prop · GN03135 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1999/2000:135 Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår i denna proposition en förnyelse av lärarutbildningen. En ny lärarexamen ersätter ett stort antal av de befintliga lärarexamina. Den nya lärarutbildningens struktur består av tre s.k. utbildningsområden: ett allmänt utbildningsområde med de lärargemensamma momenten, inriktningar som anger lärarexamens profil samt specialiseringar som kan vara en fördjupning eller breddning av tidigare studier. För att säkra en väl sammanhållen utbildning föreslås att det vid varje lärosäte med lärarutbildning inrättas ett särskilt organ för lärarutbildning med uppgift att ansvara för grundutbildning samt forskning och i förekommande fall forskarutbildning i nära anslutning till lärarutbildningen. Forskning och forskarutbildning i anslutning till lärarutbildning föreslås kraftigt förstärkt genom resurser till en kommitté för utbildningsvetenskap inom det tidigare föreslagna . Därmed får utbildningen en väsentligt utökad vetenskaplig bas. Ett viktigt inslag i förnyelsen av lärarutbildningen är den möjlighet till ett livslångt lärande som den föreslagna strukturen för lärarutbildning erbjuder. Den ger ett stort utrymme för redan verksamma lärare att följa grundutbildningen i de delar som kan vara av intresse för deras kompetensutveckling. Kostnaderna för den fullt ut genomförda reformen uppgår för grundutbildningen till sammanlagt och för forskning och forskarutbildning till . Reformen föreslås genomföras . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 3 2.1 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 3 2.2 Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 4 3 Ärendet och dess beredning 5 4 Utgångspunkter 5 4.1 Ett samhälle i omvandling 5 4.2 Förändringarna i förskolan, skolan och vuxenutbildningen 6 4.3 Ett förändrat läraruppdrag 7 4.4 Den nya lärarutbildningen 10 5 En ny lärarutbildning 12 5.1 En ny lärarutbildning 12 5.2 Specifika ämnes- och kompetensprofiler 23 5.3 Lärare i yrkesämnen - karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen 24 6 Lärares kompetensutveckling 28 7 Forskningsstrategi för lärarutbildning 33 8 Styrning av lärarutbildningen 44 9 Rekrytering, studieorganisation och antagning 49 9.1 Rekrytering till lärarutbildning 49 9.2 och antagning till grundläggande lärarutbildning 52 10 Särskilda frågor 57 10.1 Specialpedagogisk utbildning 57 10.2 Massmedier och informationsteknik 63 10.3 Pedagogisk profilering 67 10.4 Jämställdhet 69 11 Rektorsutbildning och utbildning i ledarskap 70 12 Utvärdering 76 13 Genomförande och ekonomiska konsekvenser 77 14 Författningskommentar 80 14.1 Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:100) 80 14.2 Förslaget till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 80 Sammanfattning av remissyttranden över betänkande 82 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 103 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100), 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434), 3. godkänner vad regeringen föreslår om en samlad lärarutbildning och resurserna för denna (avsnitt 5.1) samt 4. godkänner vad regeringen föreslår om principerna för ökade resurser för forskning och forskarutbildning med anknytning till lärarutbildningen (avsnitt 7). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext 2.1 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § skollagen (1985:1100) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 § Varje kommun och landsting skall se till att fortbildning anordnas för den personal som har hand om utbildningen. Kommuner och landsting skall vinnlägga sig om en planering av personalens fortbildning. Varje kommun och landsting skall se till att kompetensutveckling anordnas för den personal som har hand om utbildningen. Kommuner och landsting skall vinnlägga sig om en planering av personalens kompetensutveckling. Denna lag träder i kraft 2.2 Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5 a § högskolelagen (1992:1434) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 5 a § Det skall finnas minst en fakultetsnämnd vid varje universitet och vid varje högskola där det finns vetenskapsområde med stöd av beslut enligt 5 §. Fakultetsnämnderna skall ansvara för forskning och forskarutbildning. Nämnderna skall också ansvara för grundutbildningen, om inte eller högskolan inrättar särskilda organ för den utbildningen. Högskolorna skall alltid ha särskilda organ för grundutbildning och forskning som inte hör till ansvarsområdet för någon fakultetsnämnd. Fakultetsnämnderna skall ansvara för forskning och forskarutbildning. Nämnderna skall också ansvara för grundutbildningen, om inte eller högskolan inrättar särskilda organ för den utbildningen. Universitet och högskolor där lärarexamen får avläggas skall dock alltid ha ett särskilt organ med ansvar för grundläggande lärarutbildning och för forskning som knyter an till sådan utbildning. och högskolor där det finns vetenskapsområde skall det särskilda organet ha ansvar också för sådan forskarutbildning som knyter an till lärarutbildningen. Högskolorna skall därutöver alltid ha särskilda organ för grundutbildning och forskning som inte hör till ansvarsområdet för någon fakultetsnämnd. Universiteten och sådana högskolor som avses i första stycket skall bestämma vilka fakultetsnämnder som skall finnas och vilket ansvarsområde som varje nämnd skall ha. Ett ansvarsområde behöver inte sammanfalla med ett vetenskapsområde. Vid högskolor som inte är universitet får ansvarsområdet för forskarutbildning dock bara avse de vetenskapsområden som finns vid högskolan med stöd av beslut enligt 5 §. Denna lag träder i kraft 3 Ärendet och dess beredning (U 97:07), (dir.1997:54) och (1998:47) tillsattes senvåren 1997. Uppdraget skulle redovisas . Tidpunkten för slutredovisningen ändrades sedan genom beslut av regeringen till och därefter till . överlämnade sitt betänkande "Att lära och leda - en lärarutbildning för samverkan och utveckling" (SOU 1999:63). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena redovisas som bilaga till denna proposition. 4 Utgångspunkter 4.1 Ett samhälle i omvandling omvandlas till ett kunskapssamhälle. Kunskapsinnehållet i varor och tjänster ökar och utvecklingen av ny kunskap går allt snabbare. Utbildning kommer att bli en avgörande framtidsfråga både för den enskilde och samhället i stort. Skolan, lärarna och lärarutbildningen är därför av central, politisk betydelse. är en ledande kunskapsnation. Svenska företag konkurrerar på världsmarknaden med avancerade produkter främst genom en välutbildad personal. Utbildning skapar både sysselsättning och tillväxt som i sin tur är grunden för välfärd. har goda kunskaper i sig ett stort värde, eftersom de ger människor möjligheter att leva ett rikare liv. Efter det tidiga 1990-talets kris med över en halv miljon förlorade arbetstillfällen växer sysselsättningen snabbt tack vare den framgångsrika ekonomiska politiken. Men de nya arbeten som skapas ställer delvis andra och högre krav på kunskaper och kompetens. finns få arbeten för den som har kort utbildning. För allt fler arbeten krävs högskoleutbildning. Utbildningsnivån stiger hos befolkningen. Nästan alla elever går vidare till gymnasieskolan. Regeringens mål är att hälften av en årskull skall ha påbörjat högskoleutbildning . Över en halv miljon personer har deltagit i det internationellt uppmärksammade och framgångsrika , den största vuxenutbildningssatsningen . Ett annat mått på den dramatiskt ökade utbildningsnivån är att antalet forskarstuderande är lika stort som antalet gymnasieelever var . Utbudet av informationskällor har breddats och ökat mycket snabbt, vilket resulterat i att mängden information svällt men också fragmenterats. Genom att information till viss del endast når en begränsad grupp får olika personer allt mer skilda referensramar. Detta ställer nya