prop · GN03106 · 2000-01-01 00:00:00 — På denna storavdelning behandlas alla de miljömål som hör till , men också allmänna tvistemål. Tilldelningen av allmänna tvistemål blir här större än vad som normalt på en allmän avdelning, som ju i sin tur också handlägger brottmål. Beredningsarbetet på storavdelningen har organiserats på ett nytt sätt. För beredningen anlitas några assessorer med särskilt intresse för miljörätt. Dessa leder beredningsorganisationens arbete men deltar också i målens avgörande. I avdelningen ingår också några överrättsnotarier. Erfarenheterna av denna ordning är goda. Det är emellertid ännu för tidigt att bedöma modellen. Även vid övriga hovrätter och kammarrätter pågår projekt, som i likhet med de här redovisade projekten tar sikte på beredningsverksamheten och avdelningarnas storlek. Regeringen gör bedömningen att det är viktigt att beredningsorgani- sationen anpassas till respektive domstols behov och förutsättningar. Eftersom dessa varierar kommer det att finnas anledning att organisera arbetet med olika inriktning och att fokusera på skilda uppgifter vid olika domstolar. Regeringen avser att följa projekten, som är en betydelsefull del av den fortsatta utvecklingen av verksamheten vid överrätterna. 5.5 Delegering Regeringens bedömning: Uppgifter som inte kräver domares medverkan bör delegeras i syfte att renodla domarollen och att skapa stimulerande arbetsuppgifter för andra anställda vid domstolarna. Skälen för regeringens bedömning: De nuvarande delegeringsreglerna i främst tingrättsinstruktionen utgår i huvudsak från att endast de förhållandevis enklaste arbetsuppgifterna i en domstol får utföras utan författningsstöd. Detta synsätt har bidragit till att domare i hög utsträckning har utfört arbetsuppgifter som inte kräver domarkompetens. Det är viktigt att en domare får möjlighet att använda sin tid för de arbetsmoment som kräver domarens speciella kompetens. Därför har en rad uppgifter delegerats till annan personal . Delegering innebär att uppgifter som annars skulle ha utförts av en domare överlämnas till en beredningsjurist, domstolssekreterare eller notarie. En viktig uppgift för lagmannen är att säkerställa att den till vilken uppgiften delegeras också har förutsättningar att utföra den på ett kompetent och korrekt sätt. Om en konsekvent delegering av uppgifter, som inte kräver domarens kompetens, genomförs frigörs domarresurser som kan användas för att förbättra inom andra områden i domstolarna. Delegering ger också bra och stimulerande arbetsuppgifter för andra anställda i domstolarna, t.ex. domstolssekreterarna. Mer kan göras för att avlasta domarna i framförallt tingsrätt ytterligare arbetsmoment. När det rör kvalificerade juridiska frågor bör delegeringen från ordinarie domare kunna ske till notarier och andra jurister och när det gäller arbetsmoment i övrigt bör delegationen från domarna också kunna ske till domstolssekreterare eller annan lämplig personal. Självklart är att den dömande verksamheten i huvudsak skall utföras av ordinarie domare. Detta hindrar emellertid inte att enklare mål och ärenden också avgörs av andra jurister vid domstolen. I avsnitt 5.2 har nämnts att regeringen avser att arbeta in behörig- hetsreglerna i förordningen (1997:139) om försöksverksamhet vid vissa tingsrätter i förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion. I detta arbete kommer också tidigare delegeringsförslag från domstolar att beaktas. 