prop · GN03137 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1999/2000:137 Barn här och Redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll Regeringen lämnar i skrivelsen en redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. Innehållsförteckning 1 Inledning 6 2 Allmänna utgångspunkter 8 3 Barns situation i dagens 13 3.1 Utvecklingstendenser 13 3.2 Förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen och skolan 19 3.3 Barns och ungdomars fysiska och psykiska hälsa 29 3.3.1 Alkohol, narkotika och tobak 32 3.3.2 Barn- och ungdomshabiliteringen samt hjälpmedel 36 3.3.3 37 3.4 Utsatta barn 41 3.4.1 Barn som offer för brott 50 3.5 Brottsförebyggande åtgärder och unga lagöverträdare 53 3.6 Barn i utsatta storstadsområden 58 3.7 Barn tillhörande nationella minoriteter 60 3.8 Asylsökande barn m.fl. 63 3.8.1 Regeringens reformarbete 65 3.8.2 Reformarbetet inom 67 3.9 Barn med utländsk bakgrund 71 3.10 Barn och idrott 73 3.11 Barn och kultur 75 4 Barn och familj 77 4.1 Båda föräldrarna har ett ansvar 77 4.2 Barn och deras familjer 80 4.3 Födelsetalsutvecklingen 88 4.4 De ekonomiska stöden till barnfamiljerna 92 4.4.1 Barnfamiljer med socialbidrag 97 4.5 Stöd i föräldraskapet 100 5 Arbetet med att genomföra FN:s konvention om barnets rättigheter 105 5.1 med 105 5.2 Barns och ungdomars rätt att komma till tals samt möjligheter till inflytande och delaktighet 113 5.2.1 Utvecklingen av barns och ungdomars möjligheter till inflytande och delaktighet 114 5.2.2 Barnets rätt att komma till tals i rättsprocessen m.m. 120 5.3 Demokratifostran och åtgärder mot främlingsfientlighet m.m. 121 5.4 Inriktningen på det fortsatta barnkonventionsarbetet 122 5.5 FN:s barnkommittés synpunkter 124 6 Barnfrågorna under ordförandeskap i ministerrådet inom EU 134 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 139 Sammanfattning Barns och ungdomars verklighet förändras i takt med de för- ändringar som sker i omvärlden. Samhällets barnpolitik skall i så stor utsträckning som möjligt anpassas till dessa nya förhållanden i syfte att ge barn så goda och trygga uppväxtförhållanden som möjligt. Det finns därför anledning för regeringen att med regelbundna mellanrum beskriva barnens situation och den bedrivna barnpolitiken för att ge underlag för en bred diskussion om barnfrågorna. Denna skrivelse har en sådan inriktning. Den redovisar utvecklingen av barns situation i på ett antal olika områden. Tidsperspektivet är i huvudsak utvecklingen fram till . Beskrivningen av barnpolitiken har också denna inriktning och detta tidsperspektiv. I skrivelsen finns också, som en viktig del, en redovisning av arbetet med att genomföra FN:s konvention om barnets rättigheter, . Redovisningen omfattar också , men tyngdpunkten ligger på en genomgång av vad som hänt efter det att beslutat ställa sig bakom den strategi för förverkligande som presenterades i prop. 1997/98:182. Propositionen bygger på betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116). Skrivelsen är dock inte en heltäckande redovisning av allt arbete inom som berör barn och barns levnadsvillkor. Den innehåller inte heller förslag till lagändringar. Skrivelsen har ett nationellt perspektiv. pågår inom en översyn av barnfrågorna i internatio- nella utvecklingssamarbete. I fokus står barn och ungdomar upp till . Syftet med översynen är att tydliggöra barn- och barnrättsperspektivet i såväl det multilaterala som det bilaterala samarbetet. Regeringen avser att redovisa det samlade arbetet kring översynen i en skrivelse till (se vidare under kap. 2). Regeringen kommer att prioritera barnfrågorna högt även i fortsätt- ningen. har inneburit besparingar och förändringar som påver- kat många barns och ungdomars situation. Att förbättra för alla barn är därför en viktig uppgift för regeringens fortsatta politik. Den förbättrade ekonomiska situationen möjliggör ökade insatser för barn och ungdomar. Genom kraftigt ökade statsbidrag och växande skatteintäkter kan kom- muner och