prop · GN03126 · 2000-01-01 00:00:00 — 5 § Den som enligt artikel 14 i förordningen (EEG) nr 2913/92 är skyldig att förse en tullmyndighet med handlingar, skall bevara dessa eller den som för vissa uppgifter eller handlingar kan vara före- skriven i annan lag eller författning. 6 § Bestämmelser om tillfälliga lager finns i artiklarna 50 53 i för- ordningen (EEG) nr 2913/92 och artiklarna 185 187 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar dessa bestämmelser. 7 § Om en icke-gemenskapsvara som förs in till det svenska tullområdet inte deklareras till ett tullförfarande eller anmäls till någon annan godkänd tullbehandling, skall den som befordrat varan lägga upp den på tillfälligt lager. Detta gäller dock inte om varan redan är underkastad ett tullförfarande. Befordras varan på ett fordon som kommer till det svenska tullområdet med fartyg, skall den som svarar för vägtransporten lägga upp varan på tillfälligt lager, om fordonets förare medföljer fartyget. Om den som befordrat varan inte fullgör sin skyldighet enligt första eller andra stycket, läggs varan upp på tillfälligt lager genom försorg. Den som inte fullgjort skyldigheten skall ersätta dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. får bestämma att varan inte får tas ut från lagret förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem. 8 § får tillfälligt ta hand om en icke-gemenskapsvara, om det behövs för tullövervakningen. får läggas upp på tillfälligt lager. I sådant fall gäller 7 § tredje stycket. Innehavaren av ett tillfälligt lager är skyldig att ta emot icke- gemenskapsvaror, om det ske utan avsevärd olägenhet. 9 § Om en vara som förvaras på tillfälligt lager som innehas av inte avhämtas i rätt tid, får den säljas. Om tull inte skall tas ut ur varan, gäller lagen (1985:982) om näringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats. Vad som i den lagen sägs om förvaring enligt avtal skall gälla i fråga om förvaringen på lager. 10 § Tillfälliga lager står under övervakning och kontroll enligt bestämmelserna i 6 kap. Regeringen får meddela föreskrifter om redovisningsskyldighet i fråga om varor som förvaras på tillfälligt lager. 11 § Den som i verksamhet vid tillfälligt lager tar befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnats för tullbehandling av varor får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han i verksamheten fått veta om någon enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden. I det allmännas verksamhet gäller dock bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Resandes handbagage eller incheckade bagage 12 § I artiklarna 190 197 i förordningen (EEG) nr 2454/93 finns särskilda bestämmelser för resandes handbagage eller incheckade bagage. Beslut om att en flygplats skall utgöra internationell gemenskapsflygplats enligt artikel 190 b i förordningen meddelas av regeringen. 1 § Bestämmelser om tullförfarandena aktiv förädling, bearbetning under tullkontroll, temporär import och passiv förädling finns i lagen (1994:1548) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m. 2 § Bestämmelser om tulldeklarationer för varor som hänförs till ett tullförfarande finns i artiklarna 59 78 i förordningen (EEG) nr 2913/92. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas i en tulldeklaration när varor hänförs till ett tullförfarande eller i en anmälan till någon annan godkänd tullbehandling och om de platser där varor får deklareras för övergång till fri omsättning eller anmälas till någon annan godkänd tullbehandling. 3 § Enligt artikel 76 i förordningen (EEG) nr 2913/92 samt artiklarna 253 289 i förordningen (EEG) nr 2454/93 skall tullmyndigheterna tillåta följande förenklade förfaranden, nämligen ofullständiga deklarationer, förenklat deklarationsförfarande och lokalt klareringsförfarande. Regeringen meddelar föreskrifter om inlämnande av kompletterande tulldeklaration enligt artikel 76.2 i förordningen (EEG) nr 2913/92. Regeringen får också meddela de övriga föreskrifter som behövs till komplettering av de bestämmelser som anges i första stycket. Används ett förenklat förfarande, skall det tillämpas även på uttag av annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import. 