prop · GN03129 · 2000-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag Arbetslösas barn Regeringen föreslår att barn i åldern 1 , vars föräldrar är arbetslösa, i likhet med barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar, skall omfattas av kommunens skyldighet att tillhandahålla plats inom förskoleverksamheten. En bestämmelse med denna innebörd skall därför införas i skollagen (1985:1100). Detta innebär att barn i förskola eller familjedaghem, vars föräldrar blir arbetslösa, skall kunna behålla sin plats och att kommunen, efter ansökan av en förälder som är arbetslös, skall erbjuda plats i förskoleverksamheten utan oskäligt dröjsmål. Det främsta skälet till regeringens förslag är barnets eget behov av det som förskoleverksamheten kan erbjuda som ett komplement till hemmet pedagogisk stimulans för utveckling och lärande, tillgång till en barngrupp där positiva relationer mellan barnen och mellan barn och vuxna kan utvecklas, en miljö utformad och utrustad för barns utveckling, lek och lärande. Arbetslösheten har i det närmaste halverats , men den arbetslöshet som fortfarande finns är ojämnt fördelad i befolkningen. Bland lågutbildade, unga ensamstående mödrar och bland vissa invandrargrupper är arbetslösheten högre än bland resten av befolkningen. Barnen i just dessa grupper riskerar att permanent ställas utanför förskoleverksamheten. Många av dessa familjer lever i socialt utsatta situationer, där förskolepedagogiskt stöd skulle vara av särskilt värde för barnen. En annan viktig aspekt på förskoleverksamhet och arbetslöshet är givetvis föräldrars möjlighet att söka arbete och att kunna göra det på ett effektivt sätt. Detta är särskilt angeläget under den pågående starka konjunkturutvecklingen med den ökade efterfrågan på arbetskraft. För att vara aktivt arbetssökande och snabbt kunna ta ett arbete när ett sådant erbjuds är förskoleverksamhet för barn till arbetslösa föräldrar av största betydelse. Regeringen anser att begreppet arbetslös bör användas i lagstiftningen. För att en förälder skall anses vara arbetslös och barnet därmed bli berättigat till förskoleverksamhet, dvs. förskola eller familjedaghem, bör föräldern stå till arbetsmarknadens förfogande och även i övrigt uppfylla kraven på aktiv arbetssökning. För verksamheten får avgift tas ut i enlighet med gällande bestämmelser i 2 a kap. 10 § skollagen. Föräldraledigas barn Flera remissinstanser påpekar att också barn vars förälder är föräldraledig för vård av ett syskon borde omfattas av rätten till förskoleverksamhet. Regeringen delar den uppfattningen och föreslår därför att även barn vars föräldrar är föräldralediga för vård av annat barn skall ingå i den utvidgade krets som skall omfattas av kommunens skyldighet att tillhandahålla förskoleverksamhet. Ett nytt syskon innebär en stor förändring i familjen och för ett barn kan en fortsatt vistelse i förskoleverksamheten då vara särskilt viktigt. Detta innebär att barn vars föräldrar tar föräldraledigt för vård av barn, skall kunna behålla sin plats i förskoleverksamheten och att kommunen, efter ansökan, skall erbjuda plats till föräldraledigas barn utan oskäligt dröjsmål. Med annat barn avses yngre eller äldre syskon, eller annat barn som finns i familjen. I de flesta fall kommer det att röra sig om ett yngre syskon men det kan även röra sig om t.ex. ett äldre adopterat syskon. Föräldrar kan även ha sparad föräldraledighet som används för ett äldre syskon. Enligt föräldraledighetslagen (1995:584) finns det olika typer av föräldraledighet som kan användas på ett flexibelt sätt. Dagar för föräldraledighet kan tas ut som heldagar eller del av dagar och nyttjas till dess barnet fyller eller den senare tidpunkt då barnet avslutar sitt första skolår. För adoptivbarn är rätten till ledighet utvidgad till dess barnet fyller . Regeringen föreslår således att barn vars föräldrar är föräldralediga enligt föräldraledighetslagen (1995:584) för vård av annat barn skall tillhandahållas förskoleverksamhet. En bestämmelse med denna innebörd skall