prop · GN0379 · 2000-01-01 00:00:00 — 5.2.2 Standardreglerna Regeringen anser att staten har ett ansvar för att vara föregångare i ut- vecklingen mot ett tillgängligt samhälle för alla. Det ligger ett stort an- svar på och övriga statliga myndigheter att gå före i arbetet. För att åstadkomma detta höjs målsättningarna för att förbättra, strukturera och organisera arbetet mot ett tillgängligt samhälle. En rad olika insatser föreslås för att förtydliga detta ansvar. Offentlig upphandl- ing bör i högre grad användas som instrument för att åstadkomma bättre tillgänglighet i samhället. I många sammanhang bör det vara naturligt att ställa krav på tillgänglighet och användbarhet. Ett annat område där staten bör vara ett föredöme är som arbetsplats för personer med funktionshinder. Det är därför viktigt att arbetsplatserna är tillgängliga och att statliga arbetsgivare ser positivt på anställda med funktionshinder. Detta är en naturlig och viktig del för ökad mångfald i den offentliga sektorn. Ett annat instrument för att uppfylla de nationella målen för handikappolitiken är de delmål för olika sektorer som regeringen avser att löpande fastställa. För att förverkliga måste handikapperspektivet finnas med på alla nivåer i samhället och i alla verksamheter. Först då kan vi närma oss målet att människor med funktionshinder får lika rättig- heter och skyldigheter. Standardreglerna bör finnas med som ett aktivt instrument vid planering, beslutsfattande och genomförande. Eftersom många av de viktigaste besluten som berör funktionshindrade fattas på lokal nivå är det viktigt att alla kommuner för in handikapperspektivet i verksamheten. Enligt regel 18 i standardreglerna betonas handikapp- organisationernas medverkan som att "identifiera behov och priorite- ringar och att delta i planeringen, genomförandet och utvärderingen av stöd och service och andra åtgärder som rör människor med funktionsnedsättning och deras liv". På lokal nivå har allt fler kommuner och landsting upprättat handikappolitiska program utifrån standard- reglerna. Handikapprörelsen har genom projektet 22 aktivt arbetat gentemot kommunerna och har utarbetat en modell för hur handikappolitiska planer kan tas fram. har genom informationsverksamhet och uppföljning aktivt verkat för att lyfta fram betydelsen av standardreglerna. Det är viktigt att funktionshindrades erfarenheter och kunskaper tas till vara i utvecklandet av programmen. För att planerna inte skall bli skenprodukter är det även väsentligt att det utvecklas system för uppföljning. För det krävs att målen i handlingsplanerna är konkreta och uppföljningsbara. internationella bistånd har uppmärksammat villkoren för personer med funktionshinder i samarbetsländerna. utgör en viktig grund för utformningen av dessa insatser. 6 Handikapperspektivet skall genomsyra alla samhällssektorer Regeringen har ett kollektivt ansvar för att uppfylla de nationella målen för handikappolitiken och varje statsråd har ansvar för att handikappers- pektivet beaktas inom sitt politikområde. För att detta skall lyckas måste perspektivet genomsyra alla delar av regeringens politik. Handikappfrå- gor skall inte ses som särskilda frågor eller något som enbart gäller sär- skilda åtgärder, utan skall på ett naturligt sätt finnas med i respektive sektor. De handikappolitiska målen kan inte uppfyllas utan måste stegvis genomföras i en kontinuerlig process. Regeringen föreslår i det följande en rad åtgärder som skall tydliggöra det allmännas ansvar för att handikapperspektivet införlivas i alla politikområden. 