prop · GO032 · 2000-10-24 00:00:00 — Genom informella kontakter mellan potentiella eller forna fiender kan framstående individer och andra representanter från det civila samhället få till stånd ett bättre förhandlingsklimat eller förbereda den politiska terrängen för ett plötsligt genombrott i politiska sakfrågor, såsom vi sett exempel på i Förbudsrepubliken . Inom området stabilitet och fysisk säkerhet finns ett stort antal instrument för att förebygga väpnad konflikt. En central del är reformering av säkerhetssektorn, som bl.a. innefattar civil kontroll av militär och polisväsende och en stark koppling mellan rättsväsende och säkerhet. Utarbetande av en rekryteringspolitik som strävar efter en representativ sammansättning av de väpnade styrkorna, återanpassning av soldater, seminarier om militärens roll i fredstid och framtagande av arbetsbeskrivningar och ansvarsfördelning för olika aktörer är instrument som kan användas för att skapa en välfungerande säkerhetssektor under demokratisk kontroll. Program för insamling och förstöring av lätta vapen och stöd till genomförande och efterlevnad av internationella vapenkontrollmekanismer är andra viktiga instrument. Förtroendeskapande åtgärder kan verka stabiliserande och långsiktigt konfliktförebyggande genom att reducera misstänksamhet mellan folkgrupper och olika parters väpnade styrkor. Insatserna kan innefatta ömsesidiga åtgärder för att öka transparens, såsom öppna redovisningar av resurser, föranmälning av större övningar och utbyte av personal vid militära utbildningar. Förtroendeskapande åtgärder kan syfta till att öka den ömsesidiga kännedomen om aktörers intressen, kultur och förväntningar. 5.2 Instrument för direkt konfliktförebyggande Inom det ekonomiska och sociala området finns bl.a. instrument som riktade ekonomiska och finansiella sanktioner. Frysande av makthavares tillgångar utomlands och avbrott i förhandlingar om handelsavtal kan användas i direkt förebyggande syfte. Även kortsiktiga biståndsinsatser av olika slag, som humanitärt bistånd i en katastrofsituation, kan vara verksamma förebyggande insatser. Utvecklingssamarbetet med fattiga länder är till sin karaktär långsiktigt, men det kan finnas lägen då det bör avbrytas eller inskränkas när en regering för en politik som riskerar leda till väpnad konflikt. Inom det politiskt-institutionella området kan stöd till media liksom till rättsliga instanser fylla en viktig preventiv funktion även i ett mer akut skede då risken för våldsutbrott är stor. Åtgärder för att stävja hatpropaganda kan bidra till att hindra en våldsupptrappning. Valövervakning och insatser för att möjliggöra genomförandet av ett planerat parlamentsval och direkta åtgärder för att stärka den lokala polisens och rättssystemets förmåga att stävja en stegrande vålds- och kriminalitetstrend kan förhindra en destabilisering i ett akut skede. Preventiv diplomati innefattar ett stort antal instrument, som medlingsinsatser, förhandlingar, politiska uttalanden, konsultationer, fredskonferenser, särskilda sändebud, informell diplomati, högnivåbesök och undersökningsmissioner. Militära åtaganden om icke-angrepp, upprättande av s.k. heta linjer och utfästelser om att avstå från aggressiva uttalanden är andra viktiga direkta diplomatiska instrument. I takt med att en destabilisering fortsätter kan den preventiva diplomatin anta mer tvingande inslag, såsom offentliga fördömanden, återkallande av erkännanden, politiska bojkotter, reserestriktioner och avbrytande av samarbetsavtal. Militär avskräckning, genom bl.a. hot om våldsanvändning och vapenembargon kan ha en förebyggande funktion. Obeväpnade observatörer eller väpnad preventiv trupp är exempel på direkta instrument ur området som rör stabilitet och fysisk säkerhet. Genom preventiv utplacering av trupp, såsom skedde i , blir risken för geografisk spridning eller återuppblossande av en konflikt mindre. Militära och civila observatörer kan verka stabiliserande genom att övervaka efterlevnad av