införas i skollagen. För verksamheten får avgift tas ut i enlighet med gällande bestämmelser i 2 a kap. 10 § skollagen. Omfattning och organisation Det är regeringens uppfattning att barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga skall omfattas av kommunens skyldighet att tillhandahålla förskoleverksamhet för barn i åldern 1 , dvs. samma åldersmässiga omfattning som gäller för barn vars föräldrar är förvärvsarbetande eller studerande samt för barn med ett eget behov av förskoleverksamhet. Detta innebär att kommunen utan oskäligt dröjsmål efter ansökan skall erbjuda en plats i förskoleverksamheten i enlighet med vårdnadshavarens önskemål samt att barn i förskoleverksamheten skall kunna behålla sin plats när en förälder blir arbetslös eller tar föräldraledigt. Barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga för vård av annat barn blir därmed likställda i lagstiftningen med barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar. Barn i åldern 1 , som redan har en plats bör, om föräldrarna så önskar, få behålla sin plats i den förskoleverksamhet där barnet är inskrivet, om en förälder blir arbetslös eller har föräldraledigt. Omflyttning av barnet till annan verksamhet bör undvikas. Utgångspunkten är barnets behov av kontinuitet i vistelsen och i kontakterna med barn och personal. När det gäller den tidsmässiga omfattningen av förskoleverksamhet för arbetslösas eller föräldraledigas barn anser regeringen att en kortare vistelsetid än vad som normalt gäller för barn vars föräldrar är förvärvsarbetande eller studerande, kan accepteras. Regeringen föreslår därför att förskoleverksamheten för dessa barn skall omfatta minst eller . En bestämmelse med denna innebörd skall införas i skollagen. eller kan vara en alltför kort vistelsetid för en del barn att tillbringa i en barngrupp. För att vistelsetiderna skall kunna läggas upp mer flexibelt utifrån barnens egna behov och föräldrarnas önskemål, anser regeringen att tiderna bör betraktas som minsta garanterade vistelsetider. Kommunerna måste kunna göra bedömningar lokalt i samråd med föräldrar och den förskolepersonal som känner barnen och familjernas behov bäst och besluta om längre vistelsetider än de lagreglerade. Arbetslösas eller föräldraledigas barn i åldern skall, liksom alla barn i dessa åldrar, ha rätt till allmän förskola. Det är en fördel om ett barn till en arbetslös eller föräldraledig förälder anvisas plats i en förskola som kan erbjuda heldagsvistelse, eftersom vistelsetiderna sannolikt kommer att behöva förlängas när föräldern börjar förvärvsarbeta. Därmed kan barnet vara kvar i samma verksamhet, utan att behöva byta barn- och personalgrupp. Regeringen anser att särskilda verksamheter för barn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar som bygger på att barnet lämnar verksamheten när föräldern får ett arbete eller återgår till arbete, inte bör anordnas. Kontinuitet är en förutsättning för att goda relationer skall kunna byggas upp mellan barn och vuxna och att alltför ofta byta miljö kan innebära påfrestningar för barnet som kan få negativa konsekvenser. Flera remissinstanser tar upp möjligheterna att även låta barn till arbetslösa och föräldralediga få tillgång till skolbarnsomsorg. Det förekommer också i en del kommuner att dessa barn i åldern 6 erbjuds fritidshem. Enligt regeringens mening är det värdefullt om arbetslösas eller föräldraledigas barn i förskoleklass och skola också kan erbjudas skolbarnsomsorg. 