prop · GN0327 · 2000-01-01 00:00:00 — förflutit efter omhändertagandet skall vapnet återställas, om det inte har tagits i beslag eller det tillstånd som medfört rätt att inneha vapnet har återkallats. Detsamma gäller , om den som medförde vapnet kan styrka sin rätt att ha detta med sig. 6 § Om den som är intagen på sjukvårdsinrättning för vård av en psykisk störning innehar eller kan tänkas inneha skjutvapen och det kan antas att den intagne inte bör inneha ett sådant vapen, skall den läkare som är ansvarig för den psykiatriska vården anmäla förhållandet till polismyndigheten i den ort där patienten är folkbokförd. Om den som vårdas för psykisk störning bedöms vara olämplig att inneha skjutvapen, skall den läkare som är ansvarig för den psykiatriska vården anmäla förhållandet till polismyndigheten i den ort där patienten är folkbokförd. Anmälan behöver inte göras om det med hänsyn till omständigheterna står klart för läkaren att patienten inte innehar tillstånd för skjutvapen. 9 kap. 2 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet a) missbrukar rätten att inneha ett skjutvapen genom att använda det för något annat ändamål än det som han eller hon är berättigad till, b) bryter mot bestämmelsen om användning vid förvaring i 5 kap. 3 § andra stycket eller om transport i 5 kap. 4 § eller mot föreskrifter eller villkor i fråga om förvaring av vapen som meddelats med stöd av denna lag, b) bryter mot bestämmelserna om överlämnande till förvaring hos någon annan i 5 kap. 3 § första stycket eller om användning vid sådan förvaring i 5 kap. 3 § andra stycket eller om transport i 5 kap. 4 § eller mot föreskrifter eller villkor i fråga om förvaring av vapen som meddelats med stöd av denna lag, c) bryter mot bestämmelserna om förvaring i 5 kap. 1 3 §§ i fråga om skjutvapen eller ammunition som innehas av skyttesammanslutningar, huvudmän för museer eller auktoriserade bevakningsföretag eller i fråga om skjutvapen som innehas av vapenhandlare, c) bryter mot bestämmelserna om förvaring i 5 kap. 1 3 §§ i fråga om skjutvapen eller ammunition som innehas av sammanslutningar, huvudmän för museer eller auktoriserade bevakningsföretag eller i fråga om skjutvapen som innehas av vapenhandlare, d) innehar ammunition utan att ha rätt till det eller inte följer ett beslut att lämna över ammunition för inlösen, e) överlåter ammunition till någon som inte har rätt att inneha ammunitionen, f) driver handel med skjutvapen utan tillstånd, eller g) bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 1 § e genom att olovligen överföra vapen eller ammunition till ett annat land. g) bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 1 § d genom att olovligen överföra vapen eller ammunition till ett annat land. Ansvar för otillåtet innehav av ammunition skall inte dömas ut i ringa fall. 3 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet a) bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 1 § f genom att underlåta att på föreskrivet sätt anmäla utförsel eller utlåning av skjutvapen, eller a) bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 1 § e genom att underlåta att på föreskrivet sätt anmäla utförsel eller utlåning av skjutvapen, eller b) underlåter att inom en månad på föreskrivet sätt anmäla till polismyndigheten att ett vapen lämnats till skrotning. Om någon frivilligt lämnar in skjutvapen eller ammunition till en polismyndighet, får åtal mot denne för olovligt innehav av vapnet eller ammunitionen väckas av åklagaren endast om det är motiverat från allmän synpunkt. 11 kap. 1 § Regeringen får meddela föreskrifter om att a) denna lag eller vissa föreskrifter i lagen skall tillämpas även i fråga om andra föremål än sådana som anges i 1 kap. 2 och 3 §§, om föremålen är särskilt ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa eller personliga säkerhet, b) anslagsenergin eller utgångshastigheten hos en projektil från ett skjutvapen skall understiga ett visst värde för att vapnet skall anses vara effektbegränsat enligt 2 kap. 1 §, c) bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte skall gälla innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet, den som för statens räkning tillverkar krigsmateriel, eller skyttesammanslutningar, d) andra sammanslutningar än skyttesammanslutningar får ges tillstånd att inneha skjutvapen, e) tillstånd skall krävas för överföring av skjutvapen eller ammunition från till ett annat land; och f) den som avser att föra ut ett skjutvapen från eller lånar ut ett skjutvapen till någon som är fast bosatt i ett annat land och inte skall använda vapnet endast i , skall anmäla detta till polismyndigheten. c) bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte skall gälla innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet, den som för statens räkning tillverkar krigsmateriel, eller frivilliga försvarsorganisationer, d) tillstånd skall krävas för överföring av skjutvapen eller ammunition från till ett annat land; och e) den som avser att föra ut ett skjutvapen från eller lånar ut ett skjutvapen till någon som är fast bosatt i ett annat land och inte skall använda vapnet endast i , skall anmäla detta till polismyndigheten. 