prop · GN0365 · 2000-01-01 00:00:00 — Urvalet sker på de grunder man vid insamlingstillfället anser vara de bästa och mest signifikativa för ändamålet. Att välja bort föremål betyder att man underkänner den tidigare insamlingens värde. Tidsbundenheten är en riskfaktor såväl vid insamling som vid en eventuell gallring; vad som framstår som icke betydelsefullt vid gallringstillfället kommer kanske att förändras . En annan faktor som förstärker problemet med att gallra är att många föremål i museernas samlingar kommer från personer som donerat föremålen till just det museet. Att byta bort, kassera eller på annat sätt välja bort dessa föremål vore att gå emot donatorns önskan och strida mot villkoren för donationen att föremålet ska bevaras på museet. Inte något av SESAM-projekten uppger att gallring funnits med bland de utförda uppgifterna. Vid arkiven sker dock en kontinuerlig gallring av inkommet material. I arkivlagen (1990:782) föreskrivs att gallring får ske. De arkivalier som uppfyller medborgarnas rätt att ta del av allmänna handlingar, behov av information och forskningsbehov ska bevaras. I arkivlagen finns vidare bestämmelser om vilka uppgifter arkiven har att efterleva, bl.a. att ge arkiven ändamålsenlig vård, en systematisk arkivförteckning och att skydda arkivet mot förstörelse och skada. För museisektorn saknas en motsvarande reglering. 4.5 Sammanfattning Sammanfattningsvis kan konstateras att gav goda resultat beträffande vård, konservering och magasinering av museiföre- mål, men att mycket ännu kvarstår innan hela eftersläpningen av vårdbe- hov är åtgärdad. Resultaten av visar på en betydande minskning av antalet föremål i behov av vård och konservering. Över tre miljoner föremål har fått en bättre magasinering och kan därmed bevaras bättre . har också för flera museer varit inci- tamentet till att skapa rutiner för vård och övrigt föremålsarbete samt bättre magasinering. För hembygdsföreningarna var projektet värdefullt och ledde till att det skapades ordning i ett stort antal hembygdsgårdars samlingar. Dessutom har intresset för föremålen ökat och kunskaperna om bevarandefrågor har vuxit. Insikten om och förståelsen för att föremålsarbete är tidsödande och kräver resurser har också blivit större. Det har visat sig att vårdarbete ofta var mer tidsödande än vad muse- erna hade planerat för, varför mycket arbete ännu återstår. På grund av resursbrist saknas ofta fast anställd personal för denna typ av arbete. Flera museer oroar sig därför för hur det fortsatta arbetet med föremålen ska kunna genomföras. Trots de goda resultat uppvisar vad gäller vård, kon- servering och magasinering är förhållandena fortfarande dåliga på vissa håll. Arbetet med föremålen kräver fortsatt arbete och tillskott av resurser för att de uppnådda resultaten ska bibehållas och inte successivt gå till spillo. 5 Utbildning och attitydförändringar Ett av SESAM-gruppens uppställda delmål var att ge unga museiutbil- dade goda föremålskunskaper som de kan ha nytta av i sitt fortsatta yrkesliv. Utbildningen i föremålskunskap var avsedd att ses som en introduktion till arbetet. Arbetet i sig skulle fördjupa kunskaperna och öka den professionella identiteten. skulle resultera i en ökad professionalitet på museer och arkiv. har vitaliserat arbetet med föremål i olika hänseen- den. Arbetet har i sig varit stimulerande för institutionerna. Föremålsar- bete har överlag också fått bättre genklang, genom att många skilda diskussioner i ämnet har uppkommit och samlingarna aktualiserats på flera sätt. Majoriteten av dem som arbetar inom museer och arkiv har en akade- misk grundutbildning; museimän oftast inom de traditionella museiämnena historia, etnologi, konstvetenskap, arkeologi. De allra flesta saknar helt eller delvis mer praktisk kompetens när de börjar sina första anställningar. För att arbeta med föremål krävs kunskaper om själva föremålen, men också om bl.a. registrering, föremålsvård, mate- riallära, förvaringsprinciper, hur ljus- och