6.4 Maxtaxa inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg Regeringens förslag: Statsbidrag skall lämnas till kommuner som tillämpar en viss högsta avgift (maxtaxa) inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. För att statsbidrag skall lämnas skall avgiften i förskoleverksamheten (förskola och familjedaghem) vara högst tre, två respektive en procent av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första, andra respektive tredje barnet i familjen. Avgiften får dock inte överstiga för det första barnet, för det andra barnet respektive för det tredje barnet i förskoleverksamheten. För att statsbidrag skall lämnas skall avgiften i skolbarnsomsorgen (fritidshem och familjedaghem) vara högst två, en respektive en procent av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första, andra respektive tredje barnet i familjen. Avgifterna får dock inte överstiga för det första barnet och för det andra respektive tredje barnet i skolbarnsomsorgen. Den högsta avgiften, i den för barnet aktuella verksamhetsformen, skall betalas för det yngsta barnet i familjen och den närmast lägre avgiften, i den för barnet aktuella verksamhetsformen, skall betalas för det närmast äldre barnet. Från det fjärde barnet betalas ingen avgift. Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen föreslår en maxtaxa på i förskoleverksamheten och i skolbarnsomsorgen utan någon koppling till inkomsten under de föreslagna avgiftstaken. Varje hushåll avses få en avgiftssänkning på . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker i huvudsak arbetsgruppens förslag. Remissinstanserna lyfter i sina svar fram vikten av att inga barn av ekonomiska skäl skall behöva stå utanför den pedagogiska verksamhet som bedrivs inom ramen för förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Enligt LO innebär reformen att inga barn längre skall stängas ute från förskolan och skolbarnsomsorgen på grund av föräldrarnas brist på pengar. tillstyrker förslaget om en maxtaxa under förutsättning att staten redan vid införandet kompenserar kommunerna för den ökade efterfrågan som följer av de s.k. dynamiska effekterna och att varje kommun åtminstone inledningsvis kompenseras med det faktiska avgiftsbortfallet. betonar i sitt remissvar att maxtaxan ger barnfamiljerna en högre inkomst och att de då kan välja att utnyttja denna inkomst till att minska arbetstiden och vistelsetiden för barnen. Många remissinstanser, framför allt bland kommunerna, framhåller vikten av att den ekonomiska kompensationen blir tillräckligt hög för att säkra kvaliteten i verksamheterna. Ett antal kommuner, bl.a. kommun och kommun, avstyrker reformen främst därför att de räknar med att inte bli fullt kompenserade. menar att utredningen inte på ett tillfredsställande sätt belyst effekterna av en förändrad nyttjandegrad efter ett införande av en maxtaxa, vilket försvårar möjligheterna att förutse de ekonomiska effekterna. Även RRV och efterlyser djupare analyser av de kommunalekonomiska effekterna av reformen. Ett flertal remissinstanser reser även frågetecken kring hur en föreslagen minsta garanterad avgiftssänkning på skall genomföras och administreras. påpekas att ett införande av maxtaxa, utan någon garanti om avgiftssänkningar, riskerar att medföra taxehöjningar för barnfamiljerna med de allra lägsta inkomsterna. Att införandet av maxtaxa föreslås vara frivilligt för kommunerna kommenteras av remissinstanserna som något positivt. Skälen för regeringens förslag Maxtaxan Regeringen föreslår att statsbidrag skall lämnas till kommuner som tillämpar en viss högsta avgift (maxtaxa) inom förskoleverksamheten (förskola och familjedaghem) och skolbarnsomsorgen (fritidshem och familjedaghem). För att statsbidrag skall lämnas skall avgiften vara högst en viss angiven procentandel av hushållets avgiftsgrundande inkomst upp till ett tak, en maxtaxa, som inte får överskridas. I förskoleverksamheten skall avgiften vara högst av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första barnet, för det andra barnet respektive en procent för det tredje barnet i familjen. Avgifterna i förskoleverksamheten får dock inte överstiga för det första barnet, för det andra barnet respektive för det tredje barnet. I skolbarnsomsorgen skall avgifterna vara högst av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första barnet och en procent av inkomsten för det andra respektive tredje barnet. Avgifterna i skolbarnsomsorgen får dock inte överstiga för det första barnet och för det andra respektive tredje barnet. Maxtaxan per barn och månad Avgifter i förskoleverksamheten (förskola/familjedaghem) Barn 1 av inkomsten dock högst Barn 2 av inkomsten dock högst Barn 3 av inkomsten dock högst Barn 4 ingen avgift Avgifter i skolbarnsomsorgen (fritidshem/familjedaghem) Barn 1 av inkomsten dock högst Barn 2 av inkomsten dock högst Barn 3 av inkomsten dock högst Barn 4 ingen avgift Den högsta avgiften i respektive verksamhetsform skall betalas för det yngsta barnet i respektive familj, dvs. det yngsta barnet räknas som det första barnet. Den närmast lägre avgiften betalas för det närmast äldre barnet etc. Från det fjärde barnet betalas ingen avgift. Som exempel kan nämnas en familj med tre barn varav det yngsta går i förskola och de två äldre i fritidshem. Förutsatt att familjen når upp till taket för maxtaxan kommer den att betala för barnet i förskolan och för vart och ett av de äldre barnen. Har familjen lägre inkomster blir avgiften av den avgiftsgrundande inkomsten för det yngsta barnet och en procent för vart och ett av de två äldre barnen, sammanlagt av inkomsten. Om familjen får ytterligare ett barn och detta skall börja i förskolan kommer detta barn att räknas som det första barnet och det äldsta barnet blir det fjärde barnet och därmed avgiftsbefriat. Regeringens förslag innebär att maxtaxan läggs på en något högre nivå än vad arbetsgruppen föreslår samt att maxtaxan kombineras med en inkomstrelatering av avgifterna under taket för maxtaxan. I den ekonomiska vårpropositionen för (prop. 1999/2000:100) presenterades reformen med de nya avgiftsnivåerna. Regeringen har därefter valt att justera beloppen något i syfte att nå mer jämna belopp. Det ankommer på regeringen att meddela närmare föreskrifter om statsbidrag till de kommuner som väljer att tillämpa en maxtaxa i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Avgiftsgrundande inkomst Enligt förslaget skall barnomsorgsavgifterna inte få överstiga en viss andel av hushållens avgiftsgrundande inkomster. I den avgiftsgrundande inkomsten ingår lön, inkomst av näringsverksamhet och skattepliktiga transfereringar. Skattefria transfereringar som bostadsbidrag och barnbidrag ingår däremot inte. Den avgiftsgrundande inkomsten är en beräknad bruttoinkomst, dvs. avdrag för skatt har inte gjorts. Lägre avgift än maxtaxan De kommuner som väljer att tillämpa maxtaxa kan inte ta ut en avgift över ett högsta angivet tak. Däremot är det möjligt att ta ut lägre avgifter, eller ingen avgift alls. Regeringen vill i detta sammanhang betona att det givetvis även i fortsättningen finns en möjlighet för kommunen att inom maxtaxans ram bedriva en egen avgiftspolitik, t.ex. genom att införa en lägre avgift för barn med korta vistelsetider. Införandet av maxtaxan får inte medföra att familjer med låga disponibla inkomster påförs barnomsorgsavgifter som gör att familjen hamnar under skälig levnadsnivå och måste söka ekonomiskt bistånd för sitt uppehälle. I förarbetena till socialtjänstlagen (1980:620) sägs att socialbidrag i princip inte skall behöva utgå till barnomsorgsavgifter (prop. 1979/80:1). Kostnaden för maxtaxan är beräknad på riksnivå utifrån skillnaden mellan kommunernas samlade avgiftsintäkter före reformen och de avgifter kommunerna kan ta ut i ett system med maxtaxa. I de flesta kommuner är en månad avgiftsfri för föräldrarna, såväl vid förskolorna som vid fritidshemmen. Kompensationen till kommunsektorn är beräknad med hänsyn taget till detta. Kommunerna kan även fortsättningsvis erbjuda betalningsfria månader i samma utsträckning som . och enskild verksamhet I de kommuner som väljer att tillämpa en maxtaxa skall denna omfatta all förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, dvs. såväl kommunalt som enskilt bedriven verksamhet. Avgiften blir densamma i förskola och familjedaghem oavsett om dessa drivs av kommunen eller av annan huvudman. Detsamma gäller för skolbarnsomsorgen. Principen att kommunen skall ge bidrag till enskild verksamhet motsvarande kommunens egen kostnad kvarstår efter det att maxtaxan införts. Frågor har ställts om de enskilda verksamheternas