prop · GN031D12 · 2000-01-01 00:00:00 — Planeringsförutsättning Som planeringsförutsättning bör gälla att , och skall erhålla ytterligare vardera för forskning och forskarutbildning och att skall erhålla ytterligare för forskning. Vidare bör gälla att /och skall erhålla ytterligare vardera för att utveckla forskning och forskarutbildning inom sina respektive vetenskapsområden. 8.4.2 Forskarutbildning Vid behandlingen av budgetpropositionen för godkände regeringens förslag om en reformering av forskarutbildningen (prop. 1997/98:1, utg.omr. 16, bet. 1997/98:UbU7, rskr. 1997/98:109). Med anledning därav beslutade regeringen om ändringar i högskoleförordningen (1993:100), vilka trädde i kraft . Reformen innebär i huvudsak att statsmakterna anger kvantitativa mål för examinationen inom forskarutbildningen och att reglerna för antagning till forskarutbildning vad avser studiefinansieringen har skärpts. Dessa åtgärder är ägnade att öka antalet examinerade i forskarutbildningen och att förbättra studievillkoren för doktoranderna. Examensmål Ett lärosäte som har tilldelats ett eller flera vetenskapsområden har rätt att anordna forskarutbildning och utfärda licentiat- och doktorsexamen inom området. Universiteten samt och i har generell rätt att anordna forskarutbildning och utfärda licentiat- och doktorsexamen. har rätt att utfärda licentiat- och doktorsexamen i fyra ämnen. Med vissa undantag ges varje lärosäte med rätt att utfärda licentiat- och doktorsexamen ett särskilt uppdrag som innehåller kvantitativa mål för examinationen inom forskarutbildningen. Målen avser minsta antal examina inom de fyra vetenskapsområdena (humanistisk- samhällsvetenskapligt, medicinskt, naturvetenskapligt och tekniskt). Den första perioden avser åren 1997 1999. Utfallet för redovisas i tabellerna 5.6 och 5.7 i samband med resultatbedömningen i avsnitt 5.2. Som framgår i avsnitten 5.2 och 5.6 kommer regeringen att avvakta utfallet för den första treårsperioden innan mål fastställs för nästa period. Som examensmål för kommer därför de preliminära mål som fastställts för perioden 2002 att gälla. Examensmål för de nya universiteten (, och ) och för högskolorna med vetenskapsområde (/, och ) bör tidigast fastställas i nästa forskningspolitiska proposition. Regeringens bedömning: Det bör införas en bestämmelse i högskoleförordningen som innebär att varje universitet och varje högskola som anordnar forskarutbildning skall fastställa en särskild antagningsordning för den utbildningen. Antagningsordningen skall omfatta de regler som tillämpas lokalt och fastställas av styrelsen för högskolan. Under utgiftsområde 15 Studiestöd finns följande förslag avseende forskarutbildningen. Till den som påbörjat forskarutbildning före skall studiemedel få lämnas för forskarutbildning enligt de föreskrifter i studiestödslagen (1973:349) som gällde före . Detta skall dock endast gälla forskarutbildning som bedrivs . Skälen för förslaget lämnas i detta avsnitt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: För att bli antagen till forskarutbildning krävs att den sökande är behörig och bedöms ha sådan förmåga i övrigt som behövs för att klara utbildningen. För behöriga sökande skall fakultetsnämnden enligt högskoleförordningen bedöma möjligheterna till studiefinansiering. Om den sökande inte kan anställas som doktorand eller beviljas utbildningsbidrag är det fakultetsnämndens uppgift att göra en noggrann bedömning av den sökandes finansieringssituation så långt den låter sig överblickas vid antagningstillfället. Av de behöriga sökande som har studiefinansiering får fakultetsnämnden endast anta så många doktorander som kan erbjudas handled-ning och godtagbara studievillkor i övrigt. Om inte samtliga behöriga sökande med studiefinansiering kan antas skall fakultetsnämnden göra ett urval bland de sökande. Bestämmelsen i högskoleförordningen om urval bland sökande innebär att behöriga sökande som är lämpade för forskarutbildning och har studiefinansiering skall rangordnas