prop · GN032D1 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om rätt till avdrag för medföljande barns skolgång är hämtad från punkt 3 d av anvisningarna till 33 § KL som infördes år 1996:1. Hemresor 24 § SLK:s förslag (23§): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från att andra meningen i andra stycket är utformat så att skäliga kostnader för flygresa och inte oskäliga kostnader för tågresa skall dock alltid dras av. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför att det bör tilläggas att det är vid avsaknaden av allmänna kommunikationer som avdrag för resor med egen bil får göras. vid anser att uttrycken skäliga kostnader och inte oskäliga kostnader är synonyma. För att markera att det beträffande tågresor inte behöver vara det billigaste alternativet bör bestämmelsen enligt fakulteten omformuleras enligt följande Skäliga kostnader för flygresa och kostnader för tågresa skall dock alltid dras av. Näringslivets skattedelegation anser att rekvisitet oskäliga kostnader även bör kvarstå för flygresor för att ändringen inte skall medföra skärpta regler för flygresor. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om rätt till avdrag för hemresor infördes genom skattereform (1990:1). hade viss avdragsrätt medgetts i praxis. Den är hämtad från punkt 3 b av anvisningarna till 33 § KL. Såsom kammarrätten påpekat bör ordet allmänna läggas till så att det framgår att avdrag för resor med egen bil får göras bara om allmänna kommunikationer saknas. utvidgades avdragsrätten för både tåg- och flygresor. För sistnämnda slopades en tidigare avståndsgräns. Med inte oskäliga kostnader för tågresa har SLK avsett att markera att det inte nödvändigtvis behöver vara det billigaste alternativet utan även kan vara resor i första klass eller med snabbtåg (prop. 1992/93:127 s. 45). Regeringen anser i likhet med vid att uttrycken skäliga kostnader och inte oskäliga kostnader är synonyma. Regeringen delar inte Näringslivets skattedelegations farhågor att ett byte av uttrycken från inte oskälig kostnad till skälig kostnad kan medföra skärpta regler för avdragsrätt för flygresor. Regeringen anser emellertid att bestämmelsen bör omformuleras så att det klart framgår att det inte behöver vara det billigaste alternativet beträffande tågresor. Regeringen föreslår därför att ordet oskäliga tas bort vad avser utgifter för tågresor. Regeringen har i sitt förslag formulerat bestämmelsen på det sätt som vid föreslår. Utvidgningen till EU- och EES-området infördes (1996:1). De särskilda bestämmelserna i fråga om förmånsbilar infördes (1996:2). Inställelseresor 25 § SLK:s förslag (24 §): Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Att utgifter för resor i samband med att den skattskyldige börjar eller slutar en anställning eller ett uppdrag skall dras av är intaget i punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL. Utvidgningen till EU- och EES-området infördes . Arbetsresor 26 30 §§ SLK:s förslag (25 28 §§): Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I SLK:s förslag finns bestämmelserna i fyra paragrafer i stället för fem. Remissinstanserna: anför att uttrycket ligger på ett sådant avstånd i 26 § (25 § i SLK:s förslag) är otydligt och att det mot bakgrund av den praxis som vuxit fram bör övervägas vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda. anför att 27 § första stycket (26 § i SLK:s förslag) är för kategoriskt utformat. Verket framhåller att enligt gällande rätt kan t.ex. avdrag medges för arbetsresor med egen bil då allmänna kommunikationer saknas för hela eller del av sträckan. Verket anser att det är tveksamt om ett sådant avdrag kan medges med den föreslagna lydelsen. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om avdragsrätt för resor mellan bostaden och arbetsplatsen är hämtade från punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL där rätten reglerats alltsedan KL:s tillkomst. Bestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Uttrycket på sådant avstånd finns redan i gällande bestämmelse. Uttrycket har genom praxis fått ett innehåll. Regeringen delar därför inte Svenska Revisorsamfundets SRS uppfattning att uttrycket är oklart i IL. Att i lagtexten ange vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för avdrag är naturligtvis att föredra om en sådan bestämmelse kan utformas på ett enkelt sätt. En kodifiering av gällande praxis skulle dock kräva en omfattande reglering som enligt regeringens mening skulle tynga lagtexten onödigt. Regeringen föreslår därför ingen sådan ändring i SLK:s förslag. konkretiserades grunderna för avdrag i lagtexten (Stencil Fi 1967:7, prop. 1969:29, bet. 1969:BeU31, SFS 1969:106). infördes bl.a. de särskilda bestämmelserna för handikappade m.fl. och för den som hade skrymmande last. Tidsvinstbestämmelsen har sitt ursprung (prop. 1980/81:118, bet. 1980/81:SkU44, SFS 1981:341). Den ändrades (Ds Fi 1986:9, prop. 1986/87:46, bet. 1986/87:SkU9, SFS 1986:1199). De särskilda bestämmelserna för den som använder bilen i tjänsten ett visst antal dagar kom (prop. 1983/84:68, bet. 1983/84:SkU16, SFS 1983:1051). Att den som har bilförmån inte skall dra av kostnader för bilresor till eller från arbetet kom . Att väg- bro- och färjeavgifter skall dras av infördes genom lagändringar . Att avdrag som huvudregel skall göras med och tillkom (1996:2). Beloppet ändrades till och (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:FiU1, SFS 1997:950). angavs att avdraget skulle bestämmas på visst sätt efter schablon. Den bestämmelsen sattes emellertid ur spel , bl.a. genom lagen (1993:1519) om avdrag för kostnader för bilresor till och från arbetsplatsen vid 1995 taxeringar. De särskilda bestämmelserna i fråga om förmånsbilar infördes (1996:2). Regeringen delar uppfattning att 27 § första stycket (26 § i SLK:s förslag) har fått en för snäv utformning. I regeringens förslag har därför ordet bara tagits bort. I 27 § tredje stycket finns i SLK:s förslag en hänvisning till de särskilda bestämmelserna om förmånsbilar i 28 §. Regeringen har tagit bort hänvisningen eftersom den inte behövs. I 29 § hänvisas till tillämpliga bestämmelser i 26 28 §§ förutom att de särskilda bestämmelser som gäller förmånsbilar finns här. Ändringen har gjorts för att den skattskyldige lättare skall hitta vilka bestämmelser som gäller om han använder förmånsbil för arbetsresor. Bestämmelsen i 28 § andra stycket i lagrådsremissen som anger att 27 § första tredje styckena tillämpas inte för skattskyldiga som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp tvingas använda egen bil eller sin förmånsbil eller för skattskyldiga som tvingas använda en större bil på grund av skrymmande last har på Lagrådets förslag flyttats ut till en egen paragraf (30 §). Något motsvarande undantag från beräkningen för arbetsresor finns inte i fråga om tjänsteresor. Även om skillnaden framstår som svårmotiverad då avdragen uppgått till samma belopp per mil föreslår regeringen av tidsskäl ingen ändring av gällande regler i detta lagstiftningsärende. Några särskilda regler finns inte i KL om den skattskyldige har varit tvungen att använda egen bil eller motorcykel för resor till och från arbetet på grund av att allmänna färdmedel saknas helt eller delvis. Av rekommendationer (RSV S 1997:14) m.m. om avdrag för kostnad för resor mellan bostaden och arbetsplatsen att tillämpas vid taxering framgår att om det saknas allmänna färdmedel skall skäligt avdrag medges för kostnad för bil eller motorcykel oberoende av tidsvinst om avståndet uppgår till . Motsvarande gäller om allmänna färdmedel saknas för en del av sträckan och den uppgår till . I regeringens förslag har i 28 § i lagrådsremissen i förtydligande syfte lagts till en bestämmelse enligt vilken kravet på tidsvinst inte gäller om allmänna färdmedel saknas. Utgifter för utbildning vid omstrukturering m.m. 31 § SLK:s förslag (29 §): Överensstämmer bortsett från några redaktionella ändringar med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om avdrag för den som åtnjuter skattefri utbildning vid t.ex. omstrukturering är hämtad från punkt 8 av anvisningarna till 33 § KL. Den kom till år 1996:1. Skyddsutrustning och skyddskläder 32 § SLK:s förslag (30 §): Överensstämmer bortsett från en redaktionell ändring med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Preciseringen av rätten till avdrag för skyddsutrustning och skyddskläder är hämtad från punkt 5 av anvisningarna till 33 § KL och infördes (prop. 1975:86, bet. 1975:SkU28, SFS 1975:332). Förluster på grund av redovisningsskyldighet 33 § SLK:s förslag (31 §): Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Att förluster som uppkommer på grund av redovisningsskyldighet för medel skall dras av framgår av punkt 2 av anvisningarna till 33 §. Där har bestämmelsen funnits alltsedan KL:s tillkomst. Pensionsutgifter 34 § SLK:s förslag (32 §): Överensstämmer bortsett från ett par redaktionella ändringar med regeringens förslag. Remissinstanserna: och anser att förslaget bör kompletteras och innefatta en hänvisning till de dispensmöjligheter som finns . Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om villkoren för avdrag för pensioneringsutgifter är hämtad från punkt 1 av anvisningarna till 33 § KL. En viss motsvarighet var placerad där när KL kom till. Anknytningen till villkoren för pensionsförsäkring infördes (SOU 1948:22, prop. 1950:93, bet. 1950:BevU49, SFS 1950:308). I förslaget till 34 § hänvisas till villkoren i 58 kap. 4 16 §§. Av bestämmelserna i 58 kap. framgår att skattemyndigheten i vissa fall kan medge dispens. Regeringen anser därför inte att det behövs någon särskild hänvisning eller förtydligande avseende dispensmöjligheterna. Avgifter till arbetslöshetskassa 35 § SLK:s förslag (33 §): Överensstämmer bortsett från en redaktionell ändring med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i första stycket att avdrag får göras för avgifter till arbetslöshetskassa har hämtats från punkt 6 första stycket av anvisningarna till 33 § KL. Avdragsrätten infördes (SOU 1977:91, prop. 1979/80:58, bet. 1979/80:SkU20, SFS 1979:1157) och justerades . Bestämmelserna i andra stycket om avdrag för avgifter till utländsk arbetslöshetskassa är hämtade från punkt 6 andra stycket av anvisningarna till 33 § KL. De infördes (prop. 1996/97:173, bet. 1997/98 SkU4, rskr. 1997/98:21, SFS 1997:770). Egenavgifter 36 § SLK:s förslag (34 §): Överensstämmer bortsett från några redaktionella ändringar med regeringens förslag. I andra stycket står det i enlighet med då gällande lagstiftning. Bestämmelserna i tredje stycket har också ändrats genom senare lagstiftning. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om avdrag för egenavgifter m.m. är hämtad från punkt 7 av anvisningarna till 33 § KL som infördes (prop. 1986/87:45, bet. 1986/87:SkU15, SFS 1986:1244). Bestämmelsen ändrades (prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13 och SfU14, SFS 1998:684). Vissa ändringar av bl.a. procentsatser har gjorts (1990:2), 1992, 1994 och (prop. 1992/93:191, bet. 1992/93:SkU15, SFS 1992:1343), (prop. 1994/95:122, bet. 1994/95:SkU16, SFS 1994:1921) samt (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98 FiU1, SFS 1997:950). Bestämmelsens utformning har justerats så att den anger att alla avgifter som grundas på inkomst på grund av tjänst dras av här medan det finns en koppling också till AFL. Regleringen kommer härmed att harmoniera med reglerna för näringsverksamhet. Hänvisningen till lagen (1962:381) om allmän försäkring ändrades till lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13 och SfU14, SFS 1998:684). Regeringen ansluter sig till SLK:s förslag bortsett från några språkliga justeringar. Vidare har förslaget justerats med anledning av lagstiftning som kommit till efter SLK:s