prop · GN03126 · 2000-01-01 00:00:00 — 2 § Har den som är gäldenär och som är skyldig att lämna skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad tulldeklaration i en deklaration eller ett annat dokument, som under förfarandet lämnats till ledning för fastställande av tull, lämnat en uppgift som befinns vara oriktig, skall han påföras en särskild avgift (tulltillägg). Tulltillägget är tjugo procent av den tull som inte skulle ha påförts, om den oriktiga uppgiften godtagits. Detsamma gäller, om gäldenären skriftligen har lämnat en sådan uppgift i ett ärende som avser omprövning av tulltaxeringsbeslut eller i ett överklagat ärende som avser fastställande av tull. Avgiftsberäkning enligt första stycket sker efter dels när den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av kontrollmaterial som bifogats deklarationen, dels när det gäller mer- värdesskatt som får dras av vid redovisning av skatt enligt mer- värdesskattelagen (1994:200). Om avvikelse från deklaration har skett vid skönstulltaxering, skall gäldenären påföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den tull som vid taxeringen påförs gäldenären utöver vad som annars skulle ha påförts honom. Till den del taxeringen innefattar rättelse av en oriktig uppgift från gäldenären påförs dock tulltillägg enligt första stycket. 3 § Tulltillägg skall påföras om tull skall tas ut på grund av 1. olaglig införsel, 2. olagligt undandragande av varor från tullövervakning eller 3. förfogande i övrigt över en icke-gemenskapsvara, i strid mot föreskriven inskränkning i förfoganderätten. Första stycket gäller endast om gäldenären rätteligen skulle ha lämnat en skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad tulldeklaration till ledning för fastställande av tull. 4 § Tulltillägget enligt 3 § är tjugo procent av den tull som påförs. Även den som förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förut- sättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull skall påföras tulltillägg. Tulltillägget är då tjugo procent av den tullförmån som gäldenären går miste om. 5 § Vid tillämpning av 2 § ansvarar gäldenären för handlingar och under- låtenhet av hans ombud. Tulldeklaration eller annat dokument som lämnas för en gäldenär som är juridisk person skall anses ha lämnats av gäldenären, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda gäldenären. 6 § Tulltillägg påförs inte i samband med rättelse av en felräkning eller felskrivning, som uppenbart framgår av tulldeklaration eller annat dokument som lämnats till ledning för tulltaxeringen. Tulltillägg påförs inte heller i den mån avvikelsen avser bedömning av ett yrkande, såsom fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsättning eller fråga om skäligheten av en uppskattning eller värdering, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak. Om en gäldenär frivilligt har rättat en oriktig uppgift eller anmält för- hållande som avses i 3 §, påförs inte tulltillägg. 7 § Tulltillägg påförs inte. Tulltillägg tillfaller staten. 8 § Om betalningsskyldighet för tull kan åläggas, får Tull- verket inte påföra tulltillägg på beloppet. 9 § Om den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat deklarationsförfarande eller lokalt klarerings- förfarande inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration då denna senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgift (förseningsavgift). Om den som anmodats att lämna deklaration inte fullgjort sin skyldighet inom den bestämda tiden, är avgiften dock . Gemensamma bestämmelser för tulltillägg och förseningsavgift 10 § Den som påförts tulltillägg eller förseningsavgift skall helt eller delvis befrias från avgiften 1. om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant sam- band med hans ålder, hans bristande erfarenhet, hans eller hans ombuds sjukdom eller liknande förhållande att den framstår som ursäktlig, 2. om felaktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig med hänsyn till den oriktiga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskild omständighet, eller 3. om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut tillägget eller avgiften. Gäldenären får befrias helt från tulltillägget när det belopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Deklaranten får helt eller delvis befrias från förseningsavgift även när underlåtenheten är obetydlig. 11 § Tulltillägg eller förseningsavgift får inte påföras sedan gäldenären respektive deklaranten har avlidit. 