6 De anställda i domstolsväsendet Regeringens bedömning: För att även framtidens domstolar skall vara en stimulerande och attraktiv miljö att arbeta i för alla domstolsanställda bör medarbetarnas kompetens tas till vara på bästa sätt, utbildning och kompetensutveckling prioriteras, arbetet i domstolarna utvecklas och stödjas av moderna tekniska hjälpmedel, ledarskap ges än större utrymme i domstolarna, domstolarna vara säkra och trygga arbetsplatser. Skälen för regeringens bedömning: En viktig fråga för domstolarna är att även attrahera skicklig personal med olika inriktningar och inte minst också att kunna behålla den rekryterade personalen. Förändringar av organisation och arbetsformer skapar under föränd- ringsarbetet en oro hos många anställda. Det är därför viktigt att de anställda ges god information om förändringarna och att personalen ges möjlighet att påverka förändringsarbetet. Reformarbetet skall leda till att det är fortsatt attraktivt att arbeta i en domstol. De anställda bör ha tillgång till moderna tekniska hjälpmedel liksom goda möjligheter till vidareutveckling. De bör också ha konkurrenskraftiga lönevillkor och arbetstidsvillkor. I verksamheten skall det finnas gott ledarskap och kollegor med varierande erfarenheter. Domstolarna skall vara säkra och trygga arbetsplatser och arbeta med så långsiktiga ekonomiska ramar som är möjligt med hänsyn till samhällsutvecklingen. 6.1 Domstolssekreterarna bedömning: Domstolssekreterarna bör kunna erbjudas mer kvalificerade och stimulerande arbetsuppgifter. Skälen för regeringens bedömning: I domstolsväsendet är det kanske domstolssekreterarnas roll och arbetsuppgifter som har förändrats mest under de senaste 10 15 åren. Datoriseringen har inneburit att skrivarbete efter koncept i stort sett har försvunnit. har kansliarbetet, t.ex. med kallelser, förenklats och effektiviserats som en följd av datoriserade målhanteringssystem. Utvecklingen kan antas fortsätta och kanske kommer mål att kunna anhängiggöras på elektronisk väg och expediering ske via tangentbordet utan pappershantering . Åklagare, advokater och andra med tillgång till modern teknik kommer kanske att ges möjlighet att korrespondera med domstolarna via elektronisk överföring som domstolarna kallar och förmedlar information på motsvarande sätt. Personuppgifter som i en brotts- utredning har upprättats av polis bör kunna överföras elektroniskt till åklagare och domstol. Detsamma gäller förundersökningsmaterial och stämningsansökningar. som domstolsekreterarnas antal har minskat har de fått alltmer kvalificerade arbetsuppgifter och ett ökat ansvar. Tidigt har delegering av beslutanderätten skett i förhållandevis enkla ärenden och har sedan successivt byggts ut. Den försöksverksamhet med olika former av beredningsorganisationer som bedrivs i allt fler tingsrätter (se avsnitt 5.2) har inneburit att sekreterarna fått ett ökat ansvar för beredningen av både brottmål och tvistemål. Dessa sekreterare kallas vid vissa tingsrätter beredningssekreterare. I beredningsorganisationen har domstolssekreteraren en central roll. Det är domstolssekreterarens uppgift att göra en första kontroll av all post och antingen ge förslag eller besluta om åtgärd. Domstolssekre- teraren bereder de flesta åtgärder i ett brottmål fram till huvudförhandling och svarar också för vissa delar av den inledande beredningen av familjemål. Gemensamma ansökningar om äktenskapsskillnad bereds fram till och med ett färdigt domsförslag. Detsamma gäller flertalet ärenden. I vissa ärenden, där delegering har skett, beslutar också domstolssekreteraren. Andra uppgifter som utförs av domstolssekretera- ren är bevakningar av olika tidsfrister, protokollföring vid förhandling. Till domstolssekreterarens arbetsuppgifter hör också expedieringar, kallelser, kontakter med parter, vittnen och andra som kommer i kontakt med en domstol, planering av förhandlingar och sammansättning av förhandlingsdagar och upprättande av domsförslag i förhållandevis enklare mål. För att mera fortlöpande svara mot utbildningsbehovet av domstols- sekreterarna planerar att starta den första kursomgången för beredningssekreterare i tingsrätt. I de projekt som vissa länsrätter driver tillsammans med Domstols- verkets utvecklingsgrupp ser och länsrätterna över arbetsfördelningen mellan de olika personalkategorierna. Syftet är att, på motsvarande sätt som skett i tingsrätterna, ge domstolssekreterarna mer kvalificerade arbetsuppgifter. Även för sekreterarna i länsrätterna planerar att starta särskild teoretisk och praktisk utbildning för beredningsarbete. Regeringen konstaterar att den tekniska utvecklingen vid våra domstolar minskar behoven av traditionella sekreteraruppgifter. Å andra sidan innebär utvecklingen att de som vid sidan av juristerna tjänstgör vid domstolarna bör kunna erbjudas betydligt mer kvalificerade och stimulerande arbetsuppgifter. 