prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringen får enligt 35 § personuppgifts- lagen under vissa förutsättningar meddela föreskrifter om undantag från förbudet i 33 §, bl.a. om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse eller om det finns tillräckliga garantier till skydd för de registrerades rättigheter. 6.6.2.3 Bestämmelser om utbyte av uppgifter Regeringens förslag: En behörig svensk myndighet får på eget initiativ eller efter ansökan lämna ut uppgifter till en behörig utländsk myndighet, under förutsättning att uppgifterna är tillgängliga enligt svensk lag eller administrativ praxis. Svenska myndigheter skall ha möjlighet att uppställa villkor för användningen av upplysningar eller bevismaterial som lämnats ut till annan stat. De svenska myndigheterna skall på motsvarande sätt följa de villkor om användning av lämnade uppgifter som andra länder kan ställa upp. Personuppgiftslagen skall vara tillämplig på behandling av person- uppgifter enligt denna lag om inte annat är föreskrivet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Den föreslagna bestämmelsen som ger svensk behörig myndighet rätt att föreskriva villkor för hur en utländsk myndighet får använda upplysningar eller bevismaterial från saknar dock motsvarighet i promemorian. Remissinstanserna: Kammarrätten i , Ekobrottsmyndig- heten (EBM) och Datainspektionen (DI) anser att det i lagförslaget i enlighet med artiklarna 25.1 och 27 i tullsamarbetskonventionen bör tas in en bestämmelse som ger rätt att föreskriva villkor för hur en utländsk myndighet får använda upplysningar eller bevismaterial från . Kammarrätten i stödjer promemorians förslag att en uttrycklig bestämmelse avseende utlämnande av sekretessbelagda uppgifter till utländska myndigheter bör införas. Datainspektionen (DI) påpekar att såsom den föreslagna lagen är utformad torde det inte endast vara fråga om utlämnande av uppgifter till utländsk myndighet från egna verksamhet och egna register, utan det kan också vara fråga om utlämnande från andra myndigheters register som har åtkomst till. DI och förordar att gränserna bör klargöras bättre och att det tydligt bör framgå vad som avses. t.ex. om polisens register omfattas. Det bör vidare klarläggas vad som avses med administrativ praxis. DI påpekar vidare i sitt yttrande att överföringen av uppgifterna kan utgöra en automatiserad behandling som faller inom personuppgiftslagens område. DI ifrågasätter om med stöd av personuppgiftslagen och befintlig registerlagstiftning kan utföra den automatiserade behandling som följer av ett uppgiftsutbyte. Ur tillämpnings- och effektivitetssynpunkt bör det därför närmare klargöras vilka uppgifter som kan bli föremål för utlämning och vilka möjligheter har att automatiserat behandla de personuppgifter som kommer att utväxlas. Skälen för regeringens förslag Utbyte av information är en av de viktigaste formerna av internationellt samarbete och även det mest efterfrågade och använda biståndet som ges mellan ländernas tullmyndigheter. Uppgifter som kan lämnas till andra stater De uppgifter som kan komma ifråga för utbyte inom ramen för den nya lagen är sådana som respektive behörig myndighet har tillgång till inom ramen för sin verksamhet. Detta omfattar således både sådana uppgifter som finns samlade i olika typer av register som myndigheten har tillgång till enligt lag och andra uppgifter som framkommit om en person eller ett företag i exempelvis en utredning eller vid kontakter med företag i myndighetens dagliga arbete. Uppgifter i belastningsregistret och misstankeregistret får även lämnas ut till utländska myndigheter eller mellanfolkliga organisationer om det följer av internationella överenskommelser som efter godkännande har tillträtt. Även uppgifter ur dessa register kan således komma ifråga. Sekretess och andra brottsbekämpande myndigheters verksamhet är omgärdade av sträng sekretess. Det finns ett flertal