12 § Om en icke-gemenskapsvara eller dess värde förverkas, skall tull- tillägg inte tas ut till den del varan eller dess värde förverkats. meddelat beslut om sådan pålaga skall upphävas eller ändras sedan dom eller beslut som innefattar förverkande har vunnit laga kraft. 13 § Frågor om tulltillägg och förseningsavgift prövas av . Allmän förvaltningsdomstol prövar dock, på talan av det allmänna ombud som avses i 9 kap. 1 §, frågor om tulltillägg på grund av oriktiga uppgifter i mål om tull. Sådan talan får föras, om den oriktiga uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan skall väckas från utgången av den månad då domen eller det slutliga beslutet i målet har vunnit laga kraft. Innan beslut fattas om påföring av tulltillägg eller förseningsavgift, skall gäldenären respektive deklaranten om möjligt ges tillfälle att yttra sig. Underrättelse om att överväger att påföra tulltillägg eller förseningsavgift får ske genom överföring av elektroniskt dokument. 14 § Bestämmelserna om befrielse från tulltillägg och förseningsavgift skall beaktas, även om yrkande om detta inte framställts, i den mån det föranleds av vad som förekommit i ärendet eller målet om tulltillägg eller förseningsavgift. Om tull sätts ned, skall också beslutet om tulltillägg ändras på det sätt som nedsättningen kan föranleda. 15 § Bestämmelserna i 5 kap. 7 § andra stycket samt 8, 9, 16, 23 och 24 §§ tillämpas även i fråga om tulltillägg och förseningsavgift. 1 § Hos skall det finnas ett allmänt ombud. Det allmänna ombudet får överklaga beslut i sådana ärenden som avses i 3 och 6 §§. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utser det allmänna ombudet och ersättare för denne. 2 § Ett beslut av enligt tullagstiftningen eller artikel 3 i förordningen (EG) nr 3295/94 får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. beslut om revision enligt 6 kap. 29 § får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Detsamma gäller vid överklagande i mål som avses i 8 kap. 13 §. Föreskrifter om överklagande av beslut om föreskrifter med stöd av ett bemyndigande enligt denna lag meddelas av regeringen. 3 § Om ett överklagande enligt 2 § gäller beslut vid tulltaxering i en fråga som kan ha betydelse för fastställelse av tull eller beslut om fastställelse av annan skatt än tull enligt 5 kap. 11 § andra stycket, skall över- klagandet ha kommit in till från den dag då tullskulden eller den anmälningsskyldighet som avses i 3 kap. 3 § uppkom. Om beslutet har meddelats senare än efter den dag då tullskulden eller anmälningsskyldigheten uppkom, får överklagandet dock, om tiden för överklagande därigenom blir längre, komma in från den dag då gäldenären eller den anmälningsskyldige fick del av beslutet. Om beslut som avses i första stycket har omprövats, får även omprövningsbeslutet överklagas inom där angiven treårsfrist. Om omprövningsbeslutet meddelats senare än efter den dag då tullskulden eller anmälningsskyldigheten uppkom, får överklagandet dock, om tiden för överklagande därigenom blir längre, komma in från den dag då gäldenären eller den anmälningsskyldige fick del av omprövningsbeslutet. En gäldenär eller anmälningsskyldig får överklaga ett beslut som avses i första och andra styckena även om det inte gått honom emot. 4 § Om överklagandet inte avvisas såsom för sent inkommet, skall Tull- verket ompröva det överklagade beslutet. Ett överklagande förfaller, om beslutet vid omprövningen ändras så som klaganden begär. Om beslutet ändras på annat sätt än vad som begärts, skall över- klagandet anses omfatta det nya beslutet. Finns skäl för det, får klaganden lämnas tillfälle att återkalla överklagandet. 5 § Ett överklagande som inte avvisas såsom för sent inkommet eller förfaller enligt 4 § skall tillsammans med handlingarna i ärendet överlämnas till den domstol som skall pröva överklagandet. Om det finns särskilda skäl, får överklagandet överlämnas utan föregående omprövning. 6 § Bestämmelserna i 3 5 §§ gäller också överklagande av beslut om ränta, tulltillägg och förseningsavgift. En gäldenärs eller anmälningsskyldigs yrkande i fråga om tulltillägg skall, oavsett tidsfristerna i 3 §, prövas om beslutet om den tull som tulltillägget avser inte har vunnit laga kraft. Detsamma gäller om eller det allmänna ombudet framställt ett sådant yrkande till förmån för gäldenären eller den anmälningsskyldige. Om yrkandet framställs först i domstol, kan domstolen besluta att det skall tas upp och vidare handläggas av . Vad som sägs i andra stycket gäller även en deklarants yrkande i fråga om förseningsavgift. 