prop · GN03124 · 2000-01-01 00:00:00 — Vissa bestämmelser ger intrycket att de reglerar endast frågan om när en tjänsteman vid eller eller en polisman i motsats till vad som i motsvarande fall gäller för en polisman enligt kan vidta tvångsåtgärder utan förordnande av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Vid närmare analys visar de sig emellertid innehålla också andra förutsättningar för vidtagande av tvångsåtgärden än dem som skulle följa av bestämmelser om en sådan åtgärd. Dessa frågor bör strikt hållas isär. Vad angår den första frågan torde det bara i vissa särskilt frekventa fall finnas anledning att ge en tjänsteman vid eller Kustbevak- ningen eller en polisman vidare befogenheter enligt smugglingslagen att agera utan förordnande än vad som gäller för en polisman enligt . Den möjlighet att ingripa utan förordnande när fara är i dröjsmål som medger måste vara tillräcklig i de flesta tänkbara fall, särskilt med snabba och effektiva telekommunikationer. Under förhistorien till begränsningen i av en polismans befogenheter att genomföra husrannsakan utan föregående förordnande åberopade ett uttalande av Justitiekanslern av innebörd bl.a. att det förhållandet att en åtgärd kunde företas på ett lättare eller bekvämare sätt för myndigheten inte utgjorde motiv för att tillåta ingrepp mot den enskildes personliga frihet och integritet och att det inte utan starka skäl borde anförtros åt en enskild polisman att själv fatta beslut om husrannsakan (1988/89:JuU25 s. 29 f). Motsvarande synsätt gör sig gällande även i förevarande sammanhang. Endast om starka skäl talar för det bör medges att en tjänsteman vid eller eller en polisman får vidta tvångsåtgärder utan föregående förordnande i fall när inte ger motsvarande befogenhet. Sådan befogenhet bör därför i regel finnas endast när fara är i dröjsmål. När det gäller den andra frågan, om avvikelser från bestämmelser i fråga om de materiella förutsättningarna för tvångs- åtgärden i fråga, kan det självfallet i tullverksamheten finnas sakliga skäl för sådana avvikelser. Lagrådet behandlar i det följande denna fråga under varje paragraf där den är aktuell. 22 § I andra stycket föreslås att en tjänsteman vid eller Kustbevak- ningen eller en polisman skall även i andra fall än som anges i 27 kap. 4 § få ta egendom i beslag, om den skäligen kan antas bli förverkad på grund av brott enligt smugglingslagen eller andra brott som avses i 1 § andra stycket. De särskilda materiella förutsättningar för beslag som anges i bestämmelsen går inte utöver vad som är medgivet enligt 27 kap. 1 § . Innebörden av bestämmelsen är därför att i den angivna situationen beslag får göras utan föregående förordnande. Lagrådet kan förstå att beslag är så vanligt förekommande och så rutinmässiga i tullverksamheten att det skulle medföra betydande omgång och därav följande effektivitetsförluster, om i varje särskilt fall förordnande av undersökningsledaren skulle inhämtas. Detta får anses gälla även med beaktande av att åtskilliga situationer täcks av bestämmelsen i 27 kap. 4 § första stycket och att det i många andra fall kan vara fara i dröjsmål. Bestämmelsen bör därför kunna godtas. Undantag bör dock göras för försändelser som avses i 27 kap. 3 § . Dessa får enligt 27 kap. 4 § andra stycket inte utan förordnande beslagtas av en polisman ens om fara är i dröjsmål, om det inte är fråga om fall som avses i första stycket av paragrafen. Till andra stycket bör därför läggas en ny andra mening av förslagsvis följande lydelse: Detta gäller dock inte i fråga om en försändelse som avses i 27 kap. 3 § . 