6.2 IT-personal och andra specialister bedömning: Domstolarna bör få tillgång till specialist- kompetens bl.a. i administrativa frågor och på IT-området. Skälen för regeringens bedömning: För att bevara och utveckla domstolarnas verksamhet behöver kompetens av annat slag än den som finns tillföras domstolarna. Den omständigheten att domstolar har eget budgetansvar och att det finns ett större behov av verksamhets- och måluppföljning innebär att det också kan finnas behov av personalkategorier som normalt sett inte har varit anställda vid domstolarna. Ett annat område gäller IT-kompetens. Domstolarna bör utrustas med lämplig teknisk utrustning. Det behövs då också medarbetare som kan sörja för utbildning, tekniskt bistånd och andra frågor som det finns behov av särskild IT-kompetens för. har domstolar valt att gemensamt investera i specialistkompetens. I finns det t.ex. vid en personalkonsulent vars tjänster också övriga domstolar i länet kan få tillgång till. Vid och har domstolarna gemensamt anställt en person som svarar för service inom IT-området. Vid de tre tingsrätterna i , , och , har domstolarna gemensamt anställt en administratör för att bl.a. avlasta de tre lagmännen vissa administrativa arbetsuppgifter. Regeringen gör bedömningen att domstolarna i allt högre grad kommer att ha behov av specialistutbildad personal vid sidan av den traditionella domstolspersonalen. Ett sätt att tillmötesgå dessa behov kan vara att på det sätt som beskrivits gemensamt knyta till sig de erforderliga specialisterna. 6.3 Notarier och beredningsjurister bedömning: Notariekåren är en värdefull resurs i den förändrade beredningsorganisationen. Notariesystemet bör därför bevaras och utvecklas. Detsamma gäller handläggarna i länsrätterna. I framtidens domstolar kommer det också finnas behov av andra beredningsjurister. Den som har genomgått juristutbildningen kan söka notarietjänst vid tingsrätt eller länsrätt. Notarietjänstgöringen regleras i notarieförord- ningen (1990:469). Notarietjänstgöringen fullgörs vid tingsrätt eller länsrätt eller vid båda domstolsslagen (jfr även avsnitt 6.3.1). Närmare bestämmelser om notariens arbetsuppgifter och behörig- heter finns i förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion och förordningen (1996:382) med länsrättsinstruktion. I länsrätt finns det också handläggare som har arbetsuppgifter som påminner om notariernas. Skälen för regeringens bedömning: Notarier Under notarietjänstgöringen skall notarien få en allsidig och utvecklande utbildning. Allt efter tjänstgöringstid och vunnen erfarenhet kan notarien få delegation att självständigt utföra uppgifter som annars ankommer på en ordinarie domare. Den notarie som på ett tillfredsställande sätt har fullgjort notarietjänstgöringen blir notariemeriterad. Notariernas arbetsuppgifter påverkas av att inskrivnings- respektive bouppteckningsverksamheten kommer att föras bort från domstolarna. Regeringen gör bedömningen att den framtida notarierollen i än högre grad kommer att fokuseras mot kvalificerat juridiskt arbete i domstolarnas mål och ärenden. Notarierna kommer att göra rättsutredningar, svara för domsförslag i vissa mål och bistå domarna i det intellektuella juridiska arbetet. De arbetsuppgifter som notarier utför och som inte kräver juridisk utbildning skall så långt möjligt utföras av annan personal vid domstolarna. På så sätt skapas attraktiva notarieplatser som stimulerande uppgifter kan erbjudas andra personalgrupper i domstolarna. Notarierna kommer att utgöra en del av basen i den utbyggda beredningsorganisation som är nödvändig i många domstolar. Det är därför