prop · GN0361 · 2000-01-01 00:00:00 — Undantag från banksekretess 10 § Bestämmelsen klargör att regler om banksekretess och tystnadsplikt inte hindrar att rättslig hjälp lämnas enligt bestämmelserna om förhör under förundersökning eller husrannsakan och beslag. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10. 11 § Av paragrafen framgår att regeringen får besluta om att egendom eller dess värde som har förverkats genom ett svenskt avgörande kan delas med en annan stat som har lämnat bistånd som har haft betydelse för utredningen om brottet. Regeringen kan ta upp en sådan fråga såväl efter ansökan från den andra staten som på eget initiativ. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8. I 36 § internationella verkställighetslagen finns särskilda bestämmelser om delning av egendom efter det att bistått annan stat med verkställighet av ett förverkandebeslut. Den bestämmelsens tillämpningsområde utvidgas (se lagförslag 2.9 och avsnitt 17.9). Återkrav av kostnader 12 § Paragrafen som ger upplysning om att regeringen meddelar föreskrifter om att kostnader för rättslig hjälp kan återkrävas av den ansökande staten har behandlats i avsnitt 7.18. och tillkännagivanden 13 § I paragrafen bemyndigas regeringen att i förordning ge närmare tillämpningsföreskrifter. Det framgår också att regeringen i tillkänna- givande redovisar de olika internationella överenskommelser som det hänvisas till i olika paragrafer. 17.2 Förslaget till lag om ändring i 2 kap. 5 a § Tilläggen i tredje och fjärde styckena föranleds av Schengenkonven- tionens bestämmelser i artikel 54 58 och tillträde till konvention mellan medlemsstaterna i den europeiska gemenskapen om förbud mot dubbel lagföring (double jeopardy) som föreskriver att om dom meddelats i konventionsstat föreligger hinder mot ny lagföring för brott, med vissa undantag, i de andra konventionsstaterna. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 13. 17.3 Förslaget till lag om ändring i 5 kap. 1 § I 5 kap. 7 § sekretesslagen finns en ny bestämmelse som syftar till att sekretess skall kunna gälla vid en begäran om rättslig hjälp i brottmål (se avsnitt 10.1). Mot bakgrund härav har ett tillägg gjorts i 5 kap. 1 § andra meningen genom en hänvisning till aktuell bestämmelse i sekretesslagen. Detta innebär att det för stängda dörrar inte krävs att det är av synnerlig vikt att uppgift inte röjs. 9 kap. 7 § Tillägget i andra stycket innebär att den som inte förelagts vid vite enligt vad som föreskrivs i paragrafen inte får åläggas ansvar för de kostnader som kan uppstå till följd av att föreläggandet inte följs. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9. Se även kommentaren till ändringen i 5 § del- givningslagen (avsnitt 17.8) om att kallelse att inställa sig vid förhandling i brottmål inte får förenas med vite om kallelsen skall delges utomlands, annat än enligt den nordiska lagen om vittnesplikt. 31 kap. 4 § I paragrafens nya andra stycke hänvisas till att i 9 kap. 7 § rättegångs- balken finns bestämmelser om kostnader när något vite inte har satts ut. 33 kap. 9 § I andra stycket införs en skyldighet för rätten att översätta handlingar i brottmål, om handlingen skall sändas till någon som vistas inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet och det finns anledning att anta att personen inte förstår språket i handlingen. Bestämmelsen är tillämplig i de fall handlingen skall delges men också när underrättelser eller domar och beslut skall översändas till personer som befinner sig utomlands. Enligt huvudregeln skall handlingen, eller de viktigaste delarna över- sättas till språket som talas i landet. Har staten flera officiella språk räcker det att handlingen översätts till ett av språken. Om rätten känner till att personen inte förstår detta språk skall handlingen översättas till ett språk som personen förstår. Om en handlingen skall delges med en person i eller behöver handlingen alltså endast översättas om rätten känner till att personen inte förstår norska eller danska. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9. 36 kap. 23 § och 40 kap. 16 § Tilläggen i dessa paragrafer motsvarar det tillägg som gjorts i 31 kap. 4 § . 17.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol 1 och 4 §§ I lagen har de bestämmelser som gäller bevisupptagning i brottmål ut- mönstrats. I de fall den nya lagen om internationell rättslig hjälp i brott- mål är tillämplig skall lag inte tillämpas. Lagen blir i fortsätt- ningen endast tillämplig i tvistemål (se avsnitt 6.1). Överflyttningen av centralmyndigheten från till (se avsnitt 7.2) har också föranlett en ändring. Övriga ändringar är av redaktionell karaktär. 17.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol 1 och 3 §§ Ändringarna motsvarar ändringarna i lagförslag 17.4. 