prop · GN031D7 · 2000-01-01 00:00:00 — Nuvarande ordning För brott som har begåtts utomlands skall dömas efter svensk lag och av svensk domstol om gärningsmannen är svensk eller har hemvist här eller av utlänning som inte har hemvist här, men som efter brottet har blivit svensk medborgare eller har tagit hemvist i riket. Samma sak gäller för medborgare i ett annat nordiskt land som finns här i riket eller av annan utlänning som finns här om det på brottet kan följa fängelse enligt svensk lag. Det nu sagda är förknippat med villkoret att gärningen i princip skall vara straffbar på gärningsorten och att strängare påföljd inte kan utdömas här än vad som följer av gärningsortens lag. Detta följer av 2 kap. 2 § . För vissa särskilda brottsplatser, personkategorier eller gärningstyper eller om brottet har riktat sig mot särskilt angivna svenska intressen eller är särskilt grovt kan dock enligt 2 kap. 3 § dömas enligt svensk lag även om kravet på straffbarhet på gärningsorten inte är uppfyllt eller dömas till en strängare påföljd än vad gärningsortens lag föreskriver. Exempel härpå är när ett brott har begåtts på ett svenskt fartyg eller flygplan eller om brottet har begåtts i tjänsten av befälhavaren eller en besättningsman. Bestämmelsen gäller också om brottet har begåtts t.ex. av någon som tillhör försvarsmakten när en avdelning befunnit sig utomlands. Bestämmelsen i 2 kap. 3 § gäller också om brottet har begåtts vid tjänstgöring utomlands av någon som är anställd i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Eftersom alla poliser som tjänstgör i fredsfrämjande tjänst utomlands är anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten tillämpas denna regel på dem. Vad gäller åtal för brott som har begåtts utomlands föreskrivs i 2 kap. 5 § andra stycket att det krävs ett särskilt förordnande från regeringen eller myndighet som regeringen har bestämt för att få väcka åtal för ett sådant brott (åtalsförordnande). I vissa speciella fall får dock åtal väckas utan åtalsförordnande. Det gäller bl.a. om brottet har begåtts vid tjänstgöring utomlands av någon som är anställd i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Undantagsregeln gäller alltså för de poliser som är anställda i utlandsstyrkan. För den som tjänstgör i internationell fredsfrämjande verksamhet är risken att skadas och invalidiseras högre än i många andra verksamheter. En särskild risk föreligger för allvarliga psykiska skador. trädde den nya lagen om utlandsstyrkan i Försvarsmakten i kraft (prop. 1998/99:68, bet. 1998/99: FöU8, rskr. 1998/99:225, SFS 1999:568). Lagen innehåller särskilda arbets- och socialrättsliga bestämmelser för de anställda. Det socialrättsliga skyddet för anställda i Försvarsmaktens utlandsstyrka har förbättras och Försvarsmaktens ansvar för rehabilitering av personer som skadats under sin anställning har förtydligats och förstärkts. I lagens 2 5 §§ finns bestämmelser som rör tillämpning av vissa lagar av skyddskaraktär. Arbetsmiljölagen (1977:1160) görs tillämplig främst i de delar som närmare reglerar hur arbetsmiljön skall vara beskaffad i olika hänseenden samt de allmänna skyldigheter som gäller för arbetsgivare och arbetstagare. En möjlighet att begränsa skyldigheten att tillämpa bestämmelserna har emellertid gjorts med hänsyn till tjänstgöringsförhållandena på plats. Arbetstidslagen (1982:673) samt vissa bestämmelser i semersterlagen (1977:480) och lagen (1976:580) om anställningsskydd undantas från att vara tillämpliga. De bestämmelser som avses här rör hur semesterledighet skall förläggas samt skyldighet att lämna besked om att tidsbegränsad anställning inte kommer att fortsätta. Vidare skall vid tillämpningen av lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, om övervägande skäl talar för det, alla skador som inträffar från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas och till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas anses som arbetsskada. Undantag görs här för semester eller motsvarande ledighet