viktigt att det pågående förändringsarbetet inte leder till att antalet notarieanställningar minskar. Det mesta talar för att framtidens domstolar får ett ökat behov av notarier och andra jurister för att åstadkomma en än högre kvalitet i verksamheten och för att göra nödvändig renodling av domarnas arbetsuppgifter möjlig. Framför allt gäller det i de domstolar som av tradition har en låg andel notarier bland sin personal. behandlar i rapporten juristutbildning? Utvärde- ring av juristutbildningar (rapportserie 2000:1 R) frågan om notarietjänstgöringens betydelse för juristutbildningens uppläggning och inriktning. Beredningsjurister finns det i länsrätterna en särskild personalkategori som inte har någon motsvarighet i tingsrätterna, nämligen föredragande. Dessa är, numera, vanligtvis notariemeriterade jurister och har arbetsuppgifter som till en del motsvarar de uppgifter som utförs av notarier. I framtidens domstolar, såväl allmänna domstolar som allmänna förvaltningsdomstolar, bedömer regeringen att det kommer att finnas ett ökat behov av jurister som arbetar med beredning av mål. Det kommer också för vissa måltyper att krävas en betydligt djupare erfarenhet än vad notarier har möjlighet att förvärva under den förhållandevis korta tid som notarietjänstgöringen varar. Vilka arbetsuppgifter som morgondagens beredningsjurister skall anförtros är ännu för tidigt att uttala sig om. Det kan inte uteslutas att behörigheten i vissa fall bör kunna bli mer omfattande än vad dagens handläggare i länsrätt har. 6.3.1 Notarie i länsrätt och tingsrätt Regeringens bedömning: Försöksverksamheten med kombinerad notarietjänstgöring vid såväl länsrätt som tingsrätt bör utvärderas. Skälen för regeringens bedömning: Som nämnts i avsnitt 6.3 fullgörs notarietjänstgöring av vid tingsrätt eller länsrätt eller i båda domstolsslagen. Vid och Länsrätten i samt vid och Länsrätten i pågår en försöksverksamhet med administrativ samverkan mellan tingsrätt och länsrätt. Genom förordningen (1998:1375) om försöksverksamhet med notarie- tjänstgöring vid tingsrätt och länsrätt ges en möjlighet att vid dessa domstolar utbilda notarier genom en kombinerad notarietjänstgöring vid nämnda domstolar. Förordningen gäller t.o.m. . Om en utvärdering av försöksverksamheten visar att det är ändamålsenligt att det vid samordnade tingsrätter och länsrätter ges möjlighet till notarietjänstgöring i både länsrätt och tingsrätt avser regeringen att permanenta försöksverksamheten. Frågan om administra- tiv samordning av länsrätter och tingsrätter behandlas närmare i avsnitt 11.5. 6.4 Rekrytering av domare bedömning: Domaryrket skall vara så attraktivt att det lockar många av de bästa juristerna. För att nå målet behöver rekryteringen av ordinarie domare breddas. Skälen för regeringens bedömning: De som tjänstgör som ordinarie domare är nästan uteslutande jurister som genomgått domarbanan. Den innebär i korthet att efter avslutad notariemeritering fullgörs fiskalsutbildning i hovrätt eller kammarrätt. Efter eget självstän- digt dömande som fiskal i underrätt fortsätter fiskalen utbildningen med adjunktion i hovrätt eller kammarrätt. Utbildningen har tillgodosett domstolsväsendets behov av kompetent personal. Därutöver har assessorer, dvs. de som fullgjort de obligatoriska momentet i domarbanan i hovrätt eller kammarrätt, under en lång följd av år varit värdefull arbetskraft i , utredningsväsendet, utskott, hos ombudsmän och vid andra myndigheter. Detta har varit av godo för såväl domstolsväsendet som för statsförvaltningen i övrigt. Även näringslivet rekryterar fiskaler och assessorer vilket innebär att domarutbildningen är till nytta för hela samhället. Vad som däremot i stor utsträckning saknas bland de ordinarie domar- na är personer med erfarenheter från advokatverksamhet och det privata näringslivet, t.ex. bolagsjurister. Erfarenheter som partsföreträdare är, inte minst ur ett medborgarperspektiv, värdefullt att tillföra domstols- väsendet. Detsamma