med hänsyn till deras förmåga att tillgodogöra sig forskarutbildningen. Rangordningen skall göras oberoende av studiefinansieringsform. har på regeringens uppdrag granskat de lokala bestämmelser som antagits av universitet och högskolor med anledning av de gällande bestämmelserna om tillträde till forskarutbildningen. I syfte att förbättra informationen om vilka regler som gäller och för att öka rättssäkerheten för studenterna anser regeringen, i likhet med , att motsvarande bestämmelser som finns i högskoleförordningen om antagningsordning för tillträde till grundläggande högskoleutbildning bör införas beträffande tillträde till forskarutbildning. Styrelsen för en högskola bör därför besluta om en särskild antagningsordning för forskarutbildningen. Med sådan antagningsordning skall avses de regler för forskarutbildning som högskolan tillämpar. Regeringen avser att göra detta tillägg i högskoleförordningen. Skälen för reformen av forskarutbildningen har beskrivits i budgetpropositionen för . Dessa principer ligger fast. Det förutsågs att de förändrade bestämmelserna om studiefinansiering kunde medföra vissa omställningsproblem för fakulteter och institutioner som tidigare antagit ett stort antal doktorander utan godtagbar studiefinansiering. En stor del av förstärkningen av studiefinansieringen i budgetpropositionen för användes därför till att finansiera dessa doktorander (). Detta gjorde det möjligt för dem att vid en koncentrerad tvåårig insats avlägga examen. Därutöver anslog till doktorander utan finansiering inom humaniora och samhällsvetenskap. Omställningsproblemen för vissa fakulteter och institutioner har emellertid visat sig vara något större och något mer långvariga än vad som förutsågs. Regeringen ser därför med tillfredsställelse att ett antal lärosäten har anvisat särskilda medel till tidigare antagna, oförsörjda doktorander. I syfte att underlätta ytterligare för doktorander som påbörjat sin forskarutbildning före bör ett tillägg göras i övergångsbestämmelserna till studiestödslagen. Enligt nuvarande övergångsbestämmelser kan endast den som fått studiemedel för forskarutbildning före få studiemedel för fortsatt sådan utbildning enligt de bestämmelser i lagen som gällde före nämnda tidpunkt, dock längst t.o.m. . Som en tillfällig insats bör samtliga doktorander som påbörjat forskarutbildning före reformens ikraftträdande omfattas av tidigare gällande bestämmelser vad gäller rätten att uppbära studiemedel. Regeringen föreslår därför att en övergångsbestämmelse införs i studiestödslagen som innebär att alla som påbörjat forskarutbildning före skall kunna få studiemedel enligt de föreskrifter i studiestödslagen som gällde före . Det skall dock endast gälla forskarutbildning som bedrivs . Detta gör det möjligt för den som befinner sig i slutskedet av sin utbildning att kunna slutföra sina studier . Utbildningsbidrag för doktorander utgår med vid heltidsstudier. Med hänsyn till den allmänna löneutveckling som har skett bör bidraget höjas. Regeringen avser att reglera detta genom en ändring i förordningen (1995:938) om utbildningsbidrag för doktorander. Uppföljning av reform Av redovisning av uppdraget att granska lärosätenas lokala bestämmelser om antagning till forskarutbildning och av de dialoger som förde med samtliga universitet och högskolor framgår att lärosätena har vidtagit åtgärder för att effektivisera forskarutbildningen. En samlad utvärdering av reform kan emellertid göras tidigast . Några generella slutsatser när det gäller reformens konsekvenser för t.ex. antagning och val av avhandlingsämne är således inte möjligt att dra under rådande övergångsperiod. En väntad, tillfällig effekt av reformen är t.ex. att antalet antagna inledningsvis sjunker inom de ämnen där det finns ett stort antal doktorander utan studiefinansiering. följer upp vissa konsekvenser av reformen . avser verket t.ex. att på eget initiativ presentera en särskild analys av antagningsstatistiken till forskarutbildningen. Vidare