klimatförhållanden påverkar föremål etc. Det är skälet till att SESAM-medel användes även för utbildning. Korttidsutbildningar för de SESAM-anställda kom att anord- nas av , vid samt av Stiftelsen i . SESAM-gruppen ansåg också att det behövdes kompetensutveckling för museernas ordinarie personal. SESAM-medel anslogs därför till den så kallade SUM-gruppen Samrådsgruppen för Utbildningsfrågor för Museerna och kulturmiljövården, för att de skulle kunna fortsätta arbetet med en utbildningsstrategi för museerna. Ett av huvudmålen med enligt handlingsplanen var att skapa en delvis förändrad inställning till arbetet med samlingarna hos den egna personalen, beslutsfattare och allmänheten. Med motiveringen att praktiskt föremålsarbete varit mindre attraktivt, jämfört med att t.ex. arbeta med utställningar eller att forska, syftade SESAM- projektet till att förändra attityder till föremål och samlingar. På så vis skulle vidare eftersläpning av vård, registrering och dokumentation av samlingarna motverkas. 5.1 En utbildningsinsats innebar på flera sätt en kompetenshöjning för projekt- personalen och på så sätt en kompetenshöjning för museerna och arkiven. De intensivutbildningar som många av de SESAM-anställda deltog i innan projekten satte igång var enligt institutionerna innehållsrika och uppskattade. I de kommentarer som har lämnats av museerna och de projektanställda framkommer dock att utbildningen kunde ha varit ännu mer praktiskt inriktad. Den utbildning som de SESAM-anställda blev erbjudna omfattade . Kurserna innehöll föreläsningar om material och deras olika bevarandeaspekter, konserverings- och vårdmetoder, packteknik för museiföremål, hur ett bra magasin bör vara beskaffat och annat. Dessutom innehöll utbildningen en rad olika studiebesök. Totalt gick 244 av de projektanställda någon av utbildningarna. Av dessa var 174 perso- ner kvinnor och 70 män. SESAM-kurserna har på många museer och arkiv givit upphov till ytterligare utbildning och kompetensutveckling genom att många av de SESAM-anställda höll kurser för den ordinarie personalen, skrev hand- ledningar, höll föreläsningar, anordnade mer handgriplig praktik, eller dylikt. De allra flesta museer och arkiv som varit engagerade i SESAM-pro- jektet är överens om att projektet har lyckats sätta föremålen i fokus och att intresset har väckts för att arbeta mer aktivt med samlingarna. Utbild- ningen och de SESAM-anställdas spridning av sina nyförvärvade kun- skaper har också bidragit till detta. De SESAM-anställda på museer anordnade t.ex. en lokal, kortare variant av SESAM-kursen för all personal på sina museer. Till kursen anlitades samma föreläsare som på Riksantikvarie- ämbetet. museer anser att kursen gav en större medvetenhet, kunskap och inte minst ett ökat intresse för föremålsfrågorna hos hela personalstyrkan. Även på anordnades kurser i föremålshantering för hela personalen där de SESAM-anställda höll föredrag. slår fast att och den utbildning som initierades av har inneburit att samtliga medarbetare blivit medvetna om vikten av föremålsvård och försiktighet i hantering av föremål och arkivalier. i var en av de institutioner som tog tillvara de tillfälliga möjligheterna till god utbildning inom förebyggande kon- servering. lät inte bara sina SESAM-anställda gå SESAM-utbildningen, utan lät även fyra personer ur sin ordinarie perso- nal gå kurs, vilket bekostades av museets egen budget. bedömde att utbildningen var en viktig del i kompetensutvecklingen hos den egna personalen. Museet anser att utbildningen i hög grad gav förväntat resultat i form av adekvata kunska- per. Från flera håll efterfrågades i samband med SESAM-kurserna liknande utbildningar även för den ordinarie personalen. skapade därför en kurs kallad Tidens tand , utarbetad efter SESAM- kursens modell. har fem kurser hållits, en per termin sedan starten , med tolv deltagare i varje. Totalt har 52 personer genomgått utbildningen (29 kvinnor och 23 män), varav cirka hälften varit anställda på stockholmsmuseer, däribland , och . Kostnaden för utbildningen har varit per person och kursen har omfattat på heltid. Det finns bland personalen på museerna och arkiven önskemål om återkommande kortare kurser rörande samlingarna, deras vård och till- gänglighet. Uppenbarligen kvarstår alltså behovet även efter SESAM och Tidens tand . Tidens tand kommer att anordnas igen . Tidens tand kallas även den magasinshandbok som initierades av SESAM-grupp och gavs ut på Riksantikvarie- ämbetets förlag . Bokens produktion finansierades med SESAM- medel. 