fredsavtal, kontrollera vapenflöden, rapportera om trupprörelser och bidra till respekt för mänskliga rättigheter. Ett exempel på insats med civila observatörer var Kosovo Verification Mission (KVM) under den tilltagande krisen i i . Civilpolis är ett annat instrument som kan användas i en konkret risksituation för att bidra till att minska våldsanvändning. Genom att säkra en rättvis distribution av förnödenheter i en katastrofsituation och därmed förhindra att konflikt om tillgång till mat, sjukvård och bostäder bryter ut kan räddningstjänst och humanitär hjälp utgöra preventiva instrument. Insatser för postkonflikthantering kan ske genom civil administration i ett krisområde som gått igenom en fas av väpnad konfrontation. Syftet är ofta att bidra till att minska risken för återfall i våld, men även att förebygga att en väpnad konflikt bryter ut på allvar. administration utgör en del av ansträngningarna för att nå en Skr. 2000/01:2 normalisering och förutsätter en fungerande samordning även med internationella militära fredsfrämjande styrkor. Detta är en förutsättning för att skapa en samordnad diskussion om utvecklings- och säkerhetsrelaterade frågor. För att använda de militära resurserna på ett optimalt sätt, bl.a. när det gäller planering, identifiering av behov och samordning, behöver koordineringen mellan civila och militära insatser på central, regional och lokal nivå förbättras. Genom att kombinera olika förebyggande instrument i preventiva åtgärder kan vi motverka hot mot den enskilde individens säkerhet och skapa förutsättningar för en mer gynnsam utveckling som stärker individens möjligheter. Anordnande av en EU-finansierad MR-utbildning för lokal polis, internationell närvaro av civila observatörer från Organisationen för amerikanska stater, OAS, eller en preventiv utplacering av väpnad FN- trupp kan förbättra den fysiska säkerheten för personer som tillhör en utsatt etnisk minoritet. Individens hälsa och tillgång till materiella förnödenheter kan främjas genom ekonomiskt och tekniskt stöd från till insatser för att säkra tillgången på rent vatten. Humanitära insatser via Programme bidrar till att trygga tillgången till mat och därmed förhindra utbrott av en väpnad kamp om resurser eller stora flyktingströmmar som kan verka destabiliserande i landet eller regionen. Medlemskap i regionala organisationer och internationella handelsarrangemang som WTO, Sidas insatser för bidra till utvecklingen av ett fungerande näringsliv med tillväxt och sysselsättning är exempel på åtgärder som främjar kvinnors och mäns sociala och ekonomiska välfärd. Liknande funktion har konstruktiva råd från minoritetskommissarie om hur ett utbildningssystem bör reformeras för att den etniska minoriteten skall få undervisning på sitt eget språk. Etablerandet och användandet av institutioner och processer för fredlig lösning av motsättningar, såsom Afrikanska enhetsorganisationens, OAU:s, konflikthanteringsmekanism, främjar utvecklingen av ett demokratiskt samhälle där möjligheterna till politiskt deltagande och rätten till personlig integritet värnas. Bidrag till enskilda organisationer som anordnar internationell utbildning av domare och åklagare, regional utbytesverksamhet mellan parlamentsledamöter och kunskapsöverföring om hur ett lands konstitution kan utformas är andra exempel på samarbetsinriktade åtgärder som främjar demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter och därmed påverkar den enskildes möjligheter och friheter positivt. Kombinationen av instrument från olika politik- och verksamhetsområden är sålunda central. Det är också viktigt att skapa förståelse för att instrumenten kan användas i och anpassas till olika skeden av en konflikt. Civilpoliser kan t.ex. användas i en rad sammanhang och med delvis skilda syften under olika faser. skede kan en mindre grupp civila poliser sändas ut med uppgift att utbilda Skr. 2000/01:2 den lokala ordningsmakten i hur man hanterar dispyter. akut fas övervakas och hanteras tydliga motsättningar mellan folkgrupper för att förhindra att dessa tar till vapen och efter ett fredsavtal bidrar en kanske annorlunda sammansatt grupp till att återupprätta förtroende för ett ifrågasatt och havererat rättssystem. 