2 §1 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om a) undantag från kravet på tillstånd för att inneha start- eller signalvapen, b) krav på skjutskicklighet, utbildning, ålder och de förutsättningar i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd till innehav av skjutvapen, c) krav på kunskap för att få tillstånd att driva handel med skjutvapen och vad som i övrigt skall gälla vid sådan handel, d) vad som skall iakttas utöver bestämmelserna i 4 kap. vid ändring, reparation och skrotning av skjutvapen, e) krav på vapenhandlares, museers och skyttesammanslut- ningars förvaring av andra vapen än effektbegränsade vapen och skyttesammanslutningars för- av ammunition, e) krav på vapenhandlares, museers och sammanslutningars förvaring av andra vapen än effektbegränsade vapen och sammanslutningars förvaring av ammunition, f) de förutsättningar i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd enligt denna lag, g) utfärdande av europeiska skjutvapenpass till dem som har tillstånd att inneha skjutvapen i , h) förutsättningar för och förfaringssätt vid medgivande av att personer bosatta i skall få tillstånd att förvärva skjutvapen i ett annat land, i) krav på att den som har förvärvat ett skjutvapen i och som är bosatt i ett främmande land skall underrätta den staten om förvärvet, och j) förande av vapenregister enligt 2 kap. 17 19 §§. i) krav på att den som har förvärvat ett skjutvapen i och som är bosatt i ett främmande land skall underrätta den staten om förvärvet, j) förande av vapenregister enligt 2 kap. 17 19 §§, k) vilka sammanslutningar som skall anses uppfylla kraven i 2 kap. 3 § b för att kunna meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, och l) vad som skall iakttas utöver bestämmelserna i 5 kap. i fråga om transport av skjutvapen och ammunition. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 2 kap. 10 § tredje stycket och 5 kap. 7 § träder dock i kraft . Bestämmelserna i 2 kap. 5 a § om tillstånd att inneha vissa skjutvapen för andra ändamål än skjutning tillämpas endast i fråga om tillstånd som meddelas efter . Detsamma gäller bestämmelserna i 2 kap. 6 § andra stycket om tidsbegränsning av tillstånd att inneha helautomatiskt vapen eller enhandsvapen för flerskott. Den som före av polismyndigheten har godkänts att ta emot skjutvapen för reparation, översyn eller skrotning skall anses ha tillstånd till det enligt denna lag. Den som före hos polismyndigheten har gjort anmälan om förvaring hos annan skall anses ha tillstånd till det enligt denna lag till . I fråga om förvaring av skjutvapen tillämpas äldre bestämmelser till , om tillstånd att inneha skjutvapnet meddelats före . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål Härigenom föreskrivs att 1 och 4 §§ lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra föremål1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §2 Knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa får inte innehas på allmän plats eller inom skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs. Knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa får inte innehas på allmän plats, inom skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs, eller i fordon på allmän plats. Förbudet i första stycket gäller inte, om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår i utrustning för viss tjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars med hänsyn till föremålets art, innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat. Stickvapen eller knivar som är konstruerade så att klingan eller bladet snabbt kan fällas eller skjutas ut ur sitt skaft (springstiletter eller springknivar) får inte innehas av personer . 4 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1 eller 2 § skall dömas till böter eller fängelse . I ringa fall döms inte till ansvar. Om brottet är grovt, döms till fängelse i högst . Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 5 §1 Sekretess gäller hos polismyndighet i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur vapenregister, för uppgift som har tillförts registret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen eller ammunition kommer till brottslig användning. Under samma förutsättning gäller sekretess hos för uppgift som hänför sig till vapenregister. Sekretess gäller för uppgift i ärende enligt vapenlagen (1996:67) samt hos polismyndighet i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur vapenregister, för uppgift som har tillförts registret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen eller ammunition kommer till brottslig användning. Under samma förutsättning gäller sekretess hos för uppgift som hänför sig till vapenregister. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för en särskild utredare, hovrättslagmannen , med uppdrag att göra en genomgripande översyn av vapenlagstiftningen med inriktning på att förebygga våldsbrott. Utredaren skulle med förtur ta sig an frågan om en utvärdering av lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål (knivförbudslagen) samt utformningen av ett förbud mot att medföra skjutvapen på allmän plats. Utredningen antog namnet vapenutredning. lade utredningen fram delbetänkandet Förbud mot vapen på allmän plats m.m. (SOU 1996:50). Betänkandet innehåller bl.a. förslag om förbud mot att inneha skjutvapen och s.k. vapenattrapper på allmän plats samt införande av en särskild skala för grovt brott. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1 och dess lagförslag i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju 96/1414). lade utredningen fram slutbetänkandet En samlad vapenlagstiftning (SOU 1998:44). Betänkandet innehåller en översyn av vapenlagen i både materiellt och systematiskt avseende. På flera punkter föreslår utredningen skärpningar av vapenlagstiftningen. Förslagen avser bl.a. skärpta regler för förvaring av skjutvapen, begränsningar av den s.k. vapengarderoben, införande av obligatoriskt tidsbegränsade tillstånd för vissa vapentyper, skärpta regler för återkallelse av tillstånd och omhändertagande av skjutvapen samt ökad information mellan den psykiatriska vården och tillståndsmyndigheterna. I systematiskt avseende föreslås genomgripande förändringar. Utredningen föreslår bl.a. att en helt ny vapenlag införs och att knivförbudslagen inarbetas i denna. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4 och dess lagförslag i bilaga 5. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju 98/1272). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådet har föreslagit att några av bestämmelserna i den remitterade lagtexten ändras, huvudsakligen av lagtekniska skäl. Regeringen följer i propositionen i princip Lagrådets förslag såvitt de avser 2 kap. 1, 4, 10 och 16 §§, 5 kap. 3, 4 och 6 §§, 6 kap. 1 3 och 4 a §§ samt 9 kap. 1 och 2 §§. Därutöver har vi gjort vissa redaktionella ändringar. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i berörda avsnitt samt i författningskommentaren till de lagrum som Lagrådet lämnat synpunkter på. 4 Skjutvapenlagstiftningen 4.1 Nuvarande ordning Vapenlagen Den nu gällande vapenlagen (1996:67) trädde 1996 (prop.1995/96:52, bet. 1995/96:JuU12, rskr.1995/96:146). Den ersatte vapenlag (1973:1176). Genom den nya lagen gjordes omfattande systematiska och språkliga förändringar i vapenlagstiftningen. Vidare genomfördes vissa materiella förändringar med anledning av inträde i EU. hade vapenlagen varit föremål för ändringar vid ett stort antal tillfällen, (prop. 1990/91:130, bet. 1990/91:JuU33, rskr. 1990/91:300, SFS 1991:1181) då lagstiftningen skärptes i olika avseenden. Översynen handlade då bl.a. om skärpningar av bestämmelserna om förvärv och innehav av ammunition och om strängare krav på förvaringen av vapen. vapenlag innehåller föreskrifter om enskildas och organisationers m.fl. befattning med vapen och ammunition. Den är inte tillämplig på staten. Regler om statliga skjutvapen finns i stället i förordningen (1996:31) om statliga myndigheters skjutvapen m.m. Vapenlagen kompletteras av vapenförordningen (1996:70) och av föreskrifter och allmänna råd som utfärdats av . Vad gäller tillverkning och utförsel av vissa skjutvapen och viss ammunition finns bestämmelser i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och i förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Regler om hantering och import av ammunition finns även i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Utanför vapenlagens tillämpningsområde faller knivar, andra stick- och skärvapen samt vissa andra föremål som, utan att vara skjutvapen, är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Bestämmelser om sådana föremål finns i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål (knivförbudslagen). Vapenregister trädde nya bestämmelser om vapenregister i kraft (prop. 1998/99:36, bet. 1998/99:JuU14, rskr. 1998/99:144). Vapenlagens tidigare bestämmelser om vapenregister var begränsade till polismyndigheternas lokala register över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen. Det fanns drygt hundra lokala vapenregister. Det var endast möjligt för en person åt gången att arbeta i respektive register och någon samordning mellan registren var inte möjlig. De nya bestämmelserna innebär att varje polismyndighet skall föra ett lokalt vapenregister över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen med hjälp av automatiserad databehandling. Eftersom det nu finns endast en polismyndighet i varje län blir antalet lokala register väsentligt färre. skall vidare föra separata centrala register över vapeninnehavare, registrerade skjutvapen och vapenhandlare. Registren får inte samköras med varandra. Bestämmelserna gäller även hemvärnsmän som av Försvarsmakten har tilldelats skjutvapen för förvaring i hemmet. Det nya registersystemet beräknas kunna tas i bruk . 4.2 Internationellt arbete Frågor rörande regleringen av civila skjutvapen har aktualiserats i flera länder. Många länder har skärpt vapenlagstiftningen och utvecklingen går mot ett utökat samarbete internationellt för att komma till rätta med problemen med illegala vapen. Detta har visat sig inte minst genom ett samarbete inom olika sammanslutningar av stater eller poliskårer, där arbetsgrupper tillsatts och information om olika länders vapenlagstiftningar inhämtas och bearbetas. En viktigt del i det internationella arbetet är vidare åtgärder för att generellt minska förekomsten av skjutvapen i världen. Vid den nionde om förebyggande av brott och behandlingen av gärningsmän, som hölls 1995, utarbetades och antogs en resolution benämnd "Firearms regulation for purpose of crime prevention and public safety". Innebörden i stort är att ett samarbete mellan medlemsstater samt inomstatliga och andra organisationer bör upprättas och vidmakthållas genom ett regelbundet informationsutbyte om bestämmelser rörande skjutvapen samt att en studie beträffande frågor relaterade till sådana bestämmelser bör genomföras. Som ett led i detta arbete har en projektgrupp genomfört en enkät bland medlemsländerna. Enkäten har sammanställts i en preliminär rapport med slutsatser och vissa rekommendationer. På basis av den inhämtade informationen har vidare en databas innehållande vapenbestämmelser upprättats. Av den information som samlats in från olika länder (46 stycken) kan bl.a. noteras att många stater har funnit anledning att skärpa sin vapenlagstiftning. Vidare har många stater rapporterat att det förekommer illegal import av skjutvapen. Det framgår också att det finns ett behov av utökat internationellt samarbete beträffande utredning av brott där skjutvapen som importerats eller exporterats använts illegalt. (Se också avsnitt 20.) Inom FN bedrivs vidare ett arbete som är särskilt inriktat på light weapons (lätta vapen) och small arms (handeldvapen). Den första kategorin avser vapen som är avsedda att kunna förflyttas och användas av ett par personer, medan den senare kategorin avser vapen som är avsedda att bäras och användas av en enda person. Det huvudsakliga syftet med detta arbete är att generellt minska förekomsten av dessa vapentyper i världen. Ett annat viktigt arbete som pågår inom FN är utarbetandet av en konvention om internationell, gränsöverskridande organiserad brottslighet och ett till denna hörande tilläggsprotokoll avseende illegal tillverkning och handel med vapen m.m. Arbetet med protokollet befinner sig fortfarande i ett relativt tidigt skede. har förklarat sig välkomna initiativet och har en övergripande positiv inställning till arbetet. Europeiska unionen Frågor som rör skjutvapen berör unionens samtliga tre pelare. Arbetet på området inom respektive pelare har vidare flera beröringspunkter med varandra. utfärdade ett direktiv om kontroll av förvärv och innehav av vapen (91/477/EEG) (i det följande kallat vapendirektivet). Det trädde i kraft för medlemsstaterna . Direktivet är genomfört i svensk rätt (jfr prop. 1995/96:52, bet. 1995/96:JuU12, rskr. 1995/96:146). Inledningsvis anges i vapendirektivet bl.a. att avvecklingen av den systematiska gränskontrollen mellan medlemsländerna nödvändiggör att effektiva regler införs för att inom länderna kunna kontrollera förvärv och innehav av skjutvapen och även överföring av sådana mellan medlemsländerna. Beträffande överföring av vapen sägs det vidare i ingressen att det i princip inte bör