17.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott 14, 23 och 26 §§ Ändringarna är föranledda av kravet på att den diplomatiska vägen skall användas när framställningarna görs tas bort samt att centralmyndighets- funktionen flyttas över från till Justitiedeparte- mentet (se avsnitt 7.1.1 och 7.2). 17.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 4 a § Hänvisningen till tvångsmedelslagen har ersatts med en hänvisning till den nya lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 17.8 Förslaget till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) 5 § Bestämmelsen i det andra stycket är ny och innebär att vite inte får sättas ut i en kallelse av en målsägande, ett vittne, en sakkunnig eller någon som avses i 36 kap. 1 § andra och tredje styckena att in- ställa sig vid förhandling i brottmål om kallelsen skall delges utomlands. Bestämmelsen är generell och omfattar både sådana kallelser som delges med biträde av en annan stat och sådana som delges direkt per post. Undantag görs för de fall där kallelse av ett vittne eller en målsägande sker med stöd av den nordiska lagen om vittnesplikt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9. Se även kommentaren till ändringen i 9 kap. 7 § , avsnitt 17.3. 17.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 8, 17, 20, 25 a, 28, 30, 32 och 40 §§ Ändringarna är föranledda av att centralmyndighetsfunktionen förs över från till (se avsnitt 7.2). 18 § Hänvisningen till tvångsmedelslagen har ersatts av en hänvisning till den nya lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 36 § Ändringen innebär att inte bara enstaka föremål som förverkats i efter ansökan av en annan stat utan även dess värde kan delas med den staten. Av 5 kap. 11 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål framgår att delning på motsvarande sätt kan ske i de fall en annan stat har lämnat rättsligt bistånd till i en svensk utredning eller rättegång. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 8. 17.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag 2 § Hänvisningen till lag om samarbete på brottmålsområdet har ersatts med en hänvisning till den nya lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 17.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 43 § Nuvarande hänvisningen till 2 § lag om samarbete på brott- målsområdet om att en frihetsberövad person i kan föras över till en ansökande stat har ersatts med en hänvisning till motsvarande bestämmelse i 4 kap. 29 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Hänvisningen innebär att den tid som den frihetsberövade vistats utanför anstalt med stöd av sistnämnda bestämmelse skall inräknas i tiden för inställelse. Vidare hänvisas till 4 kap. 31 § i samma lag eftersom en frihetsberövad kan vistas utanför anstalt när t.ex. en svensk åklagare kan ansöka om att en i frihetsberövad person överförs till ett annat land (se avsnitt 7.13.1). Även skall anses som inställelsetid. 17.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 7 och 22 §§ Ändringarna är föranledda av att centralmyndighetsfunktionen förs över från till (se avsnitt 7.2). 17.13 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 1 kap. 4 § Hänvisningen till lag om samarbete på brottmålsområdet har ersätts med en hänvisning till den nya lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 5 kap. 7 § En ny bestämmelse införs i 5 kap. Bestämmelsen har behandlats ingående i avsnitt 10.1. Bestämmelsen i första stycket innebär att sekretess skall kunna gälla vid en begäran om rättslig hjälp i brottmål i för uppgift i utred- ning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål eller rörande angelägenhet som avser användning av tvångsmedel. Sekretessen kan omfatta även de uppgifter som förekommer i en ansökan om rättslig hjälp och därtill fogade handlingar. Uppgifterna är sådana att de skulle ha om- fattats av förundersökningssekretess enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen om de förekommit i en svensk förundersökning. Med hänsyn till den begrän- sade information som svenska myndigheter i normalfallet har rörande hela brottsutredningen i den andra staten är skaderekvisitet utformat på ett annat sätt än vad som gäller vid förundersökningssekretess. Den svenska myndigheten skall pröva om det kan antas att uppgiften lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs. Mot bakgrund av att det inom det straffrättsliga samarbetet är en självklar utgångspunkt att känsliga uppgifter i den utländska brottsutredningen kan skyddas i den anmodade staten råder en stark presumtion för sekretess. Sekretess enligt andra stycket gäller hos polismyndighet och åklagarmyndighet samt hos , och Kust- bevakningen för vissa uppgifter enligt lagen (2000:000) om Schengens informationssystem. Sekretess kan gälla för motsvarande uppgifter till skydd för den enskilde enligt en ny bestämmelse i 7 kap. 41 § sekretess- lagen (se prop. 1999/2000:64). För att uppfylla åtaganden enligt bör dessa uppgifter även kunna skyddas med hänsyn till den utländska brottsutredningen. 