6 Vad gör internationella och regionala organisationer för att förebygga väpnade konflikter? Det finns ett stort antal likasinnade stater, internationella och enskilda organisationer, politiska ledare och andra engagerade personer, representanter från media och näringsliv samt aktörer inom det övriga civila samhället som genom långsiktighet och framförhållning verkar för att förebygga väpnade konflikter. Vi kan urskilja åtskilliga tecken på att förebyggande och förståelsen av att agera tidigt får stort genomslag på den internationella arenan. FN:s generalsekreterare har lyft fram konfliktförebyggande i en rad anföranden och i sina senaste rapporter till generalförsamlingen. gjorde ett uttalande om sin roll i förebyggandet av väpnade konflikter och ytterligare en öppen debatt hölls . har skapat en rad mekanismer för att förbättra sin kapacitet att agera effektivt och integrerat på tidiga signaler om potentiella konflikter. Inom sekretariatets politiska avdelning finns ett forum som under månatliga möten analyserar potentiella risksituationer och möjliga handlingsalternativ för att förhindra att en väpnad konflikt bryter ut. Detta organ kompletteras av ett ramverk för samverkan mellan olika delar av FN-systemet, som bidrar till en djupgående analys av den specifika situationen från olika infallsvinklar. EU:s toppmöten i och i har givit konfliktförebyggande hög prioritet. Arbetet med att stärka EU:s förmåga att agera för att förebygga väpnade konflikter och hantera kriser med såväl civila som militära insatser har inletts. spelar en ledande roll inte minst för att utveckla EU:s förmåga till civil krishantering. Den kapacitet som EU utvecklar på detta område kommer också att bli av stor betydelse för det konfliktförebyggande arbetet, såväl inom EU som FN och . Vid toppmötet Feira , gavs kommissionen och den höge representanten i uppdrag att inför Europeiska rådets möte i utarbeta förslag till hur EU:s förmåga att förebygga väpnade konflikter på ett sammanhållet och effektivt sätt kan stärkas. Målet är att skapa en mer integrerad politik för konfliktförebyggande, som inkluderar EU:s alla berörda verksamhetsområden och institutioner. Regeringen verkar för att ett viktigt steg i riktning mot en EU-politik för förebyggande skall tas vid toppmötet i . EU:s roll som aktör för att förebygga väpnade konflikter manifesteras också i utvecklingssamarbetet och utvidgningsprocessen. engagemang för Skr. demokrati, fred och säkerhet. EU:s utvidgningsprocess och samverkan med grannländer söder- och österut är uttryck för en medveten politik för fredsfrämjande och konfliktförebyggande i närområde. Även EU:s Medelhavssamarbete, den s.k. Barcelona-processen, är konfliktförebyggande och förtroendeskapande. upprättades i av utrikesministrarna i de 15 EU-länderna och i tolv länder i samt den palestinska Barcelona-deklarationen är grunden för partnerskapet och består av tre kapitel. säkerhetspolitik, främjande av demokratiska institutioner och respekt för mänskliga rättigheter. Det andra kapitlet rör ekonomiskt och finansiellt samarbete och stöd till partnerländerna och syftar bl.a. till att upprätta ett frihandelsområde i regionen . I det tredje kapitlet behandlas kulturellt, socialt och mänskligt utbyte och en dialog mellan kulturer. Barcelona-processen är inte en del av fredsprocessen i , utan en parallell process. Konfliktförebyggande uppmärksammas också i EU:s gemensamma strategi för , som antogs vid i Feira . I mellan EU och de s.k. ACP-länderna understryks vikten av att stärka regional och subregional kapacitet att agera förebyggande, bl.a. genom att på ett målinriktat sätt motverka grundorsaker och vidta andra nödvändiga åtgärder för att förhindra att väpnade konflikter uppstår, sprids eller blossar upp på nytt. breda