gäller åklagare som i sin roll som företrädare för staten i brottmålsprocessen får kunskaper som är av godo även för domstolsväsendet. Regeringen vill framhålla att det för att anställas som ordinarie domare inte är någon formell förutsättning att ha genomgått de obligatoriska momenten i domarbanan. Domarbanan är sluten endast i de utbildnings- moment som ingår i den. För att nå en mångfald där jurister med olika bakgrund rekryteras som domare behövs olika åtgärder. Bland annat fordras att domstolarna blir attraktiva arbetsplatser i än högre grad än . Vidare behöver villkoren i övrigt närma sig de som gäller utanför domstolarna. Bland de nya åklagare som rekryterats har många tjänstgjort som fiskaler och assesso- rer. Regeringen gör den bedömningen att rörlighet på arbetsmarknaden inom rättsväsendet är av godo. Det gäller också när en del av dessa assessorer väljer att ta anställning som åklagare. Det viktiga för domstolarna är att vara så attraktiva arbetsplatser att assessorer och andra jurister, efter att ha meriterat sig inom andra juristyrken är intresserade av en anställning vid en domstol. Domare skall även rekryteras bland de allra skickligaste juristerna och från ett brett verksamhetsfält. De domare som kommer att behövas bör därför ha sin bakgrund från olika slag av juridisk verksamhet. 6.4.1 Domarutbildningen Regeringens bedömning. Försöksverksamheten med överrättsnotarier bör utvärderas. Regeringen bedömer att det finns anledning att se över domarutbildningen i ett bredare perspektiv. Regeringen har för avsikt att ta initiativ till en sådan utredning. Skälen för regeringens bedömning: En domarbana med en särskilt reglerad utbildning under numera efter notarietjänstgöringen har gamla traditioner i vårt land. Den som har förvärvat notariemeritering och som därefter har tjänstgjort som fiskalsaspirant i hovrätt eller kammarrätt kan anställas som fiskal vid respektive domstol. Den som har antagits som fiskal och som tjänstgjort i underrätt mellan ett till (fr.o.m. ) och som därefter har tjänstgjort som adjungerad ledamot i hovrätt eller kammarrätt får anställas som assessor vid respektive domstol. Efter förordnande som assessor är de obligatoriska momenten i domarbanan genomförda. Genom förordningen (1998:1238) om försöksverksamhet vid hovrätterna och kammarrätterna ersätts t.o.m. fiskalsaspiranttjänstgöringen med överrättsnotarietjänstgöring. Överrätts- notarietjänstgöringen pågår . Syftet är bl.a. att göra det möjligt för fler notariemeriterade att få överrättserfarenhet samt att åstadkomma en bättre balans mellan behoven av föredragande och behoven av personer med domarutbildning. Regeringen avser att inleda en utvärdering av försöket. Regeringen har i domstolarnas regleringsbrev för uppdragit till att lämna förslag på hur domarutbildningen skall utformas som en följd av nämnda förlängning av fiskalstjänstgöringen i länsrätt eller tingsrätt. Uppdraget, som får omfatta även andra delar av domarutbildningen, skall redovisas . Regeringen gör bedömningen att domarutbildningen och villkoren under domarutbildningen behöver vara mer attraktiva för att domstolarna även skall intressera tillräckligt många av de bästa juristerna att söka sig till domarbanan. Ett sådant exempel är att utbildningsmomenten bör betonas och utvecklas. Enbart det förhållandet att domstolar av tradition lockat till sig många av de bästa juristerna är inte tillräckligt. Ännu bättre utbildning, rimlig arbetsbörda samt en god löneutveckling är faktorer bland andra som bör ägnas särskild uppmärksamhet för att se till att det finns skickliga jurister i domstolarna även framgent. Det uppdrag fått omfattar vad som är möjligt att göra inom ramen för nuvarande system. Det finns emellertid anledning att se över domarutbildningen i ett bredare perspektiv. Regeringen har för avsikt att ta initiativ till en sådan utredning. 