prop · GN0361 · 2000-01-01 00:00:00 — 10 § I fråga om bevisupptagning gäller bestämmelserna i 1 § första stycket första meningen, 2 §, 3 § första och andra styckena samt 4 10 och 12 §§ lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol. Sedan handläggningen av ett ärende om beslag avslutats skall Riksåklagaren överlämna ärendet till regeringen. I beslag tagen egendom överlämnas till tribu- nalen efter beslut av regeringen. Har beslag verkställts, får den som drabbats av åtgärden begära att rätten prövar beslaget. Rätten skall så snart det kan ske hålla förhandling i frågan. Om för- handlingen gäller bestämmelserna i 24 kap. 17 § andra stycket . 11 § Har en svensk medborgare eller en utlänning med hemvist i eller på annat sätt stark anknytning till av tribunalen dömts till fängelse, kan regeringen besluta att straffet får verkställas i . Regeringen får i varje enskilt beslut meddela de föreskrifter som behövs för verkställigheten här. Vid verkställigheten tillämpas 25 § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Verkställigheten skall upphöra, om tribunalen upplyser att den har beviljat den dömde nåd eller meddelat något annat avgörande som innebär att den utdömda påföljden inte längre får verkställas. Frågor om villkorlig frigivning prövas av regeringen sedan tribu- nalen beretts tillfälle att yttra sig. Regeringen får i dessa fall besluta att villkorlig frigivning skall ske än som följer av . I fråga om transport genom av en person som berövats friheten enligt ett avgörande av tribunalen tillämpas 40 § lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Företrädare för tribunalen eller den tribunalen utser för att undersöka behandlingen av den som verkställer straff utdömt av tribunalen, har rätt att besöka den plats där personen är placerad. Den som ansvarar för någon som avtjänar ett sådant straff, skall lämna den som genomför under- sökningen det biträde som denne behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om internationell rättslig hjälp i brottmål, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol, 5. lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, 6. lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 7. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 8. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), 9. lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 10. lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag, 11. lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, 12. lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet, 13. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 14. lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet och hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om internationell rättslig hjälp i brottmål I lagrådsremissen finns förslag till en ny lag om internationell rättslig hjälp i brottmål. Förslaget innebär en angelägen modernisering av nuvarande lagstiftning i ämnet. Det leder till att regelsystemet blir enhetligare vilket är en klar vinst. Den nya lagen skiljer sig från hittillsvarande regler såvitt gäller rättslig hjälp i brottmål i förhållande till utomnordiska stater genom att det blir ett ökat utrymme för direktkontakter om sådant bistånd mellan svenska åklagare och domstolar, å ena sidan, och utländska myndigheter, å andra sidan. kan antalet ärenden om rättslig hjälp förväntas öka. Även om direktkontakter i första hand skall ske inom EU är det inte helt okomplicerat med ett sådant samarbete på åklagar- och domstolsplanet i stället för på regeringsnivå. Det kan uppkomma fall där utrikespolitiska skäl kan tala emot att svenska myndigheter bistår myndigheter i en annan stat, även inom EU. Visserligen är svenska åklagare och domstolar enligt 10 kap. 8 § regeringsformen skyldiga att underrätta chefen för när fråga, som är av betydelse för förhållandet till en annan stat, uppkommer hos åklagaren eller domstolen. Syftet med bestämmelsen är att utrikesministern skall få tillfälle att orientera om sakens utrikespolitiska betydelse (Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna s. 360). Hur denna bestämmelse förhåller sig till de i 11 kap. 2 och 7§§ givna föreskrifterna om myndigheternas självständighet i sin verksamhet synes något oklart. I varje fall kan regeringen inte utan direkt lagstöd ingripa i ett enskilt fall och besluta i detta, t.ex. i sådana fall som avses i det remitterade lagförslagets 2 kap. 3 §. Frågan hur utrikespolitiskt känsliga ärenden bör hanteras förtjänar att behandlas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Lagrådet vill göra ett påpekande när det gäller de föreslagna