prop · GN03142 · 2000-01-01 00:00:00 — Promemorians förslag och bedömning stämmer överens med regering- ens förslag och bedömning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget och bedömningen. Sammanslutningen för Juridiska Byråer anser att skyldigheten att infinna sig till videokonferens skall likställas med skyldigheten att inställa sig personligen, varför någon form av påföljd för utevaro utan giltigt skäl bör införas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Då reglerna om användning av telefon i rättegång i allmän domstol permanentades, behandlades frågan om behovet av att införa ett system med påföljder för underlåtenhet att medverka i rättegång genom telefon. Det konstaterades att försöksverksamheten byggt på frivillighet och att frivilligheten inte tycktes ha haft några praktiska nackdelar av betydelse. På grund härav föreslogs inga påföljder för underlåtenhet att medverka i rättegång per telefon (prop. 1986/87:89 s. 129). Bestämmelserna om användning av telefon i rättegång i allmän domstol har fått en fakultativ utformning. Detta innebär att om det finns anledning att anta att den som enligt planerna skall medverka i rättegången genom telefon inte kommer att medverka på detta sätt, får rätten kalla den som berörs att inställa sig inför rätten på vanligt sätt. Något krav på att parterna i förväg skall ha samtyckt till att medverka per telefon finns inte. Det nu anförda gäller även vid användning av videokonferens i rättegång i allmän domstol. I likhet med vad som gäller vid användning av telefon och videokonferens i allmän domstol bör användningen av videokonferens i allmän förvaltningsdomstol bygga på frivillighet. Detta bör gälla i vart fall . Om det finns anledning anta att någon inte kommer att medverka i en videokonferens, bör rätten avstå från att använda denna möjlighet och i stället kalla den som skall delta i den muntliga förhandlingen på vanligt sätt. Detta gäller för såväl parter som andra som skall delta i en muntlig förhandling genom videokonferens. Något uttalat behov av att nu införa ett påföljdssystem med sanktioner för underlåtenhet att delta i en muntlig förhandling genom videokonferens, som Sammanslutningen för Juridiska Byråer föreslagit, torde därmed enligt regeringens mening inte föreligga. Den som skall delta i en muntlig förhandling genom videokonferens kommer att få inställa sig till en lokal där den aktuella videokonfe- rensutrustningen finns tillgänglig. Det kan tänkas att det uppstår kostnader för både resa till och från lokalen där videokonferens- anläggningen finns och för förlorad arbetsinkomst. Den som skall medverka i en muntlig förhandling kan ha rätt till ersättning för sin inställelse enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291). Samma regler om rätt till ersättning bör gälla för dem som kallats att delta i en muntlig förhandling genom videokonferens. Det bör därför införas en bestämmelse om detta i försökslagen. 7 Telefon i allmän förvaltningsdomstol 7.1 Möjlighet att använda telefon i rättegång i allmän tidigare nämnts (avsnitt 4) finns möjlighet att använda telefon i rättegång i allmän domstol. Användningen av telefon i rättegång inleddes med en försöksverksamhet där telefonen användes som ett alternativ och komplement till de ordinarie reglerna om parters närvaro och bevisupptagning. Permanenta regler om användning av telefon i rättegång infördes i genom en lagändring . Enligt gällande lagstiftning får telefon användas vid ett förbere- delsesammanträde i tvistemål under vissa förutsättningar (42 kap. 10 § ). Om telefon används vid en muntlig förberedelse får telefon även användas vid en huvudförhandling i förenklad form, om den hålls i samband med förberedelsen (42 kap. 20 § ). Någon ytterligare möjlighet för en part att medverka per telefon i huvudförhandling i tvistemål finns inte. I brottmål finns motsvarande möjlighet att använda telefon vid ett förberedelsesammanträde som i tvistemål (45 kap. 13 § rättegångs- balken). Detsamma gäller i mål om enskilt åtal (47 kap. 10 § rätte- gångsbalken). Däremot finns ingen möjlighet för part att medverka per telefon vid huvudförhandling i brottmål och i mål om enskilt åtal. Slutligen finns vissa möjligheter att ta upp bevisning per telefon i tvistemål, brottmål och i mål om enskilt åtal (43 kap. 8 §, 46 kap. 7 § och 47 kap. 24 § ). I konkursärenden kan bevisupptagning ske med användning av telefonteknik, genom att det av 16 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) följer att bestämmelser om tvistemål gäller i tillämp- liga delar i konkursärenden om inte något annat sägs i konkurslagen. Någon ytterligare möjlighet att använda telefonteknik i konkursärenden finns inte . Vid handläggning