bestämmelser i sekretesslagen som rör sekretess på tullområdet. För att kunna ha ett effektivt samarbete med andra myndigheter i eller med andra länder krävs således att en sekretessbrytande bestämmelse är tillämplig. I dagens reglering finns inte någon sekretessbrytande bestämmelse som särskilt tar sikte på det internationella tullsamarbetet. Däremot har samtliga tullsamarbetsavtal och konventioner åtföljts av förordningar som ger stöd för att tillämpa avtalet eller konventionen vilka även omfattar informationsutbyte. Det stöd, som krävs enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen, för att lämna ut uppgifter inom ramen för överenskommelsen finns således i förordning. Istället för att förlita sig till detta något omständliga och oöverskådliga sätt att reglera det internationella informationsutbytet bör den nya lagen innehålla en bestämmelse som tillåter att vid ansökan om bistånd från en annan stat lämna ut information till denna stat. får dock inte lämna ut information som inte är tillgänglig för myndig-heten inom ramen för dess verksamhet. Regeringen föreslår att en sekre-tessbrytande bestämmelse införs i den nya lagen som särskilt reglerar det svenska uppgiftslämnandet i det internationella tullsamarbetet. När erhåller information från ett annat land gäller sekretesslagens bestämmelser för dessa uppgifter på samma sätt som för inhemska uppgifter. Uppgifterna från utlandet omfattas således av samma sekretesskydd som svenska uppgifter. I 1 § lagen om internationellt brottmålssamarbete ges stöd för svenska myndigheter att följa sådana villkor och begränsningar som en annan stat uppställt beträffande användandet av de uppgifter som denna stat lämnat till . Detta gäller dock bara uppgifter som erhållits för användande i underrättelse-verksamhet och i brottsutredningar. Denna bestämmelse avser även verksamhet. Bestämmelsen har överförts till lagen om internationellt polisiärt samarbete (prop. 1999/2000:64). I och med lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål kommer dock lagen om internationellt brottmåls-samarbete att upphöra att gälla (prop. 1999/2000:61). Många konventioner och avtal innehåller bestämmelser om begräns- ningar i rätten att använda bevismaterial och annat material som över- lämnats till annan stat, bl.a. narkotikabrottskonventionen och Schengen- konventionen. I tullsamarbetskonventionens artikel 27 anges att myndig- heter skall ta hänsyn till krav på utredningssekretess. Medlemsstaterna får i detta syfte ställa upp villkor för hur uppgifter som lämnas får användas av den medlemsstat som tar emot uppgifterna. En liknande reglering bör även införas i den nya lagen med avseende på det internationella tullsamarbetet. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse införs i den nya lagen motsvarande den som finns i 1 § lagen om internationellt brottmålssamarbete som ger myndigheterna möjlighet att följa de villkor om användning av lämnade uppgifter som andra länder kan ställa upp. Denna paragraf föranleder följdändringar i 1 kap. 4 § sekretesslagen som bör innehålla en hänvisning till lagen om internationellt tullsamarbete. En bestämmelse som ger svenska myndigheter möjlighet att på motsvarande sätt uppställa villkor för användandet av uppgifter som lämnas ut saknas avseende internationellt tullsamarbete. I lagen om internationell rättslig hjälp har en bestämmelse införts som ger svenska myndigheter möjlighet att uppställa villkor för uppgifternas användning. Regeringen föreslår att en motsvarande bestämmelse även bör införas i lagen om internationellt tullsamarbete. Paragrafen ger eller annan behörig svensk myndighet möjlighet att förena de uppgifter som lämnas med villkor om användningsbegränsningar m.m. Bestämmelsen skall, såsom det angivits i prop. 1999/2000:61, tillämpas restriktivt. Villkor som ställs upp skall vara nödvändiga. Ett exempel är att de handlingar som överlämnas innehåller affärshemligheter, vars