reglerna om förhör genom videokonferens (4 kap. 10 12 §§ i det remitterade lagförslaget). Enligt den svenska regleringen på området, lagen (1999:613) om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång, uppställs inget särskilt krav på samtycke till förhör genom videokonferens från den som skall höras. Emellertid gäller att den som motsätter sig att delta på detta sätt har rätt att inställa sig i rättssalen. Det är inte självklart hur denna regel skall tillämpas vid förhör genom videokonferens i på begäran av en domstol i annan stat. Enligt Lagrådets mening ligger det nära till hands att på samma sätt som i de föreslagna reglerna om telefonförhör uttryckligen ange att den som skall höras skall samtycka till förhör i den angivna formen. Motsvarande tillägg bör göras även då det gäller svensk domstols begäran om förhör genom videokonferens med någon som befinner sig utomlands. Den nya lagen om rättslig hjälp föreslås träda i kraft . Genom lagen upphävs lag om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat och lag med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. Några särskilda övergångsregler föreslås inte i remissen. När lagen träder i kraft kan det emellertid finnas ett antal aktuella åtgärder, vilka beslutats med stöd av de äldre bestämmelserna och för vilka lagstödet upphör. Avsikten måste vara att dessa åtgärder i stället skall anses beslutade enligt motsvarande nya bestämmelser. Enligt Lagrådets mening fordras en uttrycklig lagregel. Lagrådet föreslår därför att det till det andra stycket i ikraftträdandebestämmelserna fogas en övergångsbestämmelse. Lagrådet vill vidare framhålla att det är viktigt att den nya lagen blir så överskådlig och tydlig som möjligt. Det ämne som behandlas i den är komplicerat i sig, och lagen skall tillämpas med bestämmelserna i om tvångsmedel i brottmål. Under föredragningen har från sida lämnats förslag till vissa justeringar av de föreslagna reglerna. Lagrådet förordar för sin del ytterligare förändringar i syfte att göra den nya lagen mera lättförståelig. Lagrådet föreslår att lagen ges den utformning som framgår av bilagan. Förslaget till lag om ändring i I lagrådsremissen föreslås en ny 5 kap. 7 § i sekretesslagen. Den nya paragrafen avser sekretess för uppgifter i ärenden om internationell rättslig hjälp i brottmål. Den bör anges i andra meningen i 5 kap. 1 § andra stycket bland de sekretessbestämmelser beträffande vilka det inte för stängda dörrar krävs att det är av synnerlig vikt att uppgift inte röjs. Det tillägg som föreslås i fråga om 9 kap. 7 § andra stycket bör ses i samband med förslaget till ändring i 5 § delgivningslagen. Vid föredragningen har upplysts att sist nämnda bestämmelse bör avse kallelse av förutom vittnen och sakkunniga också målsägande samt sådana personer som avses i 36 kap. 1 § andra och tredje styckena . Lagrådet godtar mot den bakgrunden det föreslagna tillägget till 9 kap. 7 § men förordar att en hänvisning till detta lagrum görs i dels 36 kap. 23 § och 40 kap. 16 § vilka paragrafer reglerar vittnens och sakkunnigas skyldighet att ersätta kostnader, dels 31 kap. 4 § där det finns motsvarande bestämmelser i fråga om målsägande och tilltalade. Det bör övervägas huruvida tillägget i 9 kap. 7 § bör avse förutom brottmål som är den i lagrådsremissen aktuella måltypen även tvistemål och andra mål och ärenden där bestämmelserna är tillämpliga. Förslaget till lag om ändring i delgivningslagen Vid föredragningen i Lagrådet har upplysts att bestämmelsen i det nya andra stycket i 5 § bör avse också målsägande och person som avses i 36 kap. 1 § andra och tredje styckena . Stycket kan i så fall avfattas på följande sätt. En kallelse av en målsägande, ett vittne, en sakkunnig eller någon som avses i 36 kap. 1 § andra eller tredje stycket får inte ske vid vite om delgivning skall ske i en annan stat, såvida inte lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m. är tillämplig. Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen Sista meningen i 5 kap. 7 § första stycket synes överflödig. I andra stycket av paragrafen föreskrivs om sekretess för uppgifter i en angelägenhet som avser framställning enligt 3 § 1, 2, 4 och 6 lagen om Schengens informationssystem. Vid föredragningen har anmälts att hänvisningen till punkten 4 skall utgå. Enligt Lagrådets mening bör även hänvisningen till punkten 2 utgå, eftersom denna punkt avser s.k. spärrlista där personer kan finnas antecknade även utan samband med brott. En bestämmelse om sekretess för sådana uppgifter faller utanför 5 kap. sekretesslagen som skyddar intresset att förebygga eller beivra brott (jfr 2 kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen). Lagrådet föreslår att paragrafen i så fall ges följande lydelse. Sekretess gäller i verksamhet, som avser rättslig hjälp på begäran av annan stat, för uppgift som hänför sig till 1. utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. angelägenhet som angår tvångsmedel, om det kan antas att den rättsliga hjälpen begärts under förutsättning att uppgiften inte röjs. Motsvarande sekretess gäller hos polismyndighet och åklagarmyndighet samt hos , och för uppgift i en angelägenhet som avses i 3 § 1 eller 6 lagen (2000:000) om Schengens informationssystem. Utan hinder av sekretessen enligt detta stycke får uppgift lämnas ut enligt vad som föreskrivs i polisdatalagen (1998:622) och lagen om Schengens informationssystem. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Övriga lagförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Bilaga till Lagrådets yttrande Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser 1 § I denna lag finns bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål i och utomlands. I detta kapitel finns bestämmelser om lagens tillämpningsområde. I 2 kap. finns allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i . I 3 kap. finns allmänna bestämmelser om rättslig hjälp utomlands. I 4 kap. finns särskilda bestämmelser om olika former av rättslig hjälp. I 5 kap. finns bestämmelser om villkor om användningsbegränsningar, immunitet, sekretess, delning av förverkad egendom mellan stater, åter- krav av kostnader samt tillämpningsföreskrifter och tillkännagivanden. Tillämpningsområde 2 § Rättslig hjälp enligt denna lag omfattar följande åtgärder: 1. förhör i samband med förundersökning i brottmål, 2. bevisupptagning vid domstol, 3. telefonförhör, 4. förhör genom videokonferens, 5. kvarstad, beslag samt husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. , 6. hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning, 7. hemlig kameraövervakning, och 8. överförande av frihetsberövade för förhör m.m. Lagen hindrar inte att hjälp lämnas med annan åtgärd än sådan som anges i första stycket om det kan ske utan tvångsmedel eller annan tvångsåtgärd. I fråga om utlämning och delgivning finns särskilda bestämmelser. Det finns också särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa internationella organ. 3 § Om en annan stat ansöker om rättslig hjälp i med en åtgärd i ett rättsligt förfarande som gäller utredning om eller lagföring för brott av en fysisk eller juridisk person skall den begärda hjälpen lämnas enligt bestämmelserna i denna lag. 4 § Rättslig hjälp i lämnas av åklagare eller domstol, om inte annat anges i denna lag. 5 § I den utsträckning det har avtalats i en internationell överens- kommelse som är bindande för skall rättslig hjälp enligt 2 § även lämnas 1. i ärenden som i den ansökande staten eller i handläggs i ett administrativt förfarande eller i ett annat förfarande än ett straffrättsligt förfarande, 2. i ärenden som avser skadestånd för felaktigt väckt åtal eller felaktigt domslut, eller 3. i ärenden som handläggs gemensamt med brottmål. 6 § Rättslig hjälp enligt 2 § skall även lämnas i ärenden som gäller nåd, uppskov med utdömande eller verkställighet av straff, villkorlig frigiv- ning eller avbrott i verkställighet av straff samt i liknande ärenden. 7 § I denna lag finns vissa bestämmelser om att en svensk åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Lagen hindrar inte att en svensk åklagare även annars ansöker om rättslig hjälp utomlands i den utsträckning den andra staten tillåter det. En svensk domstol får endast ansöka om rättslig hjälp utomlands enligt bestämmelserna i denna lag. 2 kap. Allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i Allmänna förutsättningar 1 § Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1 7 skall lämnas under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning eller rättegång enligt eller annan lag eller författning och enligt de särskilda bestämmelserna i denna lag. Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 8 lämnas enligt de särskilda bestämmelserna i denna lag. I 5 kap. 2 § finns bestämmelser om att den rättsliga hjälpen får förenas med villkor i vissa fall. 2 § Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1 4 och 8 får lämnas även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag. Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 5 7 får endast lämnas om den gärning som ansökan avser motsvarar ett brott enligt svensk lag (dubbel straffbarhet), om inte annat följer av 4 kap. 20 § beträffande husrannsakan och beslag. Ansökan 3 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag får göras av utländsk åklagare, undersökningsdomare, annan domare eller domstol eller av någon annan som enligt en internationell överenskommelse som är bindande för får göra en sådan ansökan. 