förslag. Hobbyverksamhet 37 § SLK:s förslag (35 §): Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: vid anser att ordet hobbyverksamhet bör finnas med i bestämmelsen. Fakulteten föreslår följande lydelse för varje verksamhet som bedrivs självständigt, men som inte skall räknas till inkomstslaget näringsverksamhet (s.k. hobbyverksamhet), skall avdrag för kostnaderna under beskattningsåret inte göras med större belopp än som motsvarar årets intäkter . Kommentar och skälen för regeringens förslag: I paragrafen regleras vilka utgifter som skall dras av från inkomster i hobbyverksamhet. Bestämmelsen infördes i 33 § 1 mom. tredje stycket KL genom skattereform (1990:1) och ändrades då avdragsrätten för kostnader före beskattningsåret utvidgades. Regeringen anser inte att det är det lämpligt att ordet hobbyverksamhet omtalas i själva paragrafen eftersom den även kan omfatta annat än hobby. Enligt Lagrådets uppfattning är innebörden av de föreslagna avdragsreglerna vilka har sin motsvarighet i 33 § 1 mom. andra stycket KL inte helt klar. Lagrådet anser att oklarheten främst beror på det i första stycket använda uttrycket kostnaderna under beskattningsåret och anför följande. Med kostnad avses i ekonomiska sammanhang normalt den del av en utgift som belöper på . I inkomstslaget tjänst gäller enligt 10 kap. 14 § i lagrådsremissen (10 kap. 13 § i förslaget) att utgifter skall dras av som kostnad det beskattningsår den skattskyldige betalar dem eller på något annat sätt har utgifterna . Lagrådet anser att tvekan kan råda om innebörden av uttrycket eller på annat sätt har utgifterna . Olika meningar kan hävdas beträffande rätt avdragstidpunkt för exempelvis utgifter avseende dyrbarare arbetsredskap. Till denna osäkerhet kommer att det synes ovisst hur uttrycket skall dras av som kostnad det beskattningsår i 10 kap. 14 § förhåller sig till uttrycket kostnaderna under beskattningsåret i denna paragraf. Enligt Lagrådets mening synes en koppling mellan de båda lagrummen framgå tydligare om uttrycket kostnaderna under beskattningsåret ändras till beskattningsårets kostnader . Regeringen har i förslaget ändrat uttrycket i 10 kap. 13 § i regeringens förslag till eller på något annat sätt har kostnaderna . Enligt regeringens bedömning är det senare uttrycket inte oklart. Innehållet i uttrycket kan utläsas av den praxis som finns på området. För att det inte i IL skall finnas olika uttryck som avser att beteckna en och samma sak, trots skilda formuleringar, har lagtexten formulerats i enlighet med Lagrådets förslag. AVD. V INKOMSTSLAGET NÄRINGSVERKSAMHET Inkomstslaget näringsverksamhet är ett av de tre inkomstslag som finns kvar skattereform. Det är en sammanslagning av de tidigare inkomstslagen jordbruksfastighet, annan fastighet och rörelse. För juridiska personer har också inkomster av det inkomstslag som tidigare kallades tillfällig förvärvsverksamhet samt inkomstslaget kapital förts över till inkomstslaget näringsverksamhet. Bestämmelserna för inkomstslaget näringsverksamhet är mycket omfattande. Det krävs därför särskilda överväganden hur bestämmelserna i detta inkomstslag skall struktureras. Huvuddelen av bestämmelserna om näringsverksamhet finns i 21 24 §§ KL med anvisningar. I 21 § finns bestämmelser om vad som är näringsverksamhet (definition, tomtrörelse, byggnadsrörelse m.m.). I 22 och 23 §§ finns bestämmelser om intäkter respektive kostnader. I 24 § regleras när inkomster och utgifter skall redovisas och andra frågor kring inkomstberäkning (t.ex. om lagervärdering och pågående arbeten). I SIL finns de bestämmelser som enbart tar sikte på juridiska personer (t.ex. om fusioner och koncernbidrag). Vid sidan av KL och SIL finns ett antal författningar (t.ex. om ersättningsfonder, underskott i näringsverksamhet och expansionsmedel) som man av olika skäl valt att lägga utanför de två grundläggande lagarna. SLK har resonerat på följande sätt i fråga om hur