röjande skulle skada företaget. Om enskilds rätt berörs bör villkor kunna ställas mer frikostigt. En begränsande faktor är vidare att några villkor inte får ställas upp om de strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Personuppgiftslagen Den föreslagna lagen skall vara tillämplig på sådant internationellt tullsamarbete som följer av EG:s förordningar, internationella konven- tioner, bilaterala samarbetsavtal mellan och andra länder samt de avtal som EG har ingått med tredje land på detta område. Lagen är således inte enbart tillämplig på det straffrättsliga samarbetet inom tredje pelaren utan även det samarbete som omfattas av gemenskapsrätten. Med behandling av personuppgifter avses varje åtgärd som vidtas beträffande personuppgifter och det finns inte något krav på att de upp- gifter som behandlas på automatisk väg skall vara strukturerade i ett register eller liknande. Datoriserad ord- och textbehandling eller liknande av löpande text som innehåller personuppgifter omfattas därför av lagens bestämmelser. Då det måste antas att flertalet ansökningar om bistånd enligt den nya lagen kommer att göras genom datoriserad ord- eller textbehandling är personuppgiftslagen tillämplig på det utbyte av uppgifter som och övriga behöriga svenska myndigheter utför, om inte något annat särskilt stadgas angående denna verksamhet. Tullsamarbetskonventionen omfattar endast utbyte av uppgifter mellan EU:s medlemsstater. Den nya lagen är dock även tillämplig på de bilaterala tullsamarbetsavtal som eller EG har ingått med länder utanför EU, t.ex. . Samtliga dessa internationella tullsamarbetsavtal och konventioner beslutas av och åtföljs av förordningar som ger stöd för att tillämpa avtalet eller konventionen. Dessa överens- kommelser omfattar även utbyte av information, vari ingår överföring av personuppgifter. Enligt huvudregeln i 33 § personuppgiftslagen är det förbjudet att till tredje land föra över personuppgifter som är under behandling om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av personuppgifterna. Förbudet gäller också överföring av personuppgifter för behandling i tredje land. I vissa fall får dock överföring av personuppgifter till tredje land ske även om det aktuella landet inte har sådan adekvat skyddsnivå som avses i 33 § personuppgiftslagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 35 § andra stycket personuppgiftslagen meddela föreskrifter om undantag från förbudet i 33 §, om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. För att kunna uppfylla de åtaganden som har gjort genom de olika internationella överenskommelserna med andra länder, måste överföring av personuppgifter vara möjligt även med länder utanför EU. Med hänsyn till den betydelse internationellt samarbete mellan tullmyndigheter har i kampen mot bl.a. den organiserade brottsligheten, måste utbyte av personuppgifter inom ramen för detta område enligt regeringens förmenande anses utgöra ett sådant viktigt allmänt intresse som avses i 35 § andra stycket personuppgiftslagen. Vidare anger artikel 26 d i EG-direktivet om personuppgifter att medlemsstaterna skall föreskriva att överföring av personuppgifter till ett tredje land som inte har en adekvat skyddsnivå i den mening som avses i artikel 25.2 får ske om överföringen är nödvändig eller bindande enligt författning av skäl som bl.a. rör viktiga allmänna intressen. I direktivets ingress, punkten 58, anges att undantag från förbudet skall under vissa omständigheter kunna medges när skyddet av väsentliga samhälls-intressen kräver det, till exempel vid internationellt utbyte av uppgifter mellan skattemyndigheter eller tullmyndigheter. Regeringen finner mot bakgrund av det anförda att undantag skall göras från förbudet mot att överföra personuppgifter till tredje land i enlighet med 35 § andra stycket personuppgiftslagen. 