landsting förbättra insatserna för barn inom vård, skola och omsorg. Regeringen planerar förbättringar av barnbidrag och föräldraför- säkring. Maxtaxa, en allmän förskola för fyra- och femåringar, förskola för barn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar och kvalitetsförbätt- ringar i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen är andra aviserade åtgärder. Ökade resurser för fler vuxna i skola och fritidshem samt insatser för kompetensutveckling av lärare kommer att ge kommunerna bättre förut- sättningar att kunna erbjuda en bra skola. Lika viktiga är alla de vardagsåtgärder som vidtas i syfte att förbättra barnens situation. Regeringens strävan att barnperspektivet skall finnas med i allt offentligt beslutsfattande som rör barn är ett led i detta arbete. Nära kopplat till detta är också möjligheten för barn och ungdomar att uttrycka sina åsikter i beslut som rör dem. Det är viktigt att flicka pojke- perspektivet finns med i detta arbete. I denna skrivelse redovisas inledningsvis i kapitel 2 målsättningen med barnpolitiken och hur arbetet med att utveckla samordningen av barn- frågorna i fortskrider. Därefter sammanfattas i avsnitt 3.1 utvecklingen av barns och ungdomars situation i under det gångna decenniet. Ett särskilt avsnitt, 3.2, ägnas åt verksamheter som är viktiga för barn och ungdomar: förskola, skola och fritidshem, där bl.a. skolans arbete med att motverka mobbning beskrivs. I avsnitt 3.3 lämnas en redogörelse för barns och ungdomars fysiska och psykiska hälsa. Det finns tecken som tyder på att den psykiska ohäl- san bland barn och ungdomar ökar. I avsnitt 3.3.3 redovisas därför de åtgärder som har vidtagits med anledning av betänkande Det gäller livet (SOU 1998:31). I detta sammanhang aviseras att regeringen kommer att ge i uppdrag att ta fram ett nationellt utvecklingsprogram för hela området misshandel och sexuella övergrepp mot barn. I uppdraget bör ingå att undersöka möjlig- heterna att ta initiativ till och stödja ett antal regionala centrum utifrån behov. I skrivelsen redovisas också det arbete som pågår i olika sammanhang för att förbättra situationen för barn i särskilt behov av stöd och skydd. Arbetet mot barnmisshandel och sexuellt utnyttjande av barn beskrivs i avsnitt 3.4. Regeringen planerar att i samband med behandlingen av för- slagen från Kommittén mot barnmisshandel och arbetet med en proposi- tion om brottsofferfrågor särskilt uppmärksamma barns behov i den straffrättsliga processen. Vidare redovisas i ett särskilt avsnitt samhällets arbete med att återföra unga lagöverträdare till ett liv utan kriminalitet. Även i detta sammanhang är utgångspunkten . I kapitel 3 beskrivs också regeringens åtgärder för barn i utsatta stor- stadsområden samt de prioriteringar som görs för barn och ungdomar inom ramen för såväl minoritets- som integrationspolitiken. Vidare finns ett särskilt avsnitt om det utvecklingsarbete som pågår när det gäller att förbättra barnets ställning i asylprocessen. Ett annat område som starkt berör barnens uppväxt är föräldrarnas situation. I kapitel 4 görs en genomgång av hur samhällets stöd till barnens familjer utvecklas samt inriktningen av det ekonomiska familjestödet och samhällets stöd till föräldrar i deras föräldraroll. Den senare redovisningen sker med utgångspunkt i Föräldrautbildnings- utredningens betänkande Stöd i föräldraskapet (SOU 1997:161), se avsnitt 4.5. I detta sammanhang planerar regeringen att avsätta särskilda resurser för att utveckla arbetet med föräldrautbildning och annat föräldrastöd. Medlen skall bl.a. användas för att samla in och sprida de goda exempel som finns samt till att stimulera nya projekt. I avsnitt 4.3 diskuteras problemet med de låga födelsetalen och den risk detta innebär för den framtida samhällsutvecklingen. För att stödja arbetet med att öka kunskaperna om mekanismerna bakom födelsetalsutvecklingen med särskild inriktning på sambanden mellan samhällets politik och födelsetalsutvecklingen planerar