4 § Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddela föreskrifter om hur varor skall hänföras till en godkänd tullbehandling i vissa fall, när varor importeras till eller exporteras från det svenska tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg. 5 § I fråga om varor som kommer in till det svenska tullområdet i postförsändelser skall postbefordringsföretag som regeringen bestäm- mer anses som deklarant och, i förekommande fall, gäldenär, om varorna inte deklareras för övergång till fri omsättning eller hänförs till en annan godkänd tullbehandling av någon annan. Har försändelsen kommit adressaten till handa, skall dock denne anses som deklarant och, i förekommande fall, gäldenär vid tillämpning av regler om omprövning och bokföring i efterhand. Övergång till fri omsättning 6 § I artikel 79 i förordningen (EEG) nr 2913/92 föreskrivs att övergång till fri omsättning skall ge icke-gemenskapsvaror tullstatus som gemenskapsvaror. Bestämmelser om övergång till fri omsättning finns i artiklarna 80 83 i förordningen samt i artiklarna 254 267 och 290 308d i förordningen (EEG) nr 2454/93. 7 § Av artiklarna 27 och 28 i rådets förordning (EEG) nr 918/83 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse framgår att tullfrihet skall medges för försändelse som avsänts från tredje land till en mottagare i gemenskapen och vars sammanlagda värde uppgår till högst 22 ecu, dock inte till den del försändelsen innehåller alkoholhaltiga produkter, parfym, luktvatten, tobak eller tobaksvaror. Utöver vad som följer av första stycket skall tull och annan skatt inte tas ut för en varuförsändelse när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen sammanlagt inte uppgår till . Detta gäller dock inte om försändelsen 1. innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror, eller 2. utgör ett led i en postorderförsäljning i andra fall än då försändelsen består av utländska periodiska publikationer. 8 § Bestämmelser om transitering finns i 1. konventionen om ett gemensamt transiterings- förfarande samt 2. artiklarna 91 97 och 163 165 i förordningen (EEG) nr 2913/92 samt artiklarna 309 495 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelserna enligt första stycket 2. 9 § Bestämmelser om tullager finns i artiklarna 98 113 i förordningen (EEG) nr 2913/92 och artiklarna 503 548 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar dessa bestäm- melser. 10 § En vara som omhändertagits enligt 3 kap. 8 § får läggas upp på tullager. I sådant fall tillämpas 3 kap. 7 § tredje stycket. Innehavaren av ett allmänt tullager är skyldig att ta emot icke- gemenskapsvaror, om det kan ske utan avsevärd olägenhet. 11 § Om en vara som förvaras på tullager som innehas av inte avhämtas , får den säljas. Om tull inte skall tas ut ur varan, gäller lagen (1985:982) om näringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats. Vad som i den lagen sägs om förvaring enligt avtal skall gälla i fråga om förvaringen på lager. 12 § Tullager står under övervakning och kontroll enligt bestämmelserna i 6 kap. Regeringen får meddela föreskrifter om redovisningsskyldighet i fråga om varor som förvaras på tullager. 13 § Bestämmelser om export och annan utförsel av varor från EG:s tullområde finns i artiklarna 161 och 162 i förordningen (EEG) nr 2913/92 samt i artiklarna 279 289 och 788 798 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Bestämmelser om återexport finns i artikel 182 i förordningen (EEG) nr 2913/92 och i artikel 841 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar dessa bestämmelser. 14 § Bestämmelser om frizoner och frilager finns i artiklarna 166 181 i förordningen (EEG) nr 2913/92 och artiklarna 799 840 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar dessa bestämmelser. 15 § Tillstånd att inrätta frizon eller frilager meddelas av regeringen. 16 § Regeringen får meddela föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om varor, inklusive transportmedel, som förs till eller från en frizon eller ett frilager. 17 § Bestämmelser om bedrivande av industriell eller kommersiell verksamhet och serviceverksamhet i en frizon eller ett frilager finns i artikel 172 i förordningen (EEG) nr 2913/92. 18 § Frizoner och frilager står under övervakning och kontroll enligt bestämmelserna i 6 kap. Regeringen får meddela föreskrifter om redovisningsskyldighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser. 19 § Den som i verksamhet vid tullager, frizon eller frilager tar befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnats för tullbehandling av varor får inte obehörigen röja eller utnyttja vad som i verksamheten upplysts om någon enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden. I det allmännas verksamhet gäller dock bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Förstöring eller överlåtelse till staten av varor m.m. 20 § I artikel 56 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om förstöring av varor som har visats upp för tullen. Vid tillämpning av de bestämmelserna får varorna förstöras, om de inte kan säljas och 1. det finns en risk för att varorna förstörs eller minskar väsentligt i värde, eller 2. kostnaden för förvaringen av varorna är orimligt hög. Regeringen får meddela föreskrifter som kompletterar dessa bestämmelser. 