6.6.3 Utredningar om överträdelse av tullbestämmelse 6.6.3.1 Tvångsmedel Regeringens förslag: Om en åtgärd i samband med utredningar om överträdelser av tullbestämmelser kräver åklagares eller domstols beslut enligt smugglingslagen och 23, 27 och 28 kap. rättegångs- balken, skall ärendet i den delen handläggas enligt bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt tullsamarbetslagen får vissa tvångsmedel tillgripas i utredningar som sker med anledning av en begäran om bistånd från en annan stat. Därvid tillämpas reglerna i varusmugglingslagen och om förundersökning och tvångsmedel. Det finns dock betydande begränsningar uppsatta. För det första får tvångsmedel endast vidtas i utredningssyfte. Anledning till denna begränsning är ändamålet bakom de internationella avtal som lagen avser att genomföra. Tullsamarbetslagen uppställer ett uttryckligt förbud mot att använda tvångsmedel om syftet är att möjliggöra förverkanden. Som exempel på åtgärder som förbjuds härigenom kan nämnas tulltjänstemans m.fl. rätt enligt 15 § första stycket varu- smugglingslagen att beslagta egendom och rätt enligt 18 § samma lag att utan förordnande företa husrannsakan (prop. 1963:117 s. 25). Vidare får inte de bestämmelser om tvångsmedel som förutsätter att någon kan misstänkas för det brott utredningen avser tillämpas. Således är det inte tillåtet att tillgripa frihetsberövanden i form av gripande, kvarhållande för fortsatt förhör, anhållande, häktning eller reseförbud. Inte heller får egendom beläggas med kvarstad eller skingringsförbud. Däremot är det tillåtet att inleda en förundersökning enligt 13 § varusmugglingslagen, som dock skall övertas av åklagare om det är påkallat av särskilda skäl. Likaså är det tillåtet att hålla förhör, i förekommande fall efter hämtning (a.a. s. 22 och 25). I tullsamarbetskonventionens artikel 8 fastställs de allmänna principer som skall gälla för att ge ömsesidigt bistånd. De innebär att myndigheterna i samarbetet skall handla på samma sätt som i egna eller nationella ärenden och att myndigheten i samarbetet skall utnyttja alla lagliga befogenheter den har till sitt förfogande enligt nationell lag- stiftning för att tillmötesgå den andra statens ansökan. Konventionens krav på likabehandling gäller i förhållande till andra medlemsstater inom EU. Det är tveksamt om dagens begränsning, att bestämmelser som förutsätter misstanke mot någon inte får tillämpas, kan behållas med hänsyn till konventionens krav på likabehandling. Denna begränsning innebär bl.a. att husrannsakan i syfte att söka efter föremål kan ske endast om synnerlig anledning förekommer att föremål skall påträffas som har betydelse för utredning av brottet (28 kap. 1 § andra stycket RB). har beslutat om en ny lag om internationell rättslig hjälp i brottmål (prop. 1999/2000:61). I lagen ges enhetliga regler under vilka förutsättningar svenska åklagare och domstolar kan lämna rättslig hjälp med olika slags åtgärder. Regleringen knyter an till vad som gäller för att motsvarande åtgärder skall få vidtas i en svensk förundersökning eller rättegång. Det betyder att åtgärderna vidtas under samma förutsätt-ningar som i en svensk förundersökning eller rättegång. Rättslig hjälp enligt lagen omfattar bl.a. kvarstad, beslag och husrannsakan och hemlig teleavlyssning. Vid tvångsmedelsanvändning krävs att den gärning som ansökan avser skall vara straffbar också enligt svensk rätt (s.k. dubbel straffbarhet). I fråga om beslag och husrannsakan i utredningssyfte gäller sedan gammalt en särskild reglering i förhållande till de nordiska staterna. Denna utvidgas till att gälla i förhållande till samtliga EU-medlemsstater. I fråga om förfarandet skall normalt samma regler tillämpas som när motsvarande åtgärder vidtas i ett svenskt förfarande. Härigenom blir de krav som enligt svensk rätt ställs på att brottet är av viss svårhet tillämpliga för att den begärda åtgärden skall kunna vidtas. De regler som gäller generellt för det straffrättsliga samarbetet bör även tillämpas vid utredning av