prop · GN0377 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1999/2000:77 Ändring i partnerskapslagens anknytningskrav Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap får ett partnerskap registreras endast om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist i . I propositionen föreslår regeringen att lagens anknytningskrav mjukas upp. Förslaget innebär att det blir möjligt att registrera partnerskap i om en av partnerna har hemvist här . Om en av partnerna är medborgare i , , , eller , ställs inte något krav på att hemvistet skall ha varat . Det är då tillräckligt att den partnern har hemvist i . Ändringen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap 4 3 Ärendet och dess beredning 5 4 Ändrade anknytningsvillkor 5 5 Ikraftträdande 9 6 Kostnader 9 7 Författningskommentar 10 Bilaga 1 Sammanfattning av departementspromemorian Utländska medborgares möjligheter att ingå partnerskap i (Ds 1999:14) 11 Bilaga 2 Promemorians lagförslag 12 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 13 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 14 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 15 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag..................................................14 Bilaga 5 Lagrådets yttrande..................................................................15 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...........16 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Registrering får ske endast om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Registrering får ske om 1. en av partnerna har hemvist här i landet , eller 2. en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Med svensk medborgare jäm- ställs medborgare i , , och . Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap (partnerskapslagen) kan två personer av samma kön låta registrera sitt partnerskap. För att partnerskap skall få registreras i krävs att minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet, dvs. med stadigvarande bosättning i . Anknytningskrav som i stort sett motsvarar den svenska lagens villkor fanns fram till i den danska partnerskapslagen och finns alltjämt i de isländska och norska partner- skapslagarna. Det finns dock en lucka i den nordiska regleringen. I vissa situationer kan nämligen nordiska medborgare som är bosatta i ett annat nordiskt land inte registrera partnerskap vare sig i det land där de har hemvist eller i det land där de är medborgare, trots att både hemvistlandet och medborgarskapslandet har regler om registrerat partnerskap. Anknytningskraven i de nordiska partnerskapslagarna har tagits upp vid överläggningar med företrädare för ansvariga departement i Dan- mark, , och . Partnerskapslagens anknytningskrav har även uppmärksammats i (se bl.a. bet. 1998/99:LU18, 1997/98:LU10, 1996/97:LU8 och 1995/96:LU18). har därvid hänvisat till de nordiska överläggningarna. Inom utarbetades departementspromemorian Utländska medborgares möjligheter att ingå partnerskap i (Ds 1999:14). Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Ju1999/1530). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslaget utan invändning. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. 4 Ändrade anknytningsvillkor Regeringens förslag: Partnerskap skall kunna registreras i om minst en av partnerna har hemvist här . Om en av partnerna är medborgare i , , , Neder- länderna eller , ställs inte något krav på att hemvistet skall ha varat . Det är då tillräckligt att den partnern har hemvist i . Promemorians förslag stämmer överens med regeringens utom så till vida att promemorian, för de fall där medborgarskapskravet inte är upp- fyllt, föreslår att båda partnerna skall ha haft hemvist här (se promemorian s. 25 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker promemo- rians förslag eller har inga invändningar mot det. Några remissinstanser är kritiska men av olika skäl. anser att svenska medborgare med hemvist i ett land som har en partnerskapsreglering motsvarande den svenska alltid skall få registrera ett partnerskap i . Juridiska fakultetsstyrelsen vid anser att hemvist i , , och bör jämställas med hemvist i när det gäller möjligheten att registrera partnerskap. , Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och () menar att kravet på viss anknytning till för att få registrera ett partnerskap bör slopas. I andra hand föreslår att det skall vara tillräckligt att en av partnerna har hemvist här . Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) anser att registrering skall få ske om minst en av partnerna har hemvist i . HomO framför samma förslag i andra hand. Juridiska fakultets- nämnden vid ifrågasätter däremot om medborgare i bör jämställas med svenska medborgare när det gäller möjligheten att registera partnerskap i . Skälen för regeringens förslag Enligt partnerskapslagen kan två personer av samma kön registrera sitt partnerskap. Registreringen innebär, med några få undantag, att de bestämmelser som gäller för äktenskap och makar blir gällande också för partnerskapet och partnerna. Till skillnad från ett äktenskap kan ett partnerskap som registrerats här som regel inte förväntas få några rättsverkningar eller endast begränsade rättsverkningar i andra stater, om det inte finns motsvarande partnerskapsregler där. Partnerskapslag- stiftning genomfördes i , i och i . har även en lag om registrerat partnerskap. Mot bakgrund av registreringens begränsade internationella verkan krävs det en viss anknytning till för att partnerskapet skall få registreras här. Registrering får ske bara om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist i (1 kap. 2 § partnerskapslagen). Vid utformningen av anknytningskravet eftersträvades nordisk rättslikhet, och kravet stämmer överens med vad som gällde i och när den svenska lagen trädde i kraft . Den nordiska luckan bör åtgärdas Den nuvarande utformningen av anknytningskravet leder i vissa situa- tioner till att nordiska medborgare som är bosatta i ett annat nordiskt land inte kan registrera partnerskap, trots att både hemvistlandet och med- borgarskapslandet har regler om registrerat partnerskap. Som framgår av avsnitt 3 har denna lucka i det nordiska regelverket behandlats vid nordiska departementsöverläggningar. Vid överläggningarna har de länder som har partnerskapslagar, dvs. , , och , enats om att se över sina nationella regler i syfte att undanröja luckan. I har därefter partnerskapslagen ändrats så att medborgarskap i , och jämställs med danskt med- borgarskap. I föreslås i ett remitterat utkast till proposition mot- svarande ändring i den norska partnerskapslagen. I promemorian föreslås det att medborgare i , och skall likställas med svenska medborgare när det gäller möjligheten att registrera partnerskap här. Dessa länder har regler om partnerskap, och ett partnerskap som registreras i kommer att gälla också där. Genom ändringen skulle man även för svensk del komma till rätta med den lucka som finns i det nordiska regelverket. Inte någon remissinstans har haft några invändningar mot förslaget, och även regeringen anser att det bör genomföras. Anknytningskravet bör mjukas upp ytterligare Som har påpekats kommer ett partnerskap som registreras i , , eller att gälla även i de andra tre länderna, och bl.a. därför har de nordiska länderna ett gemensamt intresse i vilka anknytningskrav som gäller i de nordiska partnerskapslagarna. Vid de nordiska departementsöverläggningarna har det diskuterats om det är lämpligt att mjuka upp anknytningsvillkoren mer än vad som krävs för att komma åt den nordiska luckan och hur anknytningsvillkoren i så fall bör utformas. Överläggningarna har lett till att den danska partnerskapslagen nu ändrats så att den, förutom att likställa isländskt, norskt och svenskt medborgarskap med danskt, även ger möjlighet till registrering om båda partnerna har haft hemvist i som föregått registreringen. Vidare ges justitieministern ett bemyndigande att jämställa även medborgarskap i andra länder med danskt medborgarskap, på villkor att det rör sig om ett land som har regler som motsvarar den danska partnerskapslagen. Av motiven till den danska lagen framgår att man närmast har partnerskapslagen i i åtanke. I det i remitterade utkastet till proposition föreslås motsvarande bemyndigande. Frågan bereds i . Det bör tilläggas att inte har någon partnerskapslag men att en arbetsgrupp, tillsatt av , har lagt fram ett förslag till en lag där anknytningskravet har utformats i huvudsak i enlighet med vad som gäller i . Enligt regeringens mening finns det goda skäl att utvidga möjlig- heterna för utländska medborgare att registrera partnerskap i . I enlighet med promemorians förslag bör också nederländska med- borgare likställas med svenska medborgare när det gäller möjligheten att registrera partnerskap här. Visserligen finns det inte någon lucka i för- hållande till motsvarande den som finns i förhållande till de nordiska länderna. Anknytningsvillkoren i den nederländska partner- skapslagen är nämligen mycket generösa. Men som sägs i promemorian finns det ändå starka skäl för att likställa medborgare i med svenska medborgare. En nederländsk medborgare skulle ju ha möjlighet att ingå partnerskap i om han eller hon var bo- satt där, och ett partnerskap som registreras i kommer med all sannolikhet att erkännas i . Det finns mot den bakgrunden inte tillräckliga skäl att behandla nederländska medborgare annorlunda än danska, isländska och norska medborgare. Den danska partnerskapslagen utgår också från att nederländska medborgare skall likställas med danska medborgare. Om en av partnerna är nederländsk medborgare med hemvist i , bör det alltså gå att registrera partnerskapet i . bör även medborgare i andra stater kunna jämställas med svenska medborgare när det gäller möjligheten att registrera partnerskap, om staterna inför regler om partnerskap vilka i tillräcklig grad motsvarar den svenska partnerskapslagen. En sådan bedömning kan göras skynd- samt. I