prop · GN0364 · 2000-01-01 00:00:00 — Lagen om belastningsregister Enligt lagen (1998:620) om belastningsregister, BRL, skall Rikspolis- styrelsen föra ett rikstäckande belastningsregister. Ändamålet med belastningsregistret skall vara att ge information om sådana belastnings- uppgifter som behövs i verksamhet hos polis- och tullmyndigheter för att förebygga, upptäcka och utreda brott, hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal och vid utfärdande av strafförelägganden samt hos allmänna domstolar för val av påföljd och straffmätning. Uppgifter i registret skall också få användas av polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning och annan prövning som anges i lag eller förordning samt av enskilda om det är av särskild betydelse i den enskildes verksamhet. I lagen om belastningsregister bemyndigas regeringen att föreskriva att en myndighet får ha direktåtkomst till belastningsregistret. Alla påföljder för brott skall registreras i belastningsregistret. Belast- ningsregistret skall vidare innehålla uppgifter om den som har ålagts förvandlingsstraff för böter, den som med tillämpning av 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd, den som skall utvisas eller utlämnas samt om den som har meddelats besöksförbud. Vissa uppgifter om den som är dömd i utlandet skall också registeras. Respekten för den personliga integriteten kommer till uttryck i begränsningar när det gäller utlämnande av uppgifter ur belastningsregistret. För registret gäller enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) absolut sekretess, dvs. uppgifter får endast lämnas ut enligt vad som är särskilt föreskrivet. Regeringen bemyndigas i lagen om belastningsregister att utfärda före- skrifter om registrets närmare innehåll. Det kan bl.a. gälla uppgifter om utvisning, intagning i eller utskrivning från sjukvårdsinrättning av den som av domstol överlämnats till psykiatrisk vård samt uppgifter om resning. Lagen om misstankeregister Enligt lagen (1998:621) om misstankeregister (MRL) skall Rikspolis- styrelsen föra ett rikstäckande register med uppgifter om dem som är skäligen misstänkta för brott. skall föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs i verksamhet hos polis- och tullmyndigheter för att samordna förundersökningar mot en misstänkt person och för att förebygga, upp- täcka och utreda brott samt hos åklagarmyndigheter för beslut om för- undersökning och åtal. Registret får även användas av andra myndigheter som har att utföra lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning. Slutligen får registret användas för att i den utsträckning regeringen föreskriver till enskild lämna uppgift som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. 8.3.2 Uppgifter i SIS (artiklarna 94 100) SIS får endast innehålla vissa angivna typer av uppgifter, nämligen upp- gifter om personer, föremål och fordon, som är nödvändiga för vissa sär- skilda ändamål. Ändamålen är förvarstagande för utlämning, införande på spärrlista, omhändertagande av personer, uppgift om uppehållsort eller hemvist, hemlig övervakning eller särskild kontroll samt efterlysning av fordon eller andra föremål. Personuppgifter (artikel 94) När det gäller personer får endast vissa angivna uppgifter registreras. Dessa är uppgifter om namn och andra identitetsuppgifter alias, sär- skilda yttre och oföränderliga kännemärken, födelsedatum och födelseort, kön och nationalitet samt uppgift om huruvida personen är beväpnad eller kan befaras tillgripa våld. Vidare skall uppgifter finnas om syftet med registreringen samt den åtgärd som den rapporterande staten begär. Artikeln anger uttryckligen att anmärkningar av annat slag inte är tillåtna; det gäller särskilt de uppgifter som nämns i första meningen i artikel 6 i konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, dvs. personuppgifter som avslöjar rasursprung eller politiska åsikter eller som rör hälsa eller sexualliv. En Schengenstat som bedömer att en begäran inte är förenlig med dess nationella lagstiftning, internationella förpliktelser eller viktiga nationella intressen kan i vissa fall begära att rapporten i SIS åtföljs av ett meddelande om att verkställighet inte kommer att ske inom dess territorium, en s.k. flagga. De fall när en sådan flagga kan läggas in i registret är omhändertagande av personer enligt artiklarna 95 och 97 samt hemlig övervakning och särskild kontroll enligt artikel 99. Personuppgifter i SIS i förhållande till nationella regler När det först gäller vilka personuppgifter som kommer att flyta in i SIS, kan konstateras att inte innehåller några bestäm- melser som ålägger staterna att registrera vissa uppgifter. Detta hänger samman med att införande av en rapport i SIS innebär en begäran om att övriga stater skall vidta en viss åtgärd med avseende på en efterspanad person. Varje Schengenstat råder naturligtvis själv över vilka åtgärder den i varje särskilt fall vill begära och därigenom vilka uppgifter den lägger in i SIS. De rapporter som kommer att registrera i SIS, kommer således endast att innehålla personuppgifter som får registreras enligt svensk rätt. Därutöver kommer emellertid de personuppgifter m.m. som omfattas av rapporter från andra Schengenländer, att flyta in till det svenska registret genom förmedling av C.SIS. Beslutanderätten över vilka dessa uppgifter är ligger hos den rapporterande staten eftersom registerinne- hållet i hela SIS skall vara enhetligt. Dessa uppgifter kan således inte råda över. De flesta slag av uppgifter som kommer att flyta in genom andra Schengenstaters rapporter finns i befintliga svenska register, men det kan inte uteslutas att vissa uppgifter som kan omfattas av rapporterna inte motsvaras av något befintligt svenskt register. Det nämnda förbudet mot att registrera andra anmärkningar än de uppgifter som har räknats upp i artikel 94 innebär exempelvis att de fyra sista siffrorna i våra svenska personnummer inte får förekomma i SIS. Efterlysning för förvarstagande för utlämning (artikel 95) Enligt artikel 95 får en efterlysning med begäran om att den efterlyste personen skall tas i förvar för utlämning registreras i SIS. Schengen- staterna har åtagit sig att verkställa det begärda förfarandet i enlighet med gällande konventioner om utlämning och nationell rätt. En stat vars nationella rätt inte tillåter att en framställning verkställs kan begära en markering i sitt nationella SIS om verkställighetsförbud, dvs. att verk- ställighet inte får ske i den staten. Därför skall en Schengenstat, innan den gör en framställning enligt artikel 95, undersöka om det begärda förvarstagandet kan ske i överensstämmelse med de andra Schengen- staternas nationella lagstiftning. En markering om verkställighetsförbud (en s.k. flagga) medför att registreringen inte kommer att synas i det nationella registret i den stat där verkställighetsförbud gäller. De andra Schengenstaterna skall ändå verkställa det begärda förfarandet. När en Schengenstat gör en rapport i SIS, skall den utan dröjsmål sända de andra berörda staterna vissa uppgifter som är av betydelse för verkställighet av den begärda utlämningen. Dessa uppgifter befordras via SIRENE-kontoren (se avsnitt 8.1) och registreras således inte i SIS. Svensk rätt Enligt efterlysningskungörelsen (1969:293) får en polismyndighet efter- lysa en person genom att föra in uppgifter om vederbörande i det . Beslut om efterlysning fattas av Riks- polisstyrelsen, polismyndighet, åklagarmyndighet eller Kriminalvårds- styrelsen. Andra myndigheter kan göra framställningar om efterlysning hos en polismyndighet. beslutar om efterlysning skall ske utomlands. Det kan exempelvis ske via . Uppgift om att någon skall utlämnas för brott antecknas i belastnings- registret enligt 3 § 5 lagen om belastningsregister. Spärrlista (artikel 96) En utlänning varmed avses en person som inte är medborgare i någon av EU:s medlemsstater eller i någon annan av de stater som deltar i får registreras på spärrlista förutsatt att det finns ett beslut om det av en nationell myndighet eller domstol i enlighet med nationell lagstiftning, grundat på att utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet eller på att vederbörande har avvisats eller utvisats. Den åtgärd som begärs genom införande på spärrlistan är att personen i fråga skall vägras inresa till eller uppehållstillstånd inom Schengen- området. I detta sammanhang kan nämnas att en Schengenstat ändå kan medge inresa, begränsad till egna territoriet, om staten finner det nödvändigt av humanitära skäl, i eget intresse eller på grund av internationella för- pliktelser (artikel 5.2). Svensk rätt Uppgifter om personer som utvisats ur enligt 4 kap. 7 § ut- länningslagen (1989:529) skall registreras i belastningsregistret. Vidare registreras både utvisningsbeslut och avvisningsbeslut som kombinerats med återreseförbud i den s.k. , som förs med tillstånd från Datainspektionen. Uppgift om uppehållsort eller omhändertagande (artiklarna 97 98) För en rapport enligt artikel 97 med begäran om uppgift om uppehållsort eller omhändertagande av personer som är försvunna eller som bör omhändertas med hänsyn till sin egen säkerhet eller i syfte att förebygga hot, får personuppgifter registreras om det finns en begäran från en behörig myndighet hos den rapporterande staten. De polisiära myndig- heterna i den Schengenstat där personen påträffas skall, om detta inte strider mot nationell lag, underrätta den rapporterande staten om personens uppehållsort eller omhänderta personen för att hindra fortsatt resa. Framställning om uppehållsort eller hemvist enligt artikel 98 kan göras beträffande vittnen eller åtalade som skall inställa sig vid domstol eller beträffande personer som skall avtjäna straff. Svensk rätt I det under artikel 95 ovan nämnda efterlysningsregistret antecknas upp- gifter om åtalade, vittnen och andra som efterlysts för att inställa sig vid förhandling i domstol. Vidare antecknas signalementsuppgifter beträffande försvunna per- soner i ett särskilt register som förs av och lokala polismyndigheter. Dold övervakning eller särskild kontroll (artikel 99) En rapport om dold övervakning eller särskild kontroll av personer eller fordon får göras i syfte att bekämpa brottslighet och förebygga hot mot den allmänna säkerheten. Det får endast ske under vissa förutsättningar. Det första fallet är om det finns sannolika skäl att misstänka att personen avser att begå, eller redan begår, ett stort antal synnerligen grova brott. Det andra fallet som får föranleda en sådan rapport är om den allmänna uppfattningen om personen, särskilt på grundval av redan begångna brott, leder till misstanke om att han även i fortsättningen kommer att begå synnerligen grova brott. Det finns vidare särskilda regler om begäran om dold övervakning eller särskild kontroll av personer som misstänks hota statens säkerhet, när det finns synnerliga skäl till misstanke att de uppgifter som inhämtas och översänds till den rapporterande staten är nödvändiga för att man skall kunna vidta skyddsåtgärder för att avvärja den allvarliga fara som någon utgör eller någon annan allvarlig fara för statens inre eller yttre säkerhet. I dessa fall är den rapporterande Schengenstaten skyldig att rådgöra med de andra Schengenstaterna före registrering. Vid dold övervakning kan vissa uppgifter inhämtas och översändas till den rapporterande myndigheten om påträffande av den person eller det fordon som rapporterats. Dessa uppgifter är att den person eller det fordon som rapporterats har påträffats, plats, tidpunkt eller skäl för påträffandet, den övervakades resväg och målet för resan, personer i den övervakades sällskap eller passagerare i det över- vakade fordonet, medförda föremål samt omständigheter kring påträffandet av personen eller fordonet. Sådan information översänds bilateralt från i den stat som har gjort iakttagelserna till den rapporterande statens SIRENE- kontor (se avsnitt 8.1). Uppgifterna registreras alltså inte i SIS. Inom ramen för särskild kontroll får personer kroppsvisiteras samt fordon och medförda föremål genomsökas i enlighet med nationell lag- stiftning. Om en anmodad stats lagar inte tillåter den begärda kontrollen skall den ändras till hemlig övervakning. En stat som inte alls tillåter vad som begärs i framställningen kan begära en markering om verk- ställighetsförbud. Svensk rätt Registrering av misstänkta styrs av lagen om misstankeregister samt av polisdatalagens regler om kriminalunderrättelseregister och SÄPO- registret. skall föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott, som behövs i verksamhet hos polis- och tullmyndigheter för att samordna förundersökningar mot en misstänkt person och för att förebygga, upptäcka och utreda brott samt hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal. Kriminalunderrättelseregister får föras av eller en polismyndighet, endast för att ge underlag för beslut om särskilda under- sökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet eller underlätta till- gången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelse- verksamhet. En särskild undersökning är en undersökning i kriminal- underrättelseverksamhet som innebär insamling, bearbetning och analys av uppgifter för att ge underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Med allvarlig brottslig verksamhet avses brottslighet för vilken är föreskrivet fängelse eller längre. Kriminalunderrättelseregister får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas och den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsligheten. Uppgifter om transport- medel eller varor som kan antas ha samband med allvarlig brottslighet eller om hjälpmedel som kan antas ha använts i sådan verksamhet, får registreras även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke mot. Sådana uppgifter skall dock alltid förses med upplysning om att det inte finns någon misstanke mot den personen. Ett kriminalunderrättelseregister får endast innehålla vissa särskilt angivna uppgifter. Dessa är upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och om uppgiftslämnarens trovärdighet, identifieringsuppgifter, uppgifter om särskilda bestående fysiska kännemärken, de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den registrerade har utövat eller kan komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet, uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel, uppgift om ärendenummer samt hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller tullmyndighet i vilket uppgifter om den registrerade förekommer. ändamål är att underlätta spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, att underlätta spaning i syfte att bekämpa terrorism samt att utgöra underlag för registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen. får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om personen som uppgifterna gäller kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet som innefattar hot mot rikets säkerhet eller terrorism, om personen har undergått register- kontroll enligt säkerhetsskyddslagen eller om det med hänsyn till registrets ändamål annars finns särskilda skäl till det. får endast innehålla identifieringsuppgifter, uppgifter om grunden för registrering och hänvisning till de ärenden där uppgifter om den registrerade behandlas. I detta sammanhang bör anmärkas att polisdatalagen i huvudsak gäller även för Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter samt att några särskilda bestämmelser om behandling av uppgifter i Säkerhetspolisens underrättelseverksamhet inte har ansetts behövas. Efterlysning av föremål (artikel 100) Slutligen kan i SIS registreras uppgifter om vissa kategorier av föremål som har efterlysts för beslag eller för att användas som bevismedel vid rättegång i brottmål (artikel 100). Om ett rapporterat föremål påträffas skall den myndighet som har observerat rapporten i SIS kontakta den rapporterande för att komma överens om vilka åtgärder som skall vidtas. De föremål som avses är vissa angivna stulna, bortförda eller försvunna motorfordon, släpvagnar, , skjutvapen, blankodokument, legiti- mationshandlingar samt sedlar. Svensk rätt Enligt personuppgiftslagen är all slags information som direkt eller in- direkt kan hänföras till en fysisk person som är i livet att anse som personuppgifter. Det innebär att de flesta uppgiftsslag som får registreras i SIS enligt artikel 100 är att anse som personuppgifter och således faller under personuppgiftslagens tillämpningsområde. Det får bl.a. till följd att uppgifterna får behandlas bara om det är lagligt samt får samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna, ändamål. Se avsnitt 8.3.1. Registrering av efterlysta försvunna eller stulna fordon m.m. är tillåtet enligt svensk rätt. Som exempel kan anges att polisdatalagen tillåter behandling av personuppgifter för bedrivande av spaning och utredning om brott som hör under allmänt åtal. 8.3.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Behandling av personuppgifter i det regleras i en särskild lag, lagen om Schengens informationssystem. är personuppgiftsansvarig för (1 §). Registret är ett hjälpmedel för Schengenstaterna där de kan registrera framställningar om åtgärder enligt (2 §). Registret skall innehålla framställningar om vissa angivna åtgärder (3 §). Bara vissa identifieringsuppgifter, uppgift om huruvida den rappor- terade personen är beväpnad eller kan befaras tillgripa våld samt uppgift om verkställighetsförbud får enligt lagen förekomma i SIS (4 §) och endast om motsvarande slag av uppgifter får behandlas enligt den registrerande statens nationella rätt (5 §). får registrera uppgifter i SIS bara om det är nödvändigt för de åtgärder som får begäras, och bara i angelägenheter som är av vikt (6 §). Promemorians förslag: överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslagen eller lämnat dem utan erinran, med undantag för som har ifrågasatt lämpligheten av en ny reglering av polisregister. Skälen för regeringens förslag Det avviker till sin konstruktion från de gällande svenska polisregistren, både tekniskt och juridiskt, i sådan grad att det bör regleras i en särskild lag. Lagen bör återspegla Schengenkonven- tionens regler om behandling av personuppgifter m.m. En särskild lag om inrättandet av det nationella registret En medverkan i såvitt gäller SIS kräver, som fram- gått, att det byggs upp en sådan nationell enhet av Schengens informa- tionssystem i som anges i konventionen, dvs. ett nationellt register. SIS är ett efterlysnings- och spaningsregister, som har till syfte att främja samarbetet avseende polisiära och rättsliga frågor samt frågor om inresa och uppehållstillstånd mellan Schengenstaterna. De personupp- gifter som får registreras i SIS är i huvudsak sådana polisiära uppgifter som enligt personuppgiftslagen endast får registreras av myndigheter. Uppgifterna i SIS är typiskt sett sådana som förekommer i polis- register. En författningsreglering av det måste därför utgå från de lagar och andra författningar som reglerar behandling av personuppgifter i polisens verksamhet, dvs. främst personuppgifts- lagen (1998:204), polisdatalagen (1998:622), PDL, lagen (1998:620) om belastningsregister, BRL, och lagen (1998:621) om misstankeregister, MRL. Det innebär att får registrera uppgifter i SIS endast i den utsträckning som behandling av motsvarande slag av uppgifter är tillåten enligt dessa lagar eller annan författning. Emellertid kommer inte endast svenska rapporter, utan även andra Schengenstaters rapporter att flyta in i det via den tekniska stödfunktionen C.SIS. Andra Schengenstater får registrera uppgifter i SIS, i enlighet med sina respektive nationella lagstiftningar, förutsatt att det är tillåtet enligt . I den mån en annan Schengenstats lagstiftning tillåter behandling av personuppgifter som inte är tillåten enligt svensk rätt, är enligt Schengen- konventionen ändå skyldigt att ta emot sådana uppgifter i det . I det svenska registret kan det alltså komma att föras in vissa uppgifter som enligt våra interna regler inte får behandlas. Denna juridiska och tekniska konstruktion förekommer inte på något annat håll i svensk rätt. De svenska reglerna behöver därför kompletteras med en särskild reglering om SIS för att skall kunna leva upp till sina åtaganden i förhållande till Schengenstaterna att ta emot uppgifter enligt . Mot bakgrund av att det blir ett rikstäckande register som bl.a. kommer att kunna innehålla upp- gifter om domar i brottmål (exempelvis i samband med framställningar om förvarstagande för utlämning), bör dessa regler meddelas i lag, lagen om Schengens informationssystem. Den nya lagen skall dock inte reglera varje fråga som kan bli aktuell i sammanhanget. I den mån det redan finns en bestämmelse i person- uppgiftslagen, som är det grundläggande regelverket i svensk rätt för behandling av personuppgifter, och i den mån den bestämmelsen bör gälla även för SIS, bör dubbelreglering undvikas. Den nya lagen om det bör således, på samma sätt som lagen om belastningsregister och lagen om misstankeregister, gälla jämte person- uppgiftslagen. bör vidare, i likhet med belastnings- och misstankeregistren, undantas från polisdatalagens tillämpningsområde. Den nya lagen bör tillåta behandling av uppgifter i SIS i den mån det är tillåtet enligt , dvs. de uppgifter som anges i får förekomma i den mån registreringen är förenlig med gällande rätt i den registrerande staten. En reglering med denna innebörd är nödvändig för att skall kunna uppfylla sitt åtagande enligt att ta emot andra Schengenstaters rapporter. Av begränsningen att registreringen skall vara förenlig med gällande rätt i den registrerande staten följer att , som nämnts, får registrera uppgifter i SIS endast i den utsträckning en behandling av motsvarande slag av uppgifter är tillåten enligt personuppgiftslagen, PDL, BRL, MRL och andra författningar. Detta bör för tydlighets skull anges uttryckligen i lagtexten. En typ av uppgift som får behandlas i exempelvis belastningsregistret eller i ett kriminalunderrättelseregister får således behandla även i SIS, om övriga förutsättningar som ställer upp är uppfyllda. Däremot krävs inte att alla förutsättningar som BRL eller PDL ställer upp är uppfyllda. Det förhållandet att exempelvis PDL inte är tillämplig på svenska registreringar i SIS hindrar alltså inte att en registrering i SIS kan vara tillåten på grund av att en uppgift av samma slag får behandlas enligt polisdatalagen. Det kommer, som framgått, att innehålla både svenska och utländska registreringar. Vissa regler i lagen kommer enbart att avse svenska registreringar. En tänkbar modell är därför att dela in lagen i en del som gäller enbart för de svenska registreringarna och en del som gäller för de utländska. Det skulle emellertid leda till omfattande dubbleringar, eftersom huvuddelen av regelverket kommer att gälla för båda slagen av registreringar. I stället föreslås att det tydligt anges vilka regler som endast avser svenska registreringar. Som ett exempel kan pekas på att gallringsreglerna kan rikta sig till endast vad gäller svenska registreringar. För att uppnå överskådlighet bör den särskilda lagen följa samma disposition som lagen om belastningsregister och lagen om misstanke- register. De enskilda lagrummen däremot bör, mot bakgrund av registrets särskilda konstruktion och konventionsreglernas lydelse, så nära som möjligt följa lydelse. RPS skall vara personuppgiftsansvarig för förutsätter att varje stat utser en myndighet som är huvudansvarig för det .