brott om tullbestämmelser. I enlighet med vad som föreslagits i promemorian bör därför lagen om inter- nationell rättslig hjälp tillämpas om en åtgärd i samband med utredning om överträdelser av tullbestämmelser kräver åklagares eller domstols beslut. Genom att utforma bestämmelsen så att ansökan i den delen skall handläggas enligt lagen om internationell rättslig hjälp kan bistånd med tvångsmedel och andra tvångsåtgärder lämnas oavsett hur ansökan formellt har initierats. Någon särskild bestämmelse, som föreslagits i promemorian, om att åklagaren kan besluta om enligt vilken ordning som ansökan skall lämnas in behövs därför inte. Utformningen av bestämmelsen överensstämmer också med artikel 3 i tullsamarbets- konventionen. I artikeln ges en rättslig myndighet som genomför eller leder en brottsutredning möjlighet att avgöra om den skall tillämpa bestämmelserna i denna konvention eller bestämmelser om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Lagrådet har påpekat att det i 2 kap. 4 § i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål visserligen finns bestämmelser om vad en ansökan skall innehålla, men att de inte stämmer överens med vad som gäller om en ansökan enligt det nu remitterade förslaget. Behövliga kompletteringar kan emellertid begäras enligt vad som föreskrivs för ofullständiga ansökningar om internationell hjälp i brottmål. Lagrådet menar dock att i ett sammanhang bör förfarandet kunna fortsätta från eller annan behörig myndighet till åklagaren utan det dröjsmål som kompletteringar skulle föranleda. Har ett beslag gjorts av någon annan än undersökningsledaren eller åklagaren och har denne inte beslutat beslaget, vilken situationen regelmässigt torde vara i förevarande sammanhang, skall enligt 27 kap. 4 § tredje stycket anmälan skyndsamt göras hos honom, som skall pröva om beslaget skall bestå. Av rättssäkerhetsskäl måste enligt Lagrådets mening en överprövning av beslaget kunna ske på grundval av den ansökan som ligger till grund för tullsamarbetet. Lagrådet förordar att i paragrafen införs en ny andra mening av förslagsvis följande lydelse: Har beslag verkställts i samband med utredningen tillämpas dock först 27 kap. 4 § tredje stycket . Regeringen delar Lagrådets bedömning i denna fråga. Genom regleringen försvinner även begränsningen i 2 § tullsamarbets- lagen om att åtgärder som kräver misstanke mot en person inte får vidtas, vilken JO ansett vara svårtolkad (jfr. En sådan reglering överensstämmer dessutom bättre med konventionsåtagandet om lika-behandling. Tillämpningsområdet avseende tvångsmedel i internationella ärenden ökar därmed och och rättsväsendet kan bistå brotts-utredande myndigheter i andra länder med tvångsåtgärder under samma villkor som i en motsvarande svensk situation. Av bestämmelsens syfte att bistå med utredningar vid överträdelser av tullbestämmelser följer att åtgärder endast får vidtas i utredningssyfte. Liksom tidigare kan på grund av brott förverkade föremål t.ex. inte tas i beslag. Detta bör liksom tidigare framgå av bestämmelsens ordalydelse. Tullsamarbetskonventionen förutsätter vidare att man kan tillgripa vissa tvångsmedel i det gränsöverskridande samarbetet. Vid förföljande över gräns kan det även bli aktuellt med frihetsberövande, vilket närmare kommer att beröras i avsnitt 8. Dessa situationer avviker dock från sedvanliga tullsamarbetsutredningar eftersom det är fråga om allvarliga brott där någon tas på bar gärning. Lagrådet har påpekat vikten av att det tydligt framgår att tvångs- åtgärder får vidtas endast om det brott som utreds också motsvarar ett brott enligt svensk rätt. Lagrådet påpekar även att i 2 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål regleras frågan om kravet på dubbel straffbarhet. Lagrådet menar att denna fråga skulle kunna uppkomma även i förevarande sammanhang om en gärning motsvarar brott enligt svensk lag men i det anmodande landet endast kan föranleda