av domstolsärenden får telefon användas vid sammanträde om vissa förutsättningar är uppfyllda (19 § lagen [1996:242] om domstolsärenden). Även bevisning får under vissa förutsättningar tas upp per telefon vid handläggning av domstolsärenden (24 och 25 §§ samma lag). Domstolar och andra statliga myndigheter skall, om arbetets behöriga gång och förhållandena i övrigt tillåter det, vid behov ställa telefon och lokal till förfogande för den som skall medverka per telefon i ett domstolssammanträde. Den som skall delta per telefon i domstols- sammanträdet får kallas till domstol eller någon annan myndighet eller inrättning på den ort där han eller hon brukar vistas eller på annan lämplig ort. Företrädesvis bör kallelsen gälla inställelse vid tingsrätt eller polismyndighet. Den domstol hos vilken någon skall medverka i sam- manträdet per telefon, skall på lämpligt sätt förvissa sig om identiteten hos den som skall medverka på telefon och att tillämpliga regler för deltagande i ett domstolsförfarande följs (förordningen [1996:272] om användningen av telefon vid domstolssammanträde). Det bör dock anmärkas att det återgivna förfarandet enligt uppgift inte tillämpas i praktiken. Den som skall delta i ett domstolssammanträde deltar nämligen ofta per telefon från hemmet, arbetsplatsen eller dylikt. 7.2 Införande av regler om möjlighet att använda telefon i allmän förslag: Regler om möjlighet att använda telefon i muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol införs. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna tillstyrker att regler om telefon i muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol införs, och det har anförts bl.a. att det kan medföra beaktansvärda tids- och kostnadsbesparingar. ombudsmän, i Söder- manlands län, Länsrätten i , och har ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: En möjlighet att kunna använda teknik i domstolsväsendet är av stor betydelse både för domstolarna själva och de som kommer i kontakt med dessa. I de allmänna domsto- larna finns en möjlighet att använda telefon i rättegång. Erfarenheterna av denna användning är mycket positiva (se vidare avsnitt 4). De allmänna förvaltningsdomstolarna bör därför i likhet med de allmänna domstolarna ha möjlighet att använda telefon i muntlig förhandling. 7.3 Användningen av telefon i allmän förvaltningsdomstol 7.3.1 Utgångspunkter Regeringens förslag: Fysisk närvaro i rättssalen skall fortfarande vara huvudregel. Medverkan per telefon i muntlig förhandling skall endast komma i fråga, om den som skall medverka inte har något att invända mot det. Vid bedömningen av om bevisupptagning kan ske genom telefon bör hänsyn även tas till parternas inställning i frågan. Promemorians förslag stämmer i sak överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Länsrätten i har bl.a. anfört att, åtminstone i mål om frihetsberövande, åtskilligt enligt länsrättens uppfattning talar för att kräver ett uttryckligt avstående från parts rätt till inställelse inför domstolen/domaren. Denna rätt måste enligt länsrätten kanske försiktigtvis också inkludera framläggandet av bevisning och motförhör direkt i rättssalen. Riksskatte- verket uppehåller sig främst vid betydelse för möjligheten att delta per telefon i en muntlig förhandling. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande regler om möjlighet till användning av telefon i rättegång i allmän domstol bygger på att den som skall delta i en förhandling alltid har rätt att inställa sig i rättssalen. Bestämmelserna om användning av telefon i allmän domstol innebär inte någon inskränkning i denna rätt. Bestämmelserna utgör i stället ett komplement till de vanliga reglerna om inställelse, och erbjuder parten eller ett vittne en möjlighet att medverka i en förhandling på ett enklare sätt. Den som skall inställa sig i domstol förfogar inte själv över frågan om hur inställelsen skall ske. Däremot har den som skall delta inflytande på valet av inställelseform på så sätt att användning av telefon i rättegång bygger på frivillighet. Vid bedömningen av om bevisupptagning kan ske genom telefon tas hänsyn till parternas inställning i frågan. Det som anförts ovan gäller även i fråga om möjligheten att använda videokonfe- rensteknik i allmän domstol. Enligt den ordning som gäller i de allmänna förvaltningsdom- stolarna skall deltagarna i en muntlig förhandling inställa sig i rättssalen. Huvudregeln om fysisk närvaro i rättssalen bör gälla även fortsätt- ningsvis. Skälet för detta är att beslutsunderlaget för domstolen i många fall måste anses bättre vid fysisk närvaro i rättssalen än vid medverkan per telefon. På motsvarande sätt som vid användning av telefon och video- konferens i rättegång