krav både på kommunikation och dialog människor emellan och på ett kritiskt, prövande förhållningssätt. Samhället blir allt mer mångkulturellt vilket leder till ökande krav på förståelse och respekt för olika kulturella identiteter. Fler människor rör sig över nationsgränserna. Ett ökat antal svenskar kommer av sitt liv att leva i ett annat land, som fler personer i är födda utomlands eller har föräldrar som är det. Den snabba kunskapsutvecklingen och kunskapsspridningen skapar möjligheter för ökad livskvalitet för jordens befolkning men också nya problem med global spännvidd. Växande miljöproblem och ökande klyftor mellan rika och fattiga ställer ökande krav på det internationella solidaritetsarbetet för att gemensamt lösa miljöproblemen och för att få en rimlig fördelning av välståndet samt att bevara ekologiskt hållbara livsbetingelser som grund för en hög livskvalitet för kommande generationer. Utvecklingen medför att samhället blir allt mer komplext. Globalisering, teknisk utveckling och ekologisk uthållighet är exempel på aktuella politiska frågor som det krävs goda kunskaper för att hantera. Utbildning och kunskapsutveckling är också av central betydelse för demokratin och medborgarnas delaktighet i samhället. finns många lärande miljöer förutom skolan. Fler kommer att behöva lära nytt efter ungdomens studier. I denna omvandling till ett lärande samhälle kommer lärarna att ha en avgörande roll. 4.2 Förändringarna i förskolan, skolan och vuxenutbildningen Staten har det övergripande ansvaret för förskolan, skolan och vuxenutbildningen eftersom dessa ytterst är nationella angelägenheter och skall erbjuda utbildning av hög och likvärdig kvalitet i hela landet. Skolans lagar och läroplaner beslutas av riksdag och regering. Staten har också ansvaret för att förse förskolan, skolan och vuxenutbildningen med välutbildade lärare och för att finansiera grundforskning och tillämpad forskning som bidrar till förskolans, skolans och vuxenutbildningens kvalitet och utveckling. har det svenska utbildningsväsendet genomgått omvälvande förändringar. Ansvaret för förskolan, skolan och vuxenutbildningen decentraliserades genom en radikal förskjutning av ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Det nya styrsystemet innebär att staten sätter mål, utvärderar och följer upp medan huvudmännen har ansvar för att genomföra och utveckla verksamheten. Lärare och skolledare fattar de pedagogiska besluten på professionella grunder. Inom ramen för en försöksverksamhet har föräldrar respektive elever fått majoritet i styrelserna för ett antal grund- och gymnasieskolor. Kommunerna har ansvar för att genom långsiktigt utvecklingsarbete bidra till att skolan successivt förbättras. Med hänsyn till förskolans, skolans och vuxenutbildningens avgörande betydelse för samhället måste dessa verksamheter vara högt prioriterade i kommunerna. Decentraliseringen inföll som den djupa ekonomiska nedgången , då både de statliga och kommunala ekonomierna utsattes för svåra påfrestningar. har 1980-talets stora födelsekullar passerat förskolan in i skolan och har tagit emot ett stort antal flyktingar. En rad reformer av ramverket och finansieringen har följts av nya läroplaner, kursplaner och betygssystem. Dessa förändringar har medfört högre krav på kvalitet och resultat men också större tydlighet och möjligheter att åtgärda brister. Förskolan, skolan och vuxenutbildningen har genom decentraliseringen och mål- och resultatstyrningen fått förändrade förutsättningar och tydligare krav på sig vad gäller kvalitet och måluppfyllelse. Verksamheterna har utvecklats i växelverkan mellan statliga och kommunala initiativ. Fristående skolor har fått nya möjligheter att starta och bygga upp verksamhet. Förskola, skola och fritidshem har knutits allt närmare varandra, bl.a. genom att lagstiftningen och det centrala myndighetsansvaret sammanförts. Skälen har främst varit pedagogiska. Integrationen av förskola, förskoleklass, fritidshem