4 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag bör innehålla uppgift om den utländska domstol eller myndighet som handlägger ärendet, en beskrivning av det rättsliga förfarande som pågår, uppgift om den aktuella gärningen med tid och plats för denna, samt de bestämmelser som är tillämpliga i den ansökande staten, uppgift om vilken åtgärd som begärs och, i förekommande fall, i vilken egenskap en person skall höras, namn på och adress till de personer som är aktuella i ärendet. I 4 kap. 8, 14 och 29 §§ finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan ytterligare skall innehålla vid vissa slag av åtgärder. Om ärendet är brådskande eller om verkställighet önskas inom viss tidsfrist skall detta samt skälen härför anges. En ansökan om rättslig hjälp skall göras skriftligen genom post, bud eller telefax. Den får även, efter överenskommelse i det enskilda fallet, översändas annat sätt. 5 § En ansökan om rättslig hjälp och bifogade handlingar skall vara skrivna på svenska, danska eller norska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk, om inte den instans som enligt denna lag hand- lägger ansökan medger annat i det enskilda fallet. 6 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag skall ges in till , som lämnar ansökan till Riksåklagaren eller till behörig domstol om inte ansökan skall prövas av regeringen. Justitie- departementet kan efter samråd med Riksåklagaren lämna ansökan direkt till behörig åklagare. En ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller får göras direkt hos behörig åklagare eller domstol. Detsamma gäller om det i en internationell överenskommelse som är bindande för har avtalats om att ansökan får skickas direkt. Behörighet och överlämnande till annan åklagare eller tingsrätt 7 § En ansökan som enligt denna lag handläggs av domstol skall hand- läggas av den tingsrätt inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas om inte annat föreskrivs i denna lag. En ansökan som enligt denna lag handläggs av åklagare skall hand- läggas av den åklagare inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas eller den åklagare som Riksåklagaren bestämmer. En åklagare som är behörig att vidta en av flera begärda åtgärder får också, om det är lämpligt, vidta andra begärda åtgärder som en annan åklagare är behörig att vidta. Är åklagaren eller tingsrätten inte behörig att handlägga ansökan skall denna överlämnas till behörig åklagare eller tingsrätt. Efter samråd, får ansökan överlämnas också i annat fall, om det är lämpligt. Underrättelser 8 § Har det begärts av den utländska myndigheten, skall den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet bekräfta att ansökan tagits emot, om inte den begärda åtgärden kan vidtas genast. Kan en begärd åtgärd inte vidtas inom den tidsfrist som angivits i ansökan och kan det antas att detta kommer att försvåra förfarandet i den ansökande staten, skall den åklagare eller tingsrätt som handlägger ären- det utan dröjsmål underrätta den utländska myndigheten om när den begärda åtgärden kan vidtas. Ofullständiga ansökningar och hinder mot verkställighet 9 § Om ansökan inte innehåller de uppgifter som behövs för handlägg- ningen, skall den ansökande staten ges tillfälle att komplettera ansökan. Om ansökan kan bifallas endast delvis eller under vissa villkor, skall den ansökande staten underrättas om de hinder som finns och ges tillfälle att yttra sig eller komplettera eller ändra ansökan. Förfarandet 10 § Ansökningar om rättslig hjälp skall behandlas skyndsamt. Om inte annat föreskrivs i denna lag tillämpas samma förfarande som när en mot- svarande åtgärd vidtas vid en svensk förundersökning eller rättegång. Domstol kan bestämma att handläggningen helt eller delvis skall ske på ett främmande språk, om det är lämpligt. 