prop · GN0373 · 2000-01-01 00:00:00 — Ansö- kan i tvist om ändring av arrende- eller hyresvillkor eller av villkor i avtal om jakträttsupplåtelse skall innehålla uppgift om den ändring av villkoren som begärs. Tvist som avses i 1 § första stycket 1 eller 2 eller 4 § första stycket 1 3 hänskjutes av part till nämnd genom ansökan som skall vara skriftlig samt innehålla upp- gift om parternas namn och hem- vist, den berörda fastighetens be- lägenhet och tvistens beskaffenhet. Ansökan i tvist om förlängning av arrende- eller hyresavtal skall in- nehålla uppgift om de skäl som åberopas mot förlängning. Ansö- kan i tvist om ändring av arrende- eller hyresvillkor skall innehålla uppgift om den ändring av villko- ren som begärs. Uppfyller ansökan ej vad som föreskrives i första stycket, skall nämn- den förelägga sökanden att avhjälpa bristen . Efterkommes ej föreläggandet, får ansökningen avvisas. Parts första inlaga till nämnden skall innehålla uppgift om hans person- nummer och postadress. Vidare bör anges partens yrke och telefonnum- mer samt de övriga omständigheter som är av betydelse för delgivning med honom. Har part vidtalat ombud att företräda honom, skall ombudets namn, postadress och telefonnummer anges. Sker ändring i förhållande, som part sålunda uppgivit, skall parten utan dröjsmål anmäla det till nämnden. Ansökan varigenom tvisten hänskjuts till nämnden bör tillika innehålla uppgift om motpart i de hänseenden som sägs i tredje stycket. Återkallas ansökan, avskrives ärendet. 11 §3 Rör ärende som avskrivits enligt 10 § första stycket första punkten tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hy- resförhandlingslagen (1978: 304), 5 § lagen (1957:390) om fiskear- renden, 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991: 614) eller 18 § jaktlagen (1987: 259) skall nämnden återuppta ärendet på an- sökan av sökanden. Ansökan görs skriftligen från den dag beslutet om avskrivning meddelades. Rör ärende som avskrivits enligt 10 § första stycket första punkten tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hy- resförhandlingslagen (1978: 304), 5 § lagen (1957:390) om fiskear- renden eller 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614) skall nämnden återuppta ärendet på ansökan av sökanden. Ansökan görs skriftligen från den dag beslutet om avskriv- ning meddelades. Uteblir sökanden ånyo, får ärendet icke återupptagas på nytt. 23 a §4 Om rätt för part att klandra be- slut av arrendenämnd i arrende- tvist finns bestämmelser i 8 kap. 31 § jordabalken, 16 § lagen (1957:390) om fiskearrenden och 53 § jaktlagen (1987:259). Om rätt för part att klandra be- slut av arrendenämnd i arrende- tvist finns bestämmelser i 8 kap. 31 § jordabalken och 16 § lagen (1957:390) om fiskearrenden. yttrande enligt 12 a § andra stycket får inte överkla- gas. Nämndens beslut i sådana frågor som avses i 23 § tredje stycket får överklagas genom besvär hos fastighetsdomstolen. Detsamma gäller nämndens beslut enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvär- va arrendestället. Besvärshandlingen skall ges in till arrendenämnden från den dag beslutet meddelades. I fråga om handläggningen hos arren- denämnden och fastighetsdomstolen tillämpas bestämmelserna i 52 kap. 2 12 §§ på motsvarande sätt. Fastighetsdomstolens be- slut med anledning av besvär i frågor som avses i andra stycket tredje meningen eller i 23 § tredje stycket 1 3 får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter tillämpas fortfarande i ärenden som enligt över- gångsbestämmelserna i lagen (1999:000) om ändring i jaktlagen (1987: 259) skall prövas enligt äldre bestämmelser. Förslag till lag om ändring i rennäringslagen (1971:437) Härigenom föreskrivs att 32 § rennäringslagen (1971:437)1 skall ha föl- jande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 32 § På sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen får nyttjanderätt upplåtas endast om upplåtelsen kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln. Avser upplåtelsen rätt till jakt eller fiske, krävs dessutom att upp- låtelsen är förenlig med god jakt- vård eller fiskevård och kan ske utan besvärande intrång i rätten till jakt eller fiske enligt 25 §. Upplå- telse av hela fisket i visst vatten får ske endast om samebyn medger det. Avser upplåtelsen rätt till jakt eller fiske, krävs dessutom att upplåtelsen är förenlig med god viltvård eller fiskevård och kan ske utan besvärande intrång i rät- ten till jakt eller fiske enligt 25 §. Upplåtelse av hela fisket i visst vatten får ske endast om samebyn medger det. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om viltvårdsområden, 2. lag om ändring i jaktlagen (1987:259), 3. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyres- nämnder, 4. lag om ändring i rennäringslagen (1971:437). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslag till lag om viltvårdsområden 1 § Första stycket innehåller bestämmelser om för vilket ändamål ett vilt- vårdsområde får bildas. Därvid anges att syftet är att "främja viltvården genom att samordna jakten och andra åtgärder till skydd och stöd för vil- tet." Av 7 § i förslaget följer att ett viltvårdsområde får bildas endast om "samordningen enligt 1 § första stycket" avser någon eller några av vilt- arterna "älg, kronhjort, dovhjort, rådjur, vildsvin" (i remissen samman- fattningsvis betecknade klövdjur) "björn, lo, järv eller varg" (betecknade stora rovdjur). Efter en jämförelse mellan nu berörda bestämmelser uppkommer till en början frågan om vad som avses med "jakten" respektive "viltet" i förevarande paragrafs första stycke. Den närmast till hands liggande tolkningen är väl då att "jakten" och "viltet" bara avser den eller de av de i 7 § uppräknade viltarterna för vilka det enskilda viltvårdsområdet har bildats. (Jfr uttrycket "berörda viltarter" i 8 § första stycket 1.) Av 26 § i förslaget framgår emellertid att en viltvårdsområdesförening även får besluta om områdesjakt efter småvilt. En förutsättning är därvid att stadgarna medger detta och även anger de förutsättningar som i så fall skall gälla för beslutet (17 § första stycket 2. och 3.). Mot bakgrund av det anförda synes tolkningen av vad som avses med "jakten" och "viltet" kunna variera beroende i första hand på vad som an- ges i den enskilda föreningens stadgar. Vid sådant förhållande och efter- som det normalt torde vara svårt att hävda att jakt är en åtgärd som sker till "skydd och stöd" för det aktuella viltet, förordar Lagrådet att första stycket i förevarande paragraf ges följande lydelse: "Enligt denna lag kan två eller flera fastigheter sammanföras till ett viltvårdsområde i syfte att viltvården skall främjas genom en samordning av jakt och åtgärder till skydd och stöd för vilt." Som en förtydligande följdändring kan sedan den ändringen vidtas i andra stycket att orden "av viltvården" sätts in efter ordet "samordning". 3 och 4 §§ I 3 § finns bestämmelser om medlemskap i viltvårdsområdesförening. Den följande paragrafen klargör att det är som skall besluta om bildande av viltvårdsområde och i samband därmed "fastställa" stad- garna för viltvårdsområdesföreningen i vissa hänseenden. Enligt Lagrådets mening framstår det som mest logiskt att byta ordning mellan nämnda paragrafer, så att reglerna om medlemskap kommer efter vad som gäller bildandet av en viltvårdsområdesförening. Vad särskilt gäller ordet "fastställa" i föreslagna 4 § finns anledning notera, att det i författningskommentaren till 17 § sägs, att vid bildandet av ett viltvårdsområde, liksom vid ett beslut om stadgeändring, "skall in- nehållet i stadgarna prövas av ". Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts, att det förutsätts att därvid skall ha möjlighet att avvika från föreliggande förslag till stadgar (jfr bl.a. 16 § första stycket). Det kan enligt Lagrådets mening ifrågasättas om nämnda avsikt angå- ende hantering av stadgefrågor framgår av lagtexten. Lag- rådet förordar därför att det i den aktuella paragrafen anges att länsstyrel- sen skall "pröva och fastställa" stadgar för viltvårdsområdesföreningen i de hänseenden som anges i 17 §. 8 § Lagrådet hänvisar här till vad som i anslutning till 1 § antytts om den inte helt säkra innebörden av begreppet "berörda viltarter" i denna paragrafs första stycke. Med hänsyn till innehållet i den närmast föregående para- grafen ligger det således nära till hands att uppfatta att det här är fråga endast om någon eller några av "klövvilten" eller de "stora rovdjuren". Enligt Lagrådets mening finns här ett behov av att lagtexten ger ett klart besked. 15 § I paragrafens första stycke anges att vid en förrättning (enligt 12 §) skall "förutsättningarna för bildande av viltvårdsområdet utredas". Eftersom det redan i 12 § första stycket klargörs, att frågan om bildan- de av ett viltvårdsområde normalt "skall utredas vid en förrättning under ledning av en förrättningsman" kan det enligt Lagrådets mening starkt ifrågasättas, om första stycket i förevarande paragraf behövs. Andra stycket föreskriver att fastighetsägarna skall få möjlighet att ytt- ra sig och lägga fram utredning i frågor som är av betydelse för bildandet. Av inledningen till paragrafen, liksom av dess placering i lagförslaget, framgår att föreskriften i andra stycket bara avses gälla fall då frågan om bildande av viltvårdsområde behandlas vid en förrättning. Eftersom bestämmelserna i 12 § andra stycket i förslaget emellertid medger att beslut om att bilda viltvårdsområde ibland får fattas utan fö- regående förrättning, bl.a. om "förrättning annars inte anses nödvändig", kan ifrågasättas om det inte finns skäl att klargöra att vad som sägs i and- ra stycket i förevarande paragraf skall ha en mer generell giltighet. En sådan ordning skulle kunna åstadkommas om första stycket, av angivna skäl utgår, samt paragrafen sedan ges följande lydelse: "Innan förrättningsmannen avger sitt utlåtande enligt 15 §, eller innan fattar beslut om bildande av viltvårdsområde i fall då det kan ifrågasättas om samtliga fastighetsägare samtycker därtill, skall alla berörda fastighetsägare ges möjlighet att yttra sig och lägga fram utred- ning i frågor av betydelse för bildandet av viltvårdsområdet." 17 § Enligt paragrafen skall i en viltvårdsområdesförenings stadgar anges bl.a. i vilken utsträckning föreningen skall ha rätt att besluta i frågor som av- ses i 24 28 §§ (punkt 2), de förutsättningar som skall gälla för förening- ens beslut i frågor som anges i 24 27 §§ (punkt 3) samt grunderna för beslut om tillfällig avstängning från områdesjakt (punkt 6). Av 23 § andra stycket framgår att en viltvårdsområdesförening får fatta beslut enligt 24 29 §§ endast om det anges i stadgarna. Av 4 § framgår vidare att skall fastställa stadgarna och ändringar däri i nu aktuella hänseenden. nämnda bestämmelser väcker frågor om den konstitutionella natu- ren hos såväl viltvårdsområdesförenings beslut om antagande av stadgar som beslut om fastställelse av dessa. En första fråga är om viltvårdsområdesföreningens beslut kan anses som en förvaltningsuppgift som kan överlämnas till enskild med stöd av 11 kap. 6 § tredje stycket re- geringsformen (RF). I andra hand uppkommer frågan om beslut utgör en förvaltningsuppgift eller om det bör ses som ett medde- lande av föreskrifter, vilket i så fall måste ha stöd i 8 kap. RF. De föreslagna lagreglernas förenlighet med diskuteras i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.1). Härvid hänvisas till tidigare lagstiftningsärenden, vari gjorts bedömningen