16 kap. 1 § Meddelarfrihet viker för tystnadsplikt som följer av sekretessbestäm- melsen, såvitt avser uppgifter som hänför sig till uppgift om kvarhållande av försändelse till befodringsföretag, hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning och hemlig teleövervakning på grund av beslut av domstol eller åklagare. 17.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribuna- lerna för brott mot internationell humanitär rätt 2 § Ändringen är föranledd av att centralmyndigheten förs över från Utrikes- departementet till (se avsnitt 7.2). 9, 9 a och 10 §§ I de nuvarande bestämmelserna hänvisas till olika bestämmelser i tvångs- medelslagen och lag om bevisupptagning i . De har er- satts med en i 9 § generell hänvisning till lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. I 9 a § anges i huvudsak vilka bestämmelser som i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål inte skall tillämpas när rättslig hjälp begärs av tribunalerna. Bestämmelserna i nuvarande 9 § har förts över till 10 §. Ändringarna har behandlats i avsnitt 12. 11 § Paragrafen, tidigare betecknad 12 a §, som infördes när lagen ändrades med anledning av inrättandet av tribunalen för (se prop. 1995/96:48), behandlar straffverkställighet i av tribunalernas domar m.m. I paragrafen har ett nytt tredje stycke införts. Ändringen har behandlats i avsnitt 12 och avser villkorlig frigivning av personer som i avtjänar ett fängelsestraff utdömt av en internationell tribunal. De nya bestämmelserna skapar en särskild ordning för villkorlig frigivning som avviker från vad som annars gäller vid verkställighet enligt 25 § internationella verkställighetslagen, som hänvisar till att vanliga verk- ställighetsregler skall gälla. Det är i dessa fall regeringen som beslutar om villkorlig frigivning. Prövningen har ett starkare fakultativt inslag än vad som annars gäller och regeringen får besluta att villkorlig frigivning skall ske än som följer av . Innan frågan prövas skall den berörda tribunalen ges tillfälle att lämna synpunkter. Det tidigare tredje stycket har oförändrat överförts till ett nytt fjärde stycke. 12 § Nuvarande 12 § har upphört att gälla, se vid kommentaren till 9, 9 a och 10 §§. Paragrafen är ny och reglerar tribunalernas tillsyn av straffverk- ställighet i . Frågan behandlas i avsnitt 12. Företrädare för tribu- nalen eller den tribunalen utser, t.ex. Internationella Röda Korset, har rätt att besöka den plats där straffet avtjänas för att undersöka behandlingen av den intagne. För att möjliggöra och underlätta denna tillsyn föreskrivs vidare att den som ansvarar för en sådan person, dvs. kriminalvården, skall lämna det biträde som krävs. Det biträde som kan bli aktuellt är t.ex. att ge tillträde till och möjlighet att fritt förflytta sig inom den plats där den intagne är placerad, möjlighet till enskilda samtal med den intagne och andra som kan lämna upplysningar om behandlingen samt erforderlig information. Skyldigheten att lämna biträde är inte inskränkt att gälla i samband med besök utan det kan även vara fråga om att t.ex. lämna skriftlig information som begärs av tribunalen eller den som har utsetts att fullgöra tillsynen. Det är alltså fråga om i princip samma bistånd som tillhandahålls den europeiska kommittén mot tortyr m.m. enligt lagen (1988:695) med anledning av tillträde till den europeiska konventionen mot tortyr m.m. 14 § Det andra stycket i paragrafen har tagits bort mot bakgrund av motsva- rande bestämmelse finns i 2 kap. 13 § i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Promemorians lagförslag 1 Förslag till lag om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser Tillämpningsområde, m.m. 1 § Om en myndighet i en annan stat ansöker om rättslig hjälp i med en åtgärd i ett rättsligt förfarande som gäller utredning om eller lagföring för brott, skall den begärda hjälpen lämnas enligt bestäm- melserna i denna lag. Om rättslig hjälp som avses i första stycket begärs av en myndighet i en nordisk stat skall den begärda hjälpen lämnas även om förfarandet i den ansökande staten eller i , eller i båda, är ett administrativt förfarande. Den begärda hjälpen skall också lämnas om rättslig hjälp begärs av en myndighet i en nordisk stat i ett förfarande som har samband med ett brottmål även om ärendet i den ansökande staten eller i , eller i båda, handläggs i ett annat rättsligt förfarande än ett straffrättsligt. Andra och tredje stycket gäller också annan stat i den utsträckning och den andra staten har avtalat om detta i en internationell överenskommelse. 