26 § Avsikten med andra stycket synes enligt motiveringen vara att husrannsakan i magasin etc. skall få göras även vid rena bötesbrott. Detta innebär alltså en avvikelse från de materiella förutsättningarna för husrannsakan enligt 27 kap. 1 , där fängelse förutsätts kunna följa på brottet (vissa undantag utan nämnvärt intresse för förevarande fråga görs i 27 kap. 3 §). Bestämmelsen, som i förstone synes beröra endast vederbörande tjänstemans befogenhet, visar sig alltså vid närmare betraktande innehålla en bestämmelse om förutsättningarna för husrannsakan. Vad som därvid föreslås får anses godtagbart. I motsats till vad som sagts om beslag under 22 § kan Lagrådet inte finna att det i förevarande fall finns något tillräckligt starkt behov av att en tjänstemän vid eller eller en polisman skall få vidta tvångsåtgärder utan föregående förordnande ens om det är fråga om magasin etc., när det inte är fara i dröjsmål. Fallen kan inte vara mer frekventa än att förordnande i annat fall kan inhämtas med lätthet. Vid sidan av här föreslagna bestämmelser föreslås också i 6 kap. i den nya tullagen befogenheter för att vid behov med hjälp av våld eller tvång undersöka bl.a. områden för tillfälliga tullager och tullager och även lokaler inom samma områden. Den materiella bestämmelsen bör placeras som ett första stycke i paragrafen, av förslagsvis följande lydelse: I magasin eller liknande utrymmen får även i annat fall än som sägs i 28 kap. 1 § husrannsakan göras för att söka efter egendom, om den skäligen kan antas bli förverkad på grund av brott enligt denna lag eller andra brott som avses i 1 § andra stycket. Nuvarande första stycket får då utgöra andra stycket. 27 § I fråga om andra stycket i paragrafen uppkommer frågor motsvarande dem som föranleds av andra stycket i 26 §. Dels innehåller båda bestämmelserna utvidgade förutsättningar för tvångsåtgärder i för- hållande till motsvarande bestämmelser i , dels ges tjänstemän vid eller eller polismän befogenhet att vidta tvångsåtgärderna utan föregående förordnande även om fara inte är i dröjsmål. I materiellt hänseende innebär andra stycket vid en jämförelse med vad som gäller enligt , att kroppsvisitation, ytlig kropps- besiktning och urinprovstagning får genomföras även om fängelse inte ingår i straffskalan och vid en lägre grad av misstanke. Det kan diskuteras huruvida detta överensstämmer med föreskriften i 2 kap. 12 § regeringsformen att begränsningar i skyddet mot bl.a. kroppsliga intrång och kroppsvisitation aldrig får gå längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem. Lagrådet vill dock inte bestrida att det kan finnas fog för förslaget. Med hänsyn till den tveksamhet som sålunda vidlåder förslaget i materiellt hänseende bör det inte komma i fråga att en tjänstemän vid eller eller en polisman skall få vidta nu aktuella tvångsåtgärder utan föregående förordnande. Lagrådet förordar därför att första meningen i andra stycket avslutas med orden: -:-:- i 11 § tredje stycket, får kroppsvisitation, ytlig kroppsbesiktning eller urinprovstagning utföras på honom eller henne. Andra stycket bör såsom en materiell bestämmelse byta plats med första stycket. 28 § Beslut om särskild kontroll enligt 28 § är av ingripande natur och kommer i huvudsak att omfatta oskyldiga människor. De bedömningar som föregår besluten kommer att väsentligen bygga på antaganden och värderingar och beslutsfattandet måste därför omges med rättssäkerhetsgarantier. Besluten kan av naturliga skäl inte göras till föremål för överklagande. Den omprövning som regleras i sista stycket tycks skola ske efter det att kontrollen genomförts. Från rättssäkerhetssynpunkt är det emellertid påkallat att prövningen som huvudregel sker före beslutets verkställande. Ett sådant hänskjutande av ärendet till högre beslutsfattare