prop · GN03147 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt bestämmelsen kan en utlänning som oavbrutet haft sitt hemvist i och dessutom tidigare haft sitt hemvist här under sammanlagt förvärva svenskt medborgar- skap genom anmälan. Det förutsätter att anmälan sker efter det att han eller hon fyllt tjugoett år, men före ålder. Är sökanden stats- lös, eller styrker att förvärv av svenskt medborgarskap skulle medföra förlust av det utländska medborgarskapet, får anmälan göras redan under förutsättning att han eller hon vid tiden för anmälan har sitt hemvist här i riket och dessutom tidigare haft sitt hemvist här under sammanlagt . I uppväxta utländska barn har således under förutsättning av att de i 3 § MedbL angivna förutsättningarna är uppfyllda en absolut rätt att vid arton eller tjugoett års ålder få svenskt medborgarskap. Till skillnad från vad som är fallet vid naturalisation uppställs det utöver kravet på hemvisttid inte några villkor i fråga om skötsamhet. Det vanligaste är att barn som tillhör den nu aktuella gruppen förvärvar svenskt medborgarskap som bipersoner när deras föräldrar naturaliseras. Detta kan som regel ske när föräldrarna haft hemvist i och i normalfallet finns det således en möjlighet för dessa barn att erhålla svenskt medborgarskap senast vid omkring ålder. Frågan är om det finns skäl att ytterligare underlätta för barn med ut- ländskt medborgarskap att erhålla svenskt medborgarskap. Fördelarna med att erbjuda de nu aktuella barnen svenskt medborgar- skap är främst att det skulle underlätta integrationen i det svenska sam- hället. Barnen som föds här i landet kommer i många fall också att till- bringa hela sin uppväxt och resten av sitt liv här. Genom att underlätta villkoren för förvärv av svenskt medborgarskap visar att barnen är välkomna och att de betraktas som fullt ut tillhöriga den svenska sam- hällsgemenskapen. Med beaktande av att barn inte bör förvärva ett medborgarskap i strid med föräldrarnas vilja bör, liksom beträffande de statslösa barnen, ett an- mälningsförfarande tillämpas. Det faktum att barnen vid födelsen förvär- var i vart fall något lands medborgarskap gör dock deras ställning i med- borgarskapsrättsligt hänseende avsevärt mindre utsatt än vad som är fallet i fråga om statslösa barn. Det finns därför inte skäl att föreslå lika långtgående lättnader som gjorts beträffande statslösa barn. Barn som föds i med enbart utländskt medborgarskap Regeringen finner det rimligt att barn som föds i och som vid födelsen förvärvar enbart utländskt medborgarskap ges möjlighet till för- värv av svenskt medborgarskap genom anmälan under förutsättning att de har permanent uppehållstillstånd i samt dessutom hemvist här . Krav på längre tids hemvist skulle innebära att skillnaden i förvärvsvillkor mellan statslösa barn och barn med utländskt medborgar- skap blev omotiverat stor. Till detta kan läggas att , som nämnts ovan, är lika med den tid efter vilken dessa barn normalt kan bli svenska medborgare såsom bipersoner i samband med föräldrarnas naturalisation. Barn med enbart utländskt medborgarskap som kommer till under sin uppväxt Motiven för att underlätta förvärvet av medborgarskap för i födda barn gäller även barn med utländskt medborgarskap som under sin uppväxt flyttar till . Enligt regeringens uppfattning finns det inte heller beträffande dessa barn skäl att uppställa krav på längre tids hemvist än . De barnen bör därför omfattas av samma förvärvsvillkor som gäller för de barn som föds i och som vid födelsen förvärvar enbart utländskt medborgarskap. Möjligheten till förvärv på detta sätt bör vidare stå öppen även för de utländska adoptivbarn som inte förvärvar svenskt medborgarskap i annan ordning. Gemensamma överväganden En anmälan om förvärv av svenskt medborgarskap i nu aktuella fall bör göras innan barnet fyllt . De barn som därmed kommer att omfat- tas av bestämmelsen är de som kommer till . Om barnet för anmälan fyllt