i allmän domstol bör vid användning av telefon i allmän förvaltningsdomstol gälla, att den som berörs skall ha ett inflytande på frågan om formen för inställelsen. Den som skall föra sin talan eller höras i en muntlig förhandling bör alltid ha rätt att få inställa sig fysiskt i rättssalen. Vid bedömningen av om bevisupptagning kan ske genom telefon bör hänsyn även tas till parternas inställning i frågan. För att utveckla det som anförts i promemorian i denna del vill regeringen framhålla följande. ställer i artikel 6 upp kravet att den som blivit anklagad för ett brott skall ha rätt att förhöra eller låta förhöra vittnen som åberopas mot honom samt att själv få vittnen inkallade och förhörda under samma förhållanden som vittnen åberopade mot honom. Möjligen kan denna bestämmelse ha betydelse för någon måltyp som förekommer i en förvaltningsdomstol, t.ex. när det gäller mål om skattetillägg. En domstol bör enligt regeringens mening i här aktuella fall iaktta försiktighet med att kalla en parts vittnen eller sakkunniga att medverka per telefon, om parten motsätter sig ett hörande i den formen. Också motpartens uppfattning bör beaktas. Parten har dock inget bestämmande inflytande i fråga om formen för inställelsen, utan domstolen får göra en individuell prövning i varje enskilt fall. Under remissbehandlingen har fråga uppkommit om rättigheten att få inställa sig fysiskt i rättssalen bör tydliggöras i både och förvaltningsprocesslagen (1971:291). Regeringen vill här framhålla att vilket tidigare nämnts i avsnitt 6.3.2 en utredare getts i uppdrag att bl.a. undersöka om nu gällande förutsättningar för medverkan per telefon bör ändras när det gäller sammanträden och förhör i allmän domstol. I avvaktan på redovisning av utredarens uppdrag anser regeringen att en uttrycklig reglering av frågan om fysisk inställelse i rättssalen bör anstå för förvaltningsprocesslagens del. Att kunna medverka per telefon i en muntlig förhandling förutsätter frivillighet från berörd persons sida. Något uttryckligt avstående från parts rätt att fysiskt inställa sig i rättssalen krävs inte, enligt regeringens mening. Genom att frivilligt medverka i den muntliga förhandlingen genom telefon har parten lämnat samtycke genom s.k. konkludent handlande. Det finns anledning att här betona att den som inte begärt muntlig förhandling vid prövning av t.ex. hans eller hennes civila rättigheter eller skyldigheter enligt artikel 6 i , anses ha avstått från sin rätt till sådan förhandling. Som nämnts i avsnitt 6.3.1 krävs enligt inte något aktivt uttryck, för att parten skall anses ha avstått från sin rätt till muntlig förhandling. Enligt regeringens bedömning krävs det inte heller ett uttryckligt avstående när det gäller rätten till fysisk inställelse i rättssalen vid framläggande av bevisning samt motförhör, som någon remissinstans ifrågasatt. Av praktiska skäl bör det inte heller krävas att den som enligt rättens bedömning kan medverka per telefon i en muntlig förhandling ger något uttryckligt samtycke. Om rätten finner att förutsättningar föreligger för att låta någon medverka per telefon i en muntlig förhandling, bör rätten kalla personen i fråga att inställa sig på detta sätt. Av kallelsen bör dock framgå att den som har kallats att medverka per telefon har rätt att få inställa sig i rättssalen. Som framgått ovan i detta avsnitt talar skäl för att en domstol i vissa fall bör iaktta försiktighet med att kalla en parts vittnen eller sakkunniga att medverka per telefon, om parten motsätter sig ett hörande i den formen. Som framgått ovan bör motpartens uppfattning i nu nämnda fall också beaktas. En rättstillämpning i enlighet med det som har sagts kan utan svårighet ske med utnyttjande av den fakultativa karaktär som reglerna om användning av telefon bör ha. Vid bedömningen av om rätten skall kalla någon att medverka per telefon i en muntlig förhandling ligger bl.a. frågan om det är sannolikt, att den som enligt rättens mening kan medverka genom telefon kommer att göra detta. I de flesta fall kommer initiativet till medverkan på telefon sannolikt att komma från parten eller den som skall höras. Sistnämnda fråga torde då inte vålla något större problem. Om den som har kallats att medverka per telefon i en muntlig förhandling inte vill medverka på detta sätt, bör han eller hon ha rätt att få komma till förhandlingen. Det bör då ankomma på den som kallats att underrätta domstolen om det. Även annan än part, vittne eller sakkunnig får medverka per telefon i en muntlig förhandling. Detta skulle t.ex. kunna gälla vid en förhandling i kammarrätten för en förälder som inte överklagat en länsrättsdom om tvångsomhändertagande av sitt barn enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). För att tolk skall kunna medverka per telefon i en muntlig förhandling krävs inte heller någon särskild bestämmelse. 