övervägs om det gäller för bl.a. den i antagna lagen Pacte Civil de Solidarité . Som föreslås i promemorian bör det i lagen anges vilka medborgarskap som är likställda med svenskt. Man undviker på så sätt att de som har att tillämpa bestämmelsen, främst registreringsförrättarna, måste göra en egen bedömning i enskilda fall huruvida den aktuella statens regler i tillräcklig grad motsvarar den svenska partnerskapslagen. Eftersom ett svenskt partnerskap som regel inte medför några rätts- verkningar eller endast begränsade rättsverkningar i stater som saknar partnerskap, bör det annars krävas en starkare anknytning till för att registering skall kunna ske här. Som bl.a. HomO påpekar kan i och för sig haltande rättsförhållanden och rättsosäkerhet uppkomma redan genom de nuvarande reglerna, men risken för detta skulle öka betänkligt om anknytningskravet helt slopades eller sattes alltför lågt. Vid de nordiska departementsöverläggningarna har det också framhållits att man inte heller bör bortse från att andra stater kan vara tveksamma till att deras medborgare kan registera partnerskap här trots att de inte har tillräcklig anknytning till landet. Liksom bör det alltså finnas ett anknytningskrav i partnerskaps- lagen som skiljer ut dem som typiskt sett inte har sin framtid i . Kravet bör utformas så att det omfattar de fall där partnerna har tillräcklig anknytning till för att motivera svensk behörighet och tilllämpning av svensk lag. Det nu gällande anknytningskravet är dock så snävt att det onödigt begränsar möjligheten att registrera partnerskap. Det finns en stor grupp människor som lever här men som inte är medborgare i eller i en stat med motsvarande partnerskapsreglering. En del har invandrat hit och bott här , andra är födda och har levt hela sitt liv här. Att partner som har en så stark anknytning till inte skall ha möjlighet att registrera sitt partnerskap framstår inte som skäligt. Förslaget i promemorian är att anknytningskravet utvidgas så att registrering även skall få ske om båda partnerna har hemvist i . Förslaget stämmer överens med vad som gäller i och vad som har föreslagits i . Som framhållits har de nordiska länderna ett gemensamt intresse i vilka an- knytningskrav som gäller i de nordiska partnerskapslagarna. Till detta kommer att det finns starka skäl att undvika en splittring i det nordiska regelverket när det gäller utformningen av regler som är av central betydelse för homosexuella. Redan vid införandet av partnerskapslagen framhölls att det var angeläget att eftersträva nordisk rättslikhet när nordiska länder går i spetsen med lagstiftning om homosexuellas rättig- heter och att detta särskilt gäller sådana regler som direkt har inter- nationellt privaträttsliga konsekvenser, dvs. vilka anknytningsvillkor som bör finnas (se bet. 1993/94:LU28 s. 15 f.). Intresset av nordisk rättslikhet gör sig lika starkt gällande , inte minst med tanke på det inledda arbetet med internationella partnerskapsfrågor i och Haag- konferensen för internationell privaträtt. Under remissbehandlingen har dock ifrågasatts om inte kravet att båda partnerna skall ha haft hemvist i är för strängt och i onödan begränsar möjligheterna att registrera partnerskap här. Regeringen instämmer i den bedömningen. föreslår bör det vara tillräckligt att en av partnerna uppfyller detta krav. En sådan utformning av anknytningsvillkoren kan inte anses komma i konflikt med intresset av nordisk rättslikhet. Om en av partnerna har hemvist i , bör partnerskapet alltså kunna registreras här. Regeringen är inte beredd att föreslå en längre gående upp- mjukning av anknytningskraven. Det innebär emellertid inte att frågan om möjligheterna att registrera partnerskap i är avgjord en gång för alla. Det bör t.ex. undersökas om det som gäller för att ingå äktenskap i kan gälla för möjligheten att ingå registrerat partnerskap här. Frågan om ytterligare uppmjukning av anknytningsvillkoren av- seende krav på hemvist och medborgarskap kommer att beredas bl.a. i samråd med de andra nordiska länderna. Regeringen avser att återkomma till i frågan. Ett par remissinstanser menar att det skulle kunna strida mot EG-rätten att för unionsmedborgare ställa krav på kvalificerat hemvist i . Det är emellertid oklart i vad mån EG-fördraget omfattar dessa frågor. Även om frågorna skulle anses omfattas av EG-fördragets tillämpnings- område torde medlemsstaterna i alla fall vara fria att reglera anknytningsvillkoren på det sätt som staterna finner lämpligt till dess att en harmonisering har beslutats på gemenskapsnivå (jfr prop. 1997/98:58 s. 55). 5 Ikraftträdande Lagändringen bör träda i kraft . Några särskilda över- gångsregler behövs inte. 6 Kostnader Förslaget kan medföra att ett större antal partnerskap kommer att registreras än . De kostnader detta kan ge upphov till för tingsrätter, länsstyrelser, skattemyndigheter och andra myndigheter kan antas bli så marginella att de ryms inom ramen för redan befintliga resurser. 