6.1 Myndigheternas ansvar Regeringens bedömning: - Statliga myndigheter bör integrera handikapperspektivet i den or- dinarie verksamheten. Utgångspunkten bör vara FN:s standard- regler och de nationella målen för handikappolitiken. Myndighe- terna bör se till att lokaler, verksamhet och information är tillgäng- liga för personer med funktionshinder. - Kraven på tillgänglighet och användbarhet bör genomsyra statliga byggprojekt. Förtydligade krav bör därför ställas vid upphandling i samband med byggprojekt. Motsvarande krav bör även ställas vid förhyrning av lokaler. - Det bör uppdras åt ett antal stora eller besöksviktiga myndigheter att redovisa handlingsplaner för att göra myndighetens lokaler, information och övrig verksamhet till- gängliga för personer med funktionshinder. Åtgärderna i hand- lingsplanen bör vara vidtagna . Arbetet bör rapporteras till regeringen. - bör precisera vad som bör avses med tillgänglighet till lokaler, verksamhet och information. Utredningens förslag: Utredningen om översyn av Handikappom- budsmannen (dir.1997:131) förordar i betänkandet Handikappombuds- mannens framtida förutsättningar och arbetsuppgifter (SOU 1999:73) att verksförordningen ändras så att myndigheters ansvar tydliggörs för att lokaler och verksamhet är tillgängliga för personer med funktionshinder. Remissinstanserna: I stort sett alla remissinstanser instämmer i utre- darens förslag om att tydliggöra myndigheternas ansvar i frågor som rör funktionshindrade personers rättigheter och intressen. Vissa remissinstanser menar att kraven bör anpassas till myndighetens art och exemplifierar med situationen inom det militära försvaret. och påpekar att föreslagna änd- ringar i myndigheternas instruktioner bör belysas i ett större sammanhang där t.ex. etnisk mångfald finns med. Skälen för regeringens bedömning Att beakta handikapperspektivet Varje myndighet har ett grundläggande ansvar för att inom sitt ansvars- område leva upp till de nationella målen för handikappolitiken och . Alltför ofta ses handikappolitiken som ett särområde istället för en naturlig del inom alla politikområden. Handikapperspek- tivet bör ingå som en naturlig del i varje myndighets ordinarie verk- samhet. Regeringen avser att förtydliga detta ansvar i en särskild förordning. Myndigheterna bör inom sina verksamhetsområden verka för att de handikappolitiska målen och för att tillförsäkra personer med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet integreras i verksamheten. Myndigheterna bör verka för lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett funktionshinder, och motverka alla former av diskriminering av personer med funktionshinder. Tillgänglighet har i rapporter pekat på att det finns brister i tillgängligheten i olika avseenden. I en undersökning frå- gade statliga myndigheter om deras lokaler och byggnader var anpassade för personer med rörelsehinder, synskada, hörselskada eller annan funktionsnedsättning. Resultatet var varierande. uppgav att de hade anpassat lokaler och byggnader för rörelsehindrade men hade gjort motsvarande an- passning för synskadade och hade gjort det för hörselskadade. Två tredjedelar av de statliga myndigheterna angav i undersökningen att de inte hade någon information som var tillgänglig vare sig på punkt- skrift, kassett, diskett eller i lättläst form. Fyra av tio myndigheter var inte heller beredda att på begäran ta fram information i anpassad form. undersökning om länsrätter- nas tillgänglighet visade att drygt hälften av länsrätterna inte är anpassade för rörelsehindrade och saknar anpassning för hörselskadade. Detta är oroande vad gäller rättssäkerheten, eftersom många personer med funktionshinder är beroende av insatser som prövas inom förvaltningsrätten vid ett överklagande. För att den enskilde skall ha möjlighet att utöva den rätten måste lokalerna vara tillgängliga. Utredningen om översyn av genomförde en enkät till 26 myndigheter i vilken man bl.a. frågade om FN:s standard- regler inlemmats i myndigheternas arbete. Ungefär hälften av myndighe- terna svarade att detta hade gjorts på ett eller annat sätt. De anser att dessa regler tjänar som utgångspunkt för myndighetens policy på områ- det. Det finns också myndigheter som framhåller att standardreglerna ligger till grund för mer konkreta handlingsprogram och föreskrifter. I det här sammanhanget bör det arbete lyftas fram som driver . I de transportpolitiska målen ingår ett