säkerhetsbegrepp, som innefattar såväl militärpolitiska aspekter som frågor om demokrati, mänskliga rättigheter, ekonomi och miljö har starkt bidragit till organisationens utveckling och dess konfliktförebyggande förmåga. Även den breda kretsen av deltagande stater har varit grundläggande för organisationens möjlighet att verka. I säkerhetsstadga, som undertecknades vid toppmötet i poängteras att förebyggandet av väpnade konflikter är en av organisationens huvuduppgifter. Av avgörande betydelse för framgångar är att alla deltagande stater erkänner de gemensamma normerna och att efterlevnad av dessa normer är en angelägenhet för alla. Genom instrument, främst ordförandeskapet, minoritetskommissarien och den omfattande fältverksamheten med kontor i ett 20-tal länder utför organisationen ett centralt konfliktförebyggande arbete. Även på det militärpolitiska området har fyllt en viktig funktion, bl.a. genom utformande av en uppförandekod för demokratisk kontroll av försvarsmakten och de väpnade styrkornas respekt för mänskliga rättigheter och humanitär rätt. för sydöstra har tydliga förebyggande inslag genom dess verksamhet för att förhindra att nya väpnade konflikter blossar upp i regionen. De olika arbetsborden om säkerhet och rätt, om ekonomiskt samarbete och om demokrati och institutionsuppbyggnad syftar till att på ett integrerat sätt skapa ett gemensamt freds- och utvecklingsperspektiv. Också det utvecklade samarbetet kring och har en tydlig förebyggande effekt. Genom att skapa former för dialog och samarbete i frågor som bl.a. rör den breda synen på Skr. 2000/01:2 säkerhet skapas goda relationer och ökad kommunikation inom och mellan stater, på samma sätt som tidigare skett inom det nordiska samarbetet. Nato:s nya förebyggande roll har aktualiserats. Euro- atlantiska partnerskapsrådets, EAPR:s, arbetsgrupp för samarbetet i fredsbevarande kommer vid ministermötet att presentera ett papper om EAPR:s roll i konfliktförebyggande. Som ett led i arbetet med att identifiera de preventiva instrument och den kapacitet som finns både inom EAPR och inom ramen för Partnerskap för fred, PFF, arrangerades ett särskilt seminarium i . och utveckling, , biståndskommitté DAC () har en särskild arbetsgrupp som utarbetar policyriktlinjer för biståndets växande roll i konfliktsituationer. Arbetet, som leds av , inriktas på ett effektivare bistånd för konfliktförebyggande och säkerhet. Även biståndets inflytande på konfliktskeden behandlas. Konsultationer, som bland annat har inkluderat konfliktförebyggande, har ägt rum i och . G8-länderna har vid utrikesministermötena i och betonat vikten av att det internationella samfundet fortsätter att driva frågan om konfliktförebyggande. I slutsatserna från toppmötet i konstaterade stats- och regeringschefer att en global kultur för förebyggande bör främjas, bl.a. genom ökad kontroll av handel med lätta vapen och diamanter, bekämpande av strukturella riskfaktorer genom ekonomisk utveckling, ökad fokus på civilpolis och motverkandet av användning av barnsoldater. OAU upprättade genom ett beslut vid toppmötet i en mekanism med uppgift att bidra till att förebygga, hantera och lösa våldsamma konflikter. Mekanismen består bl.a. av en särskild enhet vid OAU:s sekretariat. Tonvikten ligger på förebyggande åtgärder men mekanismen skall även fylla en funktion i mer akuta konfliktsituationer. Denna mekanism har en stor utvecklingspotential. pågår en process för att reformera OAU och för att öka konflikthanteringscentrets kapacitet och effektivitet. Vid i antogs en deklaration om en konferens om säkerhet, stabilitet, utveckling och samarbete i (CSSDCA). Avsikten är bl.a. att man skall ha möten då man behandlar politiska och ekonomiska frågor på ett sammanhållet sätt. OAS spelar en viss roll för att förebygga konflikter, bl.a. genom den interamerikanska kommissionen och domstolen för mänskliga rättigheter. OAS har också medlat i flera gränskonflikter, t.ex. mellan och och i territorialvattentvisten mellan