bör, liksom vid för- värv av svenskt medborgarskap för barn till en svensk far (se avsnitt 6), som krav för förvärvet vidare gälla att barnet samtycker. Kravet på sam- tycke bör dock inte upprätthållas om barnet är varaktigt förhindrat att lämna sådant på grund av en psykisk störning eller på grund av något an- nat liknande förhållande. När det gäller förvärv av svenskt medborgarskap för statslösa barn har konstaterats att den föreslagna ordningen i vissa fall kan få konsekvenser i fråga om möjligheterna att utvisa någon av barnets föräldrar. När det gäller barn med enbart utländskt medborgarskap kan dock konstateras att förslagets inverkningar på möjligheterna att utvisa någon av barnets för- äldrar torde vara synnerligen begränsade med hänsyn till den starka an- knytning till som ett barn med så lång vistelsetid här normalt an- ses ha fått. Anmälan av ungdomar som fyllt Det bör även i dessa fall, i likhet med vad som föreslagits för statslösa barn, införas en möjlighet för personer som fyllt att fram till förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. Kommittén föreslår för dessa fall krav på hemvist . Som skäl anför kommittén att hemvistvillkoren i de av kommittén föreslagna bestämmelserna i 9 och 10 §§ skall korrespondera med varandra på sådant sätt att det i båda fallen krävs att utlänningen kommer till för att kunna få svenskt medborgarskap enligt dessa bestämmelser. Enligt regeringens uppfattning bör dock hemvistkravet utformas på följande sätt. En utländsk person skall, utöver permanent uppehållstill- stånd, ha haft hemvist i sedan han eller hon fyllde . På så sätt uppnås en stigande skala av krav på viss tids hemvist, utan att det direkt ställs krav hemvist jämfört med före denna ålder. Övrigt Förslagen om förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan för statslösa personer och personer med enbart utländskt medborgarskap in- nebär att hela tillämpningsområdet för nuvarande 3 § MedbL försvinner. Enligt andra stycket är paragrafen inte tillämplig på medborgare i fientlig stat eller på personer som haft medborgarskap där, men förlorat det utan att förvärva medborgarskap i något annat land. Kommittén föreslår att undantagsbestämmelsen inte skall få någon motsvarighet i den nya lagen. Kammarrätten i avstyrker detta och anser att kommitténs motivering inte är övertygande. Regeringen delar kommitténs bedömning. Skälet är framförallt att medborgarskapet minskat i betydelse som grund för lojaliteten till ett land. anser att det bör införas ett vandelskrav för ut- ländska medborgare som söker svenskt medborgarskap efter uppnådd myndighetsålder. Vandelskravet skall enligt innebära att sökanden inte får ha dömts till fängelse. motiverar sin synpunkt med att det framstår som stötande för den allmänna rättskänslan att meddela svenskt medborgarskap till den som dömts till ett fängelsestraff även om personen kommit till som barn. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är att ge personer som kommit till som barn och vars vårdnadshavare inte medverkat till förvärv av svenskt medborgarskap en möjlighet att , mellan arton och , själva anmäla önskemål om detta på i stort sett samma villkor som barn . Enligt regeringens uppfattning finns det inte skäl att införa ytterligare villkor utöver de föreslagna när det gäller dessa personer. Vad gäller identitetsfrågor i de här aktuella fallen hänvisas till vad som anförts i dessa avseenden i avsnitt 8. Beträffande hemvistbegreppet hänvisas till avsnitt 11. När det gäller undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd hänvisas till avsnitt 12. Förvärv av svenskt medborgarskap i den ordning som föreslås i detta avsnitt kan i vissa fall innebära att sökanden på grund av lagstiftningen i den stat där han eller hon har medborgarskap med auto- matik förlorar sitt andra medborgarskap. Det är därför av vikt att alla som avser att utnyttja anmälningsmöjligheten informeras om detta. Migra- tionsverket (före ) bör svara för detta. 