2 § Denna lag tillämpas också när rättslig hjälp begärs i i ett i den ansökande staten pågående förfarande som gäller nåd, uppskov med utdömande eller verkställighet av straff, villkorlig frigivning, avbrott i verkställighet av straff eller liknande. 3 § I lagen finns allmänna bestämmelser och särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål i . I lagen finns också allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål utomlands. I lagen finns vissa särskilda bestämmelser om att svensk åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. I övrigt får svensk åklagare ansöka om rättslig hjälp utomlands i den utsträckning den andra staten tillåter detta. Svensk domstol får ansöka om rättslig hjälp utomlands enligt särskilda bestämmelser i denna lag. 4 § Med rättslig hjälp enligt denna lag avses 1. förhör enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål 2. bevisupptagning vid domstol 3. telefonförhör 4. förhör genom videokonferens 5. husrannsakan, beslag, kvarstad 6. hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning 7. hemlig kameraövervakning 8. överförande av frihetsberövade för förhör m.m. 9. delning av förverkad egendom mellan stater 10. annan åtgärd som kan vidtas i en svensk förundersökning eller rättegång och inte innefattar tvångsmedel. I fråga om utlämning och delgivning finns särskilda bestämmelser. Det finns också särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa internationella organ. Allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål i Villkor och förutsättningar för rättslig hjälp 5 § Rättslig hjälp som avses i 4 § första stycket 1 7 och 10 skall lämnas på de villkor och under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning eller rättegång enligt rättegångs- balken eller annan lag eller författning och enligt särskilda föreskrifter i denna lag. Rättslig hjälp som avses i 4 § första stycket 8 och 9 lämnas enligt särskilda bestämmelser i denna lag. Rättslig hjälp som avses i 4 § första stycket 1 4, 8 och 10 får lämnas även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar brott enligt svensk lag. Ansökan 6 § En ansökan om rättslig hjälp i brottmål enligt denna lag får göras av utländsk åklagare, domstol eller undersökningsdomare eller av någon annan som enligt en internationell överenskommelse som är bindande för får göra en sådan ansökan. 7 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag bör innehålla uppgift om den utländska domstol eller myndighet som handlägger ärendet, en beskrivning av det rättsliga förfarande som pågår, uppgift om den aktuella gärningen med tid och plats för denna, samt de bestämmelser som är tillämpliga i den ansökande staten, uppgift om vilken åtgärd som begärs och, i förekommande fall, i vilken egenskap en person skall höras, namn på och adress till de personer som är aktuella i ärendet. Om ärendet är brådskande eller om verkställighet önskas inom viss tidsfrist skall detta samt skälen för brådskan eller tidsfristen anges. En ansökan om rättslig hjälp skall göras skriftligen. Den får översändas per telefax eller, efter överenskommelse i det enskilda fallet, på annat sätt. I lagen finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan skall innehålla vid vissa slag av åtgärder. 8 § En ansökan om rättslig hjälp och bifogade handlingar skall vara skrivna på svenska, danska eller norska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk, om inte den instans som enligt denna lag handlägger ärendet tillåter annat. Vart ansökan skall skickas 9 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag skall ges in till , som vidarebefordrar ansökan till behörig åklagare eller domstol såvida inte ansökan skall prövas av regeringen. En ansökan från en stat som är medlem i den Europeiska Unionen eller från eller får ges in direkt till behörig åklagare eller domstol. Detsamma gäller om och den ansökande staten i en internationell överenskommelse har avtalat om sådan direkt kommunikation. Behörighet, överlämnande till annan åklagare eller tingsrätt 10 § En ansökan som enligt denna lag handläggs av åklagare skall handläggas av Riksåklagaren eller den åklagare inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas. En ansökan som enligt denna lag handläggs av domstol skall handläggas av den tingsrätt inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas om inte annat föreskivs i denna lag. En åklagare som är behörig att vidta en av flera begärda åtgärder får också, om det är lämpligt, vidta andra begärda åtgärder som annan åklagare är behörig