och grundskola innebär alltmer av samarbete i arbetslag mellan berörda lärarkategorier. Samarbete och samplanering mellan olika personalkategorier är naturliga arbetsformer i de flesta skolor. Lärare inom förskola, skola och vuxenutbildning skall kunna samarbeta på lika villkor. Det är därför väsentligt att alla lärare har en gemensam kompetens som lägger grunden för samarbete i den kommande lärargärningen. I förskolan går barnen för att lära och utvecklas. Förskolan blir därmed det första steget i det livslånga lärandet. Förskolan är till för barnens egen skull och därför är införandet av en allmän förskola som erbjuds alla barn en mycket betydelsefull reform. Att förskolan nu utgör en del av samhällets samlade utbildningssystem innebär att personalen i förskolan skall arbeta i enlighet med läroplanen för förskolans mål och riktlinjer (Lpfö 98) vilket kommer att öka barnens elevernas möjligheter att nå målen i . Den svenska gymnasieskolan kännetecknas av att den är en frivillig skolform för i princip alla ungdomar som lämnar . Den är sammanhållen och omfattar både utbildningar som i traditionell mening är studieförberedande och yrkesutbildningar med brett innehåll. Detta gör den svenska gymnasieskolan unik. Alla ungdomar i får till skillnad från i de flesta andra länder en utbildning i allmänna ämnen, s.k. kärnämnen, som ger nödvändiga kunskaper för ett framtida vuxenliv och en plattform för livslångt lärande. Denna utveckling av skolväsendet leder fram till krav på en förändrad lärarroll och lärarutbildning. Den ställer också nya krav på rektorerna och utbildningen av skolledare. 4.3 Ett förändrat läraruppdrag Villkoren för den framtida läraren hänger nära samman med samhällets förändringar i stort, såväl nationellt som internationellt. Möjligheterna att förutsäga vad som är nödvändig och central kunskap för en blivande lärare blir därmed mindre. För att hantera samhällets förändringar krävs stor förmåga hos den enskilde att lära nytt. Lärarna måste därför själva ta del i ett livslångt lärande. För att kunna leva upp till ökande krav på anpassning till nya arbetsuppgifter och arbetssituationer fordras olika former av kompetensutveckling. Detta gäller t.ex. på miljöfronten där ny kunskap ständigt utvecklas. De snabba samhällsförändringarna innebär också att det blir mer angeläget än tidigare att utveckla barnens och elevernas förmåga att förstå och hantera samhällsutvecklingen. Förskolan, skolan och vuxenutbildningen måste vara en stark kraft för att förändra samhället genom sin förmåga att utveckla människors kunskaper och färdigheter. Här har läraren en nyckelroll. Kunskapssamhället innebär också att en större integration måste ske mellan arbete och lärande. Arbetslivet efterfrågar problemlösningsförmåga, kreativitet och flexibilitet samt ställer stora krav på människors kunskap och samarbetsförmåga. Begreppet livslångt lärande indikerar ett nytt förhållningssätt till utbildning. Det handlar bland annat om att kunna verka i ett lärande samhälle där medborgarna har olika förkunskaper och väljer olika vägar för att utbilda sig. Lärandet blir centralt både som social och pedagogisk process. När utbildning skall organiseras i nya och mångskiftande sammanhang medför det också nya och annorlunda uppgifter för framtidens lärare. Goda grundläggande kunskaper är en förutsättning för att barn och elever skall klara den allt viktigare uppgiften att söka efter, självständigt värdera och bearbeta ny kunskap. Dagens och morgondagens lärare behöver därmed både djupa och breda kunskaper inom ämnen och ämnesområden. Detta är centralt för att läraren skall kunna förstå och hantera nya frågeställningar inom sina kunskapsområden. Det är också helt nödvändigt för att kunna engagera och stimulera intresset för kunskaper inom de breda fält som läroplanerna anger. Undervisningen i förskolan, skolan och vuxenutbildningen måste därför lägga en solid grund av kunskap hos barn och elever. Att utbilda barn och