regeringen därför att tillsätta en arbetsgrupp inom . I skrivelsen redovisas också i avsnitt 4.1 för det arbete som syftar till att stärka barnets rätt till båda sina föräldrar. Genom vårdnads- reform vidgades domstolarnas möjligheter att döma till gemensam vård- nad så att sådan vårdnad kan komma i fråga även om en förälder mot- sätter sig det. Arbetet med att följa upp reformen har redan påbörjats. En utredning med uppdrag att utvärdera vårdnadsreform kommer att tillsättas. Den planerade utredningen kommer också att få i uppdrag att utvärdera reform om barns rätt att komma till tals och att se över verkställighetsreglerna i 21 kap. ur ett barnperspek- tiv. Andra frågor som kommer att omfattas av uppdraget är möjligheten att ge närstående (t.ex. mor- och farföräldrar) rätt att väcka talan om umgänge med barnet och om överflyttning av vårdnaden. antog under /99 den strategi för att förverk- liga i som regeringen presenterade i prop. 1997/98:182 (se bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). I kapitel 5 redo- visas de konkreta åtgärder som vidtagits i enlighet med strate- gin samt det pågående arbetet med att genomföra . I sammanhanget har det varit särskilt viktigt att belysa hur barns och ung- domars möjligheter att komma till tals och få uttrycka sina åsikter har utvecklats. Beskrivningen i avsnitt 5.4 om inriktningen på det fortsatta barnkon- ventionsarbetet omfattar bl.a. arbetet med att få med konventionen i hög- skolans grundutbildningar för yrkesgrupper som arbetar med barn. Ett uppdrag skall ges till att kartlägga hur används i högskolans utbildning för yrkesgrupper som arbetar med barn. I uppdraget bör också ingå att föreslå åtgärder för att öka kunskaperna om hos berörda lärare och studenter och att få den använd i utbildningen. Ett område som behöver utvecklas är barns och ungdomars möjligheter att få klaga och framföra sina synpunkter inom de områden som påverkar deras vardag. kommer därför att få i uppdrag att utveckla modeller för lokala barnombudsmannafunktioner, som sedan kommunerna fritt kan använda sig av. Vidare diskuteras formerna för hur regeringen skall lyssna och ta till sig barns och ungdomars åsikter i olika frågor som berör dem. Socialde- partementet avser att bjuda in barn och ungdomar till en diskussion kring hur deras synpunkter på bästa sätt kan inhämtas. Det traditionella remissförfarandet i samband med betänkanden, rapporter och liknande bör också utformas så att barn- och ungdomsgruppers syn- punkter kan tas med på ett rimligt sätt. I avsnittet beskrivs också arbetet med att utveckla instrument för konsekvensanalyser ur ett barnperspektiv av beslut som fattas på såväl central, regional som lokal nivå. I detta sammanhang poängteras särskilt att barnperspektivet i den statliga bud- getprocessen behöver utvecklas. Det är angeläget att de resurser som väsentligt påverkar barns liv är urskiljbara på ett sådant sätt att de kan bli föremål för politiska prioriteringar. I det pågående arbetet inom med att utforma en gemensam verksamhetsstruktur för styr- ning i staten, kommer barnområdet definieras så att det enkelt går att följa hur olika typer av insatser bidrar till de barnpolitiska målen. Av avsnitt 5.4 framgår även att regeringens fortsatta arbete med barn- konventionen även innefattar att lämna en proposition om verksamhet och organisation. Regeringen kommer i sin proposition om att behandla frågan om myn- dighetsansvaret för barns lek- och utemiljö. Därutöver lämnas i avsnitt 5.5 en redogörelse för FN:s barnkommittés synpunkter på hur förverkligat sina åtaganden enligt jämte en redogörelse för de åtgärder som vidtagit eller avser att vidta med anledning av dessa synpunkter. Avslutningsvis redovisas i kapitel 6 ett antal barnfrågor som kommer att vara aktuella under ordförandeskap i ministerrådet inom EU . 