och , och bedrivit minröjning i samarbete med (). Efter presidentvalet i fick OAS i uppgift att följa den demokratiska utvecklingen i landet. OAS har ställt upp 29 rekommendationer för den peruanska regeringen att följa samt placerat en permanent representant i . , , och dess regionala Skr. 2000/01:2 forum () har vid ett antal tillfällen diskuterat preventiv diplomati, förtroendeskapande åtgärder, normutveckling, förbättrade kommunikationskanaler och den potentiella rollen för organisationens ordförande att agera i förebyggande syfte. Inom uppmärksammas sambandet mellan utvecklingssamarbete och konfliktförebyggande alltmer. Insatser tar numera större hänsyn till politiska faktorer och antogs en strategi för roll i postkonflikthantering och återuppbyggnad. Strategin betonar bl.a. återuppbyggnad av politiska institutioner, social och fysisk infrastruktur och insatser för att återanpassa olika samhällsgrupper till en tillvaro utan väpnad konflikt. WTO har sedan grundandet av föregångaren 1948 främjat handel och skapat ökade möjligheter till utveckling och ömsesidigt beroende. Organisationen har på så vis bl.a. minskat incitamenten för destruktivt agerande och därigenom haft en tydlig konfliktförebyggande funktion. 7 Vilka åtgärder har vidtagit för att förebygga väpnade konflikter? har påbörjat arbetet med att utveckla och sprida förebyggande av väpnade konflikter som en nödvändig strategi för internationell fred och säkerhet och verkar för att ytterligare stärka det internationella samfundets kapacitet att agera preventivt. Arbetet sker i bilaterala kontakter, i multilaterala sammanhang inom organisationer som FN, EU, och , på seminarier och konferenser, i kontakter med forskarvärlden och i möten med enskilda organisationer och företag. De svenska ansträngningarna har vägletts av de övergripande mål och de särskilda åtgärder som identifierades som centrala i handlingsprogrammet. Presentationen nedan innehåller några exempel på svenska åtgärder . De relateras till det svenska handlingsprogrammets fem huvudmål. 7.1Främja en global kultur för förebyggande Att främja en kultur för konfliktförebyggande syftar till att stärka det internationella samfundets vilja, förmåga och beredskap att agera för att förhindra utbrott av väpnade konflikter. verkar för att öka medvetenheten om motiven för förebyggande, bidra till att stärka den politiska vilja och skapa rutiner för preventivt agerande. En mötesserie med regeringar och akademiker, initierad och finansierad av anordnades tillsammans med FN- sekretariatet och forsknings- och utredningsorganisationen i . Syftet var att påverka FN-systemets möjligheter att höja sin förmåga att förebygga väpnade konflikter. sammanfattning av det svenska handlingsprogrammet har distribuerats till Skr. 2000/01:2 alla FN:s medlemsländer på FN:s alla officiella språk. Det svenska handlingsprogrammet har presenterats också för EU:s medlemsländer och institutioner. Tankeutbytet är ett viktigt led i arbetet med att utveckla och stärka EU:s förmåga som konfliktförebyggare och att utveckla en sammanhållen EU-politik på området. Även inom och har de svenska tankarna om konfliktförebyggande mött stort gensvar. anordnade tillsammans med () och internationella fredsforskningsinstitut () ett internationellt seminarium på temat Förebygga väpnade konflikter - att söka efter politisk vilja, strategier och effektiva instrument. Syftet var att gå från retorik till praktik och att identifiera konkreta bidrag till stärkandet av den globala förmågan att agera förebyggande. Seminariet samlade representanter för internationella och enskilda organisationer, näringslivet, forskarsamhället och media samt tongivande politiska beslutsfattare och var ett led i utformandet av ett integrerat synsätt för samverkan mellan olika aktörer. Seminariet resulterade i de s.k. Krusenbergsslutsatserna, som kommer att vara användbara i det fortsatta internationella konfliktförebyggande arbetet. Effektivt och framgångsrikt förebyggande av väpnade