inkomstslaget skall struktureras. Ett sätt att strukturera reglerna är att utgå från KL och att dela in bestämmelserna i tre stora kategorier: intäkter, kostnader och periodiseringsfrågor. Fördelen är att systematiken bygger på nuvarande ordning. Det är också logiskt att först ta ställning till intäkterna och sedan till kostnaderna. Därefter uppkommer frågor om inkomstberäkning m.m. Det är emellertid svårt att dela in bestämmelserna i klara kategorier. Åtskilliga regler kan uppfattas både som avdragsregler och periodiseringsregler. Det kan också finnas ett nära samband mellan intäkts- och avdragsreglerna och till dem kan finnas knutna regler som innehåller definitioner eller förutsättningar som har betydelse för båda. Författningarna utanför KL och SIL innehåller ofta bestämmelser om både intäkter, kostnader och i vissa fall periodisering på ett helt sakområde. En strikt uppdelning på intäkts- och kostnadsregler leder därför i många fall till dels ett omfattande system av hänvisningar, dels att det blir svårt att överblicka reglernas sakliga sammanhang och samlade innebörd. Övervägande skäl talar därför för att försöka hålla ihop sakområdena snarare än att samla intäkts-, kostnads- och periodiseringsregler var för sig. Det är givetvis i första hand viktigt att strukturen gör reglerna lättillgängliga för användarna (de skattskyldiga, skattemyndigheterna m.fl.). har dessa i första hand intresse av att lösa ett konkret problem. Även detta talar för att regler som sakligt sett hör till samma område hålls ihop. Vi har mot denna bakgrund strävat efter att dela in reglerna i kapitel efter sakområde. I två kapitel om intäkter och kostnader har de intäkts- och kostnadsbestämmelser tagits in som inte utgör ett så stort sakområde att de kunnat bilda egna kapitel eller sammanföras med ett näraliggande sakområde. Motsvarande bestämmelser om periodisering har tagits in i kapitlet med grundläggande bestämmelser om inkomstberäkningen i näringsverksamhet. Regeringen anser att SLK:s indelning är ändamålsenlig och följer därför kommitténs förslag. Regeringens förslag: Bestämmelserna i inkomstslaget delas in i 28 kapitel. Först kommer några kapitel med allmänna bestämmelser och därefter delas kapitlen in efter sakområden. SLK:s förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med följande undantag. Kapitlen Uttagsbeskattning (22 kap. i regeringens förslag) och Underprisöverlåtelser (23 kap. i regeringens förslag) finns inte med. Kapitlet om Räntor och utdelningar i näringsverksamhet är placerat som kapitel 34 längre bak i inkomstslaget efter kapitlet Kommissionärsförhållanden . Kapitlet om expansionsfonder är placerat före, i stället för efter, kapitlet om räntefördelning. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser har tagit upp ordningsföljden på kapitlen. anser att bestämmelserna om kapitalvinster och kapitalförluster (22 kap. i SLK:s förslag 25 kap. i regeringens förslag) och bestämmelserna om räntor och utdelningar (34 kap. i SLK:s förslag 24 kap. i regeringens förslag) hör samman och därför bör komma i direkt följd efter varandra. anser också att det skulle underlätta om kapitlen om fonder m.m. (27, 28, 30 och 31 kap. i SLK:s förslag 30, 31, 34 och 33 kap. i regeringens förslag) kom i samma följd som avsättningarna görs. Det innebär att kapitlen kommer i följande ordning; ersättningsfonder (28 kap. i SLK:s förslag 31 kap. i regeringens förslag), räntefördelning (31 kap. i SLK:s förslag 33 kap. i regeringens förslag), periodiseringsfonder (27 kap. i SLK:s förslag 30 kap. i regeringens förslag) och expansionsfonder (30 kap. i SLK:s förslag 34 kap. i regeringens förslag). Näringslivets Skattedelegation anser att antingen bör bestämmelserna om hur man räknar ut kapitalunderlaget för expansionsfond och räntefördelning (31 kap. 9 14 §§ i SLK:s förslag 33 kap. 9 17 §§ i regeringens förslag) placeras i expansionsfondskapitlet (30 kap. i SLK:s förslag 