5.2 Utbildningsfrågor Kulturarvsinstitutionernas verksamhetsmål och därmed deras kompe- tensbehov förändras fortlöpande och det ställs delvis andra krav än tidi- gare på en musei- och arkivtjänsteman . Likväl är utbildningen tradi- tionell och i princip densamma som den varit . Bredare kunskaper om exempelvis data efterfrågas alltmer, liksom kunskaper om marknadsföring, pedagogik, projektledning m.m. Ämnet museivetenskap eller museologi har fått en spridning på flera svenska universitet och kurserna har snabbt fyllts av unga människor som aspirerar på att få arbeta inom sektorn. Arkivvetenskap är ett ämne som har funnits på universiteten något längre och som också lockar många studenter. De mer praktiska kunskaper som krävs inom museum och arkiv saknas det i princip formell utbildning för i , med undantag för konservatorsutbildning. Samrådsgruppen för utbildningsfrågor för museerna och kulturmiljö- vården den så kallade SUM-gruppen består av representanter från museerna, , Riksutställningar, Svenska museiföre- ningen (nuvarande ) och universiteten. Regeringen beviljade SUM-gruppen medel inom ramen för SESAM-projek- tet för utarbetande av en utbildningsstrategi. inkom SUM-gruppen till regeringen med sin rapport innehållande förslag till en utbildningsstrategi (Ku1998/2593/Ka). SUM-gruppens förslag syftar till att skapa förutsättningar för en lång- siktig utbildningsstruktur för museer och kulturmiljövård. SUM-gruppen föreslår bl.a. att en förstärkning av undervisningen i kulturarvsfrågor sker i och att det skapas ett program för kulturarvsfrågor inom gymnasieskolan. SUM-gruppen har även uppmärksammat behovet av fort- och vidareutbildning inom kulturarvssektorn. De föreslår bl.a. att ett system för personalcirkulation utformas. Utbildningstjänster så kallade traineetjänster, liknande de amanuenstjänster som var vanliga inom museer vill SUM-gruppen också ska inrättas som ett led i fort- och vidareutbildning. har också färdigställt rapporten professionals a gap between education and profession. Rapporten har utarbetats inom ett EU-projekt där sju medlemsländer medverkat kring frågor om förhållandet mellan museistudier, museiverksamhet och museianställda. 5.3 Föremål i fokus SESAM syftade till att lösa problemen med vård och magasinering av samlingarna och till att förhindra att en liknande situation uppstår igen. En förutsättning för det, utöver den engångsvisa finansiella insatsen, var att skapa ett större intresse för föremålsfrågor och en förståelse för vilka resurser kulturarvets bevarande kräver, både från beslutsfattare, allmän- heten och institutionernas egen personal. var tänkt att få till stånd en attitydförändring som bidrar till att trygga samlingarnas fortlevnad även på . SESAM-projektens resultatuppgifter talar tydligt för att intresset för föremål och bevarandefrågor har ökat inom sektorn. Frågorna kring bevarandeprinciper m.m. har väckts och arbetet med samlingarna kommer att gå vidare i den mån medel finns. Återigen anger många museer och arkiv resurstillgångar som en avgörande faktor för i vilken utsträckning arbetet kan fortsätta och på vilket sätt. Med SESAM:s genomförande har museer och arkiv nu en god uppsikt över vilka problem som kvarstår i . Det innebär att det finns förutsättningar för att arbetet kan fortskrida. Det finns också bättre kännedom om vilka resurser samlingarna kräver för att kunna bevara kulturarvet i godtagbart skick och för att göra det