1 Inledning Tyngdpunkten i regeringens barnpolitik ligger i förbättringar för barnfamiljerna, ökade resurser till skola, vård och omsorg, uppmärksamhet och stöd för utsatta barn, ökade möjligheter för barns och ungdomars inflytande samt uppföljning av regeringens strategi för arbetet med . Utmaningen för det nya århundradet är att skapa ett samhälle: - där varje barn, oavsett kön eller etniskt ursprung, oberoende av föräld- rarnas sociala eller ekonomiska ställning och oavsett om det har ett funktionshinder eller inte, kan förverkliga sina personliga drömmar och livsmål, utveckla sina talanger och skapa sig en framtid efter sin egen lust och förmåga. - som förstår att väl tillvarata alla sina mänskliga resurser så att alla barn kan växa i trygghet till nyfikna, fria och demokratiska människor som tillsammans kan forma vår gemensamma framtid. - med sådana villkor för föräldraskap att unga människor inte behöver tveka om att sätta barn till världen och dela på ansvaret både för vår- den av dem och för deras försörjning. - som tar på sig ansvaret att skydda barn mot övergrepp och misshandel och som kan skapa ett samhällsklimat som främjar ömsesidig respekt mellan barn och mellan barn och vuxna. - där barn och ungdomar får rimliga möjligheter att påverka beslut som rör dem direkt eller som medborgare; i det ligger inte bara att barn och ungdomar skall få möjlighet att uttrycka sina åsikter utan också att de vuxna skall lyssna. Det kräver en generell familjepolitik som ger goda villkor för föräldra- skap, en aktiv politik mot diskriminering och segregering och en fördel- ning av resurser till verksamheter för barn och unga, så att de som behö- ver mera stöd än andra för att ha samma chans i livet, också kan få det. Det kräver också att flickor och pojkar får lika mycket utrymme och stöd i förhållande till sina behov och förutsättningar. Men inte minst, att barn och ungdomar får ett reellt inflytande i samhällets beslutsfattande. Barnets århundrade publicerades berömda bok århund- rade . I ett samhälle där utbildning fortfarande var förbehållen överklas- sens barn och där mer än hälften av hushållsinkomsten i en vanlig arbe- tarfamilj kom från barnens arbete, argumenterar hon mot barnarbete och för en reformerad skola. I backspegeln kan vi se att på många sätt verkligen blev barnets århundrade. Demokratiseringen av samhället och de sociala reformerna, familjestöd och föräldraförsäkring, barnomsorg och barnhälsovård har på ett avgörande sätt förändrat villkoren för barnen och deras familjer. Vi har fått en skola för alla barn. I vårt land behöver inga barn längre arbeta för sin försörjning i stället för att gå i skolan. blev barndomens grundläggande betydelse erkänd och vikten av barnets åtnjutande av mänskliga rättigheter lyftes fram. Det gamla klassamhället där barnets framtid helt bestämdes av dess börd och få vågade drömma om att passera de givna klassgränserna, finns . Mycket av den traditionella könsdiskrimineringen har vi också lyckats bryta. Men nya gränser, också klass- och könsgränser, nya hinder för människors rätt att växa fritt, uppstår ständigt. I en stark demokrati kan arbetet med att skapa rättvisa villkor aldrig upphöra. stärktes barnets rättigheter på flera sätt. Barnaga förbjöds 1979. var pådrivande i att utarbeta och vi var bland de första länder som ratificerade den. har många lagar ändrats för att få ett tydligare barnperspektiv. Även om barn i vid en internationell eller historisk jämförelse har det bra, finns det också här och allvarliga brister och många barn som far illa. 1990-talets ekonomiska kris innebar kraftiga besparingar i samhällets utgifter. Stödet till barn och familjer, kostnader för skola och barnomsorg är väsentliga delar av budgeten i stat och kommun och bety- der också mycket för familjernas trygghet och barnens välbefinnande. Besparingarna blev därför kännbara. Sedan den offentliga ekonomin kraftigt förbättrats och arbetslösheten minskat, har villkoren för barnen och deras familjer också blivit bättre. Det ekonomiska familjestödet har höjts och nya förbättringar förbereds. Kommuner och landsting kan åter satsa på förstärkningar i