prop · GN0386 · 2000-01-01 00:00:00 — har avsatts för branschprojekt som syftar till bättre övervakning av innehållet på Internet, bl.a. genom s.k. hot- lines, och utvecklandet och spridandet av filtreringsverktyg som ger föräldrar och all personal inom friskola, skola och fritidsverksamhet möjlighet att välja bort innehåll som anses olämpligt för barn. Rekommendationen och handlingsplanen följdes upp av två separata rådsslutsatser av om självregleringens roll inom nya medietjänster och behovet av att skydda barn från skadligt innehåll vid framväxten av digital distributionsteknik. Det senare omfattar såväl digital television som Internet och interaktiva tjänster som blir tillgängliga via de digitala TV-mottagarna. Att självreglering förespråkas som komplement till regelverket i dessa och andra internationella dokument har delvis att göra med den snabba tekniska utvecklingen. Detaljerade regler stiftade kan vara föråldrade . Branschregler är snabbare att inrätta och ändra utifrån de nya behov utvecklingen skapar. Nationell lagstiftning är inte heller tillräcklig när det gäller ett globalt medium som Internet. De som vill använda Internet för att sprida olagligt eller skadligt innehåll kommer lätt förbi svenska regler och myndigheter genom att flytta materialet till datorsystem placerat utomlands. Lagstiftningen sätter givetvis ramarna. I finns särskild lagstiftning som innebär att den som tillhandahåller s.k. elektroniska anslagstavlor har skyldighet att hindra spridning av exempelvis barnpornografi, rasistisk propaganda och olaga våldsskildring samt ha rimlig uppsikt över de tjänster som erbjuds. Informations- och medvetandegörande insatser är också mycket viktiga. Sådana bedrivs inom bland annat och the Clearinghouse on Children and Violence on the Screen vars verksamhet är placerad vid med finansiering av den . Ett annat exempel är som frivilligorganisationen , och genomfört i skolor runt om i landet med syftet att göra barn och ungdomar medvetna om de risker som är förknippade med användningen av Internet. 5.6.7 Marksänd digital-TV Regeringens bedömning: Frågan om fortsatt utbyggnad av marksänd digital-TV skall avgöras av (prop. 1996/97:67, bet. 1996/97:KU17, rskr. 1996/97:178). Det är för tidigt att nu uttala sig om den framtida utbyggnadstakten eller hur länge sändningar skall pågå parallellt med både analog och digital teknik. Strävandena att förse alla delar av med goda IT-förbindelser spelar också en viktig roll. Skälen för regeringens bedömning: De analoga marksändningarna är det enda distributionssättet för TV som når hela befolkningen. och når och TV4 når av de svenska hushållen. Genom satellit- och kabel- tekniken har talet delar av befolkning fått tillgång till ett stort antal TV-kanaler. Utbyggnaden av kabelnäten har emellertid stannat av. en tredjedel av befolkningen vara hänvisade enbart till marksänd TV. På samma sätt som andra slag av elektronisk kommunikation har televisionen gått över från analog till digital teknik inom programproduktionen. När det gäller distributionstekniken är övergången från analog till digital teknik ännu inte fullbordad. Vissa satellitsändningar sker digitalt medan andra fortfarande använder analog teknik. har börjat digitalisera delar av utbudet. Digital marksänd TV kan tas emot av ungefär hälften av befolkning. Digitaltekniken har fördelar i jämförelse med analog sändningsteknik. Den viktigaste är att radiofrekvenserna kan utnyttjas mer effektivt. Vid marksändningar kan minst fem programkanaler sändas inom ett frekvensutrymme som med analog teknik endast rymmer en kanal. Därigenom kan frekvensutrymme också frigöras för olika slag av tjänster. En annan fördel är att de digitala signalerna kan bära olika slag av tjänster. Samma infrastruktur som används för t.ex. television kan också användas för att ge tillgång till andra kommunikationstjänster, framför allt i glesbygden. beslutade att digital marksänd TV skulle införas i flera steg. Den