elever som självständigt ställer frågor, söker svar och som prövar olika tolkningar av fakta och erfarenheter är en väsentlig del av läraruppdraget. Skolan skall utveckla och vårda den önskan att vinna kunskap som är central för människan. Läraren har en strategisk uppgift att förbereda barn och elever för ett livslångt lärande. Lärarens roll som bärare av kunskaper och värderingar, med syfte att skapa sociala och kulturella möten, tycks bli allt mer väsentlig, vilket medför krav även på ett etiskt och moraliskt handlande. Lärarrollen kommer därför allt mer att knytas till förmågan att skapa personliga möten. Yrkesuppgifterna blir mer personliga än rollbestämda. Snarare än att överta en roll, eller en tradition, måste varje lärare erövra och förtjäna sin egen roll och därmed sin auktoritet. Auktoritet är något man skaffar sig i en demokratisk process. Läraren måste därför bli en samarbetspartner som erhåller sin position genom förtroende, lyhördhet och ett utvecklat etiskt handlande. Läraren har här genom sitt uppdrag ett större ansvar för att iscensätta en verksamhet som innebär att elever och lärare utvecklar ömsesidig respekt. En sådan miljö kan skapas av lärare som får respekt både i kraft av sitt kunnande och genom sin personlighet. I den nya läraruppgiften ingår att verka i ett samhälle som präglas av etnisk och kulturell mångfald. Migrationen har medfört ökade krav på förståelse och respekt för olika kulturella identiteter. Nya språkliga, etniska och religiösa grupper medför krav på en vidgad sociokulturell kompetens hos alla medborgare. Medvetenhet och delaktighet ger en trygg identitet som är viktig att utveckla tillsammans med förmågan att förstå och leva sig in i andras villkor och värderingar. Detta ställer ökade krav på att lärarna dels utbildas för att kunna verka i en mångkulturell förskola, skola och vuxenutbildning, dels utvecklar förmågan att förbereda barn och ungdomar för ett liv i ett mångkulturellt samhälle. Läraren måste också utmana barns och ungdomars föreställningar och visa på andra kulturerfarenheter, konstnärliga språk och kulturmöten. Som lärare bör man sträva efter att integrera kultur i skolan på ett sådant sätt att konstnärliga arbetsmetoder blir en kunskapsväg i skolans vardagliga arbete som öppnar dörrar mellan kulturliv och skola. Samhället vilar på ett fundament av värden. Denna värdegrund har formats i sociala möten och av mänskliga erfarenheter. Den utgår från människolivets okränkbarhet och omfattar frågor om individens frihet, solidaritet med svaga och utsatta samt alla människors lika värde. Värdegrunden utgör, enligt läroplanerna, själva basen för den pedagogiska yrkesverksamheten. Förskola, förskoleklass, skola, fritidshem och vuxenutbildning måste både förmedla och förankra de värden som vårt samhällsliv vilar på. Skolan och läraren skall förbereda eleverna för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle med respekt för grundläggande demokratiska värden. Läraruppdraget innebär ett stort ansvar för att främja och förankra samhällets värdegrund hos barn och elever. Den blir gemensam först när barnen och eleverna ges tillfälle att reflektera över den och omsätta den i praktisk handling i den egna vardagen. Elevernas aktiva engagemang och ställningstagande är därför nödvändiga. Barn och elever måste lära sig respekt och engagemang för demokrati och demokratiska spelregler. Reformeringen av lärarutbildningen sammanfaller med andra insatser som syftar till att ge lärarna större möjligheter att utifrån sin professionella förmåga ge barnen och eleverna bättre förutsättningar för lärande. Skall den enskilde aktivt kunna tillägna sig kunskap, krävs en miljö och en organisation som stödjer utforskande processer och som utvecklar hans eller hennes lärande. Det innebär bl. a. att om kunskap skall utvecklas fordras att kunskapen upplevs som meningsfull och att det sker i stimulerande lärmiljöer. I utbildningspolitiska sammanhang formuleras tydliga