prop · GN03104D1 · 2000-01-01 00:00:00 — Det kalkylmässigt beräknade resultatet för den samlade upplåningen i realobligationer sedan starten steg från ca till ca , se figur 3.6. Resultatförbättringen beror på låga inflationstal som kännetecknat perioden. Det kalkylmässiga resultatet beräknas som den hittillsvarande kostnadsskillnaden mellan upplåning i nominella och reala obligationer, vilket utgörs av skillnaden mellan förväntad inflation vid upplåningstillfället och realiserad inflation fram till utvärderingstillfället. En stigande inflation kan försämra det faktiska resultatet när obligationerna löses in. Figur 3.6 Kalkylmässigt beräknat resultat för upplåningen i realobligationer ackumulerat för (miljarder kronor) Kontorets återförsäljare erhåller provisioner för sina aktiviteter på såväl primär- som sekundärmarknaderna. uppgick dessa provisioner till sammanlagt . 3.2.8 Upplåning i utländsk valuta fortsatte den inledda amorteringen av valutaskulden. Storleken på den av regeringen beslutade amorteringen uppgick till . Amorteringen i kombination med lägre volymer förfallande lån och uppköp av utestående lån medförde att bruttoupplåningen i utländsk valuta minskade jämfört . Upplåningen i utländsk valuta inriktades, i likhet med föregående år, på långfristig upplåning i euro samt swappar mellan kronor och utländsk valuta, s.k. kron/valutaswapar. Den utestående stocken av commercial paper fortsatte att amorteras ned. Fördelningen mellan de olika upplåningsslagen baseras på en avvägning mellan att uppnå låga lånekostnader . /valutaswappar ger den lägsta mätbara lånekostnaden, men ger inte i samma utsträckning de positiva effekter i form av breddad internationell investerarbas som nås genom långfristig upplåning i euro. Långfristig valutaupplåning i euro bidrar vidare till att öka intresset för svenska statspapper i kronor, vilket bör leda till lägre lånekostnad på den inhemska marknaden.. Upplåning i utländsk valuta via swapmarknaden Upplåning via swappar mellan kronor och utländsk valuta, sk kron/valutaswappar, utgör ett kostnadseffektivt substitut för traditionell upplåning direkt i utländsk valuta. Denna form av valutaupplåning kan sägas bestå av två delar. Den ena delen innebär att kontoret genomför upplåning i kronor genom ordinarie obligationsemissioner, dvs. kontoret får en skuld i kronor. Den andra delen innebär att kontoret genomför kron/valutaswappen, vilket görs med banker som motpart. I kron/valutaswappen får kontoret en tillgång i kronor som är lika stor som den skuld i kronor som uppstod genom obligationen och en skuld i utländsk valuta. Skulden i kronor har därmed omvandlats till en skuld i utländsk valuta. Kostnadsbesparingen uppstår genom att kontoret i swappen erhåller en högre ränta av banken än den ränta kontoret betalar i obligationen. Denna skillnad benämns swapspread. Genom att swaptransaktionerna genomförs med banker uppstår en kreditrisk. För att hantera denna risk har kontoret fortsatt att ingå sk . Avtalen innebär att kontorets riskexponeringen mot en motpart i stort sett helt reduceras (se vidare avsnitt 7.4 Kreditrisker i derivat- och placerings-verksamheten). CSA-avtalen har varit, och är, därför en förutsättning för att kontoret skall kunna genomföra och öka omfattningen av kron/valutaswappar utan att kreditrisken ökar. Under årets början sjönk swapspreaden, dvs. skillnaden mellan statspappersräntor och motsvarande swapräntor, i svenska kronor från ca 60 baspunkter, till omkring 40 baspunkter. Kombinationen av positiva signaler vad gäller EMU-inträde från och och en global sänkning av swapspreaderna bidrog till utvecklingen i . vidgades swapspreaden för att nå nivåer över 80 baspunkter. Som mest uppnåddes ca 110 baspunkter. Många faktorer bidrog till utvecklingen. Ett ökat fokus på eventuella dataproblem i samband med bidrog till minskad benägenhet till kreditexponering, vilket tenderade att vidga swapspreaden. Figur 3.7 Skillnaden mellan svensk 10-åriga swapränta och 10-årig statsobligationsränta genomförde kontoret kron/valutaswappar för ca , en ökning med jämfört med . /valutaswapparna svarade för av upplåning i utländsk valuta. Vid utgången av året var den utestående swapvolym , vilket motsvarar av skulden i utländsk valuta (inklusive swaptransaktionerna). valde att utöka upplåningen via swapmarknaden på bekostnad av andra upplåningsalternativ eftersom swapspreaden uppvisade fortsatt höga nivåer. Långfristig valutaupplåning (kapitalmarknadsupplåning) har fortsatt den inledda strategin att emittera lån i euro och kronor enligt parallellkonceptet. Parallellkonceptet innebär att identiska lån emitteras i euro och kronor. Vid ett eventuellt svenskt medlemskap i valutaunionen smälter lånen samman till ett lån denominerat i euro. Bakgrunden till denna strategi är att RGK på grund av den ökade konkurrensen mellan statliga låntagare behöver bredda investerarbasen för svenska statsobligationer och främja en internationalisering av den svenska marknaden. introducerades ett sjuårigt lån i euro (1044E), vilket senare utökades till en total utestående volym på . Detta lån kompletterar det utestående lånet i tioårssegmentet (1043E). Syftet med det sjuåriga lånet var att ytterligare bredda investerarbasen för svenska statsobligationer samt etablera en ny referenspunkt i euromarknaden med koppling till den svenska marknaden. Lånet placerades framförallt i med inriktning på tyska investerare. önskade nå ut till investerare som inte i någon större utsträckning köpt kontorets tidigare eurolån. Figur 3.8 Räntespread för statens eurolån mot underliggande tysk statsobligationsränta 1999 i baspunkter Det sjuåriga lånet emitterades på 12 baspunkter över tyska statsobligationer med motsvarande löptid. handlades det tioåriga lånet i sekundärmarknaden till en räntespread på ca 30 baspunkter över tyska statsobligationer. Den relativt stora skillnaden mellan de båda lånen förklaras dels av det begränsade utbudet i sjuårssegmentet, dels att tyska statsobligationer har en särställning i tioårssegmentet, vilket resulterar i allmänt större ränteskillnader jämfört med andra låntagare i denna löptid. Samma resultat, dvs. att det sjuåriga lånet handlas till en mer konkurrenskraftig räntespread än det tioåriga lånet, framkommer också vid en jämförelse med andra statliga låntagare. Det sjuåriga lånet handlas generellt till en lägre ränta än lån emitterade av andra likvärdiga europeiska stater medan det omvända gäller för det tioåriga lånet. Exempelvis har det sjuåriga lånet handlats till en räntenivå på ca 0-5 baspunkter lägre än motsvarande lån för , som samma jämförelse för det tioåriga lånet visar att det handlats 5-10 baspunkter högre. Tabell 3.4 Räntespread mot tyska statsobligationer för ett antal europeiska stater i löptid resp. , baspunkter 13 29 -19 9 29 25 17 24 15 24 5 32 Källa: Reuters Analysen kan kompletteras med den verkliga upplåningskostnaden som också påverkas av nivån för swapräntor på respektive löptid. En jämförelse av de verkliga upplåningskostnaderna för båda eurolånen vid respektive upplåningstillfälle visar att kostnaden för det sjuåriga lånet var ca 5 baspunkter lägre än det tioåriga lånet. Sammanfattningsvis kan den mer gynnsamma utvecklingen för det sjuåriga lånet, både jämfört med andra låntagare och i termer av verklig upplåningskostnad, till största delen förklaras av beslutet att emittera på en löptid där konkurrensen från andra låntagare var relativt begränsad som efterfrågan var stor. Kortfristig valutaupplåning (commercial paper) Beslutet att amortera på valutaskulden och en koncentration av upplåningen på de andra delmarknaderna medförde en kraftig neddragning av den kortfristiga upplåningen. Neddragningen uppgick till , vilket i stort sett eliminerade den utestående stocken. Den begränsade bruttoupplåning på avsåg till största del marginalbetalningar av säkerhet för de kontoret har med motparter. Likviditetshantering i utländsk valuta Sedan projektarbetet att inleda likviditetsförvaltning i utländska valuta inleddes har förutsättningarna förändrats. Valutaupplåningen minskade och dessutom skedde en omfördelning mot kron/valutaswappar istället för traditionell valutaupplåning. Kontoret bedömde bruttoupplåningsbehovet i valuta som begränsat även kommande år varför inga särskilda resurser satsades på likviditetshantering. För att vid behov snabbt omhänderta valutalikviditet utan några särskilda insatser, planeras kontorets användning av valutakonton hos i euro och amerikanska dollar att utökas till att omfatta all upplåning och återbetalning av valutalån, upptagande och återbetalning av kronvalutaswappar samt större räntebetalningar. Högsta tillåtna behållning på valutakontona fastställdes till motsvarande på EUR-kontot och på USD-kontot, dock högst totalt. Den genomsnittliga upplåningskostnaden minskade . Detta förklaras framförallt av lägre upplåningskostnader och större volymer kron/valutaswappar. Upplåningens fördelning på olika upplåningstyper samt respektive kostnad sammanfattas i nedanstående tabeller. Tabell 3.5 Volymer för olika upplåningstyper 1995-1999 i miljarder kronor 1995 1996 1997 1998 1999 /valutaswappar - 20,8 20,6 30,7 40,0 Publika lån 98,4 57,0 34,1 34,2 22,3 Private placements 20,1 15,0 15,8 1,9 - Commercial paper1 0,8 -3,5 -37,0 -44,0 -25,7 1 Upplåningen via commercial paper avser nettoupplåning medan övriga poster avser bruttoupplåning. Tabell 3.6 Upplåningskostnader för olika upplåningstyper 1995-1999 i baspunkter under USD 1995 1996 1997 1998 1999 /valutaswappar - -30,8 -31,8 -52,3 -60,0 Publika lån -7,8 -14,7 -21,3 -6,7 -3,0 Private placements -6,0 -23,2 -23,5 -24,8 - Commercial paper -12,5 -12,5 -19,0 -17,5 -18,8 Genomsnittlig kostnad 1 -7,5 -19,6 -24,7 -27,9 -39,6 1 Genomsnittlig kostnad exklusive commercial paper. Den genomsnittliga upplåningskostnad för upplåningen via kron/valutaswappar var minus 60 baspunkter. Detta är den lägsta nivån sedan denna verksamhet inleddes . Kostnaden för upplåning via swapmarknaden är således ca 55 baspunkter lägre än kostnaden för upplåning via kapitalmarknaden. Nuvärdesberäknat innebär detta en kostnadsbesparing om ca jämfört med motsvarande kapitalmarknadsupplåning. över den senaste femårsperioden har den genomsnittliga lånekostnaden för utlandsupplåningen förbättras från minus 7,5 baspunkter 1995 till minus 39,6 . Förbättringen förklaras framförallt av den ökade användningen av kron/valutaswappar. har den genomsnittliga lånekostnaden minskat med ca 12 baspunkter, vilket nuvärdesberäknat motsvarar en förbättringen på ca jämfört med om lånekostnaden hade varit densamma och 1998. 3.2.9 Förvaltning av skulden i utländsk valuta Resultat för budgetåren 1994/95 -1999 Valutafördelningen och nivån på ränterisken i skulden i utländsk valuta fastställs av och avspeglas i riktmärket. Genom att styrelsen även inom väl definierade gränser har gett utrymme för avvikelser från riktmärket kan en aktiv förvaltning av skulden bedrivas. har den aktiva förvaltningen av skulden i utländsk valuta medfört ett positivt resultat på , dvs. statens räntekostnader har minskat med motsvarande belopp. Positioner baserad på den förväntade ränteutvecklingen har /95 - 1999 bidragit med ett positivt resultat på . Något förenklat kan en genomgående strategi /95 - 1998, förklara en stor del av det positiva resultatet. Planerna på införandet av en gemensamma europeiska valuta (euro) /99 medförde att räntorna förväntades konvergera mot den låga tyska räntan. Kontorets strategi baserades därför på en räntenedgång i de s.k. högränteländerna , och även . Räntenedgången blev kraftig i dessa länder vilket medförde ett positivt resultat. Positioner baserade på förväntan om valutakursutvecklingen har /95 - 1999 sammantaget endast gett upphov till en mindre resultateffekt. har /93 anlitat externa förvaltare. Dessa förvaltar en mindre del av skulden i utländsk valuta under samma villkor som kontoret. Kontorets resultat kan därmed jämföras med förvaltarnas. över har presterat ett bättre resultat än genomsnittet av förvaltarnas resultat. Resultatet relativt risktagandet kan analyseras genom att jämföra informationskvoten En hög informationskvot indikerar ett bra resultat i relation till risktagandet, dvs. ju högre värde desto bättre. Kontoret har /95 - 1999 uppnått en högre informationskvot än genomsnittet för de externa förvaltarna. Det innebär att kontorets resultat inte uppstått till följd av ett högre risktagande än hos de externa förvaltarna. Tabell 3.7 Resultat av förvaltning av skulden i utländsk valuta i förhållande till riktmärket samt externa förvaltares resultat 1994/95 1995/96 1) 1997 1998 1999 Hela perioden Resultat i miljoner kr, räntepositioner 849 2 352 -97 611 65 3 780 valutapositioner -1 894 2 316 13 -41 -571 -177 Totalt resultat -1 -84 570 -506 3 603 Resultat i procent av förvaltat belopp -0,0,-0,0,-0,0, Externa förvaltare 2) -0,0,0,-0,-0,-0, Externa förvaltare 2) Risk 3) 0,0,0,0,0,0, Externa förvaltare 2) 0,0,0,0,0,0, Informationskvot 4) Negativ 2,5 Negativ 0,4 Negativ 0,5 Externa förvaltare 2) Negativ 1,7 0,5 Negativ Negativ Negativ 1) /96 omfattade 18 månader. Det procentuella resultatet är omräknat till 12 månaders tal. 2) Avser genomsnittet av samtliga förvaltare. 3) Anger hur mycket kostnaden varierat. Beräknat som årlig standardavvikelse skattad med månadsdata. 4) Anger resultatet i relation till risken. Beräknas som (12 5 genomsnittligt månadsresultat) / (û 12 5 standardavvikelsen för månadsdata). I likhet med merparten av förvaltare av globala obligationsportföljer kom såväl kontoret som kontorets båda externa förvaltare att uppvisa ett negativt resultat . Kontorets resultat blev ett underskott på ca , motsvarande av valutaskulden genomsnittliga värde . Kontorets resultat var dock bättre än de båda externa förvaltarnas. Förvaltarnas resultat blev minus respektive minus av de förvaltade beloppen. Kontorets negativa resultat förklaras av valutapositioner. Resultatet för den förvaltare som uppvisade det sämsta resultatet härstammade såväl från valuta- som räntesidan. Det negativa resultatet för den andra förvaltaren uppkom huvudsakligen genom räntepositioner. Kontorets och de externa förvaltarnas räntepositioner räknade kontoret med att den dittillsvarande och ännu under inledningen av 1999 mycket svaga ekonomiska utvecklingen i EMU-länderna skulle brytas och följas av en måttlig konjunkturuppgång och stigande räntor. I bedömdes utvecklingen bli mer dämpad än i EMU- länderna. Vidare antog kontoret att den långvariga och kraftiga konjunkturuppgången i skulle mattas av med fallande räntor som följd. Utvecklingen i antogs bli fortsatt mycket svag. Baserad på dessa bedömningar höll kontoret ränterisken i EUR lägre än riktmärket för att och dra upp ränterisken till en nivå klart högre än riktmärket. hölls ränterisken i och lägre än riktmärket under större delen av året. Bedömningen av utvecklingen inom EMU-länderna visade sig vara riktig. Däremot underskattade kontoret den mycket starka utvecklingen i och den förhållandevis kraftiga uppgången i . Förlusterna som uppstod i USD och GBP var dock till en del en konsekvens av kontorets strävan att minska motpartsriskerna. Kontoret har i detta syfte upprätthållit valutaskuldens räntebindningstid genom futureskontrakt i stället för med ränteswappar. steg de långa swapräntorna i och mer än statsobligationsräntorna. Detta medförde förluster i USD och GBP på grund av. att riktmärkesportföljen värderas till swapräntor. Riktmärkesportföljen tillgodogjordes därför större kursvinster än kontoret till följd av ränteuppgången. Trots att räntepositioner i USD och GBP var förhållandevis små medförde de en förlust av samma storleksordning som vinsten från den relativt sett större räntepositionen i EUR. Förlusten i förklaras dessutom av att räntepositionen i denna marknad låg på den del av avkastningskurvan där ränteuppgången blev som störst. Positionerna i EMU-länderna medförde en vinst på ca medan positionerna i USD och GBP gav upphov till förluster. Inklusive ett antal mindre räntepositioner uppnåddes ett svagt positivt resultat på på räntesidan. Även de externa förvaltarna uppvisade ett negativt resultat från sina räntepositioner. Förvaltarnas ränteresultat förklaras främst av positioner i JPY. Under större delen av året höll förvaltarna ränterisken i JPY så högt som riskmandatet medgav, dvs. antog att räntorna skulle stiga, som räntan i Japan sjönk. Förlusterna förklaras vidare av att en av förvaltarna och hade positioner som baserades på bedömning om fallande amerikanska räntor som dessa räntor steg kraftigt. Den andra förvaltaren gjorde förluster genom positioner baserade på antagande om lägre euroräntor. Euroräntorna steg emellertid kraftigt . Kontorets och de externa förvaltarnas valutapositioner Kontorets enda större valutaposition januari t.o.m. augusti byggde på förväntan om en försvagning av GBP gentemot EUR. GBP apprecierades dock gentemot EUR, vilket medförde att positionen gav upphov till en förlust på ca . Efter att EUR nått en bottennivå och en mindre korrigering uppåt därefter skett ingick kontoret positioner baserade på förväntan om en förstärkning av EUR. Terminsköpen av EUR gjordes nu mot USD och i mindre utsträckning JPY. och början på december depricierades emellertid EUR återigen. Positionen resulterade därför i en förlust på . Inklusive resultatet av alla övriga, mindre valutapositioner som kontoret tog , blev det totala resultatet av valutapositionerna ett underskott om motsvarande av valutaskuldens genomsnittliga värde . De externa förvaltarna kom att göra förluster på positioner baserade på förväntan om starkare EUR gentemot JPY. En av förvaltarna lyckades emellertid i viss mån kompensera förlusten genom att köpa USD mot JPY då USD apprecierades kraftigt mot JPY. 3.2.10 Nytt riktmärke för skulden i utländsk valuta fastställde kontorets styrelse ett nytt riktmärke för skulden i utländsk valuta. Andelen CHF ökades på bekostnad av andelen EUR. Styrelsen beslutade även att ersätta det gällande måttet för skuldens ränterisk genomsnittliga räntebindningstid med måttet duration. Durationen fastställdes till , vilket innebär en neddragning av valutaskuldens ränterisk. Anpassning till det nya riktmärket sker . Det nya riktmärket gäller fr.o.m. 2000-02-15. Figur 3.9 Riktmärke för valutaskuldens valutafördelning före och /2000. 3.3 UPPLÅNING FRÅN HUSHÅLLEN 3.3.1 Mål och strategier Upplåningen på hushållsmarknaden i svenska kronor skall uppnå största möjliga kostnadsbesparing i förhållande till kontorets alternativa upplåningsformer på penning- och obligationsmarknaden. Målet avser såväl hushållsupplåningen totalt sett som varje enskilt låneinstrument. Satsningen på att öka volymerna inom RiksgäldsSpar har fortsatt . lanserades en möjlighet att placera till fast ränta med en löptid . kompletterades alternativen med en sexmånadersplacering till fast eller rörlig ränta. Båda dessa alternativ har attraherat en rad nya kunder men är det mest efterfrågade alternativet att placera till fast ränta. Sammanlagt finns det nu elva placeringsalternativ inom Årsspar. MånadsSpar har inte uppnått ett sådant inflöde som eftersträvats. En viss liten ökning kan urskiljas men är nivån låg. Det positiva med MånadsSpar är dock att många kunder väljer att omplacera till Årsspar när de uppnått miniminivån för placeringar inom Årsspar. Intresset för premieobligationer har fortsatt att öka . Antalet kunder ökar och nya kundkategorier har tillkommit. Ett skäl till det ökande intresset kan vara att premieobligationerna varit föremål för produktutveckling vilket resulterat i att de olika emissionerna sett helt olika ut och innehållit för kunderna attraktiva nyheter i tiden. Intresset från återförsäljarna har också ökat och flera nya har tillkommit. egen försäljning ligger kvar på en nivå av försäljningen, en utveckling som bidrar till att minska kontorets kostnader. En stor del av arbetet med den egna försäljningen sker med hjälp av externa leverantörer vilket är en förutsättning för en kostnadseffektiv hantering. egen försäljning av de reala statsobligationerna är blygsam, men viss efterfrågan finns varför verksamheten fortgår då kostnaderna i samband med försäljningen är låga. har mycket arbete lagts ned på att öka kundvården. Rutiner har tagits fram för hur ärenden skall prioriteras och hanteras på ett optimalt sätt för att uppnå så hög kundnytta som möjligt. Dessutom har ett marknadsdatabassystem upphandlats vilket medger en aktiv satsning på CRM, . Visst arbete återstår innan systemet i sin helhet är i drift, men när så sker kommer många möjligheter att öppna sig, vilket kan leda till både nöjdare kunder och ökade volymer. Av tekniska skäl behövde ett nytt prenumerationsregister upphandlas . En viss besparing uppnåddes då det visade sig att marknadsdatabassystemet kunde hantera även prenumerationer efter viss anpassning. Det innebar att tidigare utlagda uppgifter togs tillbaka från den tidigare leverantören. I och med att placerare inom RiksgäldsSpar får individuella förfallodagar, beroende på den dag de placerar och vilken löptid de valt, sker konverteringar . Inom marknadskommunikation har satsningen på att sprida kännedom om som en trygg, säker aktör på sparandemarknaden fortsatt. Undersökningar visar att trovärdighet är mycket hög och att allt fler känner till kontoret och har förtroende för verksamheten. Detta återspeglas i att kontoret är framgångsrikt när direktutskick görs både till existerande och icke kunder. En kundtidning, Svenska Pengar, har givits ut med ett nummer och ett . En utvärdering kommer att ske inför kommande verksamhetsår för att utröna hur viktig Svenska Pengar är för kunderna. Telefon har varit och är den dominerande distributionskanalen, framför allt för RiksgäldsSpar. har Internet kommit att växa i betydelse både avseende dialog med kunderna, men också som försäljningskanal. Användandet av Internet är positivt i så motto att tillgängligheten ökar liksom effektiviteten men i vissa fall dyker andra, nya arbetsuppgifter upp, vilka måste hanteras. Satsningar sker på en utökad automatisering så att kundernas användande av Internet inte innebär en tung hantering för kontoret. Ett utvecklingsarbete har bedrivits inom kontoret med målet att bredda investerarbas så att kontorets samtliga instrument ska kunna erbjudas även mindre placerare. Lanseringen planeras att ske . har även låtit en extern part göra en analys av potentialen för en sådan lansering. Utfallet av denna visar att det finns tillräcklig potential för att erhålla lönsamhet och nå målen för hushållsupplåningen. skall positionera sig som en trygg, pålitlig aktör vilken erbjuder de bästa alternativen inom räntebärande placeringar. 3.3.3 Resultat och måluppfyllelse Upplåningen från hushållen uppgick till totalt vid utgången av 1999, vilket var en minskning jämfört med . Minskningen föregående år var . Trots minskade volymer ligger hushållsupplåningens andel av den totala statsskulden kvar på samma nivå som (4,). Förklaringen till detta är att den totala statsskulden har minskat sedan förra årsskiftet. Figur 3.10 Hushållsupplåningens andel av statsskulden RiksgäldsSpar har haft en fortsatt svagt positiv försäljningsutveckling. Nettoökningen uppgår till , vilket ger en total volym om 6,47 miljarder. En stor del av inflödet kommer från konverteringar av dels förfallande Riksgäldskonton, dels från förfallande tvåårigt Riksgäldsspar som öppnades . Vid konverteringen från RiksgäldsSpar återplacerades av pengarna, en nivå som överträffade tidigare utfall på . Den reala upplåningen inom RiksgäldsSpar har ökat och uppgår till , vilket motsvarar av den totala volymen som förvaltas inom RiksgäldsSpar. Upplåningen i de SOX- noterade realränteobligationerna uppgår till . Totalt har således sammanlagt lånats upp direkt från hushållsmarknaden via reala instrument. Riksgäldskonto, för vilket ingen nyförsäljning ägt rum , minskade med 2,5 miljarder, vilket ger en kvarvarande utestående volym om . emitterades två premielån.