första etappen varar till utgången av och omfattar fem sändningsområden. En förutsättning för verksamheten är att programföretagen samarbetar inom samma tekniska system så att hela publiken skall kunna få tillgång till samtliga program med en och samma mottagarutrustning. Den parlamentariska digital-TV-kommittén har i uppdrag att följa och utvärdera sändningarna under den första etappen. Efter vissa inledande svårigheter och fördröjningar har systemet för digitala marksändningar nu kommit på plats. Sändningarna omfattar fjorton eller femton programkanaler. skall ytterligare tre kanaler börja sändas och väntas minst 18 kanaler sändas digitalt i marknätet. Uthyrning av avkodare pågår . Antalet abonnenter ökar med nära 1 000 . 5.6.8 IT i arbetslivet Informationsteknikens betydelse för arbetsförhållandena Regeringens bedömning: Informationstekniken förändrar på ett genomgripande sätt sättet att arbeta. Det skapar nya arbeten och möjligheter till förändring av nuvarande arbeten. Det ger möjlighet till nya arbetssätt och nya arbetsorganisationer. Det skapar också nya möjligheter för utsatta grupper. Utvecklingen av IT-samhället måste bygga på trygghet och säkerhet för den enskilde individen. Ett lyckat införande av ny teknik förutsätter att den enskildes behov av skydd för såväl den personliga integriteten som hälsa och säkerhet och socialt skydd tillgodoses. Dessutom krävs en kontinuerlig kompetensutveckling i samband med införande och användning av informationsteknik. De arbetsmiljöproblem, t.ex. stress och utbrändhet, som kan följa i teknikens spår behöver uppmärksammas. Dessa frågor liksom behovet av och de eventuella formerna för en trepartssamverkan mellan staten och arbetsmarknadens parter när det gäller införandet av ny teknik i arbetslivet bör övervägas inom ramen för den arbetsgrupp som har tillsatts inom för åtgärder på arbetsmiljöområdet. Skälen för regeringens bedömning: Teknik, arbetsorganisation och arbetets innehåll är grundläggande faktorer för utformningen av arbetsmiljön i vid bemärkelse. Införande av IT i arbetet medför oftast konsekvenser för arbetets organisation och innehåll. Den fysiska arbetssituationen, arbetssätt samt styrningen och ledningen av arbetet förändras på ett mer eller mindre genomgripande sätt. IT förändrar dessutom möjligheterna att utföra arbetet utan att vara bunden och rum. Arbetet kan t.ex. utföras som distansarbete i hemmet eller på annan plats på avstånd från en mer traditionell arbetsplats. IT har en potential för att skapa en flexibel arbetsorganisation som gynnar ett decentraliserat arbetssätt, ökat självbestämmande och en ökad kvalifikationsgrad i arbetet. Informationstekniken ställer krav på kunskaper inte bara för dess direkta användning utan också för att kunna utnyttja den information som den är bärare av. De snabba förändringarna av teknik och kunskaper gör att många utbildningar snabbt blir föråldrade. Som belysts på annan plats i propositionen finns det därför behov av kontinuerlig kompetensutveckling. Tillgång till såväl tekniken som informationen blir avgörande såväl för den enskildes arbetssituation som verksamhetens effektivitet. IT ger således möjlighet att öka kvalifikationsgraden, kunskaps- innehållet och handlingsutrymmet i arbetet. Hur arbetsuppgifterna och arbetsplatserna utformas är emellertid avgörande för om och hur dessa möjligheter kan utnyttjas. Det snabba informationsflödet och de stora informationsmängder som hanteras, intensiv kommunikation genom elektronisk post m.m. innebär i sig stressfaktorer som kan innebära hälsoproblem. Den snabba utvecklingen av informationstekniken som sådan och den intensiva konkurrens som gäller inom IT-industrin är faktorer som skapar en speciellt utsatt situation för dem som arbetar där. Vidare kan de rationaliseringar och andra förändringar av verk- samheten som ofta hänger samman med införande av IT innebära att den fysiska och psykiska belastningen ökar. Undersökningar tyder också på att