möjlighet att utgöra ett attraktivt alternativ till kommunens verksamhet kommer att försvinna p.g.a. maxtaxan. Föräldrakooperativ t.ex. bedrivs ofta till en lägre kostnad än verksamhet, eftersom föräldrar bidrar med eget arbete. Föräldrakooperativen har dock givetvis andra kvaliteter som kan vara tilltalande för många föräldrar. Om en verksamhet med annan huvudman än kommunen vill tillämpa en lägre taxa än maxtaxan skall detta givetvis vara möjligt. Utbildningspolitiska motiv Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg skall i första hand vara till för barnens egen skull, för deras utveckling och lärande. Ett reformarbete pågår som syftar till att förstärka det pedagogiska innehållet i verksamheterna. finns en stor medvetenhet om de tidiga årens betydelse för individens utveckling och lärande. Det är därför viktigt att barn inte utestängs från en pedagogisk verksamhet som de skulle ha behållning av att delta i p.g.a. för höga avgifter. har i rapporten i förskola och fritidshem 1999 visat att avgifterna har genomgått stora förändringar . En tydlig tendens har varit utvecklingen mot alltmer tidsrelaterade taxor. anser att utvecklingen av de tidsrelaterade taxorna speglar en syn på förskolan och fritidshemmet som går på tvärs emot det reformarbete som pågår. Avgifter som används för att styra närvarotiderna riskerar att inte ta hänsyn till det pedagogiska innehållet i verksamheterna. anser också att avgiftsskillnaderna mellan kommunerna nu är så stora att det kan ifrågasättas om kravet på lika tillgång till barnomsorg, oavsett i vilken kommun en familj bor, är uppfyllt. En maxtaxa med låga och enhetliga avgifter kommer att medföra att barnens närvarotider blir mindre splittrade och att verksamheten i förskolan eller fritidshemmet lättare kan läggas upp utifrån pedagogiska överväganden. Kontakterna mellan föräldrar och personal underlättas om inte föräldrarna behöver jagas av strikt uppgjorda tidsintervall som inte får överskridas. Stämpelur och andra stressframkallande konstruktioner kan undvikas. Personalen slipper ha en kontrollerande roll och verksamhetens pedagogiska innehåll kan därmed ges bättre förutsättningar att utvecklas. finns en grupp barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar utan att barnen är inskrivna i förskoleverksamheten eller skolbarnsomsorgen. Det kan röra sig om barn vars föräldrar är skiftarbetande eller som arbetar på obekväm arbetstid och som därför har svårt att utnyttja kommunalt finansierad barnomsorg. Men det rör sig sannolikt också om föräldrar som av ekonomiska skäl avstår från förskoleverksamhet eller skolbarnomsorg för sitt barn. För dessa kan maxtaxan innebära att de får bättre råd att utnyttja en verksamhet som det kan vara gynnsamt för barnet att delta i. Regeringens förslag innebär således att den pedagogiska verksamheten även kan komma dessa barn till del. Familjeekonomiska motiv Barnfamiljerna har haft den mest negativa inkomstutvecklingen av alla grupper. Den mest dramatiska utvecklingen har ensamstående med barn haft. har av de ensamstående hushållen inkomster som ligger under socialbidragsnormen. Även i gruppen sammanboende med tre eller fler barn har en stor andel, , så låga inkomster att de ligger under socialbidragsnormen. Barnomsorgsavgiften utgör ofta en relativt stor utgift i en barnfamiljs hushållsekonomi. När dessa som är oreglerade kan det innebära att åtgärder för att förbättra barnfamiljernas ekonomi, t.ex. en barnbidragshöjning, går barnfamiljerna helt förbi på grund av att kommunerna höjer barnomsorgsavgiften i motsvarande mån. Kommittén Välfärdsbokslut skriver i sitt delbetänkande Välfärd vid vägskäl. Utvecklingen (SOU 2000:3) att de tidsrelaterade taxorna sannolikt haft mest negativa ekonomiska konsekvenser för ensamföräldrar som inte har samma möjligheter som samboende att på olika sätt förkorta barnens tid i barnomsorgen. En låg avgift i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg kommer att innebära en avsevärd ekonomisk standardhöjning för merparten av alla