7 Författningskommentar 1 kap. 2 § Registrering får ske om 1. en av partnerna har hemvist här i landet , eller 2. en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Med svensk medborgare jämställs medborgare i , , och . Paragrafen anger vilka villkor som måste vara uppfyllda för att ett partnerskap skall få registreras i . En nyhet är att det blir möjligt att registrera partnerskap i om minst en av partnerna har hemvist här . En annan nyhet är också att medborgare i Dan- mark, , och jämställs med svenska med- borgare och alltså kan registrera partnerskap i om de har hemvist här. Enligt första stycket 1 får registrering ske om minst en av partnerna har hemvist i . Begreppet hemvist definieras i svensk rätt i t.ex. 7 kap. 2 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äkten- skap och förmynderskap. Den som är bosatt i en viss stat anses enligt den definitionen ha hemvist där, om bosättningen med hänsyn till vistelsens längd och omständigheterna i övrigt måste anses stadigvarande. Denna definition anses vägledande också för tolkningen av andra internationellt privat- och processrättsliga bestämmelser. Även vid tolkningen av hemvistkravet i partnerskapslagen bör definitionen tjäna som vägledning. Förutom att personen i fråga normalt skall vistas i ligger i hemvistkravet också ett subjektivt kriterium. Han eller hon skall ha för avsikt att stanna kvar här i landet, tills vidare eller under en mycket . Tidsbegränsade resor till utlandet påverkar inte hemvistet. Har en person väl tagit hemvist i , påverkas inte heller hemvistet av om avsikten att stanna kvar här förändras. Uppehållstillstånd är i sig inte av- görande för frågan om hemvist skall anses ha etablerats här eller inte. Däremot är uppehållstillstånd en förutsättning för en per- sons varaktiga vistelse här. Man torde i regel kunna utgå från att en person som har vistats i landet och som tveklöst har hemvist här uppfyller kravet på hemvist . Ett krav på hemvist här i landet uppställs även i t.ex. 1 kap. 2 § andra stycket lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Enligt första stycket 2 får registrering också ske om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist i . Av andra stycket framgår att medborgare i , , och jämställs med svenska medborgare. Det innebär att t.ex. en isländsk med- borgare som har hemvist i kan registrera sitt partnerskap här. Sammanfattning av departementspromemorian Utländska medborgares möjligheter att ingå partnerskap i (Ds 1999:14) I promemorian behandlas frågan om de anknytningsvillkor som måste vara uppfyllda för att två personer av samma kön skall kunna låta registrera partnerskap i . I partnerskapslagen föreskrivs att registrering av partnerskap får ske endast om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Bestämmelsen får till följd att två utländska medborgare som är bosatta i aldrig kan ingå partnerskap här. I promemorian föreslås att partnerskapslagens anknytningsvillkor ändras i syfte att göra det möjligt för även utländska medborgare, som har en stark anknytning till , att ingå partnerskap här. Ändringen innebär för det första att medborgare i , , och jämställs med svenska medborgare när det gäller möjligheten att ingå partnerskap i . Det hänger samman med att de nämnda länderna har en partnerskapslagstiftning som motsvarar den svenska. Av- sikten är att även medborgare i andra stater skall jämställas med svenska medborgare i takt med att bestämmelser om registrerat partnerskap införs där. För det andra blir det möjligt för två personer som inte uppfyller partnerskapslagens medborgarskapskrav att ändå ingå partnerskap i , om båda partnerna har hemvist i . Ändringarna föreslås träda i kraft . Promemorians lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Registrering får ske endast om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Registrering får ske endast om 1. minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet, eller 2. båda partnerna har hemvist här i landet . Med svensk medborgare jäm- ställs medborgare i , , och . Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts av Hovrätten över och , , , , , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , vid , vid , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), i , , (), för kristna homo- och bisexuella (Riks-EKHO). i världen har beretts tillfälle att avge yttrande men avstått från att yttra sig. Yttrande över promemorian har också kommit in från Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Registrering får ske endast om minst en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Registrering får ske om 1. en av partnerna har hemvist här i landet , eller 2. en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Med svensk medborgare jäm- ställs medborgare i , , och . Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition 1999/2000:77 Ändring i partnerskaps- lagens anknytningskrav. 1999/2000:77 Bilaga 1 1999/2000:77 Bilaga 2 1999/2000:77 Bilaga 3 1999/2000:77 Bilaga 4 1999/2000:77 Bilaga 5