som tillbringas utom tjänstgöringslandet. De bevisregler i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd som är förmånligast för den enskilde skall tillämpas vid prövning av om en anställd har drabbats av en arbetsskada. I lagens 6 11 §§ finns bestämmelser om rehabiliteringsansvar och ersättning till anhöriga. Om någon skadas under anställningen i utlandsstyrkan skall Försvarsmakten utreda rehabiliteringsbehovet, planera insatserna samt stödja och hjälpa den skadade så att han eller hon får lämplig arbetsträning eller utbildning. Försvarsmakten skall också ekonomiskt bidra till en utbildning som motiveras eller förlängs till följd av skadan. Bidrag kan även utgå för andra särskilda rehabiliteringsinsatser. Det sociala och arbetslivsinriktade rehabiliteringsansvaret skall bestå med möjlighet till förlängning . Samarbete skall därvid äga rum med andra berörda myndigheter. Slutligen kan anhöriga till den som skadades få ersättning för vissa kostnader från Försvarsmakten. För en närmare redogörelse av lagen, se prop. 1998/99:68. Särregleringen är motiverad av den speciella hotbild som tjänstgöring i utlandsstyrkan medför. Bestämmelserna är tillämpliga också på den polisiära personalen i Försvarsmaktens utlandsstyrka. Skälen för regeringens förslag har föreslagit att en Polisens utlandsstyrka skall inrättas. De poliser som sänds ut för fredsfrämjande uppdrag i FN:s eller någon annan internationell organisations regi kommer att tjänstgöra i denna styrka. De kommer att inom ramen för ett fredsfrämjande uppdrag sändas ut till ett konfliktområde för att där utföra sådant polisarbete som följer av mandatet för den aktuella insatsen. I enlighet med utredningens resonemang är utgångspunkten att de polisrådgivare som sänds ut i princip skall vara obeväpnade och huvudsakligen ägna sig åt övervakande och rådgivande verksamhet och utbildningsverksamhet i samverkan med den lokala ordningsmakten på stationeringsorten. Av detta följer att de som regel inte kommer att ha några uppgifter som är förenade med någon rätt till självständig tvångsmedelsanvändning eller liknande, s.k. exekutiva befogenheter. Det rör sig ändå inte om biståndsarbete, utan den utsända polisstyrkan skall arbeta i nära samverkan med insatsens eventuella militära del och i övrigt i enlighet med den fredsfrämjande insatsens uppdrag. Frågan om en polisstyrkas beväpning och eventuella exekutiva befogenheter avgörs ytterst av hur uppdraget från FN eller någon annan internationell organisation är utformat. Det kan alltså inte uteslutas att framtida uppdrag, liksom det som pågår i Kosovo, kommer att vara av den karaktären att beväpning krävs och att det är förenat med s.k. exekutiva befogenheter. tog i betänkandet vidare upp frågan om vilken rättslig ställning de poliser skall ha som skall tjänstgöra i den av utredningen föreslagna Polisens utlandsstyrka. Utredningen utgick från att dessa i princip skulle vara underkastade samma reglering som gäller för dem som är anställda i utlandsstyrkan inom Försvars-makten. Sålunda borde enligt utredningen utlandsstyrka ha i stort sett samma reglering vad gäller straffrättsligt ansvar, disciplinansvar, arbetsrättslig ställning och i ersättningsfrågor som gäller för utlandsstyrkan inom Försvars-makten. I fråga om disciplinansvar kan övervägas om lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. även fortsättningsvis bör vara tillämplig på den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka. Skäl talar för detta, särskilt den sändande statens ansvar för att upprätthålla ordning och disciplin bland sina utsända som är undandragna den mottagande statens straffrätts- och ordningsuppehållande jurisdiktion. För en sådan ordning kan också tala att de svenska poliserna kanske inte sällan kommer att vara samförlagda med en svensk militär kontingent som ingår i utlandsstyrkan inom Försvarmakten. Å andra sidan kommer det i Polisens utlandsstyrka i princip bara att tjänstgöra erfaren svensk polispersonal. Behovet av att kunna använda