att lokalt be- gränsade föreskrifter som riktar sig till ägare av vissa bestämda fastighe- ter eller till vissa därmed jämförliga rättshavare inte kan anses ha sådan generell giltighet som karakteriserar en norm eller en rättsregel. Enligt regeringens mening saknas skäl att göra en annan bedömning av frågan . Regeringen anser alltså att de stadgar och beslut som tillkommer inom ett viltvårdsområde och som ju har rättsverkningar endast för en be- stämd personkrets inte kan anses ha den generella karaktär som kännetecknar normgivning. Regeringen anser sammanfattningsvis att en viltvårdsområdesförenings beslutsbefogenheter inte omfattas av normgivningsreglerna i 8 kap. RF. Vid lagrådsföredragningen har som exempel på tidigare lagstiftnings- ärenden där dessa frågor berörts angetts förarbetena till plan- och bygg- lagen, främst Lagrådets yttrande i BoU 1986/87:1, vilket i sin tur om- nämner den i lagrådsremissen angivna proposition 1975/76:112 om kun- görande av lagar och andra författningar. Några senare lagstiftningsären- den har inte kunnat anges. I den nu aktuella lagrådsremissen har avgörande vikt fästs vid att före- skrifter i en viltvårdsområdesförenings stadgar är lokalt begränsade och riktar sig till ägare till vissa bestämda fastigheter eller därmed jämförliga rättshavare. Som framgår av Lagrådets ovannämnda yttrande över försla- get till plan- och bygglag är emellertid gränsen mellan föreskrifter i RF:s mening normer och andra bestämmelser inte helt klar. Lagrådet an- förde vidare att när ställning skall tas i ett enskilt fall det uppenbarligen inte sällan blir nödvändigt att sammanväga olika omständigheter som kan inverka på bedömningen. Avgörandet av om en bestämmelse tillhör den ena eller andra kategorin kan stundom i sista hand bli beroende av om- ständigheter som tagna var och en för sig närmast är av detaljbetonad ka- raktär. Den geografiska begränsningen, innebärande en begränsning till vissa bestämda fastigheter, är alltså inte den enda faktor som kan in- verka på bedömningen av om en bestämmelse är att anse som en före- skrift i RF:s mening, även om denna faktor självklart har stor betydelse. Av lagrådsremissen framgår dock inte hur stora viltvårdsområden som avses kunna bildas enligt den nya lagen. Enligt Lagrådets mening ligger det vidare nära till hands att också beakta sådana omständigheter som i vad mån bestämmelsen rör enskildas personliga rättsförhållanden inbör- des och om överträdelse av bestämmelsen kan medföra någon form av sanktion. I förevarande fall får stadgebestämmelserna, även om viltvården anses utgöra ett angeläget allmänt intresse, främst anses fylla funktionen att regera de deltagande fastighetsägarnas rättigheter och skyldigheter gent- emot varandra när det gäller jakt och andra åtgärder rörande viltvården inom området. Det ligger nära till hands att se bestämmelser av detta slag som sådana föreskrifter som avses i 8 kap. 2 § RF. Den medlem eller jakträttsinnehavare som bryter mot vissa regler som har beslutats av viltvårdsområdesföreningen kan vidare av föreningen avstängas från områdesjakt (28 § i lagförslaget). Denna bestäm- melse synes förutsätta att ifrågavarande regler har karaktär av norm. Sammantaget finner Lagrådet att det finns anledning till tvekan när det gäller grundlagsenligheten av att till viltvårdsområdesförening överlämna att utforma stadgebestämmelser som får karaktär av bindande rättsregler för de berörda fastighetsägarna. Detta gäller även om be- slut om fastställelse av stadgarna skulle anses utgöra grunden för bestäm- melserna. En komplettering av lagförslaget varigenom de tillåtna stadge- bestämmelserna preciseras skulle kunna undanröja denna tvekan. Enligt Lagrådets mening bör dessa frågor bli föremål för ytterligare analys un- der den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 24 § I denna paragraf finns bestämmelser angående viltvårdsområdesför- enings möjlighet att besluta om områdesjakt och gemensamhetsjakt på älg, kronhjort och dovhjort. Gemensamhetsjakt beskrivs enligt första stycket 2. som jakt "bara tillsammans med andra jakträttshavare inom området". Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts att gemensamhets- jakt utgör en särskild form av områdesjakt. Eftersom detta inte framgår helt otvetydigt av den citerade beskrivningen i 2. "inom området" knyter ju bara an till "jakträttshavare" förordar Lagrådet att orden "och därvid" förs in i texten framför ordet "bara". 25 § Denna paragraf anger vilka beslut en viltvårdsområdesförening kan fatta beträffande jakt på bl.a. stora rovdjur. Av remissen framgår inte hur stora viltvårdsområden det finns praktis- ka förutsättningar att bilda. Sannolikheten för att en förening skall få meddela beslut om områdesjakt eller gemensamhetsjakt på stora rovdjur framstår dock under alla förhållanden, i varje fall , som rätt obetydlig. Det finns i sammanhanget kanske också skäl påpeka, att ett eventuellt beslut enligt ifrågavarande eller liknande bestämmelser i denna lag givetvis inte i sig ger någon rätt att jaga det aktuella viltet. 26 31 §§ Med anledning av vad Lagrådet anfört under 24 § om att gemensamhets- jakt skall betraktas som en särskild form av "områdesjakt" bör framhållas att när det ordet förekommer i rubricerade paragrafer har det litet varie- rande betydelser. I 26 och 31 §§ är det endast fråga om just områdesjakt. Sannolikt gäller detsamma 29 §. I 27 och 28 §§ avses, angående beslut enligt 24 och 25 §§ samt 27 §, även gemensamhetsjakt. Detsamma är fal- let i 30 §. Förtydliganden i nämnda hänseenden bör ske under det fortsatta lag- stiftningsarbetet. 33 38 §§ I de angivna paragraferna anges under vilka förutsättningar flera vilt- vårdsområden får föras samman till ett viltvårdsområde, ett viltvårdsom- råde delas upp i flera sådana områden, ytterligare fastighet anslutas till ett redan bildat viltvårdsområde, en fastighet uteslutas ur ett viltvårdsområde samt en viltvårdsområdesförening upplösas. Mot bakgrund av det sålunda angivna innehållet i paragraferna är den föreslagna rubriken inte adekvat. Innehållet skulle bättre återspeglas med en rubrik lydande "Ändring och upplösning av viltvårdsområde". Lagrådet förordar därför att rubriken ändras i enlighet härmed. I 33 § anges under vilka förutsättningar en viltvårdsområdesförening får upplösas och i 34 36 §§ hur ett viltvårdsområde får förändras. Över- skådligheten skulle förbättras om bestämmelserna i 33 § flyttades ner un- der bestämmelserna i 34 36 §§. En sådan ordning skulle också stämma bättre överens med den av Lagrådet förordade rubriken. Lagrådet förslår därför att paragrafen 33 åsätts nummer 36 och att paragraferna 34 36 åsätts nummer 33 35. Vad gäller den närmare lydelsen av den föreslagna 33 § framgår av författningskommentaren att beslut skall avse inte bara viltvårdsområdesföreningen utan även själva viltvårdsområdet. Lagrådet föreslår därför att paragrafens inledande text får lydelsen "kan besluta att viltvårdsområdet skall upphöra och viltvårdsområdesföre- ningen upplösas om". 34 § första stycket inleds med orden "På ansökan av styrelsen för de viltvårdsområdesföreningar". Eftersom det kan vara fråga om mer än en förening bör före ordet "styrelsen" sättas in orden "styrelserna eller". Enligt 35 § får på ansökan av viltvårdsområdesförening- ens styrelse besluta att en fastighet skall anslutas till viltvårdsområdet. För att det klart skall framgå att det rör en fastighet som inte in- går i området bör uttrycket "en fastighet" bytas ut mot uttrycket "ytterli- gare fastighet". I 37 § första stycket bör med hänsyn till den av Lagrådet föreslagna omnumreringen av 33 36 §§ 34 § bytas ut mot 35 §. 