11 § Innehåller en ansökan en begäran om ett visst förfarande skall detta tillämpas, såvida inte det begärda förfarandet strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen. 12 § Den som skall höras eller annars fullgöra något enligt denna lag har rätt att vägra, om stöd finns för det i svensk lag eller i den ansökande statens lag. Offentlig försvarare, målsägandebiträde och stödperson 13 § En misstänkt, tilltalad eller målsägande som skall höras enligt denna lag, eller som annars drabbas av en begärd åtgärd, har samma rätt till offentlig försvarare, målsägandebiträde eller stödperson som vid en svensk förundersökning eller rättegång. I 4 kap. 3 § finns särskilda bestämmelser om offentlig försvarare. Prövning av ansökan och beslut om avslag 14 § En ansökan om rättslig hjälp skall avslås om ett bifall till ansökan skulle kränka suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet eller strida mot svenska allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen. En ansökan om rättslig hjälp får också avslås om 1. gärningen har karaktär av ett politiskt brott, 2. gärningen utgör ett militärt brott, om inte gärningen motsvarar även annat brott enligt svensk lag vilket inte är ett militärt brott, 3. det i har meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse beträffande gärningen, eller 4. omständigheterna annars är sådana att ansökan inte bör bifallas. Andra stycket gäller inte om ett avslag skulle strida mot en inter- nationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Andra stycket 1 gäller inte ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller . 15 § Beslut om avslag på någon av de grunder som anges i 14 § fattas av regeringen. Om en åklagare eller en domstol finner att en ansökan bör avslås på någon sådan grund, skall ansökan överlämnas till regeringen. En ansökan får överlämnas dit för prövning av frågan om avslag också i andra fall. I övrigt prövar den instans som handlägger ärendet om de förutsätt- ningar som gäller enligt lagen är uppfyllda. Om ansökan har givits in till och det är uppenbart att ansökan skall avslås, får chefen för , i stället för att vidarebefordra ansökan enligt 6 §, direkt besluta om avslag på ansökan. 16 § Ett beslut att avslå en ansökan skall innehålla de skäl som bestämt utgången. Återredovisning 17 § När handläggningen av ärendet har avslutats, skall det redovisas till för vidarebefordran till den ansökande staten. Har ansökan skickats direkt enligt 6 § andra stycket, skall ärendet i stället redovisas direkt till den utländska myndigheten. 3 kap. Allmänna bestämmelser om rättslig hjälp utomlands 1 § Bestämmelserna i 2 kap. 4 § första och tredje styckena skall tillämpas vid ansökan om rättslig hjälp utomlands, om inte annat följer av en inter- nationell överenskommelse som är bindande för eller av krav från den mottagande staten. I 4 kap. 9, 10 och 13 §§ finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan om telefonförhör och videokonferens skall innehålla. 2 § En ansökan från svensk åklagare eller domstol om att en åtgärd som avses i denna lag skall vidtas utomlands skall skickas till Justitie- departementet för vidarebefordran till den utländska staten. En ansökan om rättslig hjälp i , , eller skickas direkt till behörig myndighet. Ansökan får också skickas direkt till behörig myndighet i en annan stat om detta har avtalats i en inter- nationell överenskommelse som är bindande för eller om den staten annars tillåter det. 3 § I 5 kap. 1 § finns bestämmelser om vad som gäller när rättslig hjälp som lämnas till är förenad med villkor. Särskilda bestämmelser om olika former av rättslig hjälp Förhör i samband med förundersökning i brottmål 1 § En ansökan om förhör i enligt bestämmelserna om förunder- sökning i brottmål handläggs av åklagare. Företrädare för den ansökande myndigheten får delta vid förhöret och får med åklagarens samtycke ställa frågor direkt till den som hörs. Bevisupptagning vid vid svensk domstol 2 § En ansökan om bevisupptagning vid svensk domstol genom att förhör hålls, skriftligt bevis företes eller att syn hålls handläggs av tingsrätt. Ärendet skall anses som en bevisupptagning utom huvudförhandling. Den som är part skall underrättas om tid och plats för bevisupptagningen men behöver kallas endast om parten skall höras eller annars fullgöra något vid bevisupptagningen. 3 § Vid bevisupptagning får offentlig försvarare enligt 21 kap. rätte- gångsbalken förordnas för den misstänkte eller tilltalade även i annat fall än som avses i 2 kap. 13 §, om det finns särskilda skäl. 4 § Domare vid den utländska domstolen eller företrädare för den myndighet som begärt bevisupptagningen får delta vid denna och får med rättens samtycke ställa frågor direkt till den som hörs. 5 § Om den ansökande staten har framställt önskemål om det får svensk åklagare delta vid bevisupptagningen för att bevaka den ansökande statens intressen. Bevisupptagning vid utländsk domstol 6 § I ett mål eller ärende vid en svensk domstol får domstolen besluta att bevis skall tas upp vid en utländsk domstol. Sådan bevisupptagning får avse syn, skriftligt bevis eller förhör med vittne, sakkunnig, part, måls- ägande eller någon som avses i 36 kap. 1 § andra och tredje styckena .