verksamheter för barn. Men det finns oroande signaler som måste tas på allvar och där både generella och riktade åtgär- der behövs. Några sådana är ökningen av allergier och försämringar av barns och ungdomars psykiska hälsa. Den kraftiga nedgången av födel- setalen är också bekymmersam. Även ensamföräldrarnas situation måste uppmärksammas, liksom de särskilda problem flickor möter i vissa sam- manhang. Barn i världen Om på många sätt har blivit barnets århundrade i vårt eget land, har det för många barn i världen snarare inneburit motsatsen. Mil- jontals barn har drivits på flykt undan krig och förföljelse, de har utnytt- jats och exploaterats. många inbördeskrig och konflikter har de inte bara varit krigets indirekta offer utan ofta varit själva fienden. I svenskt utvecklingssamarbete har barnen alltid varit en viktig mål- grupp, framför allt inom de sociala sektorerna. Den internationella solidariteten för att förbättra alla barns villkor och tillförsäkra dem de mänskliga rättigheter som de framför allt har enligt FN:s konvention om barnets rättigheter är även i fortsättningen en viktig del av regeringens politik. är en av de största bidragsgivarna i världen till FN:s barnorganisation och vi kommer att ytterligare förstärka barn- rättsperspektivet i det internationella utvecklingssamarbetet. Antagandet av innebar ett stort steg framåt. Mycket återstår dock innan mål och vision är verklig- het för världens alla barn. I konventionen fastslås barnets rättigheter och varje lands ansvar för att, utan diskriminering och med användande av de yttersta av sina tillgängliga resurser, tillförsäkra dem dessa rättigheter. Men de tillgängliga resurserna är mycket ojämnt fördelade mellan världens länder. uppmanar därför länderna till inter- nationellt samarbete. Projekt som på olika sätt främjar barnets rättigheter ingår som en viktig del i svenskt utvecklingssamarbete. För att uppmärksamma behovet av särskilt stöd till de mest utsatta barnen har regeringen avsatt för särskilda insatser inom sex sär- skilt prioriterade områden: barn som drabbas av hiv/aids, barn med funk- tionshinder, barn som utsätts för sexuell exploatering, barn i väpnade konflikter, barn på institutioner samt insatser mot barnarbete. Strategier för vart och ett av dessa områden utarbetas. I en särskild skrivelse till kommer regeringen att redovisa hur ett systematiskt barnrättsperspektiv skall kunna tydliggöras och utvecklas i det interna- utvecklingssamarbetet och hur stöd till de särskilt utsatta barnen kan utformas. 2 Allmänna utgångspunkter Sammanfattande beskrivning: Målsättningen för den svenska barn- politiken är att barn i skall växa upp under goda och trygga förhållanden. FN:s konvention om barnets rättigheter är en viktig ut- gångspunkt för barnpolitiken. De fyra grundläggande principerna i konventionen är förbudet mot diskriminering, barnets bästa i främsta rummet, barnets rätt till överlevnad och utveckling samt barnets rätt att komma till tals. Regeringens avsikt är att arbetet med att genom- föra i skall fortsätta med full kraft. Barnpolitiken utifrån FN:s konvention om barnets rättigheter Det övergripande målet för barnpolitiken är att alla barn skall växa upp under goda och trygga förhållanden, i ett samhälle där de tillåts att ut- vecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar. När barnpo- litiken utformas är det inte bara med framtidsperspektivet som grund. Det är barnrättsperspektivet som dominerar vårt synsätt. Barndomen är inte en transportsträcka till vuxenlivet. Barnen är inte människor som skall formas till vuxna. Barndomen har ett värde i sig och barnen har mänsk- liga rättigheter som alla andra individer. , och den svenska barnpolitiken, handlar om att alla barn flickor såväl som pojkar skall ha samma rätt och möjlighet oav- sett samhällsklass, etnisk bakgrund, eventuella funktionshinder eller bosättningsort; barnets bästa skall komma i främsta rummet vid alla beslut och åtgärder som rör barn; barnets rätt till utveckling