granskar verket inom ramen för sin tillsynsverksamhet hur lärosätena tillämpar de nya bestämmelserna. Regeringen har erfarit att verket har ett särskilt program för utvärdering av forskarutbildningen och välkomnar att arbetet med denna fråga ges hög prioritet. Forskarutbildningens organisation och kvalitet Regeringen anser att lärosätena bör ägna forskarutbildningens uppläggning och genomförande ökad uppmärksamhet. När beslutade om en ny forskarutbildning avsågs en genomtänkt, systematiskt planerad utbildningsgång. Avsikten var att åstadkomma en mer ändamålsenlig organisation och inriktning av utbildningen efter grundexamen. reform av forskarutbildningen understryker ytterligare denna intention. Detta innebär bl.a. att ökade krav ställs på handledarna. Handledningsinsatsen är av stor vikt för att en forskarutbildning skall kunna genomföras . framkom det i två olika rapporter, en från () och en från (), att mer än en tredjedel av doktoranderna uppger att brister i handledningen gör att de inte kan avsluta sin utbildning . Reformen har också medfört att kraven på utvecklingsarbete har ökat inom forskarutbildningen. Lärosätena bör kunna samverka för att åstadkomma goda miljöer för forskarutbildning, t.ex. genom att ge gemensamma kurser, antingen på ett lärosäte eller på distans. Vidare kan forskarutbildningens organisation i form av särskilda forskarskolor ha positiva effekter på utvecklingen av utbildningen. Regeringen har därför givit i uppdrag att utveckla kunskapen om forskarskolornas inverkan och möjligheter i förhållande till forskarutbildningen. Uppdraget skall redovisas . Det är angeläget att högskolornas kvalitets- arbete även omfattar forskarutbildningen. Universiteten och högskolorna har inkommit med sina kvalitetsutvecklings- program till regeringen. Regeringen välkomnar den typ av program för forskarutbildningen som exempelvis har fastställt. En viktig kvalitetsfråga är god forskningssed. Handledarna har en viktig uppgift när det gäller att förmedla forskningsetiska normer till de forskarstuderande, vilket också påpekas i betänkandet God sed i forskningen (SOU 1999:4). Kvinnor och män i forskarutbildningen Andelen kvinnor i forskarutbildningen redovisas i tabell 5.1 i samband med resultatbedömningen i avsnitt 5.2. I syfte att öka antalet doktorandtjänster som innehas av kvinnor har avsatts /96 1999 till doktorandtjänster för kvinnor (prop. 1994/95:164, bet. 1994/95:UbU18, rskr. 1994/95:405). Beloppet motsvarar 120 doktorandtjänster. Medel avseende för denna satsning kommer att fördelas . Först därefter kan en samlad utvärdering av åtgärden göras. Doktorander från länder utanför och EU har på regeringens uppdrag gjort en sammanställning av uppgifter om doktorander från länder utanför och EU (nedan utländska doktorander) som studerat i /91 1996/97. Av rapporten framgår bl.a. att andelen utländska doktorander har varit i det närmaste (). Vidare framgår att av de utländska doktoranderna studerade naturvetenskapliga och tekniska ämnen /97. Rapporten visar att andelen utländska doktorander som finansieras från sina hemländer har minskat från //97. Efter att ha avlagt doktorsexamen är av de utländska doktoranderna kvar i . Resultaten av undersökningen föranleder inte några särskilda åtgärder, utan i likhet med ser regeringen dem som ett uttryck för internationaliseringens positiva effekter. 8.5 Särskilda frågor 8.5.1 Kvalitet Inledning Högre utbildning och forskning har betydelse för ekonomisk, social och kulturell utveckling. Verksamheten medför höga utgifter för staten. Studenterna investerar tid och pengar på högskoleutbildning. Därför är diskussionen om den högre utbildningens och forskningens kvalitet viktig. Högskolans verksamhet bör granskas och utvärderas ur olika aspekter och av olika aktörer. Den förda debatten kring den högre utbildningens och forskningens kvalitet visar att kvalitet är ett mångdimensionellt begrepp som endast blir meningsfullt när det relateras till företeelser såsom