7.3.2 Förutsättningar för part att medverka per telefon Regeringens förslag: En part får medverka i en muntlig förhandling per telefon om det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter, eller om en muntlig förhandling inför rätten skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att sammanträdet hålls inför rätten. Promemorians förslag stämmer till viss del överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i delar den uppfattning i fråga om förutsättningarna för part att delta per telefon i en muntlig förhandling som redovisas i promemorian, men förordar emellertid att frågan om utformningen av reglerna ägnas ytterligare uppmärksamhet under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Skälen för regeringens förslag: Motsvarande regler om användning av telefon, som gäller för de allmänna domstolarna, har ännu inte införts för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslag i saken har dock lagts fram av i betänkandet (SOU 1991:106) Domsto- larna inför 2000-talet. föreslog att telefon skulle få användas vid sammanträde i vissa mål, endast om den part som begärt sammanträdet medgav detta. Det bör i detta sammanhang noteras att lagen (1996:242) om domstolsärenden inte innehåller någon uttrycklig begränsning beträffande möjligheten att använda telefon vid sammanträde. I propositionen till denna lag uttalade regeringen emellertid att ett sammanträde regelmässigt bör hållas enligt vanliga regler och inte på telefon, i de fall där kräver att det hålls ett samman- träde (prop. 1995/96:115 s.109). I likhet med vad som gäller enligt lagen om domstolsärenden anser regeringen att någon uttrycklig begränsning motsvarande den som föreslår inte bör införas, beträffande parts möjlighet att medverka per telefon i en muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol. Mot bakgrund av att användning av telefonteknik har sina begränsningar anfördes i promemorian att försiktighet bör iakttas med att låta part medverka per telefon vid en muntlig förhandling, i de fall där kräver att en förhandling hålls. Regeringen delar inte den uppfattningen. Enligt vår mening behövs ingen begräns- ning av ifrågavarande slag. Anledningen till detta är följande. medger part en rätt till domstolsprövning vid dels frihetsberövande, dels prövning av civila rättigheter och skyldigheter och vid anklagelse för brott (artikel 5:4 respektive artikel 6:1; se avsnitt 5.2). Konventionen tillerkänner alltså parten en rättighet. Det står dock parten fritt att avstå från att utnyttja denna rättighet. För det fall att parten avstår från sin rätt till fysisk inställelse inför domstolen kan han eller hon om sådant önskemål finns i stället medverka per telefon i den muntliga förhandlingen, förutsatt att domstolen anser att förutsättningarna för sådan medverkan är uppfyllda. Det är alltså enligt regeringens mening här närmast fråga om att det kan brista vid tillämpningen av förutsättningarna för parts medverkan per telefon i en muntlig förhandling. Användningen av telefonteknik har som tidigare nämnts sina begränsningar. Som även anförts tidigare finns det ett stort värde i att likartade regler gäller i allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol, när det finns förutsättningar för detta. Vid utformningen av bestämmelserna om möjlighet att medverka per telefon i en muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol bör därför utgångspunkten vara, att bestämmelserna utformas efter förebild av reglerna om telefon och videokonferens i allmän domstol. Som nämnts i avsnitt 6.3.2 har denna utgångspunkt även gällt vid utformningen av förutsättningarna för deltagande i muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol genom videokonferens. I nämnda avsnitt har även Lagrådets synpunkter på den föreslagna utformningen av förutsättningarna för parts deltagande i ett sammanträde inför rätten enligt genom videokonferens behandlats. De förutsättningar som bör gälla för att en part skall få medverka per telefon i en muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol är alltså om det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter, eller om en muntlig förhandling inför rätten skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att sammanträdet hålls inför rätten. När det gäller den närmare innebörden av de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att möjligheten att medverka på telefon i en muntlig förhandling skall föreligga, kan ledning hämtas i vad som sagts i avsnitt 6.3.2 om möjligheten att delta i muntlig förhandling genom