7 § Om en part har överklagat beslut i ett sådant ärende som avses i 3 och 6 §§, får också motparten överklaga beslutet, även om den för motparten föreskrivna tiden för överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till från den dag då motparten fick del av den först ingivna skrivelsen med överklagande eller, om motparten inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av . Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet. 8 § I artiklarna 7 och 244 i förordningen (EEG) nr 2913/92 finns bestämmelser om verkställighet av beslut som överklagas. Dessa bestämmelser gäller även beslut om skönstulltaxering, tulltillägg och förseningsavgift samt beslut om annan skatt än tull som skall betalas till . Också andra beslut av som meddelats enligt tullagstiftningen och som inte innebär att ärendet avgörs slutligt skall gälla . 9 § Om det allmänna ombudet har överklagat ett tulltaxeringsbeslut, skall därav föranledd talan om tulltillägg eller förseningsavgift föras . 10 § Det allmänna ombudet får överklaga ett beslut av länsrätten eller kammarrätten i frågor som avses i 3 och 6 §§ även om ombudet inte har fört det allmännas talan i målet. 11 § Om enskild överklagar länsrättens eller kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§, skall överklagandet ha kommit in från den dag då han fick del av beslutet. Om länsrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ överklagas av eller det allmänna ombudet, skall överklagandet ha kommit in från den dag då beslutet meddelades. Detsamma gäller det allmänna ombudets överklagande av kammarrättens beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§. 12 § Om någon har överklagat ett beslut av länsrätt eller kammarrätt i frågor som avses i 3 och 6 §§, får även någon annan som haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, även om den för honom gällande tiden för överklagande gått ut. Ett sådant överklagande skall ges in inom en månad från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet. 13 § Om en enskild överklagar ett beslut, förs det allmännas talan i läns- rätten och kammarrätten av . Överklagar det allmänna om- budet, skall det allmännas talan föras av ombudet. I mål som gäller beslut i frågor som avses i 3 och 6 §§ förs det allmännas talan i Regeringsrätten av det allmänna ombudet. 14 § Det allmänna ombudet får ta över uppgiften att i allmän för- valtningsdomstol föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden som gäller frågor som avses i 3 och 6 §§. Det allmänna ombudet får uppdra åt en annan tjänsteman vid Tull- verket att företräda det allmänna i allmän förvaltningsdomstol. 15 § Det allmänna ombudet får inom den för ombudet gällande tiden för överklagande föra talan i frågor som avses i 3 och 6 §§ till förmån för en enskild part. Ombudet har då samma behörighet som den enskilde. 16 § I mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får talan inte ändras i annat fall än som anges i 17 och 18 §§. Att klaganden inskränker sin talan eller åberopar en ny omständighet utan att frågan som är föremål för prövning ändras, anses inte vara ändring av talan. 17 § I ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ får klaganden framställa ett nytt yrkande om inte en ny fråga därigenom förs in i målet. I mål i länsrätten får klaganden dessutom, inom den tid som gäller för överklagande, föra in en ny fråga som har samband med den fråga som skall prövas, om länsrätten finner att frågan utan olägenhet kan prövas i målet. 18 § I ett mål om tulltaxering får klaganden föra in en fråga om tulltillägg som har föranletts av den taxeringsfråga som är föremål för prövning, om domstolen finner att tulltilläggsfrågan utan olägenhet kan prövas i målet. 19 § Om domstolen i ett fall som avses i 17 § andra stycket och 18 § inte tar upp den nya frågan till prövning, får rätten överlämna den till Tull- verket för prövning. 20 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ finns flera frågor, får särskilt beslut meddelas i någon av dem trots att hand- läggningen i övrigt inte har avslutats. 21 § Om det i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 6 §§ är lämpligt med hänsyn till utredningen, får särskilt beslut ges över en av flera omständigheter som var för sig har omedelbar betydelse för utgången i målet eller över hur en viss uppkommen fråga, som främst rör rättstillämpningen, skall bedömas vid avgörandet av saken. När särskilt beslut meddelas bestämmer rätten med hänsyn till omständigheterna om beslutet skall överklagas särskilt eller endast i samband med överklagande av rättens slutliga avgörande i målet. Om rätten bestämmer att beslutet skall överklagas särskilt, får den förordna att målet i övrigt skall vila till dess att det särskilda beslutet har vunnit laga kraft. 