konflikter kräver en ökad kunskap om och förståelse för strukturella riskorsaker. Ekonomisk stagnation, ojämn resursfördelning såväl mellan folkgrupper som mellan män och kvinnor, sociala orättvisor, odemokratiska styrelseformer, systematisk diskriminering pga. kön, svaga samhällsstrukturer, undertryckande av minoriteters rättigheter, destabiliserande effekter av flyktingströmmar, etniska motsättningar, religiös och kulturell intolerans samt spridning av massförstörelsevapen och lätta vapen är exempel på sådana konfliktorsaker som bör analyseras. Genom att fokus läggs på dessa riskfaktorer skapas ökade förutsättningar för tidiga insatser, som angriper de väpnade konflikternas grundorsaker. Genom det internationella utvecklingssamarbetet har aktivt bidragit till kunskaps- som kapacitetshöjande insatser som syftar till att analysera och bearbeta dessa riskfaktorer. Stora delar av de internationella ansträngningarna syftar just till att blottlägga och angripa olika grundläggande konfliktorsaker. Våldsamma konflikter kan uppstå mellan aktörer som på andras bekostnad försöker öka den tillgängliga mängden vatten och trygga den egna försörjningen. Inom samhällen kan motsättningar uppstå som en följd av konkurrens om den knappa resursen mellan olika grupper av vattenanvändare. Omstrukturerande åtgärder för att åstadkomma vattenbesparingar kan också leda till samhälleliga påfrestningar och oro. har initierat en process för att klarlägga och analysera detta frågekomplex och utveckla svensk politik på området. Också andra former av resursbrist kan orsaka eller bidra till utbrott av Skr. 2000/01:2 väpnade sammanstötningar. Sida har inom ramen för sitt samarbetsavtal med initierat en studie om relationen mellan fattigdom och konflikter. Rapporten kommer att presenteras . Ansträngningar för att förebygga en väpnad konflikts utbrott eller återuppblossande motverkas ofta av att vissa enskilda aktörer eller grupper har ekonomiska intressen och incitament av ett konfliktutbrott. I syfte att belysa konflikters ekonomiska dimensioner stödjer regeringen ett forskningsprojekt vid i . Resultatet av forskningen, som klargör olika ekonomiska intressenters agerande i konflikter, kommer att användas i det diplomatiska förebyggande arbetet. Stor spridning och ansamling av lätta vapen har också en konfliktgenererande och destabiliserande inverkan på en regions utveckling. Tydligast märks detta kanske på den afrikanska kontinenten. stödjer därför den västafrikanska samarbetsorganisationen (Economic Community of West African States) och dess medlemsstaters moratorium för handel och tillverkning av lätta vapen. Det svenska bidraget om en miljon US dollar kanaliseras genom , UNDP, som arbetar dels med att genomföra moratoriet i regionen, dels med att utvidga det till andra delar av . stödjer såväl nationellt som genom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik även andra projekt som rör lätta vapen, som t.ex. vapeninsamling och förstöring i och utbildning av polis- och tulltjänstemän samt förstöring av vapen i . Det långa svenska engagemanget för konfliktförebyggande har också tagit sig uttryck i etablerandet 1966 av , och stöd till dess forskning om strukturella grundorsaker till väpnade konflikter. UD stödjer SIPRI:s utveckling av en databas för information om exportkontroll av krigsmateriel och strategiska produkter. Databasen innehåller information om nationella exportkontrollsystem i och har stor potential för riskanalys av betydelse för konfliktförebyggande. UD stödjer även SIPRI:s projekt för att samla in fakta om vapenflöden i syfte att utvärdera vilken inverkan lätta vapen har på konflikter. 7.3 Utveckla det internationella normsystemet och stärka dess tillämpning En viktig beståndsdel i det långsiktigt konfliktförebyggande arbetet är globalt erkännande av och respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och folkrättens internationellt erkända normer samt spelreglerna för internationell handel och ekonomiskt samarbete.