6.5 Domstolschefens roll Sammanfattning: Domstolschefens förändrade roll ställer ökade krav vid rekryteringen av lämpliga chefer. Domstolschefens befogenheter och ansvar bör klargöras ytterligare. Regeringen har därför tillsatt en utredning som ser över dessa frågor. Domstolarnas uppgift är att skipa rätt. För denna uppgift behövs ett effektivt administrativt stöd. Att chefen leder det administrativa arbetet också inom en domstol är alltmer ändamålsenligt och självklart. Domstolschefen har förutom ansvar för budget- och personalfrågor också ett ansvar för att utveckla arbetssätt och arbetsrutiner. Domstolschefen skall svara för planeringen av domstolens verksamhet och se till att personalen har den kompetens som krävs för att verksamheten skall kunna fullgöras på ett rättssäkert och effektivt sätt. Här bör nämnas att beroende på frågans art avgörs administrativa ärenden av chefen, domstolens kollegium eller i plenum. Regeringens direktiv till Kommittén om domstolschefens roll och utnämningen av högre domare (1998:08) är bl.a. att klarlägga vilka krav som bör ställas på domstolschefen vad avser den administrativa styrningen av domstolsverksamheten och tillsynen över den dömande verksamheten. I uppdraget ingår också att lämna förslag om vilka instrument som domstolschefen bör ha i tillsynen över den dömande verksamheten och att lämna förslag om hur rekryteringen av domstolschefer skall bedrivas samt om det finns anledning att införa en möjlighet att tidsbegränsat anställa domstolschefer. Uppdraget skall redovisas . Regeringen konstaterar att domstolschefens roll har förändrats och innebär ett betydligt större ansvar för domstolens ekonomi, personalfrågor, utvecklingsfrågor, resultatuppföljning m.m. Detta ställer naturligtvis stora förväntningar på dagens och morgondagens domstolschefer. En bra chefsdomare skall både vara en skicklig jurist och ha de kvaliteter som krävs för att vara en bra chef och ledare. De krav som ställs på en chefsdomare behöver också mötas med villkor som gör det fördelaktigt att ta på sig detta ansvar. 6.6 Jämställdhet Regeringens bedömning: Det skall vara lika attraktivt för kvinnor som för män att vara domare och domstolschefer. Skälen för regeringens bedömning: Sedan en lång följd av år har de som antagits som domaraspiranter till övervägande eller i varje fall till lika del varit kvinnor. Andelen kvinnor som är ordinarie domare uppgår till . Andelen kvinnor som är domstolschefer är endast . För anställningar som tillsätts efter s.k. kallelseförfarande, dvs. anställningar som kräver en aktiv rekrytering, eftersom de inte föregås av ett ansökningsförfarande är andelen kvinnor . Dessa förhållanden är inte tillfredställande. Siffrorna talar för att åtgärder behövs för att se till att också kvinnor söker de anställningar som tillsätts efter ett ansökningsförfarande. Rekryteringsåtgärder är en väg att gå för att få ett mer jämställt domstolsväsende, en annan är lokaliseringen av våra domstolar. finns det stora områden som helt saknar kvinnor som ordinarie domare. Det kan i vissa fall röra sig om hela län där all den dömande verksamheten av ordinarie domare sker av män. Av landets fyra kvinnor som är chefer för tingsrätter återfinns tre i och en i . Möjligheten för make eller sambo att att få ett nytt arbete är sannolikt av betydelse för hur det ser ut på olika hålla i landet. Storstäderna erbjuder ett rikt utbud av andra juridiska anställningar. Det finns anledning att tro att kvinnor i högre utsträckning än män har svårigheter att av familjeskäl att byta bostadsort när det kan bli aktuellt med en ordinarie domaranställning eller i än högre grad en chefsposition. Detta leder i sin tur till att det är förhållandevis mindre konkurrens till domaranställningar utanför de större städerna. Trots den lägre konkurrensen vid tillsättningen har domare med en tillräckligt god kompetens hittillls kunnat rekryteras. I takt med att allt fler såväl män som kvinnor av familjeskäl och av andra skäl inte vill eller anser sig ha möjlighet att flytta kommer det att bli svårt att rekrytera domare med tillräcklig kompetens.