till exempel extra tjänst eller utegångsförbud som disciplinpåföljder för poliser som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka bedöms därför vara försumbart. Därtill kommer att den lokale FN-polischefen () har befogenhet att vid misskötsamhet ta poliser ur tjänst och ytterst att se till att de sänds hem. Mot den bakgrunden bedöms det i varje fall vara tillräckligt att poliserna i Polisens utlandsstyrka omfattas av polisens eget disciplinansvarssystem som grundas på lagen (1994:260) om offentlig anställning. Även om detta system inte innehåller regler om omedelbara tvångsingripanden mot vissa ordningsstörningar måste det ändå bedömas i praktiken vara tillräckligt för att upprätthålla ordning och disciplin bland dem som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka. Det kan finnas anledning att återkomma till frågan sedan en utvärdering av den föreslagna ordningen gjorts. Innan en truppstyrka eller en polisstyrka sänds ut till ett mottagande land har FN eller annan internationell organisation fattat beslut om ett mandat för styrkan. I detta fastslås vilka uppgifter och befogenheter den utsända styrkan har. Mellan FN eller en annan internationell organisation som sänder ut militär trupp eller poliser och den mottagande staten ingås också en särskild överenskommelse; en s.k. Status of Forces Agreement () om bl.a. den rättsliga ställningen för de i styrkan ingående personerna. Av dessa instrument följer i regel att den utsända personalen garanteras full immunitet mot den mottagande statens jurisdiktion. Mot detta står ett åtagande från den sändande staten eller staterna att upprätthålla full jurisdiktion vad avser brott och förseelser på mottagande stats område som begåtts av någon som deltar i den utsända styrkan. har alla insatser med poliser i FN:s regi följt dessa regler och utgångspunkten antas vara att det kommer att vara så även i fortsättningen. Utlandsstyrkan inom Försvarsmakten och Polisens utlandsstyrka består av olika personalkategorier med olika arbetsgivare. Det talar för att det socialrättsliga skyddet för Polisens utlandsstyrka regleras särskilt. Det är angeläget att förändringen av huvudmannaskapet kan genomföras nu och att den inte medför några försämringar i detta skydd. Det är mot den bakgrunden som regeringen föreslår att vissa bestämmelser i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten skall gälla Polisens utlandsstyrka. Förslaget bör emellertid ses som en övergångslösning. En utvärdering bör göras med sikte på en särskild lagstiftning. Förslag till lag om ändring i Skälen för regeringens förslag: När en fredsfrämjande insats beslutas av FN eller annan internationell organisation så följer av det regelverk som brukar tillämpas att den utsändande staten åtar sig att lagföra och bestraffa alla brott som begås av personal i den utsända styrkan på den mottagande statens område. Som framgått har detta sin grund i att personalen garanteras fullständig immunitet mot den mottagande statens straffrättsjurisdiktion. Detta gäller för personalen i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten där den polispersonal som fullgjort uppdrag av denna karaktär har varit anställd. När nu Polisens utlandsstyrka inrättas och vissa uppgifter därigenom flyttas från utlandsstyrkan inom Försvarsmakten bör den nuvarande straffrättsliga regleringen bibehållas. Detta sker genom ett tillägg till bestämmelserna i 2 kap 3 § och 5 § andra stycket som gör bestämmelserna tillämpliga också på den som tillhör Polisens utlandsstyrka. Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (1999:568) om utlandsstyrkan i Försvarsmakten infördes ett antal särregler på det arbetsrättsliga och socialrättsliga området för de anställda i utlandsstyrkan. Den socialrättsliga delen, som avser ersättnings- och rehabiliteringsfrågor, innebär totalt sett ett förbättrat skydd för den som skadas utomlands. Det är viktigt att det förbättrade skyddet för poliser i fredsfrämjande tjänst som införts genom den nya lagen inte försämras när de i stället tjänstgör i Polisens utlandsstyrka. De höga riskerna vid internationell fredsfrämjande verksamhet har motiverat särskilda satsningar för dem som tjänstgör i sådan verksamhet. Det motiveras också av att de frivilligt utsätter sig för fara i sin tjänstgöring för att fullfölja åtaganden till stöd för världsfreden. Att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt en god arbetsmiljö är viktigt också för Polisens utlandsstyrka när den verkar utomlands. Därför är det viktigt att bestämmelsen som rör arbetsmiljölagen också blir tillämplig på Polisens utlandsstyrka. Bestämmelserna i 2 och 5 12 §§ i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan i Försvarsmakten bör därför gälla också för den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka. Däremot bedöms det inte finnas något behov av att göra övriga bestämmelser i lagen tillämpliga på den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka. Som sagts är den verksamhet som avses även fortsättningsvis begränsad till fredsfrämjande uppdrag i FN:s eller någon annan internationell organisations regi. Detta kommer också att framgå av de bestämmelser som regeringen avser att utfärda när den inrättar Polisens utlandsstyrka, vilket planeras ske vid ingången av . Vidare bör det särskilt beaktas att det i princip bara kommer att vara redan anställd polispersonal med lång erfarenhet som kommer i fråga för tjänstgöring i Polisens utlandsstyrka. Deras grundläggande anställningsförhållanden m.m. kommer alltså att vara reglerade genom anställningen i Polisväsendet. Sammantaget görs bedömningen att det i praktiken inte torde finnas något behov som för Polisens utlandsstyrka motiverar den särreglering på arbetsrättens område som det här är frågan om. Författningskommentar Lag om ändring i De föreslagna ändringarna i 2 kap. 3 och 5 §§ syftar till att göra bestämmelserna tillämpliga på de som tillhör Polisens utlandsstyrka när de tjänstgör utomlands på samma sätt som för dem som är anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Den nya paragrafen innebär att vissa bestämmelser i lagen görs tillämpliga på den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka. Någon förändring i sak för de poliser som tjänstgör utomlands i fredsfrämjande tjänst innebär inte detta förutom att i stället för Försvarsmakten utövar det arbetsgivaransvar som berörs i lagens bestämmelser. Som ovan nämnts kommer i princip bara redan anställd polispersonal att komma ifråga för tjänstgöring i Polisens utlandsstyrka. Att bestämmelserna föreslås bli tillämpliga bara i de delar som gäller vid tjänstgöring utomlands innebär att de särregler som gäller på det socialrättsliga området inte görs tillämpliga på den som tillhör Polisens utlands- styrka som förberedelser och efterarbete pågår i . Skälet för detta är att deras grundläggande anställningsförhållanden m.m. normalt sett är reglerade genom anställningen i polisväsendet. Särregleringen är ytterst motiverad av den speciella hotbild som tjänstgöring i ett konfliktområde medför. Däremot kommer bestämmelserna att vara tillämpliga när det gäller arbetsgivarens skyldigheter i hemlandet vid rehabilitering m.m. efter en skada som uppstått under utlandstjänstgöring. 4.8 Anslag A1 4.6 Anslagsutvecklingen Tusental kronor 11 119 000 2000 Förslag 2001 Beräknat 11 686 514 1 2002 Beräknat 11 863 719 2 1 Motsvarar 11 516 881 tkr prisnivå. 2 Motsvarar 11 516 881 tkr prisnivå. Vid ingången av hade polisorganisationen utnyttjat anslagskrediten med . anslag uppgick till . Förbrukningen uppgick till . Vid utgången av hade polisen således byggt upp ett anslagssparande om . Prognosen för visar att förbrukningen kommer att ligga lägre än totalt tilldelade medel. Sammantaget betyder det att polisens ekonomiska situation vid utgången av generellt kommer att vara i balans. De ekonomiska problemen vid vissa myndigheter, framför allt i , kvarstår. Regeringens överväganden Budget för avgiftsbelagd verksamhet Polisens avgiftsbelagda verksamhet omfattar framför