tillgäng- ligt på bästa sätt. Uppmärksamheten kring SESAM har varit stor även utanför den egna sektorn. SESAM har uppmärksammats i TV och radio och det har skrivits om projektet såväl i fackpress som i andra media. sändes dessutom en programserie om sex avsnitt kallad Kulturlagret i . SESAM-grupp var SVT:s samarbetspartner i produktionen. De olika delprojekten har också uppmärksammats av ett antal tidningar runt om i landet. Via länsmuseernas SESAM-projekt har intresset för föremåls- och bevarandefrågor i hög grad vuxit även i landets hembygdsföreningar. Genom de SESAM-anställdas arbete med att föra ut sina kunskaper om hur man på bästa sätt registrerar föremål och arkivalier, vilka principer som gäller för god föremålsförvaring etc., så har kunskaperna och intres- set ökat hos hembygdsföreningarna. Flera av de SESAM-anställda som arbetat med hembygdsgårdarna har också delat ut skrifter och handled- ningar om t.ex. städning i kulturhistoriska miljöer och god förvaring av föremål till hembygdsföreningarna. 5.4 Sammanfattning Utbildning vad beträffar praktiska göromål på museer och arkiv, t.ex. på de områden SESAM har bedrivits inom, saknas i princip i . Den utbildning som anordnades för de SESAM-anställda var uppskattad och en majoritet deltog. Liknande kurser om föremål och bevarandefrågor efterfrågades även av ordinarie personal, Riksantikva- rieämbetet anordnade därför en utbildning kallad Tidens tand . Även dessa kurser har fått positivt gensvar. En gavs också ut av , finansierad med SESAM-medel. SUM-gruppen Samrådsgruppen för utbildningsfrågor för museerna och kulturmiljövården fick medel ur SESAM:s anslag och har lämnat en rapport till regeringen innehållande förslag till en utbildningsstrategi. fick museiväsendet att på nytt ta sig an sina sam- lingar och museerna har i många fall fått grepp om innehåll och status hos sina samlingar. Inställningen till det praktiska föremålsarbetet har förbättrats, men framför allt är det växande intresset och det faktum att fokus har riktats på samlingarna den största vinsten då det gäller att förändra attityderna. En generellt ökad förståelse för bevaran- defrågorna och insikter om de resurser bevarandet av kulturarvet kräver har spridits. Om allmänhetens intresse för föremålen har ökat eller ej finns det inga klara uppgifter om, men intresset för har varit relativt stort. 6 Samverkan Ett av huvudmålen med var att öka samlingarnas till- gänglighet för andra museer, forskare och allmänheten samt att ge möj- lighet till överblick över samlingarna både inom museerna och arkiven och mellan dessa. I SESAM-gruppens handlingsplan talas om gemen- samma vårdstationer, gemensamma magasin och samverkan i digitalise- ringsarbete. Syftet var att uppnå en samordning i organiseringen av SESAM:s alla olika delmoment. Med en samverkan mellan institutio- nerna på SESAM:s alla områden skulle förutsättningarna att driva arbetet vidare även efter bli större. Vinster såväl ekonomiskt som kvalitetsmässigt kunde också vinnas genom olika former av samar- bete, enligt SESAM-gruppen. Några av de samarbetsgrupper som redan existerade togs fasta på, exempelvis INSAM, SAMOREG, SUM- gruppen och andra. 6.1 Registrering och data Registrering och data är områden som museerna samarbe- tat kring. Att få till stånd gemensamma ramar för dataregistrering har t.ex. varit en av INSAM:s huvuduppgifter. SAMOREG samordnings- gruppen för dokumentations- och registreringsfrågor vid museerna till- sattes av och lämnade sin rapport . SAMOREG:s arbete innefattade att skapa en universell blankett- form, som kunde passa olika typer av museer och som sedan kunde användas för att skapa en gemensam, nationell databas. Problem har i det fortsatta arbetet uppstått vid utformningen av gemensamma normer och terminologi. De kataloger över föremålen som redan finns på museerna har sakordsregister som skiljer sig åt. Skillnaderna och problemen med att hitta gemensamma termer kan härledas till bl.a. varia- tioner i föremålstyper, arkeologiska