krav på lärmiljöerna. Exempelvis ställer läroplanerna krav på att läraren på olika sätt skall stimulera till kreativitet, fantasi och nyfikenhet. Läraryrket handlar om att skapa förutsättningar för att olika förmågor utvecklas hos den lärande människan. Detta innebär att lärarnas ledarroll förändras. Historiskt sett har lärarens roll varit att lära ut och ensidigt styra undervisningen. betonas inlärningen och förmågan att göra elever delaktiga i undervisningens uppläggning. Den nya informationstekniken öppnar möjligheter till nya former av information. Lärarens uppgift blir att handleda och att ge barn och elever förutsättningar att utvärdera, kritiskt granska och bearbeta inhämtad information till användbar kunskap. Kunskap finns inte i förpackad överförbar form utan är något som den enskilde själv tillägnar sig. Lärarens uppgift är att på bästa sätt försöka stimulera en sådan process. Detta ställer, förutom kunskap om lärandet och lärprocesserna, krav på lärarens egen förtrogenhet med informationtekniken i kombination med förmåga att stimulera till reflektion i förhållande till kunskapsbildningen. Decentraliseringen av utbildningssystemet får konsekvenser för lärarutbildningens utformning och inriktning. Lärare förväntas gemensamt, och i samverkan med elever, avgöra hur verksamhetsmålen skall nås. I grunden handlar det om ett nytt perspektiv. Läraryrket har vidgats till att också omfatta arbete med måltolkning, kursplaner, utvärdering och organisation av lärprocesser. Målstyrningen ökar kraven på att lärarna kan analysera den pedagogiska verksamheten ur ett organisationsperspektiv. Försöksverksamheten med utbildning utan timplan i är ett uttryck för en sådan önskan att ge lärarna mer inflytande och låta läroplanens mål i högre grad styra uppläggningen av arbetet än vad som är fallet. I allt större utsträckning måste lärare också kunna föra pedagogiska diskussioner i olika lärargrupper. Skall exempelvis lärare inom förskola och skola kunna samarbeta utifrån likvärdiga förutsättningar måste de ha en gemensam yrkesidentitet. En utmaning för det nya läraruppdraget är att utveckla kompetenser för att kunna möta andra grupper av elever än den man ursprungligen har utbildats för. 4.4 Den nya lärarutbildningen Behovet av en förändrad lärarutbildning är en följd av det förändrade läraruppdraget. Decentraliseringen av skolan samt mål- och resultatstyrningen var viktiga motiv för beställning av en förnyad lärarutbildning. Ett annat motiv var den kritik som framkommit mot dagens lärarutbildning i flera utvärderingar. En kritik som främst riktats mot att dagens lärarutbildningar inte i tillräckligt stor utsträckning förmått placera förskolan, skolan eller vuxenutbildningen i ett större sammanhang och att den inte heller givit studenterna möjlighet att utveckla de kompetenser som hänger samman med läraryrkets sociala och elevvårdande uppgifter. Det finns en grundkompetens som alla lärare behöver och som lärare förväntas ha utvecklat under sin lärarutbildning. Denna kompetens är inte oberoende av sammanhang och situation, men den avser grundläggande frågor och problem som alla lärare måste ta ställning till oavsett vilket konkret läraruppdrag man har. Grundkompetensen skall dessutom utgöra en resonansbotten för hur begrepp och principer inom skilda undervisningsämnen skall organiseras för att ett lärande skall ske. En sådan grundkompetens bör omfatta kognitiv kompetens, kulturell kompetens, kommunikativ kompetens, kreativ kompetens, kritisk kompetens, social kompetens och didaktisk kompetens. Den självklara utgångspunkten för reformen är att lärarutbildningen, liksom övrig högskoleutbildning, skall vila på vetenskaplig grund. Lärarutbildningen bör ge de blivande lärarna ett arbetssätt och en syn på kunskap där självständigt sökande efter och värdering av information är grundläggande. Forskningen om lärande och undervisning måste förstärkas kraftigt och få större betydelse i högskolans lärarutbildning.