21 § Innan en vara förstörs enligt 20 § skall om möjligt bestämmelserna om särskild underrättelse i 5 kap. 28 § andra stycket tillämpas. 22 § Ytterligare bestämmelser om förstöring av varor finns i lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. 23 § kan medge att en icke-gemenskapsvara överlåts till staten, om överlåtelsen inte medför olägenhet eller kostnader för . skall inte tas ut för en vara som överlåts till staten enligt första stycket. Att varan skall anses ha blivit upplagd på tullager framgår av artikel 867a i förordningen (EEG) nr 2454/93. 5 kap. Tulltaxering och betalning av tull m.m. 1 § Bestämmelser om uppkomst av tullskuld och uppbörd av tullskuld finns i artiklarna 201 221 i förordningen (EEG) nr 2913/92 och i artiklarna 859 876 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Med ledning av tulldeklaration eller motsvarande uppgifter fastställer tull som skall betalas vid import från eller export till tredje land (tulltaxering). Tulltaxering får ske genom automatisk databehandling. 2 § En deklarant eller gäldenär som finner att en uppgift som lämnats i en tulldeklaration är oriktig eller ofullständig, skall utan dröjsmål anmäla detta till och rätta uppgiften, om förhållandet föranlett eller kan föranleda att tull undandras eller att en vara införs eller utförs i strid mot förbud eller villkor. 3 § skall ompröva beslutet i en fråga som kan ha betydelse för tulltaxeringen, om deklaranten eller gäldenären begär det eller om det finns andra skäl. Bestämmelserna i tullagstiftningen om omprövning av beslut om tull gäller även tulltaxeringsbeslut i övrigt och beslut enligt 11 § andra stycket samt beslut om tulltillägg och förseningsavgift. Att omprövning av sådana beslut skall ske om de överklagats framgår av 9 kap. 4 och 6 §§. 4 § Om en fråga som avses i 3 § har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft, får inte pröva frågan. 5 § Tulltaxering och sådan omprövning som innefattar bokföring i efterhand får göras även efter utgången av annars föreskriven tid, om gäldenären samtyckt till att sådan tulltaxering sker. Om gäldenären har åtalats för brott enligt lagen (0000:0000) om straff för smuggling m.m., får tulltaxering och omprövning enligt första stycket göras även efter utgången av annars föreskriven tid för den vara som åtalet avser. Beslut om det får dock inte meddelas senare än under kalenderåret då åtalet väcktes. Om gäldenären har avlidit, får beslutet inte meddelas senare än efter dödsfallet. Ogillas åtalet, skall undanröja beslutet, om domen vinner laga kraft. Andra stycket skall tillämpas också i fall då den som har företrätt en juridisk person åtalas för brott enligt lagen om straff för smuggling m.m., om brottet avser tull som den juridiska personen skulle ha betalat. 6 § Om tull inte kan beräknas tillförlitligt vid tulltaxering eller om- prövning, fastställer vad som skall betalas efter skälig grund (skönstulltaxering). 7 § Bestämmelser om betalning av tullbeloppet finns i artiklarna 222 232 i förordningen (EEG) nr 2913/92. skall betalas till från den dag då gälde- nären underrättas om kravet, om inte betalningsanstånd beviljats. 8 § får bevilja betalningsanstånd för den som bedriver importverksamhet eller någon annan som importerar varor i större omfattning. Den som beviljats sådant betalningsanstånd benämns kredithavare. Kredithavare betalar tull enligt tullräkning. Motsvarande gäller den som bedriver exportverksamhet eller någon annan som exporterar varor i större omfattning. Tullräkning får utställas även på den som lämnat tulldeklaration som direkt ombud för gäldenär, om ombudet gentemot åtagit sig att fullgöra gäldenärens betalningsskyldighet, samt på den som lämnat tulldeklaration som indirekt ombud. Regeringen meddelar föreskrifter om utfärdande av tullräkning och tidsfrister för betalning av tull. Om ett ombud har tagit emot medel av gäldenärer för betalning av tullräkningar, skall ombudet hålla dessa medel skilda från andra tillgångar. 9 § Bestämmelser om säkerhet för att täcka tullskuld finns i artiklarna 189 200, 225 och 229 i förordningen (EEG) nr 2913/92 samt i artiklarna 857 och 858 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Regeringen får föreskriva att säkerhet skall ställas för andra skatter än tull. Om säkerhet inte ställts, utgör varan säkerhet för tullen och skatten så länge den står under övervakning och kontroll. 10 § Regeringen får meddela de föreskrifter som behövs i övrigt till komplettering av reglerna om uppbörd i förordningen (EEG) nr 2913/92. 