t.ex. undervisning, examination, programuppbyggnad, ledningsstrukturer och beslutsfattande. Varje högskola och dess ledning har ytterst ansvaret att säkra och utveckla kvaliteten i sina utbildningar. Studenterna måste dock delta i denna verksamhet i större utsträckning än vad som sker . Studenternas inflytande över högskolans verksamhet är en nödvändig del i den högre utbildningens kvalitetsutveckling och förnyelsearbete. Statsmakternas uppgift är att understödja och kontrollera att kvaliteten inom olika områden av utbildning och forskning upprätthålls. utvärderingar och tillsynsansvar är ett led häri. En viktig uppgift för är att granska och bedöma kvaliteten vid lärosätena. Detta sker genom olika typer av nationella utvärderingar, prövning av förutsättningar att utfärda examina i grundutbildningen och forskarutbildningen samt granskning av lärosätenas kvalitetsarbete. Verkets kvalitetsbedömningar avser såväl grundutbildning som forskning och forskarutbildning samt även högskolans samverkan med det omgivande samhället. Utvärdering av kvalitetsarbete har avslutat en första bedömningsomgång av kvalitetsarbetet vid samtliga lärosäten. Ett övergripande omdöme efter denna omgång var att kvalitetsarbetet för bedömningen befann sig i ett förberedande eller inledande skede vid flertalet lärosäten. Verkets olika bedömningar har emellertid bidragit till ett intensifierat utvecklings- och förbättringsarbete vid högskolorna. Lärosätena har t.ex. formulerat mål för sitt kvalitetsarbete och tagit fram kvalitetsutvecklingsprogram. har granskningarna till största delen varit inriktade på processer och formerna för hur verksamheten bedrivs. En andra omgång av granskning och bedömning av kvalitetsarbetet vid universitet och högskolor har påbörjats . har låtit göra en extern utvärdering av de bedömningar som verket gör av universitetens och högskolornas kvalitetsarbete. Enligt utvärderingen har bedömargrupperna gjort ett bra arbete som har lett till många förändringar på högskolorna. Det framgår vidare att olika typer av lärosäten har olika utvecklingsbehov. Kompetensutveckling och rekrytering är t.ex. viktigare för specialhögskolorna och de konstnärliga högskolorna än för universiteten. Sammanfattningsvis konstateras att granskningen kan beskrivas som en dialog mellan bedömargruppen och lärosätet. Nationella utvärderingar slutförde bl.a. de nationella utvärderingarna Sjöbefälsutbildning (1998:18 R) och Magisterexamen Del II (1999:3 R). I rapporten om magisterexamen påvisas magisterexamens oklara relation till forskarutbildning och arbetsliv. Behovet av eventuella nya examina utreds av verket. Av rapporten om sjöbefälsutbildning framgår att utbildningarna förmedlar ett yrkeskunnande av hög internationell standard. Enligt verket bör utbildning av handledare för den fartygsförlagda utbildningen, planering av utbildning av sjöbefälslärare till högskolorna och fortbildning av högskolornas nuvarande sjöbefälslärare genomföras. Examensrätt - tillstånd att utfärda examina En form av bedömning av kvaliteten i högskolan rör förutsättningarna för högskolor att utfärda examina inom grundutbildningen. Examensrätt tillstånd att utfärda examina fungerar som en pådrivande kraft i kvalitetsutvecklingen. Prövningarna har gällt magisterexamensrätt inom humaniora, samhällsvetenskap, vård och teknik. Inom vårdområdet har dessutom ett antal prövningar av kandidat- och yrkesexamina genomförts. Verket har också prövat lärar- och apotekarexamina. Prövningarna av enskilda ut- bildningsanordnare har till största delen gällt psykoterapeutexamen. Antalet genomförda prövningar har mer än fördubblats 1998. har prövat 100 ärenden om examensrätt. omprövar beviljade examensrätter när verket finner det lämpligt. Omprövningen genomförs i stort sett som en förnyad prövning där även utbildningsresultaten bedöms. Antalet omprövningar som påbörjades och som kommer att slutföras är mycket hög. Anledningen är att 98 yrkesexamina inom vård och omsorg omprövas enligt tidigare beslut. Dessutom omprövas fyra lärarexamina och 11 magisterexamina. Kvalitetsutveckling För att öka erfarenhetsutbytet mellan universitet och högskolor har arrangerat seminarier och genomfört analyser samt studieresor. De kvalitetskonferenser som ägde rum samlade vardera 500 forskare, lärare, studenter och annan personal vid lärosätena. Verksamheten har också varit ett sätt för verket att utveckla metoder för kvalitetsbedömningar. Regeringen anser att det är väsentligt att lärosätena fortsättningsvis har ökad uppmärksamhet på arbetet med att utveckla processer för ökad kvalitet i verksamheten. Fler initiativ och mer ansvar måste komma från lärosätena. Det är också viktigt att instrument utvecklas för att lärosätena skall kunna visa hur resurserna används på bästa sätt. Bedömningen av kvaliteten måste kunna styrkas. Det är också viktigt att olika bedömningar och värderingar följs upp av de ansvariga. Arbetsgruppen för studentinflytande i högskolan Utbildningsministern tillsatte en arbetsgrupp för att se över studenternas inflytande i högskolan (U1997:K). Arbetsgruppens uppdrag omfattade en översyn av den nuvarande situationen vad gäller såväl studenternas formella inflytande i beslutande och beredande organ som de enskilda studenternas inflytande på undervisningens uppläggning och genomförande. Arbetsgruppens rapport inom högskolan (Ds 1998:51) överlämnades . Rapporten har skickats ut på remiss till samtliga universitet och högskolor. Vidare har samtliga studentkårer och andra studentföreningar givits tillfälle att yttra sig över rapporten. Regeringen avser att återkomma med förslag om att stärka student- inflytandet. Studenters personskadeskydd Under en stor del av utbildningstiden är merparten av högskolestudenterna oförsäkrade mot personskador som kan inträffa . Inom har en promemoria (Dnr U1999/2090/ST) tagits fram med förslag på hur personskadeskyddet för studenter skall kunna ordnas på ett tillfredsställande sätt. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen avser att återkomma till personskadefrågorna i en proposition . 8.5.2 Jämställdhet och genusperspektiv Jämställdhet mellan kvinnor och män är en viktig och angelägen fråga för högskolan. Regeringens arbete med att främja detta har inriktats på att verka för en jämnare könsfördelning inom lärarkåren, att försöka bryta de könsbundna studievalen, att integrera genusperspektiv i undervisningen samt att öka resurserna till genusforskning. Universitet och högskolor har givits mål och särskilda uppdrag inom dessa områden och särskilda medel har anvisats till bl.a. vissa anställningar som inrättas i jämställdhetssyfte. Könsfördelning inom lärarkåren För att uppnå en jämn könsfördelning på alla nivåer inom lärarkåren krävs ett långsiktigt och systematiskt arbete (se diagram 5.1 i avsnitt 5.2). har tidigare beslutat om principer för s.k. rekryteringsmål för lärosätena i syfte att öka andelen kvinnor bland nyanställda professorer. För att uppnå målen måste lärosätena öka rekryteringsunderlaget och vidta åtgärder inom såväl grundutbildning som forskarutbildning. Universitet och högskolor har också fått i uppdrag att sätta upp egna mål avseende könsfördelningen bland nyrekryterade lärare inom övriga anställningskategorier. Regeringen har tidigare bedömt att andelen kvinnor i professorskår kan tredubblas , vilket innebär att den bör kunna uppgå till . Mål avseende andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer har satts för samtliga universitet, för dåvarande högskolorna i , och (numera universitet) samt för för perioden 1999. Måluppfyllelsen kommenteras under respektive anslag. Regeringen kommer att noga följa upp lärosätenas redovisningar efter periodens slut och analysera måluppfyllelsen. Som en följd av de förändrade reglerna för anställning av professorer är det rimligt att fler lärosäten omfattas av rekryteringsmålen. I regleringsbrevet för skall mål avseende anges. Framtida mål skall anges i budgetpropositionen för . Processen skall upprepas till dess båda könens andel av professorerna uppgår till (prop. 1994/95:164). har beslutat om ändring av högskolelagens (1992:1434) bestämmelser om anställning och befordran av lärarna inom högskolan (prop. 1996/97:141, bet. 1997/98:UbU3, rskr. 1997/98:12). Med anledning därav beslutade regeringen om ändringar i högskoleförordningen (1993:100). De nya reglerna trädde i kraft . har inlett ett flerårigt arbete med att följa upp och utvärdera reformens effekter. Enligt regeringens mening bör de nya bestämmelserna om befordran av lektor till professor öka lärosätenas möjligheter att aktivt arbeta för att uppnå rekryteringsmålen då dessa mål är beräknade utifrån andelen kvinnor i rekryteringsunderlaget. Universitet och högskolor har det yttersta ansvaret för att uppnå en jämn könsfördelning inom lärarkåren. har regeringen emellertid avsatt avsevärda resurser för att stödja en sådan utveckling. Resurser har anvisats för 32 professurer för underrepresenterat kön och 10 gästprofessurer för kvinnor. Av de 32 professurerna har 27 tillsatts, samtliga med kvinnor. Regeringen har erfarit att Nationella sekretariatet för genusforskning vid avser att presentera en utvärdering av denna satsning . För att ge ökade möjligheter för kvinnliga forskare att få anställning som forskarassistent har resurser motsvarande 73 forskarassistenttjänster för underrepresenterat kön anvisats (åren 1995/96 2002). I syfte att ge bättre finansiella möjligheter för de kvinnliga doktorer som önskar en internationell meritering, har resurser motsvarande 40 postdoktorala stipendier anvisats /96 1999. Könsbundna studieval För att motverka könssegregeringen på arbetsmarknaden införde regeringen ett tillägg till högskolornas utbildningsuppdrag för treårsperioden 1999. och högskolor har i uppdrag att vidta åtgärder för att öka andelen kvinnor inom de naturvetenskapliga och tekniska utbildningar där kvinnor är underrepresenterade och andelen män inom de lärar-, vård- och farmaciutbildningar där män är underrepresenterade. Återrapporteringen i högskolornas årsredovisningar visar på en ojämn nivå vad gäller vidtagna åtgärder. Regeringen avser att följa upp vilka åtgärder som har vidtagits samt effekterna av dessa. Ett första intryck är att åtgärderna för att öka andelen kvinnor till utbildningar där de är underrepresenterade har varit fler och mer framgångsrika än vad som varit fallet när det gäller åtgärder som rör utbildningar där män är underrepresenterade. verkar det som att ökningen av andelen kvinnor avstannar efter att ha nått en viss nivå (). Regeringen avser att analysera denna utveckling. Det är naturligtvis grundläggande att högskolorna själva vidtar åtgärder för att göra samtliga utbildningar attraktiva för båda könen. Genusperspektiv har fått i uppdrag att utveckla undervisningen om genus och jämställdhet i jurist- och ekonomutbildningarna. Satsningen, i form av projektverksamhet, är delvis genomförd och resultaten finns tillgängliga via . Det är viktigt att denna utveckling av undervisningen till form och innehåll vidgas till andra utbildningar. De flesta ämnesområden bör innehålla genusperspektiv på grundutbildningsnivån. Detta är inte minst viktigt när det gäller att få till stånd en jämnare rekrytering av kvinnor och män till samtliga utbildningar. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att efter samråd med Nationella sekretariatet för genusforskning utveckla genusperspektiv i undervisningen inom ytterligare utbildningar. Nära kopplad till jämställdheten inom såväl högskolan som samhället i stort är genusforskningen. Universitet och högskolor har en viktig roll när det gäller att öka kunskapen kring dessa frågor. Den kunskap som finns bör tas till vara bättre i högskolans eget jämställdhetsarbete. Centra/fora för kvinnliga forskare och kvinnoforskning finns vid nio olika lärosäten. Dessa centra/fora är viktiga för utvecklingen av genus- och kvinnoforskning. Det är även viktigt att sådan forskning får möjlighet att förgrena sig i olika riktningar.