tillgängligt transportsystem som ett delmål. I förordningen (1997:652) med instruktion för framgår bland annat att verket skall beakta funktionshindrade personers behov inom vägtransportsystemet. Väg- verket arbetar utifrån målet att hela resekedjan skall fungera för alla individer oavsett fysisk förmåga. En rad olika projekt bedrivs på detta tema. har även gjort inventeringar av den egna verksamhetens tillgänglighet och ordnar kurser för sina anställda för att ge en bild av funktionshindrades situation i trafiken och i samhället. I arbetet för ökad tillgänglighet är vägledande. Samråd med handikapporganisationerna är en uttalad målsättning. En särskild rådgivande delegation för handikappfrågor leds av generaldirektör. I delegationen sitter bl.a. representanter från berörda myndigheter och handikapporganisationer. I var och en av sju regioner finns ett regionalt handikappråd med företrädare för bl.a. trafikhuvudmän, handikapporganisationer och kommuner. Ordförande i råden är regionchefer. Statliga myndigheter har ett ansvar för tillgängligheten Statliga myndigheter har ett ansvar för att se till att lokaler, verksamhet och information är tillgängliga för personer med funktionshinder. Staten bör vara ett föredöme i detta avseende. För att uppnå detta bör myndig- heterna göra inventeringar och utarbeta planer. Statliga myndigheter har ansvar för den egna lokalförsörjningen, vilket innebär att de kan påverka valet av lokaler för sin verksamhet. Myndigheterna bör därför när de hyr lokaler ställa krav på tillgänglighet och användbarhet. Även i rollen som byggherre skall staten vara ett föredöme. Krav på tillgänglighet och användbarhet finns i lagstiftningen, men staten skall i rollen som bygg- herre förtydliga i programhandlingar och i underlag för upphandling hur tillgänglighetskraven skall tillämpas. Ett område där det är särskilt angeläget att tillgängligheten beaktas är informationstekniken. Regeringen avser att i den särskilda förordningen lägga fast detta an- svar för myndigheterna. Handlingsplaner för tillgänglighet Regeringen avser att uppdra åt ett antal större myndigheter som har stor kontakt med allmänheten att redovisa handlingsplaner för att göra myndighetens lokaler, information och övrig verksamhet tillgänglig för personer med funktionshinder. I en förordning kommer regeringen att precisera vilka myndigheter som avses. Åtgär- derna i handlingsplanen bör vara vidtagna . De enklaste åtgärderna bör ske omgående. Handlingsplanen bör även avse myndig- hetens regionala organisation om sådan finns. Arbetet bör utgå från ansvars- och finansieringsprincipen. Undantag bör endast medges om kraven skulle medföra betydande ekonomiska och organisatoriska svårigheter. Särskilda hänsyn bör tas när det gäller bygg- nader med kulturhistoriska värden. Även i de fall undantag medges har myndigheterna ett ansvar att erbjuda alternativa lösningar för att säker- ställa att personer med funktionshinder inte utestängs. Arbetet med att förbättra tillgängligheten bör rapporteras till regeringen. Handlingsplanerna bör bygga på en inventering av de hinder som ska- par otillgänglighet. Regeringen utgår från att handikapporganisationerna involveras i denna inventering. Tillgängligheten bör omfatta krav på så- väl verksamhet, egna lokaler, externa arrangemang som informations- verksamhet. I planen bör anges vem som är ansvarig för att åtgärder vid- tas. I avsnitt 7.2 redogör regeringen för det uppdrag Handikappombuds- mannen får att utarbeta rekommendationer för vilka tillgänglighetskrav som myndigheterna bör uppfylla. 6.2 Sektorsansvar och etappmål Regeringens bedömning: - En tydligare struktur på det handikappolitiska arbetet hos myndig- heterna bör införas. De myndigheter som har ett sektorsansvar har särskilt stort ansvar för att de nationella målen för handikappoliti- ken skall förverkligas. Sektorsmyndigheterna bör ges i uppdrag att utarbeta förslag till uppföljningsbara etappmål för respektive sek- tor, vilka fastställs av regeringen. Etappmålen bör vara uppfyllda . - De myndigheter som föreslås ha ett särskilt sektorsansvar för han- dikappfrågorna är bl.a. Arbetarskyddsstyrelsen, Arbetsmarknads- verket, , , , , , , , , , och . Sektorsansvaret bör preciseras i respektive myndighets instruktion. - Regeringen avser att fortlöpande se över vilka myndigheter som bör ha ett sektorsansvar. - En redogörelse för den nationella handlingsplanens genomförande och de fastställda etappmålen för handikappolitiken bör lämnas till . Därefter bör en redovisning om det fortsatta arbetet lämnas till . Skälen för regeringens bedömning Sektorsmyndigheterna har ett särskilt ansvar Utredningen om översyn av föreslog att det i varje myndighets instruktion införs en föreskrift som tydliggör myndig- hetens ansvar att inom sitt sektorsområde bevaka frågor som rör funk- tionshindrade personers rättigheter och intressen. Regeringen anser att den generella förordningen kommer att uppnå detta syfte. Däremot be- dömer regeringen att sektorsmyndigheterna bör få förtydligat ansvar. Vissa myndigheter har särskilt stort ansvar för att de nationella målen för handikappolitiken nås. Det är de myndigheter som på central nivå har ansvar för en samhällssektor. För att förtydliga dessa sektorsmyndighe- ters ansvar bör detta skrivas in i respektive myndighets instruktion. Sek- torsmyndigheterna bör samordna, stödja och vara pådrivande i förhål- lande till övriga aktörer inom sektorn. Sektorsmyndigheterna bör utse samrådsorgan med handikapprörelsen. bör sek- torsmyndigheterna rapportera till regeringen hur de har definierat sin roll, arbetets omfattning, eventuella hinder och på vilket sätt de handikappoli- tiska målen skall integreras i verksamheten. I instruktion och regleringsbrev kommer att tydliggöras att en myndig- het är sektorsmyndighet med ett särskilt ansvar för att de handikappoli- tiska målen skall nås. Regeringen avser att fortlöpande se över vilka myndigheter som bör ha ett sektorsansvar. Etappmål för handikappolitiken Handikappolitik är ett utpräglat tvärsektoriellt politikområde. Regeringen bedömer dock att de handikappolitiska målen har haft svårt att tränga igenom på många samhällsområden. Ett skäl till detta kan vara bristen på konkreta och uppföljningsbara etappmål. Med undantag för vissa sektorer har sådana mål inte formulerats. Därmed har det även varit svårt att följa upp och analysera handikappolitiken. Sektorsmyndig- heterna bör få i uppdrag att utarbeta förslag till uppföljningsbara etappmål för att förverkliga de nationella målen för handikappolitiken inom sektorn. Arbetet bör utföras i nära samverkan med andra berörda myndigheter och i samråd med handikapporganisationerna. Beslut om etappmålen fattas av regeringen. Varje sektorsmyndighet har ansvar att följa upp sektorsmålen och resultaten bör redovisas för regeringen i den årliga rapporteringen. Om inte särskilda skäl finns bör etappmålen vara uppfyllda . Metodutveckling En viktig förutsättning för att handikapperspektivet skall genomsyra arbetet på central, regional och lokal nivå inom olika politikområden, är att det utvecklas metoder för analys, konsekvensbeskrivning och uppfölj- ning. Sådana verktyg är nödvändiga för att regeringen skall kunna be- döma effekterna av förslag och förändringar och för att planering och uppföljning skall kunna ske systematiskt. Sådana verktyg är dock förhål- landevis outvecklade på handikappområdet. Ett underlag för utveckling av metoder har gjorts av handikapprörelsens projekt 22. Det bygger på och innehåller ett antal frågor under respektive regel om hur väl de är uppfyllda. Materialet vänder sig i första hand till kommuner. arbetar en arbetsgrupp med metodutveckling i jäm- ställdhetsarbetet. Den leds av statssekreteraren med ansvar för jämställd- hetsfrågor och i gruppen ingår representanter för myndigheter, förvalt- ningar och företag på central, regional och lokal nivå. Barnombudsman- nen och skall ta fram modeller vad gäller meto- der i arbetet med . Regeringen bedömer att ett motsva- rande arbete bör ske på handikappområdet och avser att återkomma i frå- gan. Skrivelse till Regeringen avser att i en skrivelse till redogöra för arbetet med den nationella handlingsplanens genomförande och för de fastställda etappmålen för handikappolitiken. Därefter avser regeringen lämna en redovisning till om det fortsatta arbetet . Efter att propositionen är antagen kommer en interdepartemental arbetsgrupp inom att tillsättas med uppdrag att driva arbetet med att genomföra den nationella handlingsplanen. 6.3 Statlig upphandling Regeringens bedömning: Vid statlig upphandling bör målet vara att personer med funktionshinder skall ha möjlighet att använda samma varor och tjänster som andra. Tillgänglighet och användbarhet bör därför beaktas. Handikapperspektivet bör beaktas vid åtgärder som finansieras med statligt stöd. Det bör ses över om detta framgår av reglerna för olika statliga stöd. Om det behövs bör reglerna för statliga stöd skärpas i det avseendet. Skälen för regeringens bedömning: Värdet av statens offentliga upp- handling är . Den offentliga sektorn i övrigt svarar för . Staten har som normgivare, byggherre, inköpare, förvaltare och hyresgäst ett ansvar att ställa särskilt höga krav för att personer med funktionshinder skall kunna delta i samma sammanhang som alla andra och så långt möjligt kunna använda samma varor och tjänster. Här har konceptet Design för alla en viktig betydelse. Vid statlig upphandling av t.ex. produkter, tjänster och förhyrning av lokaler bör det därför ställas tydliga krav på tillgänglighet och användbarhet. Regeringen avser att se över hur väl detta sker . Bland annat kommer Kammarkollegiet att få i uppdrag att se över om tillgänglighet beaktas i de statliga ramavtalen. Som framgår i kapitel 7.2 i propositionen föreslår regeringen att ett nationellt tillgänglighetscenter skall skapas hos . En uppgift för Handikapp- ombudsmannen blir att informera statliga myndigheter, kommuner och landsting om möjligheten att ställa krav på tillgänglighet vid upp- handling, liksom hur kraven bör ställas. Internationella exempel I har krav på tillgänglighet börjat ställas vid inköp av IT-utrust- ning och i när anlitar hotell och konferensan- läggningar. I skall statliga och statligt finansierade byggnader vara tillgängliga för funktionshindrade och vid upphandling av elektronisk kontorsutrustning och IT-teknik ställs krav på att personer med funk- tionshinder skall kunna använda utrustningen. gäller detta även programvara och operativsystem. Liknande krav finns i även på andra områden, t.ex. måste offentligt finansierade videofilmer vara textade för döva och hörselskadade. Tillgänglighet har i beaktats vid offentlig upphandling bland annat när Statskontoret tecknar ramavtal för IT-produkter och tjänster inom den offentliga sektorn (stat, kommu- ner och landsting). föreslog i förslaget till hand- lingsprogram för IT för funktionshindrade och äldre, att tillgänglighet för funktionshindrade blir ett naturligt inslag i den offentliga sektorns upp- handling av IT-utrustning. Statligt stöd De handikappolitiska målen bör även komma till uttryck i de åtgärder som finansieras med statligt stöd. I har regeringen inlett ett arbete att föra in tillgänglighet i villkoren för olika statliga stöd. har Allmänna arvsfonden börjat ta in uppgifter om tillgänglighet vid bedömningen av ansökningar om stöd till anläggningar, lokaler och utrustning. Inom kulturområdet har föreslagit att statsbidrag till kulturell verksamhet skall vara villkorat med krav på att verksamheten bedrivs i lokaler som är tillgängliga. Regeringen avser att se över om handikapperspektivet beaktas i villkoren för olika statliga stöd, och då särskilt vad gäller tillgängligheten och vid behov skärpa kraven. 6.4 Samordningsfrågor Regeringen är kollektivt ansvarig för sina beslut. Regler om gemensam beredning av regeringsärenden finns i instruktionen för Regeringskans- liet. Där föreskrivs att ett ärende som rör flera departements verksam- hetsområden skall handläggas inom det departement till vilket det huvud- sakligen hör och därifrån beredas i samråd med övriga berörda statsråd. finns en statssekreterargrupp för beredning och samord- ning av handikappfrågor inom . En statssekreterare i är ordförande i gruppen. När gruppen inrättades an- gavs syftet vara att få till stånd en bättre samordning av handikappfrå- gorna i , att markera handikappolitikens betydelse för arbetet inom samt att utgöra ett forum för departe- mentsövergripande dialog med handikapprörelsen. För att effektivisera statssekreterargruppens arbete inrättades på försök ett sekretariat i . Regeringen avser att se över samordningsformerna för att ännu bättre tillgodose handikapperspektivet i beredningsarbetet. Bland annat skall det övervägas om sekretariatet till statssekreterargruppen skall permanentas. Regeringen avser även se över formerna för hur handikapperspektivet tydligare skall beaktas i kommittéer och utredningar. 6.5 Sekretess hos Handikappombudsmannen bedömning: Förslaget om ändrad sekretess i verksam- het hos bör beredas ytterligare innan rege- ringen tar ställning till förslaget. Skälen för regeringens bedömning Utredningen om Handikapp- ombudsmannens framtida förutsättningar och arbetsuppgifter lade fram ett förslag om ändrad sekretess i verksamhet hos Handikapp- ombudsmannen. Regeringen tog fasta på förslaget och presenterade i lagrådsremissen även förändringar som gick utöver utredarens förslag. Regeringen har tagit del av vad som anförts av Lagrådet och tagit intryck därav. Förslaget bör beredas ytterligare innan regeringen tar ställning. 7 Ett tillgängligare 7.1 Offentlig miljö Regeringens bedömning: - Enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten och användbarheten för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga bör vara åtgärdade före utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser. - bör ges i uppdrag att förtydliga de krav som finns i (1987:10), PBL på tillgänglighet i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser. - bör prioritera frågor om tillgäng- lighet för äldre och personer med funktionshinder. - De lokala handikapporganisationernas möjlighet till samråd i plan- och byggärenden bör ses över. Skälen för regeringens bedömning Nuvarande regler Plan- och bygglagstiftningen i innehåller bestäm- melser om tillgänglighet för funktionshindrade. Successivt har bestäm- melserna utökats till de krav som ställs i (1987:10), PBL och i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. (BVL). PBL:s krav innebär att alla nya tomter för permanent bebyggelse och allmänna platser skall vara tillgängliga och användbara för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. I BVL ställs motsvarande krav på byggnadsverk. Vissa undantag gäller dock för en- och tvåbostadshus, för bostadshus som har färre än tre våningsplan och för arbetslokaler med hänsyn till verksamhetens art. Vid ändring av byggnader skall i princip samma krav ställas, om det inte är uppenbart oskäligt med hänsyn till byggnadens förutsättningar och änd- ringens omfattning. Lägesbeskrivning Det befintliga lokalbeståndet dit allmänheten har tillträde (s.k. publika eller offentliga lokaler) har ofta brister i fråga om tillgänglighet för funk- tionshindrade. En undersökning som genomförts av i (Byggettan) 1997 visar att mindre än hälften av de offentliga lokalerna har god tillgänglighet i den meningen att entréerna har ramper. För kommersiella lokaler är motsvarande siffra mellan . Även i nya lokaler är det vanligt att det förekommer brister, främst i utformningen av detaljer. Det kan gälla t.ex. placeringen av dörröppnare och i utformningen av toalettutrymmen. Färgsättningen kan vara illa vald med hänsyn till synskadades behov av kontrast och belysningen kan vara bristfällig. Avsaknad av teleslingor och dålig akustik skapar problem för personer med nedsatt hörsel. Det förekommer också att tillgängligheten uppfyller reglerna men i praktiken ändå inte fungerar bra.