40 § I fjärde stycket av paragrafen anges att beslut skall gälla även om det har överklagats, om inte domstol beslutar annat. Domstols befogenhet att besluta om inhibition framgår emellertid redan av 28 § förvaltningsprocesslagen. Det är vidare vanligt att den beslutande myn- digheten har möjlighet att, om beslutet annars gäller , förordna att det skall gälla först då det vunnit laga kraft (se t.ex. 45 § andra stycket körkortslagen, 10 kap. 2 § vapenlagen, 9 kap. 1 § alkohollagen m.fl.). Enligt Lagrådets mening saknas anledning att inte ge motsvarande befogenhet enligt lagen om viltvårdsområden. Lagrådet förordar därför att fjärde stycket ges följande lydelse: "beslut gäller om inte något annat anges i beslutet." Övergångsbestämmelserna Enligt punkt 2 första meningen skall ett jaktvårdsområde som bildats en- ligt den gamla lagen eller enligt lagen (1938:274) om rätt till jakt anses som ett viltvårdsområde bildat enligt den nya lagen. Enligt Lagrådets me- ning bör den angivna meningen hellre formuleras enligt följande: "Ett jaktvårdsområde som finns vid lagens ikraftträdande skall anses som ett viltvårdsområde bildat enligt denna lag." Punkt 3 anger att bestämmelsen i 7 § den nya lagen inte hindrar att ett viltvårdsområde som bildats enligt den gamla lagen och vars verksamhet endast omfattar vården av småvilt består efter ikraftträdandet. Lagrådet förordar att punkten formuleras enligt följande: "Ett jaktvårdsområde vars verksamhet endast omfattar vården av små- vilt får trots bestämmelsen i 7 § fortsätta med samma verksamhet." I punkt 6 sista meningen, vilken handlar om rätten till uppsägning av upplåten jakträtt, bör orden "på denna grund" tillfogas. Med de ändringar som Lagrådet föreslagit i punkt 2 och 3 framstår det som onödigt att använda sig av uttrycken "den nya lagen" respektive "den gamla lagen". Att paragrafhänvisningarna avser den lag som över- gångsbestämmelserna ingår i får anses självklart. Lagrådet förordar där- för att man endast använder uttrycket "denna lag" i den mån det är fråga om mer än enstaka paragrafer. Övriga lagförslag Förslagen lämnas utan erinra Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. 5 kap. 5 § Sekretess gäller hos polismyn- dighet i verksamhet, som avser fö- rande av eller uttag ur vapenregis- ter, för uppgift som har tillförts re- gistret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen eller ammunition kom- mer till brottslig användning. Un- der samma förutsättning gäller sekretess hos för uppgift som hänför sig till vapenregister. Sekretess gäller hos polismyn- dighet i verksamhet, som avser fö- rande av eller uttag ur vapenregis- ter, för uppgift som har tillförts re- gistret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen eller ammunition kom- mer till brottslig användning. Under samma förutsättning gäl- ler sekretess hos 1. för uppgift som hänför sig till vapenregister, 2. Kammarkollegiet och Natur- vårdsverket för uppgift som hänför sig till jaktkortsregistret, och 3. för uppgift som hänför sig till jägarexamens- registret. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Lagrådet, som påpekar att 5 kap. 5 § första stycket sekretesslagen före- slås få ändrad lydelse i prop. 1999/2000:27, lämnar förslaget utan erinran i övrigt. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1999/2000:73 Jaktens villkor Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Jaktlagen (1987:259) 39 och 41 §§ Senaste lydelse 1997:343. Senaste lydelse 1996:1554. Senaste lydelse 1994:1424. 1 Senaste lydelse 1995:568. 2 Senaste lydelse 1987:264. 3 Senaste lydelse 1991:620. 4 Senaste lydelse 1987:264. 1 Lagen omtryckt 1993:36. Lagen omtryckt 1992:1474. Senaste lydelse prop. 1999/2000:27. Senaste lydelse 1996:1554. 1 Senaste lydelse 1984:377. Senaste lydelse 1987:262. Senaste lydelse 1997:226. Senaste lydelse 1996:1554.