderna bör vidta för att minimera den negativa miljöpåverkan från sjöfarten (HELCOM-rekommendationerna 19/7-14). I vissa av- seenden har Östersjöstrategin även lett till tillägg till Helsingfors- konventionen. Regeringen överlämnade en proposition till om förslag till lagändringar som för svensk del möjliggör genomförandet av Östersjöstrategin (prop. 1999/2000:133). Ändringar har föreslagits i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, huvudsakligen i form av bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen utser att meddela föreskrifter i de avseenden som krävs för att genomföra Östersjöstrategin. De föreslagna be- myndigandena avser rätt att meddela vissa föreskrifter som rör bl.a. mottagningsanordningar i hamnar, obligatorisk avfallslämning från fartyg och avfallshanteringsplaner för hamnar. I propositionen har även föreslagits att tillsynsmyndigheten vid inspektion skall få kontrollera att fartygen har fullgjort sina skyldigheter i fråga om avfallslämning.