22 § Vid handläggningen i länsrätt och kammarrätt av mål om särskild avgift skall muntlig förhandling hållas, om den enskilda parten begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om det inte finns anledning att anta att avgift kommer att tas ut. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift i tullagstiftningen döms för tullförseelse till böter. Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet i artikel 2 i förordningen (EG) nr 3295/94 eller mot beslut som meddelat med stöd av tullagstiftningen 1. om skyldighet att föra anteckningar och lämna uppgifter om varor som förvaras i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager eller som är föremål för förenklat förfarande vid tillämpning av ett tullförfarande, 2. om skyldighet i övrigt att lämna uppgift eller handling till eller 3. om användningen eller förbrukningen av en icke-gemenskapsvara. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 2 § Ansvar för tullförseelse inträder inte, om gärningen är belagd med straff i eller lagen (0000:0000) om straff för smuggling m.m. 3 § Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av . 4 § När med stöd av tullagstiftningen förelägger någon att vidta åtgärd som behövs för förtullning eller annan tullklarering eller för kontrollverksamhet, kan förelägga vite. kan även förelägga vite, om någon inte har lämnat uppgift eller handling enligt föreskrift i tullagstiftningen eller inte har fullgjort skyldighet som föreskrivs i 6 kap. 16, 17, 24, 31 och 33 §§. Finns det anledning att anta att den som skall föreläggas, eller, om denne är en juridisk person, ställföreträdaren har begått brott, får han inte föreläggas vid vite att medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Vite får inte fastställas till lägre belopp än femhundra kronor eller högre än . 1 § Uppgifter som någon lämnat om en vara enligt föreskrifter i förordningen (EEG) nr 2454/93 eller föreskrifter beträffande uppgifter som skall lämnas i tulldeklaration eller anmälan till någon annan godkänd tullbehandling som avses i 4 kap. 2 §, får användas även för statistiska ändamål. Regeringen får meddela föreskrifter om att den som för transportmedel från eller till tredje land skall lämna särskilda uppgifter till för transportstatistiska ändamål. 2 § Belopp som enligt tullagstiftningen skall betalas till eller utbetalas från skall avrundas till närmaste lägre hela krontal. 3 § På tullplats sker tullförrättning utan kostnad för allmänheten inom de områden och på de tider som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva att tullförrättning även i andra fall skall ske utan kostnad för allmänheten. 4 § Den som föranleder tullförrättning som inte är avgiftsfri skall betala avgift för förrättningen (förrättningsavgift) enligt taxa som regeringen föreskriver. Bestämmelsen i 5 kap. 23 § tillämpas även i fråga om förrättnings- avgift. 5 § Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för tillstånd till betalningsanstånd och utfärdande av tullräkning. Bestämmelsen i 5 kap. 23 § tillämpas även i fråga om avgifter enligt första stycket. 6 § skall på begäran tillhandahålla riksbank, Riks- skatteverket, , , Statens jord- bruksverk, , skattemyndighet, Statistiska central- byrån, Kemikalieinspektionen och uppgifter som före- kommer hos och som rör import eller export av varor. skall vidare på begäran tillhandahålla Säkerhetspolisen uppgifter som förekommer hos och som rör export av varor. I tullregisterlagen (1990:137) finns bestämmelser om utlämnande till vissa myndigheter av uppgifter ur tullregistret på medium för automatisk databehandling. 7 § Tulltjänsteman och kustbevakningstjänsteman som får kännedom om ett brott enligt författning, vars efterlevnad har att övervaka, skall lämna rapport om det till sin förman så snart det kan ske. Tjänstemannen får lämna rapporteftergift om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda någon annan påföljd än böter. 1 § Regeringen får bemyndiga att meddela föreskrifter i de ämnen som anges i 1 kap. 6 §, 2 kap. 2 §, 3 kap. 1, 3, 6 och 10 §§, 4 kap. 2 4, 8, 9, 12 14, 16, 18 och 20 §§, 5 kap. 8 10, 13 och 23 §§, 6 kap. 6, 17, 21 och 22 §§, 7 kap. 8 § 2 6 samt 11 kap. 1 och 3 5 §§. Denna lag träder i kraft . Vid lagens ikraftträdande upphör tullagen (1994:1550) samt lagen (1994:1552) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. att gälla. De upphävda lagarna skall dock fortfarande tillämpas i fråga om 1. varor som har eller borde ha deklarerats för övergång till fri omsättning före ikraftträdandet och 2. ansökningar enligt artikel 3 i förordningen (EG) nr 3295/94 som inkommit till före ikraftträdandet. 