antalet arbetstagare i allmänhet som upplever att de har fått större inflytande i sina arbeten inte har ökat i den utsträckning som kunde ha förväntats. I många fall kan en ökad arbetstakt vara en del av förklaringen till detta. Utformningen av datorarbetsplatsen från bl.a. ergonomisk synpunkt sett har vidare stor betydelse för just den fysiska och psykiska belastningen i arbetet. Med stöd av arbetsmiljölagen har Arbetarskyddsstyrelsen utfärdat föreskrifter (AFS 1998:5) om arbete vid bildskärm. Föreskrifterna behandlar såväl datorarbetsplatsens fysiska utformning som hur arbetet är organiserat. De ställer bl.a. upp krav på programmens och systemens utformning samt anger begränsningar i möjligheterna att utföra kvantitativ och kvalitativ kontroll av arbetsinsatsen genom datasystemet (se vidare om kontrollfrågorna under avsnittet om skyddet av den personliga integriteten i arbetslivet). När det gäller frågor om arbetsbetingad ohälsa till följd av stress och andra organisatoriska och sociala faktorer, som ökat kraftigt , har en arbetsgrupp inom tillsatts på regeringens uppdrag för att analysera utvecklingen av den angivna ohälsan och presentera en handlingsplan för åtgärder på arbetsmiljö- området. Frågor om arbetssituationen inom IT-sektorn kommer att kunna tas upp i arbetsgruppens arbete. I gruppens arbete skall vidare tas upp arbetsmarknadsparternas roll i arbetsmiljöarbetet. I det sammanhanget bör behovet av och de eventuella formerna för en trepartssamverkan mellan staten och arbetsmarknadens parter övervägas när det gäller införandet av ny teknik i arbetslivet. Frågor som kan vara aktuella för samverkan är t.ex. samråd och inflytande i samband med teknik- förändringar samt kompetensutveckling. Skyddet av den personliga integriteten i arbetslivet Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att se över behovet av lagstiftning eller andra åtgärder för att stärka skyddet av den enskildes personliga integritet i arbetslivet (dir. 1999:73). I översynen skall det i första hand ingå frågor om användning av drogtester och andra medicinska kontroller samt frågor om användning av persondatorer, elektronisk post (e-post) och Internet i arbetet. Även andra integritetsfrågor som kommer upp under utredningsarbetets gång och där skyddet för den personliga integriteten i arbetslivet kan vara allvarligt hotat skall tas upp av utredaren. Behovet av skydd för arbets- sökande skall särskilt belysas. Utredningsuppdraget skall redovisas . Bakgrunden till utredningen är bl.a. att användningen av persondatorer samt e-post och Internet i arbetet ger upphov till en hel del nya frågor när det gäller kontrollen och skyddet av den personliga integriteten i arbetet. Den utveckling som skett sedan frågorna om datatekniken och den personliga integriteten i arbetslivet senast sågs över (se bl.a. rapporten och den personliga integriteten i arbetet en kartläggning, Ds 1989:24) gör det motiverat att se över integritetsskyddet vid användning av datatekniken i arbetslivet med särskild tonvikt på användning av persondatorer, e-post och Internet. 5.6.9 Ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Regeringens förslag: Enbart den omständigheten att en arbetstagare har sin arbetsplats i sin bostad skall inte medföra att den arbetsplatsen utgör en egen driftsenhet. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. i tillstyrker i och för sig förslaget men föreslår att 22 § anställningsskyddslagen i stället uttryckligen skall ange att arbetstagare som i sin helhet utför arbete från bostaden skall hänföras till den driftsenhet denne organisatoriskt tillhör. avstyrker förslaget och menar att utredningens förslag inte är nödvändigt. () och () avstyrker förslaget under hänvisning till dels att utredningen funnit att anställda distansarbetande som arbetar i eller i närheten av sina hem har samma arbetsrättsliga ställning som andra arbetstagare, dels att förslaget inte föregåtts av en noggrann analys av dess påverkan