10 Återvinning av svenskt medborgarskap Regeringens förslag: Återvinning av svenskt medborgarskap skall vara möjligt för den som har fyllt och har haft hemvist i under sammanlagt och som dessutom har hemvist här . Som en konsekvens av förslaget i fråga om dubbelt medborgarskap skall det inte krävas att sökanden i samband med återvinningen befriar sig från sitt utländska medborgarskap. Möjligheten till återvinning skall stå öppen även för den som har förvärvat sitt svenska medborgarskap på annat sätt än genom födelsen. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. pekar emellertid på tveksamheter i kommitténs definition av hemvistbegreppet. konstaterar att kommittén inte angivit några konkreta skäl för ändring av den nuvarande regeln. Skälen för regeringens förslag: Svenskt medborgarskap kan enligt den nu gällande ordningen förloras med automatik dels i enlighet med bestämmelserna i 7 § MedbL, dels på grund av föreskriften i 8 § MedbL om preskription. får vidare på ansökan befria den som är eller önskar bli utländsk medborgare från hans eller hennes svenska medborgarskap (9 § MedbL). I 4 § MedbL finns bestämmelser om återvinning av svenskt medborgarskap. Förutsättningarna för återvinning är att sökanden blivit svensk medborgare vid födelsen, oavbrutet haft sitt hemvist i till samt har hemvist här . För att en utländsk medborgare skall kunna återvinna svenskt medborgarskap gäller vidare att han eller hon måste styrka att det utländska medborgarskapet därigenom förloras. Möjligheten för den som varit svensk medborgare att återfå svenskt medborgarskap genom ett förenklat förfarande bör bibehållas. Frågan är dock om det finns anledning att ändra de nuvarande villkoren för återvinning. Grunden för kravet på oavbrutet hemvist till är att tidi- gare svenska medborgare som saknar verklig anknytning till skulle uteslutas från återvinningsmöjligheten. Regeringen anser inte att det finns skäl att överge denna grundtanke. Det är således rimligt att möj- ligheten till återvinning är förbehållen dem som har en stark förankring till bakåt i tiden. Enligt regeringens uppfattning är emellertid det nuvarande kravet på oavbrutet hemvist intill onödigt restriktivt. Sådan verklig anknytning till som bör vara en förutsättning för återvinning kan som regel anses ha uppkommit även om inte hela uppväxttiden intill tillbringats i . Regeringen finner att det bör vara tillräckligt att sökanden, som skall ha fyllt , har haft hemvist i under sammanlagt . I fråga om paragrafens andra hemvistkrav, dvs. hemvist i , anser regeringen att det är rimligt att som villkor för återvinning ställs att sökanden efter sin återkomst till vistats här att han eller hon på nytt blivit insatt i svenska samhällsförhållanden. får anses vara en väl avvägd tidsperiod och det föreslås därför inte någon ändring på den punkten. En konsekvens av förslaget i fråga om dubbelt medborgarskap är att det inte bör krävas att sökanden i samband med återvinning av svenskt medborgarskap frånträder sitt utländska medborgarskap. Återvinning av svenskt medborgarskap förutsätter nu att sökanden bli- vit svensk medborgare vid födelsen. Detta innebär att den som förvärvat svenskt medborgarskap genom t.ex. naturalisation eller anmälan inte kan ansöka om återvinning. Enligt regeringens uppfattning saknas det skäl att fortsättningsvis begränsa möjligheten till återvinning på detta sätt. Möj- ligheten bör därför stå öppen även för den som förvärvat sitt svenska medborgarskap på annat sätt än genom födelsen. 11 Svenskt medborgarskap efter ansökan (naturalisation) 11.1 Naturalisationsvillkor Regeringens förslag: Nuvarande praxis när det gäller krav på permanent uppehållstillstånd i för att beviljas svenskt medborgarskap samt att hemvisttid är tillräckligt för den som är statslös eller flykting skall framgå av lag. I övrigt skall villkoren för naturalisation vara oförändrade. Begreppet hederlig vandel skall dock bytas ut mot hederligt levnadssätt . Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. är positivt till förslaget men önskar förtydliganden i vissa avseenden. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering anser bl.a. att hemvist borde gälla för såväl nordiska som icke-nordiska medborgare och för statslösa. Samarbetsorganet för invandrarorganisationer och i anser att kravet på hemvisttid för personer som inte kan styrka sin identitet bör sänkas till . Skälen för regeringens förslag Villkor för naturalisation De villkor för naturalisation som framgår av 6 § MedbL är att sökanden styrkt sin identitet, fyllt , eller, i fråga om medborgare i annat nordiskt land, har hemvist här i landet samt att sökanden fört och kan förväntas komma att föra en hederlig van- del. Det finns inte skäl att ändra nu gällande villkor för naturalisation i materiellt hänseende. Utöver gällande krav bör dock två förtydligande tillägg göras. Det ena avser att sökanden skall ha permanent uppehållstillstånd i . Det andra är att det i fråga om hemvistkravet skall framgå att detta är för den som är statslös eller att bedöma som flykting enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen (1989:529). Dessa tillägg utgör inte några nyheter i sak utan avspeglar rådande praxis. Det bör dock i sammanhanget noteras att inte kräver att en medborgare i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) skall ha permanent uppehållstillstånd för att svenskt medborgarskap skall beviljas. I stället görs en prövning av om sökanden skulle ha fått permanent uppehållstillstånd om han eller hon ansökt om det. Detta leder i de flesta fall till bedömningen att EES- medborgaren skulle ha kunnat få permanent uppehållstillstånd efter ansökan och svenskt medborgarskap beviljas då. När det gäller undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd för medborgare i de nordiska länderna och för medborgare i övriga länder inom EES hänvisas i övrigt till avsnitt 12. Enligt förslaget i lagrådsremissen skulle i lagtexten anges att det lägre kravet på hemvisttid skulle gälla den som är ofrivilligt statslös . Lagrå- det förordar att uttrycket statslös används genomgående och att den närmare innebörden klargörs i författningskommentaren. Regeringen in- stämmer i denna uppfattning. Liksom enligt nuvarande praxis bör de för- månligare reglerna för statslösa i naturalisationsärenden vara förbehållna personer som inte själva vidtagit några åtgärder för att bli statslösa. När det gäller statslösa personer som i och för sig kan få medborgarskap även i ett annat land, anser regeringen att detta förhållande inte skall påverka bedömningen av huruvida personen skall anses vara statslös eller ej. Övriga frågor kring naturalisation anser att begreppet vandel bör bytas ut mot ha levt skötsamt och hederligt och kan förväntas även leva på detta sätt . Ombudsmannen mot etnisk diskriminering anser att lagtexten bör ange vilken misskötsamhet som kan läggas till grund för avslagsbeslut på grund av brister i vandelsvillkoret. Frågan om att byta ut begreppet vandel mot det av nu föreslagna uttycket har aktualiserats under tidigare lagstiftningsarbete, men förkastats (prop. 1994/95:179, 1994/95:SfU16). Utskottet ansåg att det föreslagna uttrycket skötsamt hade en tänjbar betydelse och att be- greppet hederlig vandel , även om det kan förefalla ålderdomligt, bättre än det föreslagna uttrycket motsvarar de krav som avses att ställas på en utlänning som ansöker om svenskt medborgarskap. Regeringen anser att det, mot bakgrund av att vandel är ett otidsenligt begrepp, finns skäl att på nytt aktualisera frågan om att byta ut detta begrepp. Avsikten är inte att lägga in en annan innebörd i detta krav för naturalisation. Om ett annat begrepp väljs bör det därför vara ett som ligger det nuvarande nära. Levnadssätt är ett begrepp som är synonymt med vandel . Regeringen föreslår därför att ifrågavarande krav för natu- ralisation uttrycks så att sökanden