fynd jämfört med konst och etnolo- giska föremål, eller till dialektala ordformer och annat. För att en databas ska vara sökbar och kunna ge rättvisande resultat måste alla uppgifter vara likställda. Samsök är en försöksverksamhet som arbetar för att alla museer ska kunna samordna sina register på Internet, så att de blir gemensamt sök- bara. arbetar , Andréemuseet i och i med projektet. Samarbete vad gäller gemensamma former för dataregistering sker också inom området som kallas ABM arkiv, bibliotek och museer. Med aktualiserades samarbetet kring datafrågorna. Många museer var intresserade av att inför SESAM skaffa det nya data- basprogram som arbetade med. Efter kraftiga försening- ar i färdigställandet av programmet var detta för de flesta inte längre aktuellt. lyckades bättre med spridningen av sitt databasprogram. Programmet är ett resultat av ett samarbete mellan Väs- terbottens museum och . Programmet kallas och användes för registrering av många SESAM-projekt. Många museer använder även i fortsättningen programmet när de dataregistrerar sina samlingar. Användarna av hade regelbundna möten under SESAM- perioden då de gemensamt diskuterat bl.a. frågor om terminologi. Ett flertal av hembygdsföreningarna använder sig också av databasprogram- met och ingår därmed i nätverket som byggts upp kring program- met. Samarbetsformer har också funnits med andra databasprogram som grund, t.ex. programmet /Album som används av flera museer, däribland . 6.2 Magasin och vård var tänkt att leda till ökat samarbete när det gäller magasinering av föremål. Meningen var att detta skulle kunna förenkla arbetet och bidra till att skapa mer ändamålsenliga och billigare magasin. Någon samverkan i större utsträckning för att exempelvis dela magasin mellan flera institutioner ledde inte till. Depå Munk- är dock, som tidigare nämnts, ett exempel på samverkan. Frågor om vård, konservering, gallring och förvaring har föranlett många diskussioner och seminarier. Samarbetet mellan framför allt när- liggande museer har varit stort. De SESAM-anställda har helt enkelt hjälpt varandra där de har kunnat och kontakter mellan den ordinarie per- sonalen på olika museer har stärkts. De kontakter som skapats under SESAM-utbildningen har också i flera fall utnyttjats och man har kunnat ha utbyte även av projekt som befann sig på större avstånd. Vissa av de personer som föreläste eller på annat sätt förekom i SESAM-utbildningarna har fungerat som rådgivare för flera av projekten. Museerna inom gjorde en gemensam ansökan om SESAM-medel, kallat SESAM-väst. Ansökningarna gällde egna separata projekt, det var alltså inte planerat för ett enda gemensamt projekt. Inten- tionen med det förfarandet var att samordna arbetet med museisamlingar- nas förvaltning och utveckling i . SESAM-väst bestod av , , länsmuseer, , museer, Stiftelsen kon- servatorsateljé och vid . Dessutom omfattades genom dessa institutioner indirekt även kommunala museer och hembygdsföreningar i samarbetet. Samverkan, samordning och samarbete har fungerat väl och man bedömer att det kommer att fortskrida väl inom gruppen. SESAM-väst har bidragit till att ge en bättre regional överblick. 6.3 Informationsutbyte och regional samverkan SESAM-grupp anordnade tre möten för institutionerna ett inledande informationsmöte, ett seminarium om magasinsfrågor samt ett seminarium avsett som ett avstamp för projektet. De SESAM-anställda har sedan under projektets gång sinsemellan gett information och stöd åt varandra. Även den ordinarie personalen som varit engagerade i projektet har utbytt erfarenheter med andra projekt- ansvariga och hjälpt varandra på olika vis i fråga om vård, registrering, data, magasinering och annat. Museer och arkiv har också kunnat ge råd åt varandra, särskilt mellan institutioner i samma område. har fungerat som ett viktigt stöd- och samar- betsorgan för många, framför allt i vård-, konserverings- och magasine- ringsfrågor. I nämner man även Kulturvårdscentrum i Udde- valla