video- konferens. Departementschefens uttalanden vid införandet av de permanenta bestämmelserna om telefonteknik i rättegång i allmän domstol (se prop. 1986/87:89 s. 200) torde i tillämpliga delar kunna användas vid bedömningen av i vilka situationer det skulle kunna vara lämpligt med medverkan per telefon i en muntlig förhandling i allmän förvaltnings- domstol. Avslutningsvis bör nämnas att regeringen gjort bedömningen att till skillnad från vad som i normalfallet gäller i allmän domstol även parter i en muntlig förhandling i förvaltningsdomstol skall kunna medverka genom telefon. Enligt regeringens mening kommer de formella förutsätt- ningarna i förvaltningsprocesslagen (1971:291) för parts medverkan genom telefon tillsammans med det förhållandet att användningen av telefonteknik har sina begränsningar och i normalfallet är klart under- lägsen en användning av videokonferensteknik att utgöra en naturlig begränsning av möjligheten att använda telefonteknik vid muntlig förhandling i förvaltningsmål. 7.3.3 Förutsättningar för bevisupptagning per telefon Regeringens förslag: Bevisning får tas upp per telefon, om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omständigheter, eller om bevisupptagning enligt vanliga regler skulle föra med sig kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att bevisningen tas upp på ett sådant sätt. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Kammarrätten i har bl.a. ställt frågan om det står i överensstämmelse med kravet på muntlig förhandling i att muntlig bevisning tas upp per telefon. Skälen för regeringens förslag: Enligt kan vittnes- utsagor och andra muntliga bevis i vissa fall tas upp per telefon i allmän domstol. Denna möjlighet finns även vid användning av videokonferens i allmän domstol. Möjligheten att ta upp bevisning genom telefon används i stor utsträckning av de allmänna domstolarna. Många huvudförhandlingar som annars hade fått ställas in har kunnat genomföras, genom att vittnen som befunnit sig på annan ort har kunnat höras per telefon. Det bör vara möjligt att använda telefonteknik vid bevisupptagning även i allmän förvaltningsdomstol. Vid utformningen av förutsättning- arna härför bör reglerna om bevisupptagning i allmän domstol genom telefon och videokonferens tas som förebild. Som en parentes kan nämnas att i förslaget till domstolsförfarandelag, som bl.a. var avsett att gälla för de allmänna förvaltningsdomstolarna, vid utformningen av förutsättningarna för att ta upp bevisning per telefon tagit rekvisiten för bevisupptagning per telefon i allmän domstol som förebild (jfr SOU 1991:106, del B, s. 15). De rekvisit som bör gälla för att ett vittne eller en sakkunnig skall få medverka per telefon i en muntlig förhandling är om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omständigheter, eller om bevisupptagning enligt vanliga regler, dvs. enligt reglerna i förvaltnings- processlagen (1971:291), skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att bevisningen tas upp på ett sådant sätt. De uttalanden som gjorts om i vilka situationer det är lämpligt att låta bevisupptagning ske genom telefon i allmän domstol bör i tillämpliga delar kunna tjäna som utgångspunkt för bedömningen av om det är lämpligt att ta upp bevisning per telefon i allmän förvaltningsdomstol (se prop. 1986/87:89 s. 220). Möjligheterna till värdering av bevisning får inte bli lidande av att upptagningen sker genom telefon. Som behandlats i avsnitt 7.3.1 bör huvudregeln vara fysisk inställelse i rättssalen. Det bör även gälla dem som skall höras i bevissyfte i en muntlig förhandling. Det är domstolen som avgör frågan på vilket sätt bevisningen skall tas upp. Som behandlats i avsnitt 7.3.1 föreslås dock att medverkan genom telefon endast bör komma i fråga, om den som skall medverka inte har något att invända mot det. Vid bedömningen av om bevisupptagningen kan ske per telefon bör hänsyn tas till parternas inställning i frågan, liksom till inställningen hos dem som skall höras. I avsnitt 7.3.1 har vi närmare utvecklat vad som i promemorian anförts i denna del, mot bakgrund av de krav som ställer i artikel 6:3:d. 7.4 Offentlighet och ordning vid medverkan per telefon i en muntlig förhandling Regeringens bedömning: Personal vid den myndighet som ställer utrustning och lokaler till förfogande för den som skall medverka per telefon i en muntlig förhandling får vara behjälplig med de praktiska arrangemangen, när den muntliga förhandlingen hålls inom stängda dörrar. För det fall att den som skall medverka per telefon i den muntliga förhandlingen befinner sig i hemmet, på arbetsplatsen eller dylikt, får domstolen på lämpligt sätt förvissa sig om att förordnandet om stängda dörrar respekteras.