14.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam Härigenom föreskrivs att 26 § lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 26 § Införs till landet från tredje land annonsblad som har utgivits i sådant land skall reklamskatt be- talas till . Därvid gäller tullagen (1994:1550) och 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om punkt- skatter och prisreglerings- avgifter. Införs till landet från tredje land annonsblad som har utgivits i sådant land skall reklamskatt be- talas till . Därvid gäller tullagen (0000:0000) och 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om punkt- skatter och prisreglerings- avgifter. Reklamskatt vid införsel utgår av beskattningsvärdet. Som beskattningsvärde anses varans värde beräknat enligt artikel 29 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. Denna lag träder i kraft . 14.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. dels att 1-3 §§ skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 4 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Bestämmelserna i 2 och 3 §§ gäller, om inte annat föreskrivits, för vara som enligt särskild författ- ning inte får föras in i landet och vara för vilken särskilt föreskrivet införselvillkor inte är uppfyllt. Lagen gäller inte för införsel- restriktion som följer av gemen- skapsrätten eller för införsel av gemenskapsvaror från annan med- lemsstat i den Europeiska unionen. Bestämmelserna i denna lag gäller, om inte annat föreskrivits, för införsel av en vara som enligt särskild författning inte får föras in i landet eller för vilken särskilt föreskrivet införselvillkor inte är uppfyllt. 2 § En vara får utan hinder av förbud eller villkor som avses i 1 § 1. transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter och villkor som gäller för tullförfarandet extern transitering, 2. förvaras på tillfälligt lager eller tullager eller i frizon eller frilager, 3. förstöras under kontroll av eller annan som denna godkänner, 4. återutföras. En vara som förs in i landet från tredje land får utan hinder av förbud eller villkor som avses i 1 § 1. transporteras och uppvisas för i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 37-42 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, 2. transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter inom detta område enligt de föreskrifter och villkor som gäller för tullförfarandet transitering, 3. förvaras på tillfälligt lager eller tullager eller i frizon eller frilager, 4. förstöras genom försorg, eller 5. återutföras. Vad som sägs i första stycket gäller även för en vara som förs in i landet från en annan medlemsstat i Europeiska unionen under ett tullförfarande. 3 § Vid försäljning av vara genom försorg skall, om varan ej återutföres, föreskrivna införsel villkor iakttagas. Kan försäljning icke ske, bestämmer tillsyns- myndigheten, hur det skall förfaras med varan. En vara som i annat fall än det som nämns i 2 § andra stycket förs in i landet från en annan medlems- stat i Europeiska unionen får utan hinder av förbud eller villkor som avses i 1 § 1. föras direkt till närmaste bemannade tullkontor och där anmälas, 2. omhändertas av , förstöras eller återutföras i enlighet med bestämmelserna i 17, 17 a och 17 d §§ lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, eller 3. bli föremål för åtgärder enligt förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. Om en vara som är föremål för införselvillkor som avses i 1 § en- ligt bestämmelse i annan författ- ning skall försäljas genom Tull- verkets försorg, skall införsel- villkoret vara uppfyllt. Kan för- säljning inte ske, bestämmer tillsynsmyndigheten hur det skall förfaras med varan. Denna lag träder i kraft . 14.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter Härigenom föreskrivs att 3 och 20 §§ lagen (1978:880) om betalnings- säkring för skatter, tullar och avgifterskall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Fråga om betalningssäkring prövas av länsrätt. Det allmännas talan i mål enligt denna lag förs av skattemyndigheten. Fråga om betalningssäkring prövas av länsrätt. Det allmännas talan i mål enligt denna lag förs, om inte annat följer av andra stycket, av skattemyndigheten. I mål om betalningssäkring för tull eller annan skatt som skall tas ut för varor vid import eller tulltillägg enligt tullagen (0000:0000) eller transporttillägg enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoho1varor, tobaks- varor och mineraloljeprodukter förs det allmännas talan av . Bestämmelserna i 9 kap. 14 och 15 §§ tullagen gäller då också i mål om betal- ningssäkring.