som en viktig samarbetspartner. När det gäller registrerings- och datafrågor har som tidigare nämnts framför allt och varit naturliga samarbetspartners. De SESAM-anställda arrangerade under projektets gång egna möten. Exempelvis anordnades av för ett möte i då olika frågeställningar dis- kuterades. De olika SESAM-projekten gjorde flera studiebesök hos var- andra, dels under utbildningens gång, dels . Det får förutsättas att många SESAM-anställda har skapat sig värdefulla kon- taktnät för framtiden genom samarbete inom projekten. , ett nätverk för unga oetablerade museitjänstemän, bildades under gång och organiserades mycket tack vare projektet. har för många betytt nya eller upprätt- hållande av viktiga kontakter. Flera av de SESAM-anställda engagerade sig i samband med projektet i nätverket. har stöd av Museiföre- ningen och innehar bl.a. stående utrymme i tidningen . För Hembygdsförbunds medlemmar har betytt viktiga och välkomna kontakter med länsmuseerna. Länsmuseernas SESAM-projekt riktade mot hembygdsföreningarna i länet har oftast fungerat så att de SESAM-anställda har varit resande rådgivare åt de föreningar som varit engagerade i projektet. Rådgivningen har framför allt handlat om registrerings- och dokumentationsfrågor, vård och förvaring av föremål och hur man kan anpassa hembygdsgårdarnas byggnader så att föremålen ges förutsättningar för ett långsiktigt bevarande. Länsmuseernas SESAM- projekt har sedan samordnat arbetet för det egna länets hembygdsföreningar. Förutom rådgivning och samordning har flera av projektens anställda hållit kurser för hembygdsföreningarna och gett ut skrifter med råd och handfast vägledning. Några projekt innefattade även praktiska insatser där de SESAM-anställda bistod vid exempelvis vårdarbete på hembygdsmuseerna. Utöver detta resulterade de allra flesta hembygdsprojekten i en övergripande lägesbeskrivning av vård- och registreringsbehov vid länens hembygdsföreningar, som en grund inför fortsatt arbete. beviljades bidrag för ett SESAM-projekt för samverkan mellan hembygds- och länsmuseer. Projektet omfattade undersökningar beträffande datakompetens hos länsmuseer och hem- bygdsföreningar, samt utbildningsinsatser inom data i ett pilotprojekt i . Projektet syftar till att finna samarbetsmetoder mellan hem- bygdsmuseerna, länsmuseerna, arkiv, skola och bibliotek. 6.4 Sammanfattning var tänkt att leda till ökad samverkan mellan institu- tionerna. Det resulterade inte i någon officiell sammanslutning. Antalet gemensamma magasin och vårdstationer m.m. blev inte heller så stort. Projektarbetet kan egentligen inte i någon större utsträckning sägas ha formellt samordnats mellan de olika institutionerna, men det informella samarbetet mellan projekten har varit desto större. Kontaktnät har skapats och projekten och institutionerna har tagit stöd av varandra i SESAM:s alla områden. kan på det sättet sägas ha stärkt samar- betet mellan t.ex. större och mindre museer. I flera redovisningar nämns att var en viktig samarbetspartner. var också en av de institutioner som samordnade utbildningen för de SESAM-anställda. När det gäller datafrågor har samverkan varit relativt stor. Västerbot- tens läns museum utarbetade ett databasprogram kallat , som spreds till många andra SESAM-projekt. De museer som arbetar med har också haft regelbundna möten där aktuella frågor diskuterats. Fler kon- stellationer grundade på samarbete kring ett databasprogram finns också exempel på. SESAM-projekten på länsmuseerna riktade mot hembygdsföreningarna har varit goda exempel på samverkan. Hembygdsföreningarna har fått förbättrad kontakt med sina respektive länsmuseum och omvänt. Samverkan i samband med har stärkt förhållandet mellan länsmuseerna och hembygdsmuseerna, samt de mindre kommunala museerna. 7 Regeringens slutsatser och bedömning Regeringen bedömer att i sin helhet gett goda resultat. Projektet kombinerade en framgångsrik sysselsättningsåtgärd med en nödvändig nationell räddningsinsats för kulturarvet.