11 § Gäldenären, eller den som skulle ha varit gäldenär om varan varit tullbelagd, är skyldig att betala annan skatt än tull som skall tas ut för vara vid import eller export. Den som lämnar anmälan eller borde lämna anmälan enligt 3 kap. 3 § är skyldig att betala annan skatt än tull som skall tas ut för varan på grund av införseln eller utförseln. Skatt enligt denna paragraf skall fastställas och betalas enligt det förfarande som gäller för tull, om inte annat föreskrivits. Om det finns synnerliga skäl, får medge nedsättning av eller befrielse från annan skatt än tull. 12 § Om en icke-gemenskapsvara eller dess värde förverkas, skall annan skatt än tull inte tas ut till den del varan eller dess värde förverkats. Ett tidigare meddelat beslut om sådan pålaga skall upphävas eller ändras sedan dom eller beslut som innefattar förverkande har vunnit laga kraft. Betald tull skall beaktas vid förverkande av en varas värde och vid bestämmande av påföljd. 13 § Bestämmelser om återbetalning och eftergift av tull finns i artiklarna 235 242 i förordningen (EEG) nr 2913/92 och i artiklarna 877 912 i förordningen (EEG) nr 2454/93. Om annan skatt än tull, tulltillägg eller förseningsavgift har betalats med högre belopp än som rätteligen skall betalas, återbetalas överskjutande belopp. Motsvarande gäller när annan skatt än tull, tulltillägg eller förseningsavgift rätteligen inte skulle ha betalats. Belopp som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) eller som medför rätt till återbetalning enligt 10 kap. 9 13 §§ samma lag återbetalas dock inte. Vid återbetalning får avdrag göras för sådan beslutad tull och annan skatt som skall betalas till . I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns också föreskrifter som begränsar rätten till återbetalning. Regeringen får meddela de föreskrifter som behövs i övrigt till komplettering av bestämmelserna om återbetalning och eftergift av tull i förordningarna (EEG) nr 2913/92 och 2454/93. 14 § Bestämmelserna om kompensationsränta i artikel 214.3 i för- ordningen (EEG) nr 2913/92 och i artiklarna 589, 590 och 709 i förordningen (EEG) nr 2454/93 samt bestämmelserna om kreditränta i artikel 229 i förordningen (EEG) nr 2913/92 tillämpas även på andra skatter än tull som skall tas ut för varor vid import. 15 § Ränta tas ut på andra skatter än tull som skall betalas 1. på grund av bokföring i efterhand enligt artikel 220 i förordningen (EEG) nr 2913/92, 2. enligt beslut vid omprövning av eller enligt beslut av allmän förvaltningsdomstol, eller 3. i fall som avses i artiklarna 202 204 i förordningen (EEG) nr 2913/92, när andra skatter än tull undandragits genom förfarandet. Om utfärdande av tullräkning fördröjs till följd av att den som tagit hand om en vara med tillämpning av ett förenklat förfarande inte lämnat kompletterande tulldeklaration inom föreskriven tid, tas ränta ut på andra skatter än tull som skall tas ut för varor vid import. 16 § Bestämmelserna om dröjsmålsränta och befrielse från dröjs- målsränta i artikel 232 i förordningen (EEG) nr 2913/92 tillämpas även på annan skatt än tull som skall tas ut för varor vid import. Dröjsmålsräntan skall beräknas på det sätt som anges i 19 kap. 8 § skattebetalningslagen (1997:483). Om det ursprungligen obetalda beloppet är , får dröjsmålsränta dock endast tas ut med motsvarande belopp. 17 § Ränta enligt 14 eller 15 § tas inte ut på belopp som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). 18 § Vad som föreskrivs i tullagstiftningen om tull tillämpas även i fråga om ränta som avses i 14 16 §§. 19 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får besluta om befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala ränta på annan skatt än tull enligt 14 och 15 §§, om det finns synnerliga skäl. 20 § Ränta som avses i 15 § första stycket 1 eller 2 skall beräknas från utgången av efter den då varan deklarerades för övergång till fri omsättning till och med den månad då beloppet skall betalas. Ränta på skatt, som motsvarar tidigare återbetalt belopp, beräk- nas dock från utgången av den månad då beloppet återbetalades. Ränta enligt 15 § första stycket 3 skall beräknas från utgången av den månad då varan infördes eller det olovliga förfarandet ägde rum till och med den månad då beloppet skall betalas. Ränta enligt 15 § andra stycket tas ut för den tid fördröjningen om- fattar. Räntesatser för ränta enligt 15 § första stycket 2 skall vara de räntesatser som anges i 19 kap. 7 § skattebetalningslagen (1997:483). Räntesatsen för ränta enligt 15 § första stycket 1 och 3 och andra stycket skall vara den som anges i 19 kap. 7 § tredje stycket andra meningen skattebetalningslagen. 