skall beaktas, det gäller såväl dess fysiska som psykiska, sociala, andliga och moraliska utveckling, samt att barnet skall ha rätt att uttrycka sina åsikter och få dem respekterade. Dessa fyra principer skall vara utgångspunkten för och genomsyra alla åtgärder och allt beslutsfattande som på något sätt rör barn. Det är uppenbart att det finns mer att göra i när det gäller att barn skall kunna växa upp utan att yttre faktorer försvårar deras uppväxt. En viktig utmaning är att se till att pojkar och flickor behandlas rättvist. En annan är att hindra att barn med utländskt ursprung och nationella minoriteter samt barn med funktionshinder utsätts för diskriminering. är utgångspunkten för regeringens arbete med att förbättra barns och ungdomars villkor i samhället. Konventionens grund- läggande principer utgör också de grundläggande målsättningarna i den svenska barnpolitiken. Det finns dock inga hinder för att mål och innehåll i svensk barn- och familjepolitik går längre än vad som krävs i . Det är viktigt att se som ett instru- ment för utveckling, inte som en miniminorm som när den är uppnådd kan läggas åt sidan. Utöver finns det andra internationella konventioner och åtaganden, utarbetade inom FN och andra internationella organ så- som , , och för internationell privaträtt som har betydelse för barnpolitiken. omfattar i princip barn . Det innebär att den berör både barnpolitiken och ungdomspolitiken. Det finns ingen tyd- lig gränsdragning i övergången från barndom till ungdom, men det är givet att det är skillnader mellan vad ett litet barn och en tonåring behö- ver. Ett litet barn är beroende av ett nära omhändertagande och ett starkt skydd, medan en tonåring är mitt i en frigörelseprocess inför vuxenlivet. Ändock finns stora likheter. Barn och ungdomar skall möta samma grundläggande inställning från samhället oavsett ålder. Barn och ungdomar har en självklar rätt till respekt för sin egen person och för sin integritet. FN:s konvention om barnets rättigheter har spelat en stor roll för denna utveckling. har fått ett genom- slag som få andra internationella instrument och visat sig vara ett effek- tivt medel för att driva på arbetet med att förbättra situationen för barn. , som övervakar konventionens efterlevnad, har uttryckt att är ett föregångsland på barnområdet och att arbete med att genomföra kan tjäna som ett exempel för andra länder. Barnfrågor har i , liksom i hela , kommit att bilda ett eget övergripande politikområde, som spänner över flera olika politikområden. var barnfrågorna en del av familjepolitiken. Så är det inte längre. Arbetet med att skapa goda uppväxtvillkor, att ge barn god utbildning och omsorg, samt att motverka att barn och ungdomar utsätts för övergrepp och kränkningar har pågått länge i . I den meningen har vi en lång tradition av barnpolitik. Barnavårdslagstiftning, förbud mot aga, men också det starka stödet till barnfamiljerna är inslag i denna politik som funnits utan att den kallats för barnpolitik. Att barnpolitiken blivit ett självständigt område innebär givetvis inte att familjernas situation och familjepolitiken inte längre har betydelse för barnens situation. betonar att familjen är den grund- läggande enheten i samhället och den naturliga miljön för alla dess med- lemmar och särskilt för barnens utveckling och välfärd. Familjen bör därför enligt konventionen ges nödvändigt skydd och bistånd för att kunna fullgöra sitt ansvar. Familjen är basen för barnets existens och utveckling. Föräldrarna är i regel de viktigaste personerna i barnens liv och deras välbefinnande påverkas i hög grad av hur föräldrarna mår och hur deras ekonomiska situation ser ut. Samhällets stöd till barnfamiljerna, såväl ekonomiskt som när det gäller själva föräldraskapet, är fundamen- talt för ett barns uppväxt. Att samhällets stöd skall nå alla olika barnfamiljetyper oavsett hur de ser ut är självklart. Lika självklart är att barnet aldrig skall diskrimineras på grund av den familj det lever i.