skall ha haft och kan förväntas komma att ha ett hederligt levnadssätt . Det finns inte skäl att i lagtexten ange vilken misskötsamhet som kan läggas till grund för avslagsbeslut. Detta bör liksom avgöras genom praxis. Frågan om vad som utgör avbrott i hemvistet har betydelse såväl i naturalisationsärenden som i vissa anmälningsärenden. Det krävs givetvis inte att en utlänning måste ha varit innanför gränser under hela den hemvisttid som föreskrivs. Sedvanliga semesterresor, kortare släktbesök och andra liknande besök i utlandet bryter inte hemvistet. De påverkar inte heller beräkningen av hemvisttiden. Utlandsvistelser av annat slag bör bedömas mot den bakgrunden att en person normalt anses ha sitt hemvist på den ort där han eller hon bor och har för avsikt att kvarstanna. Hemvist på en viss ort anses alltså föreligga om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständighe- terna i övrigt måste anses vara stadigvarande. Hemvisttiden bör inte anses avbruten om inte sökanden antingen tagit hemvist i ett annat land eller på annat sätt gett upp hemvistet i . Vid bedömningen bör, vid sidan av de faktiska förhållandena, hänsyn tas till sökandens avsikt (se regeringens beslut , Ku 1999/1876). De faktiska förhållandena tar sikte på objektivt konstaterbara omständigheter såsom familj, bostad och anställning. I sammanhanget bör frågan om uppehållstillstånd grundade på EES- reglerna beröras. har genom sitt beslut i ärende UN 95/12382 slagit fast att ett sådant tillstånd i princip inte bör kunna ligga till grund för beräkning av hemvisttid i ett medborgarskapsärende. Med beaktande av vad som anförs i det följande om att likställa tidsbegränsade uppehållstillstånd för medborgare i EES- länder med permanent uppehållstillstånd anser regeringen emellertid att även EES-tillstånd bör kunna ligga till grund för beräkning av hemvisttid i ett medborgarskapsärende (se avsnitt 12). Vad som anförts i detta avsnitt i fråga om hemvisttid bör i tillämpliga delar gälla även i anmälningsärenden. I detta sammanhang bör även frågan om konsekvenserna av att svenskt medborgarskap beviljats på felaktiga eller falska uppgifter beröras. Frå- gan har aktualiserats av Lagrådet. Det finns ingen möjlighet att återkalla ett beslut om naturalisation som har meddelats på grundval av felaktiga uppgifter. Att införa en sådan möjlighet har diskuterats i tidigare lagstiftningsärenden, men något för- slag i den riktningen lades inte fram (prop. 1994/95:179 s. 57 och prop. 1997/98:178 s. 18 20). Frågan är då om ett beslut att bevilja svenskt medborgarskap på grund av felaktiga eller falska uppgifter skulle kunna anses som en nullitet (dvs. att det betraktas som obefintligt), och i så fall under vilka förutsättningar detta skulle kunna vara fallet. Hänsynen till den enskildes trygghet leder allmänt till att det finns mindre anledning att anta att ett beslut är en nullitet om beslutet är gynnande än om beslutet är betungande. Likaså bör restriktivitet iakttas när det gäller ett beslut med långtgående rättsverkningar, t.ex. ett naturalisationsbeslut (jfr , Allmän förvaltningsrätt, 1997, s. 78). Hur situationen skall hanteras bör enligt regeringens mening avgöras i rättstillämpningen, mot bakgrund av förvaltningsrättsliga principer och med beaktande av bestämmelsen i 2 kap. 7 § RF. 11.2 Dispensgrunden till gagn för landet m.m. Regeringens förslag: Den särskilda möjligheten att bevilja dispens från något av villkoren för naturalisation om det är till gagn för att sökanden blir svensk medborgare tas bort. Det skall dock finnas en möj- lighet att bevilja dispens om det finns särskilda skäl. Den som är sambo med en svensk medborgare skall jämställas med den som är gift med en svensk medborgare i fråga om möjlighet till dispens. Samma förhållande skall gälla för homosexuella sambor. En hänvisning till aktuell bestämmelse i den nya lagen om svenskt medborgarskap skall göras i lagen (1987:813) om homosexuella sambor. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) anser att även 15 § andra stycket 2 i kommitténs lagförslag bör tas bort. DO anser vidare att frågan om dispens inte bör vara avhängig av om personen är gift med en svensk medborgare. framhåller det angelägna i att det finns dispensgrunder kvar och att elitidrottare skall kunna få dispens i vissa fall. Svenska föreslår att sambor jämställs med gifta när de söker dispens. Hovrätten för ifrågasätter om det finns tillräckliga skäl att slopa dispensgrunden till gagn för landet . ifrågasätter om dispensmöjligheten skall begränsas till sökandens person- liga förhållanden och anser att den även bör kunna avse annat intresse. Skälen för regeringens förslag Dispensgrunden till gagn för landet Enligt 6 § MedbL är det möjligt att ge dispens från samtliga fyra villkor för naturalisation. Från kravet på styrkt identitet kan dispens medges om sökanden har hemvist här i landet och gör sannolikt att den identitet han eller hon uppger är riktig. Beträffande de tre övriga villkoren ålder, hemvist och vandel gäller att dispens kan beviljas om det är till gagn för landet att sökanden blir svensk medborgare, om sökanden har varit svensk medborgare eller är gift med en svensk medborgare, eller om det annars med hänsyn till sökandens förhållanden finns särskilda skäl för ett svenskt medborgarskap. Dispensgrunden till gagn för landet har sällan kommit till använd- ning. Senast dispensgrunden tillämpades var i regeringens beslut i besvärsärende U 7204/85. Regeringen beviljade sökanden dispens från kravet på viss tids hemvist och ansåg att det med hänvisning till vad som blivit upplyst om mannens skicklighet som forskare var till gagn för att han beviljades svenskt medborgarskap. Redan det faktum att det förflutit så sedan dispensgrunden till- lämpades talar för att behovet av den kan ifrågasättas. Därtill kommer att regeringen anser att frågan om huruvida en person skall beviljas svenskt medborgarskap inte bör vara direkt avhängig om som land kan ha någon nytta av att personen beviljas svenskt medborgarskap. Regeringen föreslår att den särskilda dispensgrunden till gagn för landet tas bort. Regeringen anser att det även fortsättningsvis bör finnas en möjlighet att meddela dispens från naturalisationskraven om särskilda skäl talar för detta. Om dispensmöjligheten till gagn för landet tas bort kan det dock, som påpekat, finnas skäl att ändra dispensgrunden med hänsyn till sökandens personliga förhållanden finns särskilda skäl för svenskt medborgarskap till det annars finns särskilda skäl . Därmed skulle det finnas en möjlighet att även fortsättningsvis beakta t.ex. att kan ha nytta av att en person blir svensk medborgare. Den praxis som innebär att idrottare på internationell elitnivå i några fall har medgetts dispens från hemvistvillkoret i viss utsträckning kan sägas förete vissa principiella likheter med den, om än sällsynta, praxis som är resultatet av dispensgrunden till gagn för landet . Antalet idrotts- utövare som har förvärvat svenskt medborgar- skap med varierande grad av dispens från hemvistvillkoret uppgår till sju, samtliga medaljkandidater vid eller . Den dispensgrund som till- lämpats i dessa fall är att det med hänsyn till sökandens förhållanden fun- nits särskilda skäl för svenskt medborgarskap. I linje med vad som anförts beträffande dispensgrunden till gagn för landet anser regeringen att det faktum att en person som ansöker om svenskt medborgarskap bedöms ha möjlighet att ta medalj inte i sig kan vara tillräckligt för att han eller hon skall beviljas dispens från något av villkoren för naturalisation. Det avgörande för om dispens skall beviljas bör i stället vara om idrottsutövaren kan åberopa dispensgrundande skäl som är hänförliga till hans eller hennes personliga förhållanden, t.ex. att det svenska medborgarskapet av någon anledning är en förutsättning för att sökanden skall kunna fortsätta att utöva sin idrott på elitnivå.