på den distansarbetande eller arbetsgivarens övriga medarbetare. Vidare hänvisar SAF och till att lagförslaget även är tillämpligt på arbetstagare som inte distansarbetar. Bakgrunden till regeringens förslag: Vid uppsägning på grund av arbetsbrist sker som huvudregel inte någon överprövning av de företagsekonomiska bedömningar som lagts till grund för arbetsgivarens beslut. Kärnan i anställningsskyddet vid uppsägningar på grund av arbetsbrist återfinns i stället i anställningsskyddslagens turordningsregler som innebär att arbetsgivaren i dessa situationer inte fritt får välja vilka arbetstagare som skall sägas upp. Anställningsskyddslagens turordningsregler i 22 § bygger på principen först in sist ut, således att den arbetstagare som anställts först skall sägas upp sist. Härutöver gäller att en turordning fastställs för varje driftsenhet. Om en arbetstagare endast kan beredas fortsatt anställning genom att omplaceras gäller som förutsättning för företräde enligt turordningen att arbetstagaren skall ha tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet. Om en arbetsgivare har flera driftsenheter på samma ort skall driftsenheterna på begäran av den lokala fackföreningen läggas samman till en turordningskrets. Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektivavtal fastställs en turordningskrets för varje avtalsområde. Det leder normalt till att arbetare och tjänstemän utgör separata turordningskretsar. Är arbetsgivaren inte bunden av kollektivavtal bildar hela driftsenheten en turordningskrets. Anställningsskyddslagens driftsenhetsbegrepp bygger i princip på ett geografiskt synsätt. I motiven till anställningsskyddslag anges beträffande den närmare innebörden av begreppet driftsenhet att därmed avses i princip sådan del av ett företag som är belägen inom en och samma byggnad eller inom ett och samma inhägnade område, dvs. fabrik, butik, restaurang osv. 1973:129 s. 260). Arbetsdomstolen har i några fall prövat frågan om driftsenhetsbegreppets innebörd (AD 1988 nr 32, 1988 nr 100, 1993 nr 99 och 1994 nr 85). I alla de fall som varit föremål för arbetsdomstolens prövning har domstolen tillämpat ett geografiskt synsätt. I ett fall har emellertid arbetsdomstolen ifrågasatt om det alltid är möjligt att upprätthålla ett geografiskt synsätt (AD 1988 nr 100). En annan faktor som har betydelse i sammanhanget är ortsbegreppet i 22 §. Driftsenheter som är belägna på samma ort skall om en fackförening begär det läggas samman till en turordningskrets. En arbetstagare som arbetar på distans från bostaden, där bostaden är belägen på samma ort som huvudarbetsplatsen, kan således om fackföreningen begär att driftsenheterna skall läggas samman hänföras till en större turordningskrets. Med ort avses i första hand en plats som utgör en från en annan plats helt skild befolknings- och bebyggelse- koncentration i geografisk bemärkelse. Har det funnits skog eller obebyggda områden mellan två koncentrationer har arbetsdomstolen bedömt att det varit fråga om två skilda orter (AD 1984 nr 4, 1984 nr 50 och 1993 nr 99). När det är fråga om större befolknings- och bebyggelse- koncentrationer, såsom i utgör kommunen den yttersta gränsen för vad som kan betecknas som en och samma ort (AD 1993 nr 99). Liksom fallet är med driftsenhetsbreppet bygger således även ortsbegreppet på ett geografiskt och inte ett organisatoriskt synsätt. Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att stärka anställnings- skyddet för dem som väljer att distansarbeta från hemmet. En otrygghet i detta avseende kan innebära ett hinder för införande av distansarbete. Det är viktigt att anpassa anställningsskyddet till förändrade betingelser i arbetslivet. Regeringen anser att det geografiska synsätt som såväl anställningsskyddslagens driftsenhetsbegrepp som ortsbegrepp bygger på kan leda till otillfredsställande konsekvenser för de distansarbetandes anställningsskydd. Enligt distansarbetsutredningen är det oklart hur driftsenhetsbegreppet i 22 § anställningsskyddslagen skall tolkas beträffande arbetstagare som arbetar heltid på distans vilket leder till att dessa arbetstagares anställningsskydd riskerar att allvarligt försämras. Det är visserligen möjligt att genom kollektivavtal komma till rätta med de problem som kan uppkomma vid tillämpningen av anställnings- skyddslagens turordningsregler vid distansarbete. Alla arbetsgivare är emellertid inte bundna av kollektivavtal och fackföreningar kan ha svårt att få gehör för en kollektivavtalsreglering på detta område med hänsyn till att en arbetsgivare normalt inte har något att vinna på en sådan lösning. Regeringen anser därför att lagstiftningsåtgärder bör vidtas. Utredningen har identifierat olika kategorier av distansarbetande. Den vanligaste formen av distansarbete är att en anställd arbetar någon eller på en annan plats än huvudarbetsplatsen, i normal- fallet bostaden. I dessa fall har arbetstagaren till väsentlig del sin arbetsplats förlagd till huvudarbetsplatsen och kan därigenom inte anses utgöra en egen turordningskrets. Om en arbetstagare arbetar större delen av sin arbetstid på distans bör inte heller detta leda till slutsatsen att denne inte tillhör huvudarbetsplatsens driftsenhet. Det bör nämligen räcka att den anställde har en fast anknytning till huvudarbetsplatsen för att han eller hon skall anses tillhöra huvudarbetsplatsens driftsenhet. Att arbetstagaren arbetar vid huvudarbetsplatsen t.ex. eller har ett eget arbetsrum på huvudarbetsplatsen bör vara fullt tillräckligt för att en sådan fast anknytning skall anses finnas. En annan grupp av distansarbetare är däremot de som arbetar heltid från sin bostad eller annan lokal. Utredningen har funnit att även om denna grupp är relativt liten finns det tecken på att gruppen kan komma att öka. Verksamheten vid s.k. telekontor (call centers) vilka företrädesvis är bemannade av kvinnor kan utvecklas till distansarbete från bostaden. Denna typ av verksamhet består normalt i att service av olika slag lämnas per telefon. Det kan vara fråga om IT-stöd, telefonförsäljning, marknads- undersökningar och telefonförsäljning. Med modern informations- teknologi kan denna typ av verksamhet med fördel utföras från respektive arbetstagares hem. Som utredningen konstaterat kan personalen i en verksamhet av den beskrivna typen organisatoriskt tillhöra en huvudarbetsplats men vara placerad till exempel i hemmet. Med ett geografiskt bestämt driftsenhetsbegrepp kan en arbetsgivare efter förhandlingar som skall föregå ett uppsägningsbeslut ensidigt bestämma vilken eller vilka driftsenheter som skall läggas ned med den effekten att principen om sist in först ut helt sätts ur spel. I vissa fall kan flera arbetstagares bostäder och därmed driftsenheter vara belägna på samma ort. Om arbetstagarnas fackförening i ett sådant fall begär att driftsenheterna läggs samman gäller principen om sist in först ut för de berörda arbetstagarna. Detsamma gäller för arbetstagare som arbetar helt på distans men som är organisatoriskt knutna till en huvudarbetsplats på samma ort som deras bostad är belägen och där övriga arbetstagare är verksamma på huvudarbetsplatsen. För arbets- tagare som distansarbetar på heltid från sin bostad belägen på en annan ort än huvudarbetsplatsen finns inte någon möjlighet enligt gällande regler att lägga samman driftsenheterna. Anställningsskyddet blir då beroende av var den distansarbetande arbetstagaren bor i förhållande till huvudarbetsplatsen. Regeringen anser att det är otillfredsställande att sådana slumpmässiga faktorer skall vara styrande för anställningsskyddet för de distansarbetande. Vidare har utredningen, som nämnts, funnit att företrädesvis kvinnor är sysselsatta i vissa av de verksamheter som kan organiseras som sådant distansarbete som i sin helhet utförs från bostaden. Flera skäl talar för att utredningens förslag skall genomföras. Det är angeläget att skapa en likvärdig trygghet i anställningen