allt stämningsmannadelgivning, passhantering och tillståndsgivning. Avgifterna för passhanteringen och tillståndsgivningen skall levereras in till staten på inkomsttitel i statsbudgeten. Avgifterna för beräknas uppgå till ca . Utöver detta kommer polisen enligt gällande prognos att leverera avgiftsintäkter för bötesmedel m.m. med ca till inkomsttitel i statsbudgeten. Polisen disponerar inkomsterna från stämningsmannadelgivningen. Vidare får polisen disponera avgiftsinkomster från , och samt för kontorsservice och andra liknande tjänster till andra myndigheter i och kring kvarteret i . Polisen disponerar också inkomster från för kvalitetskontroll av trafiken och liknande uppgifter. Sammanlagt beräknas polisen disponera avgiftsinkomster om ca , inklusive avgiftsinkomster enligt 4 och 15 §§ avgiftsförordningen (1992:191). Tabell 4.7 Avgiftsbelagd verksamhet Miljoner kronor Offentligrättslig verksamhet Intäkter till inkomsttitel (som inte får disponeras) Intäkter som får disponeras Utfall 1998 498,3 404,7 Prognos 1999 516,0 396,8 Budget 2000 503,8 395,8 Slutsatser Regeringens bedömning av polisväsendets verksamhet redovisas i avsnitt 4.3.11. Stora ansträngningar har gjorts för att anpassa polisens verksamhet till de ekonomiska förutsättningarna. har polisens ekonomi åter kommit i balans. Enligt gällande prog-noser kommer polisens ekonomi att vara i balans även . För att klara ekonomin och verksamheten behöver polisen med oförminskad kraft fortsätta att effektivisera och modernisera verksamheten. I enlighet med budgetproposition (prop. 1998/99:1, utg.omr. 4, bet. 1998/99:JuU1, rskr. 1998/99:80) tillförs polisorganisationen ytterligare fram till och med . I det beloppet ingår en engångsvis förstärkning på till polisen i storstäderna. Av dessa medel har villkorsvis fördelat till i , till i , 13,3 till i samt till . är ännu ofördelade. Regeringen gör bedömningen att tidigare års resursförstärkningar tillsammans med den beviljade anslagskrediten i stort sett täcker behoven för det kommande budgetåret. Regeringen anser dock att polisens anslag för skall höjas med från den ramhöjning på för rättsväsendet som aviserades ekonomiska vårproposition. Resurstillskottet skall bl.a. användas till den nya polisutbildningen i och den särskilda satsningen på bekämpning av miljöbrott. Genom resurstillskottet kan polisen behålla en del av de ekoutredare som enligt planerna skulle ha övergått till . skall anslagsramen höjas med ytterligare . Vidare skall polisens anslagsram höjas med i enlighet med proposition 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor m.m. minskas det nionde utgiftsområdets anslag B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder med . Utgiftsområde 4 tillförs därutöver . Till följd av att verksamhetsområde utvidgats med och minskas polisens anslag med , vilket motsvarar kostnaden för den personal som tar över från polisen. höjs anslaget B1 med motsvarande belopp (se avsnitt 5.6 och avsnittet om tilläggsbudget i volym 1). Utöver de nu nämnda satsningarna justeras polisens anslagsram upp med för att täcka kostnader för centrala funktioner i Schengens informationssystem. minskas tredje utgiftsområdets anslag B1 med , fjärde utgiftsområdets anslag F8 Avgifter till vissa internationella sammanslutningar med , femte utgiftsområdets anslag B1 Bidrag till vissa internationella organisationer med och det sjätte utgiftsområdets anslag B1 Funktionen Civil ledning med . Vidare höjs polisens anslag med med anledning av att huvudmannaskapet för poliser i fredsfrämjande verksamhet överförs från Försvarsmakten till polisen. minskas sjätte utgiftsområdets anslag A1 Förbandsverksamhet och beredskap med motsvarande belopp. Vissa justeringar har gjorts som motsvaras av ändrade utgifter. Som kompensation för beräknade utgiftsökningar för löner, lokaler m.m. räknas anslaget upp med . Vid anslagsberäkningen har även en teknisk justering gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts för att korrigera en tidigare i anslaget inlagd