vara tillåtet att ta med skjutvapen mellan länderna, men att detta kan medges om ett förfarande antas som ger staterna möjlighet att få underrättelse om att skjutvapen förs in i respektive land. Smidigare regler bör enligt direktivet dock antas för jakt och tävlingsskytte för att inte inskränka den fria rörligheten mer än nödvändigt. Vapendirektivet är ett s.k. minimidirektiv och anger de lägsta krav som medlemsländernas lagstiftning skall uppfylla men tillåter dessa att hålla en högre skyddsnivå. Den speciella procedur med europeiska skjutvapenpass som avser jägare och tävlingsskyttar, som behandlas i direktivets artikel 12, skall dock alltid kunna tillämpas med i artikeln angivna begränsningar. Enligt artikel 17 i direktivet skall kommissionen efter genomförandet till och rådet överlämna en rapport om den situation som tillämpningen av direktivet resulterat i, vid behov åtföljd av förslag till åtgärder. Detta arbete har påbörjats genom att kommissionen till medlemsstaterna skickade ut ett frågeformulär avseende direktivet. Inom ramen för det säkerhetspolitiska samarbetet arbetar man bl.a. för att bekämpa och bidra till att få ett slut på den destabiliserande anhopningen och spridningen av handeldvapen och lätta vapen. antog ministerrådet en gemensam åtgärd med detta syfte. antogs inom EU en icke-rättsligt men politiskt bindande uppförandekod för vapenexport. Denna är av stor betydelse vad gäller handeldvapen och lätta vapen. Vapenfrågorna är aktuella även inom den tredje pelaren, bl.a. inom ramen för arbetet med att bekämpa terrorism. Inom den s.k. terroristsamarbetsgruppen har man bl.a. diskuterat ett förslag om en gemensam åtgärd rörande utbyte av underrättelser om olaglig handel med vapen. Då det fanns vissa invändningar mot förslaget har man i stället tagit fram en tiopunktslista i vilken markeras medlemsstaternas beslutsamhet att öka samarbetet på området. Av intresse är vidare Europolkonventionen, som undertecknades . Konventionen har ratificerats av samtliga EU:s medlemsstater och trädde i kraft . Europols verksamhet inleddes . Genom konventionen upprättas den europeiska polisbyrån, Europol, vars främsta uppgift är att vara ett kriminalunderrättelseorgan för medlemsstaterna i EU. Europol skall alltså verka inom ramen för det mellanstatliga polisiära samarbetet i EU. Europol kan tas i anspråk när de faktiska omständigheterna visar att det förekommer en brottslig organisation eller struktur som påverkar två eller flera medlemsstater och som med hänsyn till brottslighetens omfattning, svårhetsgrad och konsekvenser gör det nödvändigt med ett gemensamt handlande från medlemsstaternas sida. Europol är under dessa förutsättningar behörigt att ägna sig åt informationsutbyte rörande vissa särskilt allvarliga brott. Rådet kan härutöver ge Europol i uppgift att arbeta med andra former av brottslighet bland dem som räknas upp i en bilaga till konventionen eller särskilda former av denna typ av brottslighet. I bilagan omnämns olika brott mot liv, hälsa eller frihet, brott mot enskild och offentlig egendom samt bedrägeri och slutligen olaga handel och angrepp på miljön. I den sistnämnda kategorin tas olaga handel med vapen, ammunition och sprängämnen upp. Bestämmelser om skjutvapen finns även i . Dessa bestämmelser motsvaras i stor utsträckning av bestämmelserna i vapendirektivet. Direktivets bestämmelser är dock mer omfattande och mer detaljerade. För EU-ländernas del torde bestämmelserna i konventionen vara i huvudsak överspelade i och med direktivet. Inom ramen för finns vidare en arbetsgrupp, Vapen- och ammunitionsgruppen, för skjutvapen och ammunitionsfrågor. beslutades att ge denna i uppdrag att utarbeta en rapport om illegalt innehav och användande av skjutvapen i de olika länderna och i anslutning till detta framföra nödvändiga rekommendationer. Gruppen arbetar nu med att samla in den information som skall ligga till grund för rapporten. Man har koncentrerat sig på fyra frågor, nämligen omfattningen av den illegala trafiken med vapen, kvaliteten på dessa vapen, vapnens ursprung och deras rutt. har vidare betydelse för vapenfrågan på så vis att samarbetet innebär att personkontrollen vid nationsgränserna mellan Schengenstater inre gräns skall upphöra och kontrollen mot yttre gräns skärpas. Detta behandlas i avsnitt 20. Nordiskt samarbete Initiativ till ett nordiskt samarbete har tagits av det norska Justis- och Politidepartementet. Representanter från de nordiska länderna har med början sammanträffat för att diskutera olika lagstiftnings- och tillämpningsfrågor beträffande vapenlagstiftningen, som är likartad i de olika länderna.