skulle kunna ske helt formlöst med anlitande av moderna kommunikationssystem, t.ex. datorer och telefax. Naturligtvis kan tiden i vissa fall vara så knapp att beslutet måste verkställas utan föregående omprövning. Vad Lagrådet ovan anfört, skulle i sista stycket såsom en ersättning för sista meningen kunna komma till uttryck på följande sätt: Beslutet skall prövas av chef eller den han sätter i sitt ställe. Om det uppenbarligen är fara i dröjsmål, får beslutet utan sådan prövning verkställas . I punkten 3 bör göras tydligare vilka brott före ikraftträdandet som avses, nämligen varusmuggling enligt nu gällande lag. Det framstår också som naturligt att följa den principiella uppbyggnaden av likartade övergångsbestämmelser (t.ex. 5 § andra stycket lagen om införande av ) genom att först ange huvudregeln att den lag skall tillämpas som gällde vid tiden för den brottsliga gärningen och därefter undantaget avseende en mildare bedömning. Bestämmelsen kan förslagsvis ges följande lydelse: Beträffande varor som varit föremål för varusmuggling eller försök till varusmuggling enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling skall tillämpas vad som i den lagen är föreskrivet om förverkande. Vad som är föreskrivet i denna lag om förverkande skall dock tillämpas om det leder till en lindrigare bedömning. Bestämmelserna om förundersökning, straffprocessuella tvångsmedel och åtal i det remitterade förslaget är uttryckligen knutna till brott enligt den nya lagen eller de författningar som anges i 1 § tredje stycket. Dessa bestämmelser bör emellertid efter ikraftträdandet tillämpas även på brott mot lagen om straff för varusmuggling. En ny övergångsbestämmelse 4 skulle förslagsvis kunna ges följande lydelse: 4. Vad som föreskrivs i 19 22 och 24 27 §§ om åtgärder vid brott enligt denna lag skall tillämpas även beträffande brott enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. På motsvarande sätt bör det införas en övergångsbestämmelse avseende regleringen av åtal och tullåklagare i 31 32 §§ men förslagsvis av innebörd att äldre lag alltjämt gäller avseende brott mot den lagen. Den kan formuleras så: 5. I fråga om åtal för brott mot lagen (1960:418) om straff för varusmuggling och i fråga om förverkande till följd av sådant brott skall 20, 23 a och 24 §§ den lagen alltjämt tillämpas. Förslaget till lag om ändring i lagen om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker Förslaget om ändring i 2 § 1 mom. andra stycket föranleder motsvarande ändringar i 1 § 2 mom. 3 och i 5 §. Den senare bestämmelsen kan med en redaktionell ändring av hänvisningen till 1 § förslagsvis ges följande lydelse: Vad enligt 1 § 2 mom. 3 och -:-:- avsedda att olovligen föras i land, skall, -:-:- avtalet ingåtts. Förslaget till lag om ändring i lagen om beskattning av viss privatinförsel 9 § I analogi med vad Lagrådet föreslår beträffande 3 § smugglingslagen bör det andra brottsrekvisitet i paragrafen ges följande utformning: -:-:- eller i sådan deklaration lämnar oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift -:-:- Förslaget till lag om ändring i lagen om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen 4 § I analogi med vad Lagrådet föreslår beträffande 3 § smugglingslagen bör i första stycket på två ställen till föranletts av oriktig uppgift läggas orden eller underlåtenhet att lämna föreskriven uppgift. 9 § För att nå överensstämmelse med motsvarande föreskrift i förslaget till ny tullag bör till paragrafen läggas en ny mening av förslagsvis följande lydelse: Om en försändelse innehåller ett förtroligt meddelande, skall detta tillslutas och vidarebefordras till mottagaren. 11 och 12 §§ Lagrådet har föreslagit att i tullagen bestämmelsen i 22 § skulle göras generell för alla befordringsföretag och att postbefordringsföretags skyldighet enligt 22 § andra stycket att till på begäran överlämna en kvarhållen försändelse skulle införas i 14 § och göras tillämplig på alla postbefordringsföretag genom att orden som regeringen bestämmer stryks. För att nå överensstämmelse mellan de båda lagförslagen bör i det remitterade förslaget 12 § andra stycket flyttas till 11 § som ett nytt sista stycke och orden som regeringen bestämmer strykas. I 12 § tredje stycket bör tilläggas samt att på begäran av överlämna sådan försändelse till verket. Det bör nämnas att bestämmelserna i förslagets 12 § första stycke respektive i andra och tredje styckena av de senare skulle med Lagrådets förslag endast tredje stycket kvarstå behandlar helt skilda ämnen och lämpligare kunde behandlas i skilda paragrafer. 17 § I analogi med vad Lagrådet föreslår beträffande 3 § smugglingslagen bör i första stycket till föranletts av oriktig uppgift läggas orden eller underlåtenhet att lämna föreskriven uppgift . Förslaget till lag om ändring i 27 kap. 19 § Bestämmelsen har utformats så att hemlig teleövervakning får avse även smuggling av narkotika som är ringa brott. Detta lärer inte vara avsett. Genomförs Lagrådets förslag rörande utformningen av brottet narkotikasmuggling kan i paragrafen i stället göras en hänvisning till 6 § första och tredje styckena lagen om straff för smuggling. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition 1999/2000:124 En ny smugglingslag m.m. 1 Senaste lydelse 1994:1553. 2 Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket upphävs. 3 Senaste lydelse 1982:262. 1 Senaste lydelse 1988:286. 2 Senaste lydelse 1993:211. 3 Senaste lydelse 1981:226. 4 Senaste lydelse 1983:363. 5 Senaste lydelse 1988:286. 6 Senaste lydelse 1988:286. 1 Senaste lydelse 1997:486. 1 Senast lydelse av lagens rubrik 1999:1329. 2 Senast lydelse 1998:508. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs. 1 Senaste lydelse 1999:1008. 2 Senaste lydelse 1999:1330. 3 Senaste lydelse 1999:434. 4 Senaste lydelse 1999:434. 5 Senaste lydelse 1999:434. 6 Senaste lydelse 1999:434. 7 Senaste lydelse 1999:434. 1999/2000:126. 1 Senaste lydelse 1995:1230. 1 Senaste lydelse av 11 § 1991:281. 1 Lagen omtryckt 1989:461. 1 Senaste lydelse av 2 § 1999:405. 1 Lagen omtryckt 1996:1560. 1 Lagen omtryckt 1992:1536. 1 Lagen omtryckt 1998:211. 1 Senast lydelse av 3 § 1999:44. 1 Senaste lydelse av 26 § 1996:1153. 1 Senaste lydelse av 13 § 1995:476. 1 Lagen omtryckt 1997:689. 1 Senaste lydelse av 2 kap. 7 § 1999:420. 1 Lagen omtryckt 1996:941. 1 Senaste lydelse 1998:1445. 1 Senaste lydelse av 12 § 1995:1389. 1 Senaste lydelse av 14 § 1997:106. 1 Senaste lydelse av 4 § 1999:435. 1999/2000:126. 2 Jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 3, fotnot 1. 1 Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket upphävs. 1 Senaste lydelse 1988:286. 2 Senaste lydelse 1993:211. 3 Senaste lydelse 1981:226. 4 Senaste lydelse 1983:363. 5 Senaste lydelse 1988:286. 6 Senaste lydelse 1988:286. 1 Senaste lydelse 1997:486. 1 Senast lydelse av lagens rubrik 1999:1329. 2 Senast lydelse 1998:508. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs. 1 Senaste lydelse 1999:1008. 2 Senaste lydelse 1999:1330. 3 Senaste lydelse 1999:434. 4 Senaste lydelse 1999:434. 5 Senaste lydelse 1999:434. 6 Senaste lydelse 1999:434. 1999/2000:000. 1 Senaste lydelse 1995:1230. 1999/2000:124 Bilaga 1 1999/2000:124 Bilaga 1 1999/2000:124 Bilaga 2 1999/2000:124 Bilaga 2 1999/2000:124 Bilaga 3 1999/2000:124 Bilaga 4 1999/2000:124 Bilaga 4 1999/2000:124 Bilaga 5 1999/2000:124 Bilaga 6 1999/2000:124 Bilaga 6