för alla distansarbetande och därigenom också undanröja ett onödigt hinder för införande av distansarbete. Även jämställdhetskäl innebär ett starkt motiv för att genomföra denna förstärkning av anställningsskyddet. Enbart den omständigheten att arbetet utförs från hemmet skall alltså inte leda till att arbetstagaren utgör en egen driftsenhet. Genom den föreslagna regeln förstärks anställningsskyddet för distansarbetande. SAF och har avstyrkt förslaget, bl.a. därför att den av utredningen föreslagna lagändringen omfattar arbetstagare utöver dem som distansarbetar. Regeringen anser att detta i och för sig inte behöver vara någon nackdel. Frågan om tillämpningsområdet är intimt förknippad med hur man vill definiera distansarbete. Utredningen har funnit att det inte finns någon enhetlig definition på distansarbete. Emellertid definieras distansarbete ofta som förvärvsarbete som helt eller till någon del förläggs till bostaden eller annan plats än den ordinarie arbetsplatsen. Avsikten med lagändringen är att undanröja den oklarhet som råder för de arbetstagare som har hela sin arbetstid förlagd till bostaden, eller som utgår från bostaden i de fall arbete utförs på annan plats, utan någon fast anknytning till huvudarbetsplatsen eller någon annan arbetsplats. I vissa fall kan detta leda till att lagändringen blir tillämplig på arbetstagare vars arbetsförhållanden måhända inte alla gånger skulle betecknas som distansarbete. Regeringen gör den bedömningen att den lämpligaste avgränsningen för den nya regelns tillämpningsområde är det organisatoriska samband som finns mellan bostaden och huvud- arbetsplatsen, i de fall arbetstagaren utför arbete i bostaden. Ett annat sätt att avgränsa tillämpningsområdet skulle vara att försöka definiera distansarbete. Som anmärkts tidigare finns det inte någon entydig definition på distansarbete och ett försök att definiera distansarbete i syfte att avgränsa den föreslagna regelns tillämpningsområde skulle motverka en önskvärd flexibilitet. Enligt regeringens bedömning framstår det därför som lämpligare att anknyta till det organisatoriska sambandet. Som nämnts ovan har även Arbetsdomstolen i något fall ifrågasatt om det alltid är möjligt att upprätthålla ett geografiskt synsätt. Meningen är således att den föreslagna lagändringen inte skall utgöra något hinder för en rättsutveckling i den riktningen. En fråga som aktualiseras i sammanhanget är vilka kriterier som skall tillämpas för att fastställa till vilken driftsenhet en arbetstagare som arbetar i bostaden hör. Enligt regeringens bedömning kommer det utslagsgivande att vara om de olika arbetsplatserna skall ses som en sammanhållen enhet med hänsyn till hur verksamheten i det enskilda fallet faktiskt är organiserad. Det avgörande kommer då att vara huruvida arbetstagaren skall ses som organisatoriskt självständig eller inte. Finns det inte någon anknytning till någon annan driftsenhet kan arbetstagaren hänföras till en egen driftsenhet. 5.6.10 IT-användningen och en ekologiskt hållbar utveckling Regeringens bedömning: Regeringen anser att ett mer samlat grepp bör tas kring frågorna om IT och miljö. Regeringen kommer därför att tillsätta en särskild delegation för att kartlägga hur IT-tillämpningar i högre grad kan utnyttjas för att minska miljöpåverkan och främja en hållbar utveckling. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har regeringsförklaring framfört att skall bygga vidare på den styrkeposition har som föregångsland i omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle. Med ny, resurseffektiv teknik och andra tekniska landvinningar skall välfärd och välstånd byggas upp utan att tära på miljön. IT kan bli ett effektivt redskap i arbetet att uppnå miljökvalitetsmålen och för omställningen till det ekologiskt hållbara samhället. Olika aktörer bör stimuleras till att arbeta för att IT- tillämpningar i högre grad utnyttjas i syfte att minska miljöpåverkan och främja en hållbar utveckling.