21 § På belopp som återbetalas i fall som anges i 13 § tillgodoförs ränta. Ränta tillgodoförs även på ränta enligt 14-16 §§ som återbetalas. Räntan tillgodoförs från utgången av den månad under vilken beloppet betalats till och med den månad då beloppet återbetalas. Räntesatsen skall vara den som anges i 19 kap. 14 § skattebetalnings- lagen (1997:483). 22 § Om ett beslut som föranlett ränta enligt 14 eller 15 § har ändrats på sådant sätt att ränta inte skulle ha betalats eller skulle ha betalats med lägre belopp, skall ny beräkning av räntan göras. För mycket betald ränta skall betalas tillbaka. Ränta tillgodoförs inte på räntebelopp enligt 14 eller 15 § som skall betalas utöver tidigare betald ränta. Om ett beslut som föranlett ränta enligt 21 § har ändrats på sådant sätt att ränta inte skulle ha tillgodoförts eller skulle ha tillgodoförts med lägre belopp, skall den som tillgodoräknats räntan betala tillbaka mellan- skillnaden. Bestämmelserna i tullagstiftningen om återbetalning av tull skall då tillämpas. 23 § För betalning enligt bestämmelserna i 7 22 §§ får uppgifter lämnas mellan och någon annan genom överföring av elektroniska dokument. Regeringen meddelar föreskrifter om sådan överföring. 24 § som inte har betalats i rätt tid skall lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett obetydligt belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får ta ut beloppet ur säkerheten. 25 § I fråga om betalningsskyldighet för företrädare för en gäldenär som är juridisk person och som inte har betalat in tull i rätt tid och på rätt sätt gäller 12 kap. 6 § första, andra och fjärde styckena, 7 §, 12 § första stycket och 13 § skattebetalningslagen (1997:483). beslutar om ansvar för delägare i handelsbolag enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag avseende tull enligt denna lag. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske enligt 24 §. 26 § De föreskrifter om ränta, dröjsmålsränta, indrivning, avräkning och preskription som gäller i fråga om fordringar mot en gäldenär gäller även när motsvarande fordringar tagits upp i tullräkning som utställts på ombud enligt 8 § andra stycket. 27 § Om en vara skall säljas av enligt artikel 53.1 eller 75 i förordningen (EEG) nr 2913/92 eller artikel 250 i förordningen (EEG) nr 2454/93, får varan säljas genom försorg på offentlig auktion (tullauktion) eller på annat sätt, om finner det vara lämpligare. Vid försäljning av varor som är föremål för införselförbud eller införselvillkor tillämpas 4 § lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Bestämmelser om förstöring av varor som visats upp för tullen finns i 4 kap. 20 §. 28 § En tullauktion skall kungöras och på lämpligt sätt. Innan en vara säljs på tullauktion eller på annat sätt, skall skicka särskild underrättelse, om adressen är känd, till gäldenären eller den som skulle ha varit gäldenär om varan varit tullbelagd samt till någon annan som kan antas vara ägare och den som kan antas ha särskild rätt till varan. 29 § Medel från försäljning enligt 27 § skall användas till att täcka i första hand kostnader för förvaring och försäljning av varan, i andra hand tull för varan och i tredje hand annan skatt och ränta. Uppkommer överskott, skall beloppet betalas ut till gäldenären eller den som skulle ha varit gäldenär om varan varit tullbelagd eller, om någon annan visar att han var ägare till varan, denne. Om någon visar sig ha haft särskild rätt till varan, skall dock häremot svarande del av överskottet betalas ut till denne. Om beloppet eller del därav inte har kunnat betalas ut till någon enligt andra stycket för försäljningen, tillfaller det staten. 6 kap. övervaknings- och kontrollverksamhet 1 § Artikel 13 i förordningen (EEG) nr 2913/92 ger tullmyndigheterna rätt att, enligt de villkor som anges i gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser, utföra alla de kontroller som de anser nödvändiga för att säkerställa att tullagstiftningen tillämpas korrekt. Bestämmelser om kommissionens kontroller och inspektioner finns i rådets förordningar (EG, EURATOM) nr 2988/95 av om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och (EURATOM, EG) nr 2185/96 av om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter . Kontrollbestämmelser finns även i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/99 av om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning () . 2 § Beslut om kontrollåtgärd enligt tullagstiftningen får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda. 3 § För att genomföra åtgärd som avses i 3 kap. 8 § och 7 12 §§ i detta kapitel får tulltjänsteman använda våld eller tvång, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt.