prop · GN03104 · 2000-01-01 00:00:00 — I tabellen nedan visas den sammanlagda löptiden för den nominella kronskulden och valutaskulden mätt med två olika mått: duration och räntebindningstid. Den sammanlagda löptiden vid utgången av uppgick till i termer av duration och i termer av räntebind- ningstid. Tabell 1: Återstående sammanlagda löptid på den nominella delen av statsskulden vid slutet av respektive år. 1995 1996 1997 1998 1999 Duration 3,2 3,2 3,1 3,1 3,0 Räntebindningstid 3,8 3,8 3,7 3,5 3,6 Riktmärket för och resultatmätning mot riktmärket beslutade om ett nytt riktmärke för den nominella kronskulden. Riktmärket började gälla fr.o.m. . Utformning av riktmärket för skiljer sig från föregående års riktmärken på flera sätt; 1. Riktmärket är konstruerat som ett transaktionsriktmärke vilket innebär att det definieras som en serie transaktioner. För större delen av skul- den är detta liktydigt med de planerade emissionerna för verksamhets- året. Riktmärket är inriktat på att upprätthålla en viss genomsnittlig löptid i skulden (i termer av räntebindningstid), snarare än en viss duration. Riktmärkets skulddefinitionen ändrades så att in- och utlåningen till statliga myndigheter exkluderades ur riktmärket för . Det kvantitativa resultatet för den nominella kronskulden beräknas som skillnaden mellan kostnaden för den faktiska skulden och för riktmärkes- portföjen. På grund av förändringen i utformning av riktmärket för är resultatet för inte helt jämförbart med resultaten för perioden /95 1998. Beräkningen av kostnaderna för privatmark- nadsskulden 1998 har justerat i enlighet med ny utvärderings- modell (se avsnitt 6.4). Som beskrivits ovan har dessutom riktmärkes- konstruktionen ändrats och kostnaderna för in- och utlåning till statliga myndigheter i resultaten exkluderats för . Enligt Riksgäldskonto- rets årsredovisning förvränger dock detta inte de slutsatser som kan dras av resultatjämförelser mellan åren i utvärderingsperioden. Skuldbytesavtal (kron/valutaswappar) har av kostnadsskäl valt att ta upp lån i svenska kronor och genom skuldbytesavtal (kron/valutaswappar) omvandla lånen till skuld i utländsk valuta. Detta har i de flesta fall visat sig billigare än direkt upplåning i utländsk valuta. Denna form av valutaupplåning kan sägas bestå av två delar. Den ena delen innebär att upplåning i kronor genom ordinarie obligationsemissio- ner genomförs, dvs. får en skuld i kronor. Den andra delen innebär att kron/valutaswappen genomförs, vilket görs med banker som motpart. I kron/valutaswappen får en tillgång i kronor som är lika stor som den skuld i kronor som uppstod genom obligationen och en skuld i utländsk valuta. Skulden i kronor har där- med omvandlats till en skuld i utländsk valuta. Kostnadsbesparingen uppstår genom att i swappen erhåller en högre ränta av banken än den ränta kontoret betalar i obligationen. Denna skillnad be- nämns swappspread. Genom att swapptransaktionerna genomförs med banker uppstår en kreditrisk. För att hantera denna risk har kontoret fortsatt att ingå sk . Avtalen innebär att riskexpone- ringen mot en motpart i stort sett helt reduceras. CSA-avtalen har varit en förutsättning för möjligheterna att kunna genomföra och öka omfatt- ningen av kron/valutaswappar utan att kreditrisken ökar. Valutaupplåningen Det valutaupplåningsmandat som föreskrivs av riktlinjerna för statsskuldförvaltningen är definierat i flödestermer. En amortering av valutaskulden utgörs av nettot av förfall och upplåning av lån respektive derivatinstrument, värderade till de valutakurser som gäller på transak- tionsdagen. Detta innebär att samtliga flöden i utländsk valuta räknas in i valu- tamandatet; exempelvis ingår för swappar mellan kronor och utländsk valuta swappens valutaben i valutamandatet, medan kronbenet ingår i kronskulden. Orealiserade omvärderingar av skulden med avseende på valutakurser räknas inte in i den amortering av valutaskulden som rikt- linjerna föreskriver. Detta innebär att en amortering i termer av valu- tamandatet ex post inte överensstämmer med den förändring som kan uppmätas i den utestående skuldens värde , eftersom den utestående skulden också innefattar orealiserade valuta- kursomvärderingar. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, statsråden , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 1999/2000:104 Utvärdering av statsskuldens upplåning och förvaltning 1994/95 1999 är statens lånebehov identiskt med statsbudgetens saldo, dock med omvänt tecken. I hushållsupplåningen ingår Riksgäldsspar som även innefattar reala upplåningsinstrument. Totalt svarade den reala upplåningen för 1999. har av kostnadsskäl valt att ta upp lån i svenska kronor och genom skuldbytesavtal (valutaswappar) omvandla lånen till skuld i utländsk valuta (se även avsnitt 8 Tekniskt appendix). /99 var räntebindningstiden i den verkliga skulden ca för valutaportföljen och för kronportföljen. Riktmärket för beskrivs närmare i avsnitt 8 Tekniskt appendix. Resultatet för är inte helt jämförbart med resultaten /95-1998 (se avsnitt 8 Teknisk appendix för närmare förklaring). Enligt årsredovisning förvränger dock detta inte de slutsatser som kan dras av resultatjämförelser mellan åren.