34 kap. i regeringens förslag) eller så bör bestämmelserna om räntefördelning (31 kap. i SLK:s förslag 33 kap. i regeringens förslag) placeras före expansionsfondskapitlet. vid vill placera bestämmelserna om beräkning av resultatet i 14 kap. efter intäkts-, kostnads- och periodiseringsbestämmelserna och föreslår att de tas in i anslutning till kapitlet om beräkning av resultatet för vissa juridiska personer (38 kap. i SLK:s förslag 39 kap. i regeringens förslag) eller som en första del av det kapitlet. Fakulteten menar vidare att de bestämmelser som reglerar värdeminskningsavdrag i 18 kap. om inventarier, 19 kap. om byggnader och 20 kap. om markanläggningar och substansminskning bör utgöra underavsnitt i 16 kap. om vad som skall dras av i näringsverksamhet och att innehållet i 17 kap. om lager och pågående arbeten borde finnas efter värdeminskningsavdragen (före 22 kap. i SLK:s förslag om kapitalvinster och kapitalförluster i näringsverksamhet 25 kap. i regeringens förslag). Kapitlen 27 33 i SLK:s förslag (31 36 kap. i regeringens förslag) borde ha en gemensam rubrik, såsom resultatreglerande åtgärder, fonderingar eller liknande. En modell är att 27 kap. i SLK:s förslag (31 kap. i regeringens förslag) har underrubriker för de olika fonderna. Expansionsmedel och räntefördelning borde regleras avslutningsvis. Skälet är att det är viktigt att skilja mellan verkliga kostnader och andra avdragsposter. Slutligen vill fakulteten placera 34 kap. i SLK:s förslag om räntor och utdelningar (24 kap. i regeringens förslag) i anslutning till verkliga intäkter och kostnader, dvs. anser att det bör övervägas att flytta kapitlet om koncernbidrag (32 kap. i SLK:s förslag 35 kap. i regeringens förslag) så att det kommer i direkt anknytning till bestämmelserna om svenska fusioner (35 kap. i SLK:s förslag 37 kap. i regeringens förslag, som dock innehåller också internationella fusioner) eftersom bestämmelserna har ett nära sakligt samband som det förstärker att koncernbidrag är fråga om en resultatdisposition. Skälen för regeringens förslag: Som påpekat är det lämpligt att kapitlen Kapitalvinster och kapitalförluster och Räntor och utdelningar kommer i en följd. Det kan då vara lämpligast att lägga kapitlet Räntor och utdelningar först. Det har också den fördelen, som vid förordar, att kapitlet Räntor och utdelningar kommer före de kapitel som innehåller bestämmelser om olika fonder m.m., de s.k. fondkapitlen. När det gäller ordningen på fondkapitlen finns det en hel del som talar för förslag att kapitlen skall komma i samma ordning som avsättningarna görs. Det finns emellertid skäl som talar emot denna ordning. För det första är det lämpligast att de bestämmelser som gäller såväl juridiska som fysiska personer kommer först (kapitlen Periodiseringsfonder och Ersättningsfonder ). För det andra är det lämpligast att kapitlen Räntefördelning och Expansionsfonder kommer i en följd. Däremot kan det vara lämpligt att lägga kapitlet Räntefördelning före kapitlet Expansionsfonder . Visserligen borde kapitlet om räntefördelning komma sist eftersom det inte innehåller bestämmelser om fonder, men det finns andra skäl som talar i motsatt riktning. Bestämmelserna om hur man beräknar kapitalunderlaget finns i räntefördelningskapitlet. Vidare beräknas kapitalunderlaget för räntefördelning på kapitalet vid utgången av beskattningsåret före det aktuella medan kapitalunderlaget för expansionsfond beräknas på kapitalet vid det aktuella beskattningsårets utgång (dvs. När det gäller övriga synpunkter från remissinstanserna finner regeringen inte skäl att avvika från SLK:s förslag. De nya kapitlen om Uttagsbeskattning och Underprisöverlåtelser placeras före bestämmelserna om Räntor och utdelningar. Avgränsningen av inkomstslaget näringsverksamhet I detta kapitel finns de bestämmelser som avgränsar inkomstslaget näringsverksamhet. De motsvarar i stort sett 21 § KL med anvisningspunkter.