att vidta. Finner åklagaren eller tingsrätten under ärendets handläggning att den inte är behörig att handlägga ansökan, skall ansökan överlämnas till behörig åklagare eller tingsrätt. I annat fall får ett sådant överlämnande ske efter samråd, om det finns en åklagare eller tingsrätt som är lämpligare att handlägga ansökan. Underrättelser 11 § Om det begärts av den utländska myndigheten, eller om ansökan har överlämnats enligt 10 § tredje stycket, skall den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet bekräfta att ansökan tagits emot, såvida inte den begärda åtgärden kan vidtas genast. Kan en begärd åtgärd inte vidtas inom den tidsfrist som angivits i ansökan och kan det antas att detta kommer att försvåra förfarandet i den ansökande staten, skall den åklagare eller tingsrätt som är ansvarig för handläggningen av ärendet utan dröjsmål underrätta den utländska myndigheten om när den begärda åtgärden kan komma att vidtas. Ofullständiga ansökningar och hinder mot verkställighet 12 § Om ansökan inte innehåller de uppgifter som behövs för handläggningen, skall den ansökande staten ges tillfälle att komplettera ansökan. Om ansökan kan bifallas endast delvis eller under vissa villkor skall den ansökande staten underrättas om de hinder som finns och ges tillfälle att yttra sig eller komplettera eller justera ansökan. Återredovisning 13 § När handläggningen av ärendet har avslutats skall det redovisas till för vidarebefordran till den ansökande staten. Om direktkommunikation är medgiven enligt 9 § andra stycket, skall ärendet istället redovisas direkt till den myndighet i den ansökande staten som gjort ansökan. Förfarandet och tillämplig lag 14 § Ansökningar om rättslig hjälp skall behandlas skyndsamt. I fråga om förfarandet tillämpas, om inte annat föreskrivs i denna lag, samma förfarande som tillämpas när en motsvarande åtgärd vidtas vid en svensk förundersökning eller rättegång. Domstol kan bestämma att handlägg- ningen helt eller delvis skall ske på ett främmande språk, om det är lämpligt. 15 § Innehåller ansökan en begäran om att ett visst förfarande skall tillämpas när den begärda åtgärden vidtas skall detta tillämpas om det inte strider mot grunderna för den svenska rättsordningen. 16 § Den som skall höras eller annars fullgöra något enligt denna lag har rätt att vägra att följa vad som krävs av honom eller henne, om stöd för detta finns i svensk lag eller i den ansökande statens lag. Offentlig försvarare, målsägandebiträde och stödperson 17 § En misstänkt, tilltalad eller målsägande som skall höras enligt bestämmelserna i denna lag, eller som annars drabbas av en begärd åtgärd, har samma rätt till offentlig försvarare, målsägandebiträde eller stödperson som vid en svensk förundersökning eller rättegång. Om det finns särskilda skäl får offentlig försvarare enligt 21 kap. förordnas för att tillvarata den misstänktes eller tilltalades intressen vid en bevisupptagning vid svensk domstol. Avslag 18 § Om de förutsättningar eller villkor som enligt 5 § gäller beträffande den begärda åtgärden inte är uppfyllda, beslutar den instans som handlägger ärendet om avslag på ansökan. Om ansökan har givits in till och det är uppenbart att förutsättningarna eller villkoren inte är uppfyllda får chefen för , i stället för att vidarebefordra ansökan enligt 9 §, direkt besluta om avslag på ansökan. 19 § Utöver vad som följer av 18 § skall en ansökan om rättslig hjälp avslås om ett bifall till ansökan strider mot grundläggande principer för den svenska rättsordningen eller kränker suveränitet eller medför fara för rikets säkerhet. En ansökan om rättslig hjälp får också avslås om 1. gärningen har karaktär av politiskt brott, 2. gärningen utgör ett militärt brott, 3. det i har meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse angående gärningen, eller 4. omständigheterna annars är sådana att ansökan inte bör bifallas. Frågan om en ansökan om rättslig hjälp skall avslås enligt denna paragraf prövas av regeringen. Om det under åklagarens eller domstolens handläggning av en ansökan framkommer skäl för avslag enligt denna paragraf, skall ärendet överlämnas till . Andra stycket gäller inte om ett avslag strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Andra stycket 1 gäller inte ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller . 20 § Ett beslut att avslå ansökan skall redovisa de skäl som bestämt utgången. Allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål utomlands Ansökan 21 § En ansökan från svensk åklagare eller domstol om att en åtgärd som avses i denna lag skall vidtas utomlands skall skickas till för vidarebefordran till den utländska staten. En ansökan om rättslig hjälp i , , eller skickas direkt till behörig myndighet.