barnfamiljer. Detta gäller såväl familjer med låg- och medelinkomster som familjer med högre inkomster. Begränsningen av barnomsorgsavgifterna till en viss, högsta andel av inkomsten garanterar att även de med de allra lägsta inkomsterna får del av avgiftssänkningarna. Den ekonomiska standardhöjning som maxtaxan leder till kommer att öka barnfamiljernas möjligheter att lägga upp familjeliv och arbetsliv på ett sätt som passar familjens behov. Valet mellan att arbeta eller inte arbeta eller att förändra sin arbetstid avgörs inte längre av barnomsorgsavgifternas storlek eller konstruktion utan av barnfamiljerna själva. Arbetsmarknadsmotiv Sänkta marginaleffekter ökar det privatekonomiska utbytet av förvärvsarbete och är därför en viktig komponent för att långsiktigt värna finansieringen av den generella välfärden. När avgifterna sänks för förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen kommer marginaleffekterna vid en inkomstökning att minska för barnfamiljerna. Särskilt stor blir minskningen för dem som går från arbetslöshet till arbete, eller från kort deltid till längre deltid eller heltid. För många kvinnor, som tidigare velat gå ut på arbetsmarknaden, men avstått på grund av att det ekonomiska utfallet blivit för litet, kommer det att löna sig bättre att börja förvärvsarbeta. Det kommer också att bli mer lönsamt att gå upp i arbetstid. På så vis stimuleras arbetskraftsdeltagandet och möjligheterna för personer att vara självförsörjande genom arbete. Inte minst ur jämställdhetsperspektiv är detta angeläget. Det föreliggande förslaget till maxtaxa innebär en högre nivå än den som arbetsgruppen föreslog (Maxtaxa och allmän förskola, Ds 1999:53) och är dessutom kombinerat med en inkomstrelatering av avgifterna upp till avgiftstaket. Denna konstruktion ger en begränsning av marginaleffekten till av en inkomstökning upp till maxtaxan. För inkomstökningar därutöver uppkommer ingen marginaleffekt till följd av ökade avgifter för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Konstruktionen ger högre marginaleffekter än det tidigare förslaget till maxtaxa, men lägre än i dagens avgiftssystem. Regeringen har tillkallat en särskild utredare med uppgift att i ett samlat familjepolitiskt perspektiv göra en analys av effekterna av de ekonomiska familjestöden till barnfamiljer (2000:16). Enligt direktiven skall utredningen särskilt beakta stödens träffsäkerhet och marginaleffekter samt dess effekt på arbetskraftsutbudet. Förslaget till maxtaxa, ändrade skatteregler, eventuella förändringar av socialbidragsreglerna och andra omvärldsfaktorer av betydelse för barnfamiljernas ekonomi skall beaktas i analysen. Utredaren skall lämna en slutlig redovisning av uppdraget . 6.4.1 Maxtaxans betydelse för familjernas ekonomi Maxtaxan kommer att medföra en ekonomisk förbättring för en stor andel av alla barnfamiljer. Eftersom dagens avgifter skiljer sig mycket åt mellan kommunerna kommer förbättringen i det enskilda fallet att bero på i vilken kommun familjen är bosatt. För stora grupper av hushåll kommer dock avgifterna att sänkas med i storleksordningen . För att illustrera vad reformen kommer att betyda för familjernas ekonomi redovisas nedan beräkningar dels av hushållens kostnader för barnomsorg före och efter reformen, dels av hushållens disponibla inkomster. Maxtaxan sätts också i relation till de avgifter som typfamiljerna i avgiftsstudie betalar. Familjernas kostnader för barnomsorg Diagram 1 visar vad maxtaxan kommer att innebära för barnfamiljernas kostnader för barnomsorg i kronor räknat. Familjernas genomsnittliga månadskostnader för barnomsorg jämförs i diagrammet med de genomsnittliga kostnader som samma familjer beräknas få när maxtaxan är införd. E1 respektive E2+ betecknar ensamstående föräldrar med ett respektive två eller fler barn, medan S1, S2 och S3+ betecknar gifta/samboende med ett, två respektive tre eller flera barn. Samtliga familjer har barn i åldern 1 och minst ett av barnen finns i förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg.