prop · GN03147 · 2000-01-01 00:00:00 — Lagändringen förväntades innebära ett ökat antal dubbla medborgarskap för barn och det tillskapades därför en möjlighet att ingå avtal med andra stater för att avveckla det ena medborgarskapet vid uppnådd myndig ålder (7 a § MedbL). Något sådant avtal har emellertid inte ingåtts vilket får konsekvensen att dessa barn som regel behåller dubbelt medborgarskap in i vuxen ålder. I praktiken kan därför frånvaron av sådana avtal sägas innebära en ökad acceptans av dubbelt medborgarskap även för vuxna. De resurser som de tillämpande myndigheterna lägger ner på frå- gor och bedömningar som hänger samman med villkorat medborgarskap (6 § femte stycket MedbL) är inte obetydliga. Om dubbelt medborgarskap blir tillåtet fullt ut kommer bestämmelsen om villkorat medborgarskap att tas bort. Det underlättar för den enskilde men kan även underlätta myndigheternas hantering av medborgarskapsärenden. Ställningstagande till frågan om dubbelt medborgarskap Trots att det, som tidigare nämnts, finns ett stort antal personer bosatta i med dubbelt medborgarskap har det inte framkommit några tecken på att detta skulle ha medfört några mer påtagliga problem. Med hänsyn till det höga antalet borde eventuella problem av annan än obetydlig art ha visat sig vid det här laget. Att så inte skett kan tas till intäkt för att problemen är av begränsad omfattning. De svenska erfarenheterna ligger väl i linje med vad som framkommit i kommitténs internationella undersökning. De länder som tillåter dubbelt medborgarskap har i sina svar till kommittén således inte gett uttryck för att denna hållning i sig skulle ha skapat några problem av betydelse. Den internationella utvecklingen får för övrigt sägas innebära att dub- belt medborgarskap tillåts i allt större utsträckning. Inte något av de län- der som ingår i kommitténs undersökning redovisar planer på att minska möjligheterna till dubbelt medborgarskap utan förekommande ström- ningar rör sig i stället åt andra hållet. Ett annat uttryck för den internatio- nella utvecklingen är att konvention, till skillnad års konvention, är neutral i frågan. Mot denna bakgrund och med beaktande av den genomgång som gjorts framstår nackdelarna som kan följa av dubbelt medborgarskap som rela- tivt begränsade. Därför väger enligt regeringens mening de enskildas in- tresse av att få inneha dubbelt medborgarskap tyngre än de nackdelar som kan vara förknippade med sådant innehav. Det bör därför bli fullt ut till-låtet att ha dubbelt medborgarskap. Detta innebär att nu gällande bestämmelser i som tar sikte på att begränsa dubbelt medborgarskap inte bör få någon motsvarighet i den nya lagen. konvention konvention innehåller, som tidigare nämnts, bestämmelser om begränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förplik- telser i fall av flerfaldigt medborgarskap. Enligt konventionen gäller bl.a. att en myndig medborgare i fördragsslutande stat inte får tillåtas att be- hålla sitt tidigare medborgarskap när han eller hon efter ansökan får med- borgarskap i annan fördragsslutande stat. har anslutit sig till konvention (prop. 1968:128, 1LU54, rskr. 395, SFS 1968:704). En ändrad svensk hållning i fråga om dubbelt medborgarskap förutsätter att frånträder åtminstone delar av konventionen. Eftersom artiklarna som rör militära förpliktelser vid flerfaldigt medborgarskap återfinns även konvention finns det emellertid inget hinder mot att hela konvention sägs upp. Regeringen föreslår därför att godkänner att konventionen sägs upp i dess helhet. Enligt artikel 12 i konventionen upphör konventionen att gälla efter att uppsägningen mottagits av generalsekreteraren vid . 6 Medborgarskap efter svensk far Regeringens förslag: Ett barn med en svensk far förvärvar alltid svenskt medborgarskap vid födelsen om barnet föds i . Ett barn som föds utomlands och som har en svensk far skall under vissa förutsättningar kunna förvärva svenskt medborgarskap genom en anmälan av fadern. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig är flertalet positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. Några remissinstanser ställer sig dock negativa eller tveksamma till förslaget. Hovrätten för uttalar sig inte om möjligheten för barn att automatiskt förvärva medborgarskap efter svensk far, men är negativ till förslaget vad gäller förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan. Bland annat Kammarrätten i , Justitiekanslern och har invändningar mot förslaget. Kammarrätten i anser att, i de fall barnet föds utomlands och fadern är avliden, modern bör kunna anmäla önskemål om svenskt medborgarskap för barnet. Kammarrätten framför också att krav på anmälan från föräldrarna och samtycke av barnet om detta fyllt bör ställas som villkor för förvärv av svenskt medborgarskap enligt 6 § i författningsförslaget. Kammarrätten motiverar sin synpunkt med att barnet genom förvärvet av svenskt medborgarskap kan förlora sitt utländska medborgarskap. Justitiekanslern anser att krav på att fadern skall ha del i vårdnaden om barnet bör ställas i anmälningsfallen eller att moderns samtycke alltid skall krävas. ifrågasätter bl.a. om barn som föds i med svensk far bör få svenskt medborgarskap automatiskt enbart på dessa grunder. Bland annat Ombudsmannen mot etnisk diskriminering anser att kommittén kunde ha gått längre i sitt förslag och att ett barn således bör förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen om modern eller fadern är svensk medborgare. internationella föreningar för invand- rarkvinnor ifrågasätter om det är lämpligt att sänka åldersgränsen för när barn skall lämna samtycke till . Skälen för regeringens förslag Utgångspunkter Enligt 1 § första stycket 1 MedbL förvärvar ett barn svenskt medborgar- skap vid födelsen om modern är svensk medborgare. Detta gäller oavsett om barnet föds i eller i utlandet och oavsett om modern har del i vårdnaden om barnet eller inte. Det ställs inte heller något krav på att modern skall vara gift med barnets far. Om endast fadern är svensk med- borgare krävs enligt 1 § första stycket 2 MedbL att han är gift med barnets mor för att barnet vid födelsen skall få faderns medborgarskap. Om fadern är avliden vid barnets födelse gäller i stället att fadern vid sin död skall ha varit svensk medborgare och gift med barnets mor (1 § första stycket 3). Av redogörelsen framgår att barn till ogifta föräldrar särbehandlas i fråga om medborgarskap och att det inte råder jämställdhet mellan könen när det gäller rätten att överföra medborgarskap till barn. Mot bakgrund bl.a. av att man strävat efter lika behandling av barn till gifta och ogifta föräldrar och av det alltmer intensifierade jäm- ställdhetsarbetet i kan denna ordning ifrågasättas. Frågan om föräldrars rätt att överföra medborgarskap på sina barn be- handlas i artikel 6 punkt 1 a) konvention, som har följande lydelse: Varje konventionsstat skall i sin nationella lagstiftning föreskriva att medborgarskap i staten skall förvärvas ex lege av följande personer: Barn till föräldrar varav den ena vid barnets födelse är medborgare i den konventionsstaten med förbehåll för de undantag som kan finnas i dess nationella lagstiftning beträffande barn födda i utlandet. Med avse- ende på barn vars föräldraskap bestäms genom erkännande, domstolsbe- slut eller liknande förfarande får en konventionsstat föreskriva att barnet skall förvärva medborgarskap i den staten i enlighet med det förfarande som bestäms av statens nationella lagstiftning." I artikeln anges att barn som omfattas av bestämmelsen enligt huvudre- geln skall förvärva medborgarskap ex lege (på grund av lagen). Uttrycket innebär att en påföljd eller verkan, i detta fall ett medborgarskap, inträder på grund av en bestämmelse i en lag. I konventionens förklarande text anges att artikeln innebär att varje konventionsstat i sin nationella lagstiftning skall föreskriva att barn, som åtminstone har en förälder som är medborgare i staten, automatiskt skall förvärva statens medborgarskap, dock med möjlighet att göra undantag för barn som föds utomlands. I de fall då föräldraskapet fastställs genom erkännande, domstolsutslag eller på annat liknande sätt, får en konven- tionsstat föreskriva att medborgarskapet förvärvas i enlighet med det för- farande som bestäms i statens nationella lagstiftning. Artikel 6 punkt 1 a) i konventionen bör ses som ett uttryck för en strä- van att, i nu aktuellt avseende, åstadkomma en så långtgående jämställd- het som möjligt mellan barn med gifta respektive ogifta föräldrar samt mellan kvinnor och män. Det stämmer väl överens med vad som är önsk- värt ur ett svenskt perspektiv. I sammanhanget bör också beaktas att det får anses vara till barnets bästa att på ett så enkelt sätt som möjligt få svenskt medborgarskap efter sin far, i de fall svenskt medborgarskap inte förvärvas på annat sätt. Således finner regeringen det angeläget att regel- systemet underlättar för barn att få svenskt medborgarskap efter fadern även om denne inte är gift med barnets mor. Barn till en svensk far där barnet föds i När det gäller barn som föds i till en svensk man som inte är gift med barnets mor föreslår kommittén att barnet automatiskt skall förvärva svenskt medborgarskap efter fadern. ifrågasätter i sitt remissyttrande bl.a. om ett barn skall få svenskt medborgarskap automatiskt bara därför att det har fötts i och fadern är svensk medborgare. hänvisar till att kontakten mellan fadern och barnet kanske är svag och att barnet inte kommer att växa upp i samt till att förslaget kan få menliga kon- sekvenser vad gäller möjligheten att upprätthålla den reglerade invand- ringen. anser att ett krav på att fadern ensam eller till- sammans med barnets mor har vårdnad om barnet bör ställas upp. Det kan inledningsvis konstateras att något krav på del i vårdnad inte gäller för det fall barnet förvärvar medborgarskap efter modern. Ett sådant villkor vid förvärv av medborgarskap efter fadern skulle innebära en negativ särbehandling av barnet i förhållande till fadern och därmed stämma dåligt överens med den syn på föräldraskap och jämställdhet som råder i det svenska samhället. Mot denna bakgrund anser regeringen att del i vårdnaden för fadern inte bör krävas för att ett barn som föds i automatiskt skall erhålla svenskt medborgarskap efter en svensk far som inte är gift med barnets mor. Den föreslagna bestämmelsen förutsätter att faderskapet för barnet fastställts. Enligt svensk rätt sker detta, om faderskapspresumtionen för mannen i ett äktenskap inte är aktuell (1 kap. 1 § [FB]), genom bekräftelse eller dom (1 kap. 3 § FB). När en giltig faderskapsfastställelse föreligger skall barnet anses vara svensk medborgare från födelsen. Det kan i vissa fall ta innan faderskapet fastställs. I dessa fall kommer oklarhet att råda huruvida ett barn har förvärvat svenskt medborgarskap till dess att faderskapsfrågan har avgjorts. Detta är i sig en otillfredsställande situation. Några mer påtagliga problem torde det dock inte medföra. Kommittén har i sin undersökning av medborgarskapsrättsliga förhål- landen i andra länder tagit reda på om en ordning av föreslaget slag skulle kunna inverka negativt på barnets möjligheter att förvärva medborgarskap även efter sin utländska mor. Inte något av de tjugotre länder som besvarat enkäten har angett att så skulle vara fallet, vilket ligger väl i linje med den rådande internationella inställningen att låta barn få medborgarskap efter båda sina föräldrar. Sammanfattningsvis anser regeringen att ett barn alltid skall förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen om fadern är svensk medborgare och barnet föds i . Detsamma bör gälla om fadern är avliden men var svensk medborgare vid sin död och barnet föds i . Barn till en svensk far där barnet föds i utlandet Artikel 6 punkt 1 a) konvention medger att undantag görs för barn som föds utomlands. Om undantag görs gäller emellertid enligt arti- kel 6 punkt 3 b) att förvärv av medborgarskap för dessa barn skall under- lättas på annat sätt. Som exempel på sådana åtgärder anges i konventio- nens förklarande text en sänkning av kravet på hemvisttid, mindre stränga språkkrav, förenklad procedur samt lägre avgifter. Vid bedömning av om undantag skall göras för barn som föds utom- lands bör beaktas att de normalt sett inte kommer att växa upp i och att kontakten mellan far och barn kan vara svag. Det kan också vara svårt eller ta att få faderskapet fastställt. Mot denna bakgrund an- ser regeringen att reglerna för barn som är födda i utlandet bör utformas på ett annat sätt än för barn som är födda i . Generellt sett talar starka skäl för att en förälders svenska medborgar- skap alltid skall överföras till barnet. När det gäller barn som föds i utlan- det kan dock situationen, som nämnts ovan, vara den att barnet har lite eller ingen kontakt med sin svenske far. I så fall är skälen för att fadern skall överföra sitt medborgarskap ex lege inte lika starka. För att uppfylla kravet att det skall finnas en reell koppling mellan far och barn och för att ändå underlätta för ett barn, som föds i utlandet till en svensk far som inte är gift med barnets mor, att erhålla svenskt medborgarskap anser regeringen att det är lämpligt med ett anmälningsförfarande där fadern ges möjlighet att anmäla önskemål om svenskt medborgarskap för barnet. Ett lagakraftvunnet beslut i ett anmälningsärende innebär att det med bindande verkan avgjorts om anmälan medfört svenskt medborgarskap eller inte. Det måste därför finnas en giltig faderskapsfastställelse när an- mälan sker, något som det ankommer på fadern att styrka. Om en utländsk faderskapsfastställelse gäller i får bedömas utifrån lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor. Skulle det senare visa sig att faderskapet blivit felaktigt fastställt får följderna av detta avgöras i rättstillämpningen, mot bakgrund av förvaltningsrättsliga principer och med beaktande av 2 § kap. 7 § RF (jfr avsnitt 11). Det nu beskrivna förfarandet innebär att barnet förvärvar svenskt med- borgarskap efter anmälan. Det kan då enligt vissa länders rättsordningar finnas en risk för att barnet förlorar det från modern förvärvade medbor- garskapet. För dessa situationer föreslår kommittén att moderns samtycke skall inhämtas. Samtycke från modern bör enligt kommitténs förslag krä- vas om modern är ensam vårdnadshavare eller har del i vårdnaden om barnet enligt lagen i det land där barnet har hemvist. Om barnet i stället står under vårdnad av särskilt förordnad vårdnadshavare bör samtycke lämnas av denne. Utöver denna situation har kommittén inte föreslagit krav på samtycke från vårdnadshavaren. Några remissinstanser framför synpunkten att samtycke av vårdnadshavaren bör krävas även i andra fall än då barnet riskerar att förlora medborgarskapet efter modern. Justitiekanslern anser att det bör krävas att vårdnadshavarna eller den som ensam har vårdnaden gör anmälan eller att samtycke i vart fall alltid skall inhämtas från berörd vårdnadshavare. Övervägande skäl talar enligt regeringens mening för att det inte bör krävas att fadern skall ha del i vårdnaden för att kunna göra en anmälan om svenskt medborgarskap för barnet, jämför vad som nämnts ovan när det gäller barn som föds i . Enligt regeringens uppfattning finns det dock skäl att kräva samtycke från vårdnadshavaren även i andra fall än där barnet riskerar att förlora moderns medborgarskap. För kommitténs uppfattning talar visserligen att i de fall där barnet erhåller dubbelt medborgarskap, och således behåller moderns medborgarskap, hindras inte modern från att föra över sitt med- borgarskap till barnet. Därmed skulle hon inte heller ha något berättigat intresse av att kunna hindra att barnet förvärvar medborgarskap efter fadern. Mot detta bör dock ställas den grundläggande familjerättsliga princip som innebär att det är vårdnadshavaren som har rätt och skyldig- het att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Denna princip kommer i till uttryck i 6 kap. 2 och 11 §§ FB. Att ge fadern en självständig rätt att genom anmälan ge barnet svenskt med- borgarskap, oavsett om fadern har del i vårdnaden eller inte, utan att det ställs krav på samtycke från vårdnadshavaren skulle utgöra ett avsteg från denna princip. Regeringen anser därför att kravet på samtycke från vårdnadshavaren bör gälla generellt. Vem som är vårdnadshavare skall bestämmas utifrån den lag som gäller enligt internationellt privaträttsliga regler för vårdnadsfrågor. Kommittén föreslår inte någon reglering för det fall fadern avlider innan någon anmälan om svenskt medborgarskap för barnet har gjorts. Några remissinstanser ifrågasätter detta och framför åsikten att det leder till en inkonsekvens i förhållande till den föreslagna bestämmelsen om att en avliden far som var svensk medborgare när han avled skall kunna automatiskt överföra sitt medborgarskap till ett barn som föds i . Som tidigare nämnts bör det för medborgarskapsförvärv finnas en verklig anknytning mellan far och barn när barnet föds i utlandet. Detta är skälet till att i dessa fall använda ett anmälningsförfarande. En sådan anknytning saknas om fadern avlidit innan anmälan hunnit göras. Det finns därför enligt regeringens uppfattning inte skäl att införa en särskild bestämmelse för de fall då fadern avlidit innan anmälan om svenskt medborgarskap gjorts. Sammanfattningsvis anser regeringen att en svensk far som inte är gift med barnets mor skall kunna anmäla att ett barn till honom, som fötts utomlands, skall förvärva svenskt medborgarskap samt att samtycke av barnets vårdnadshavare skall krävas. Samtycke av barnet 2 a § MedbL skall barnet lämna sitt samtycke till att förvärva med- borgarskap från en svensk far om det fyllt . Enligt förarbetena motiverades bestämmelsen av att barn som uppnått denna ålder inte mot sin vilja skall bli svensk medborgare och som en följd därav eventuellt förlora sitt utländska medborgarskap. Åldersgränsen har emellertid ifrågasatts i olika sammanhang. För en sänkning av åldersgränsen talar bl.a. att barn som regel ges in- flytande i mål och ärenden som rör deras person . Det föreskrivs t.ex. i 4 kap. 5 § FB att den som har fyllt som huvudre- gel inte får adopteras utan eget samtycke. Vidare gäller enligt 21 kap. 5 § FB att verkställighet av mål om vårdnad och umgänge som huvudregel inte får ske mot barnets vilja om det har fyllt . Ytterligare ett exempel är föreskriften i 48 § namnlagen (1982:670) om att anmälan om namnändring m.m. avseende ett barn som har fyllt i princip inte får göras utan barnets samtycke. Även artikel 8 och 12 i FN:s konvention om barnets rättigheter () är relevanta i sammanhanget. I artikel 8 sägs att barnets rätt att behålla sin identitet, innefattande bl.a. medborgarskap, skall respekteras. I artikel 12 sägs att det barn som är i stånd att bilda egna åsikter skall tillförsäkras rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Av artikel 12 framgår vidare att barnet skall särskilt beredas möjlighet att höras i alla domstols- och administrativa förfaranden som rör barnet. Det saknas enligt regeringens uppfattning skäl att på medborgarskaps- området ha en högre åldersgräns än den som vanligen används för barns samtycke. Det kan också konstateras att en sänkning av åldersgränsen skulle stärka barnets rätt i medborgarskapsärenden. Åldersgränsen för barns samtycke i medborgarskapsärenden bör därför sänkas till . En förutsättning för att barnets samtycke skall inhämtas är att barnet har utländskt medborgarskap. har framfört att barnets samtycke borde lämnas även om barnet saknar medborgarskap. Detta stämmer dock inte med strävandena att begränsa antalet fall av statslöshet, varför samtycke inte skall krävas i dessa fall. Ingen av de nämnda bestämmelserna i och namnlagen är undan- tagslös. Enligt namnlagen krävs t.ex. inte barnets samtycke om barnet är varaktigt förhindrat att lämna sådant på grund av en psykisk störning eller något annat liknande förhållande. En motsvarande bestämmelse bör införas i den nya lagen om svenskt medborgarskap. Förvärv av svenskt medborgarskap genom föräldrars äktenskap Bestämmelsen om förvärv av svenskt medborgarskap genom föräldrars äktenskap (2 § MedbL) innehåller inte något krav på anmälningsförfa- rande eller samtycke av barn som har fyllt . Såvitt känt har detta inte lett till några problem när det gäller om barnet därigenom kan förlora sitt utländska medborgarskap på grund av lagstiftningen i det landet. Någon förändring av bestämmelsen är därför inte aktuell utan den bör överföras till den nya medborgarskapslagen. 7 Svenskt medborgarskap genom adoption Regeringens förslag: Även ett utomnordiskt adoptionsbeslut som gäller i på grund av lag skall medföra automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för adoptivbarnet, om någon av dem som adopterar är svensk medborgare och barnet inte har fyllt . 13 a § MedbL om i vilka fall adoptivbarn likställs med biologiska barn i fråga om förvärv och förlust av svenskt medborgarskap är överflödig och får därför ingen motsvarighet i den nya lagen. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. framhåller emellertid bl.a. att det kan uppstå svårigheter vid tillämpningen av bestämmelsen eftersom det ofta krävs utredning om gällande rätt i det land som meddelat beslut om adoptionen. för internationella adoptionsfrågor () anser bl.a. att det inte bör ställas något krav på viss hemvisttid för adoptivbarn . anser vidare att den föreslagna motsvarigheten till 13 a § MedbL är överflödig eftersom alla adoptioner utan undantag skall få samma betydelse. menar också, i likhet med bl.a. och , att ett barn som adopteras efter det att barnet har fyllt men skall ha rätt att förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan och att barnet skall ge sitt samtycke. vill även att den övre gränsen för adoptivbarn att enkelt och utan väntetid förvärva svenskt medborgarskap skall höjas till samt att förmånligare regler skall gälla för adoptivbarn i de fall de adopteras av i bosatta utländska medborgare. Skälen för regeringens förslag Förvärv av svenskt medborgarskap genom adoptionsbeslut som godkänts eller annars gäller i Grundregeln i är att adoptivbarn i rättsligt hänseende lik- ställs med biologiska barn. Rättsliga skillnader mellan biologiska barn och adoptivbarn bör därför finnas endast när det finns starka skäl. De flesta utländska barn som adopteras av svenska med- borgare förvärvar svenskt medborgarskap med automatik i enlighet med 1 a § MedbL. Detta gäller dock inte om ett utländskt adoptionsbeslut gäller automatiskt i till följd av bestämmelserna i lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. När så är fallet är barnet i stället hänvisat till att ansöka om naturalisation. I förarbetena till 1 a § MedbL anförde departementschefen att han för egen del ville skilja mellan ett adoptionsbeslut som meddelats eller god- känts i eller i de övriga nordiska länderna och ett annat adop- tionsbeslut som i och för sig kan visa sig giltigt här (prop. 1991/92:90 s. 12). När det gäller beslut av det senare slaget, fortsatte departementsche- fen, behövs det ofta en utredning om gällande rätt i det främmande landet innan det står klart om en adoption med verkan i föreligger. Frå- geställningen aktualiserades även i den proposition om internationella adoptionsfrågor som föregick ratificering av av om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (prop. 1996/97:91). Den ordning som gäller får den konsekvensen att barn som adopte- ras enligt ett i automatiskt gällande utländskt adoptionsbeslut inte med automatik förvärvar svenskt medborgarskap.