admini-strativa sanktioner. Svensk myndighet bör därvid vara förhindrad att använda tvångsmedel. Lagrådet anser därför att det av rättssäkerhetsskäl är önskvärt att frågan regleras uttryckligen i lagtexten och hemställer att ämnet övervägs under det fortsatta arbetet. Enligt bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål kan rättslig hjälp ges med bl.a. tvångsmedel. Lagen är tillämplig om en annan stat ansöker om rättslig hjälp vid utredning om eller lagföring för brott (1 kap. 3 §). Det är alltså ett grundläggande krav för rättslig hjälp att gärningen i den ansökande staten utgör ett brott. I lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål finns det möjligheter, om det framgår av en internationell överenskommelse som är bindande för , att bistå även om gärningen beivras genom ett administrativt förfarande i den ansökande staten (1 kap. 5 §). De närmare förutsättningarna för att skall kunna ge hjälp i sådana fall framgår av den internationella överenskommelsen. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att ett grundläggande krav för att tvångsmedel skall få användas inom ramen för tullsamarbete måste vara att gärningen i fråga utgör ett brott i såväl den ansökande staten som i . Enligt regeringens mening bör detta framgå av lagtexten på så sätt att det anges att tvångsåtgärder får vidtas endast i samband med en utredning av brott som också motsvarar brott enligt svensk lag. 6.6.3.2 Behörig förslag: Laga domstol i frågor som rör utredning om överträdelse av tullbestämmelse vid tillämpning av denna lag är rätten på den ort där den svenska utredningen påbörjades. Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Kammarrätten i har förordat att det i lagtexten bör anges att med laga domstol avses endast tingsrätten. Skälen för regeringens förslag: De ordinära forumreglerna styrs av var brottet har begåtts, var den brottsmisstänkte befinner sig m.m. Eftersom brottet eller överträdelsen inte kommer att leda till åtal eller rättegång här i kan inte dessa bestämmelser tillämpas vid utred- ningar avseende internationellt tullsamarbete. Istället föreskriver tullsam-arbetslagen att platsen för utredningens bedrivande styr över vilken domstol som är behörig att fatta eventuella beslut under utredningen. Den nya lagen bör därför också innehålla en särskild forumregel, vilken dock både tar sikte på administrativt och straffrättsligt samarbete vad avser utredningar om överträdelser av tullbestämmelser. I motsats till vad Kammarrätten i anser, kan både allmän domstol och förvaltningsdomstol komma ifråga då den nya lagen är tillämplig både på administrativt och straffrättsligt samarbete. Bland annat kan tvångsåtgärder i samband med revision prövas av länsrätt i enlighet med lag (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattnings- ärenden, liksom betalningssäkring enligt lag (1978:880) om betalnings- säkring för skatter, tullar och avgifter. Straffrättsliga frågor inom ramen för förundersökningar, t.ex. tvångsåtgärder, prövas däremot av tingsrätt. 6.6.4 Delgivning Regeringens förslag: Behörig svensk myndighet kan delge en handling i ett ärende om utländsk utredning i enlighet med reglerna i delgivningslagen. På motsvarande sätt kan en behörig svensk myndighet begära delgivning av handling i en annan stat. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Tullsamarbetskonventionen anger i artikel 13 att en begäran om bistånd kan avse delgivning av handlingar. Det föreskrivs att den anmodade myndigheten skall delge adressaten beslut eller instrument som kommer från behöriga myndigheter i den begärande medlemsstaten och som rör tillämpning av denna konvention. Delgivningen skall utföras i enlighet med de nationella bestämmelserna i den anmodade medlemsstaten. Bistånd med delgivning av handlingar är ett traditionellt inslag i de flesta internationella överenskommelser. Vilka handlingar som kan delges framgår av respektive överenskommelse.