kompensation för premierna för avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts . Sammantaget föreslås därmed anslag uppgå till 11 . beräknas anslaget till 11 respektive 11 . Tabell 4.8 Beräkning av anslag Anslag 1999 11 460 196 Pris- och löneomräkning 117 705 Ändringar m. a. a. tidigare beslut -298 888 Rampåverkande överföringar, nettoförändring 26 170 Engångsvisa överföringar, nettoförändring 0 Justering av 201 698 Anslag 2000 11 506 881 Det beräknade anslaget har minskats med till följd av prognoser från föregående års budgetarbete. Frågan om ytterligare resurser till rättsväsendet behandlas i avsnitt 3.5.3. A2 Säkerhetspolisen Tabell 4.9 Anslagsutvecklingen Tusental kronor 2000 Förslag 540 747 2001 Beräknat 554 882 1 2002 Beräknat 563 389 2 1 Motsvarar 546 747 tkr prisnivå. 2 Motsvarar 546 747 tkr prisnivå. Regeringens överväganden Slutsatser Regeringen föreslår att anslaget för fastställs till . har anslaget beräknats till respektive 5.1 Omfattning Central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet är Riksåklagaren. Åklagarväsendets organisation i övrigt består av åklagarmyndigheterna i , , , , och , var och en under ledning av en överåklagare. Vid dessa myndigheter finns sammanlagt 38 åklagarkamrar. inrättades som en åklagarmyndighet inom åklagarväsendet med uppgift att bekämpa ekonomisk brottslighet. svarar för ekobrottsbekämpningen i , län, samt numera också i och . svarar också under Riksåklagaren för samordningen när det gäller ekobrottsbekämpningen i hela landet. 5.2 Utgiftsutvecklingen Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen Miljoner kronor (löpande priser) Utfall 1998 Anslag 1999 1 Utgifts- prognos 1999 Förslag anslag 2000 Beräknat anslag 2001 Beräknat anslag 2002 741 819 831 946 980 995 1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för i samband med den ekonomiska vårpropositionen Förändringar Regeringen har uppdragit åt Riksåklagaren att bygga upp en ny och flexibel organisation för bekämpning av brotten mot miljön. Åklagare och poliser med specialistkompetens skall handlägga miljöbrotten. En enhet hos Riksåklagaren skall ha nationellt samordningsansvar för miljöbrottsbekämpningen och dessutom biträda andra åklagarmyndigheter vid handläggningen av komplicerade miljöbrott. För att åklagarna i större utsträckning skall kunna koncentrera sig på de komplicerade brottsutredningarna och utöva aktiv förundersökningsledning får polisen ett ökat ansvar för förhållandevis enkla och medelsvåra ärenden. Grundutbildningen för åklagare har reformerats genom att praktikutbildningen har förstärkts och den teoretiska utbildningen genomförs i en serie kurser. En högre utbildning för åklagare skall permanentas /2000. Ett nytt beslut om ordningsbot, som träder i kraft , antas medföra att antalet ärenden som kommer in till åklagarorganisationen minskar, eftersom fler förseelser lagförs genom att polisen utfärdar ordningsbot. har byggt upp en organisation och ett arbetssätt som bygger på åklagarledda arbetsgrupper med poliser, ekonomer och personer med särskild kompetens på IT-området. Myndigheten skall fram rekrytera ytterligare personal så att verksamheten kan vidareutvecklas på avsett sätt. avses ta över EU- bedrägeridelegationens ansvar för att samordna skyddet för gemenskapernas finansiella intressen. Övergången skall genomföras successivt fr.o.m. . Åklagarmyndigheterna i och har slagits ihop till i för att bidra till rationaliseringen och effektiviseringen av verksamheten. ingår även ekobrottsbekämpningen i och i . Av den ramhöjning på för rättsväsendet som aviserades ekonomiska vårproposition tilldelas åklagarorganisationen13 och för respektive . tilldelas på motsvarande sätt och respektive . Frågan om ytterligare resurser till rättsväsendet behandlas i avsnitt 3.5.3. Prioriteringar Miljöbrottsbekämpningen skall förstärkas och utvecklas genom utbildningsinsatser och fördjupad samverkan med polisen och andra myndigheter. Rasistiska, främlingsfientliga och homofobiska brott skall beivras.