prop · GN0321 · 2000-01-01 00:00:00 — Hälso- och sjukvårdslagen, HSL, (1982:763) har förtydligats så att det framgår att landstingens skyldighet att erbjuda patientens en fast läkar- kontakt i primärvården inte får begränsas till ett visst geografiskt område inom . Vårdgivarnas informationsskyldighet enligt HSL har preciserats så att det framgår att patienten skall ges en individuellt anpassad information om sitt hälsotillstånd och om de olika metoder för undersökning, vård och behandling som finns. En ny bestämmelse har införts i HSL med innebörd att patientens val skall vara avgörande när det finns flera medicinskt motiverade behand- lingsalternativ som bedöms vara till nytta för patienten med hänsyn till den aktuella sjukdomen eller skadan. Patienten kan inte göra anspråk på att behandlas enligt metoder som inte anses stå i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Proportionerna mellan kostnader och förväntad nytta måste vara rimliga när det finns flera alternativ. Bestämmelsen innebär också att vårdgivaren i vissa situationer är skyldig att medverka till att patienten får möjlighet att diskutera sin situation och behandling med ytterligare en läkare (s.k. second opinion). Denna skyldighet gäller när det är fråga om livshotande eller särskilt allvarlig sjukdom eller skada och patienten står inför valet att utsätta sig för sär- skilt riskfyllda behandlingar eller om valet har stor betydelse för framtida livskvalitet. Ytterligare en förutsättning är att det saknas entydig vägled- ning för det medicinska ställningstagandet utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. En ny lag om patientnämndsverksamhet m.m. (1998:1656) har ersatt lagen om förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården. Nämndernas arbetsuppgifter har utvidgats till att omfatta all offentligt finansierad hälso- och sjukvård samt viss socialtjänst i huvudsak inom äldreom- sorgen. Nämndernas arbetsuppgifter har preciserats i lagstiftningen. I inriktningsdokumentet Patienten i hälso- och sjukvården redovisar parterna enighet kring betydelsen av att stärka patientens inflytande och delaktighet i vården. Parterna gör bedömningen att det ställer krav på ett fortsatt förändrat arbetssätt i hälso- och sjukvården som utgår från att patienterna är delaktiga och ses som en resurs. Det fordras mot denna bakgrund ett aktivt utvecklingsarbete med syfte att långsiktigt stärka patientens ställning. I landstingen pågår också utvecklingsarbete för att göra verklighet av dessa ambitioner. Av en kartläggning som genom- fört framgår att arbetet med att stärka patientens ställning i allmänhet ingår som en integrerad del i landstingens budget- och planeringsarbete. Flera landsting framhåller att informations- och kompetensutvecklings- aktiviteter som syftar till ökad patientfokusering ingår i ordinarie utveck- lingsaktivi-teter både gällande vård och behandling och vårdens organi- sation. Det handlar om fortlöpande aktiviteter i hela organisationen, bl.a. inom ramen för modernt kvalitetsarbete som med sin starka betoning av kund-/patientperspektivet, leder till åtgärder som innebär att organisatio- nen anpassas till patienterna och inte tvärtom. Detta är ett omfattande och grundläggande arbete som kräver föränd- ringar av attityder, arbetssätt och organisation och det finns fortfarande ett betydande glapp mellan ambitioner och verklighet. Parterna kan kon- statera att ett fortsatt långsiktigt utvecklingsarbete på lokal nivå är av- görande för att åstadkomma förändring av praktiken. Svåra och mycket ovanliga sjukdomstillstånd och skador HSU 2000 pekade på problem för patienter med svåra och mycket ovan- liga sjukdomstillstånd och skador att erhålla vård utanför det egna lands- tinget. Mot denna bakgrund kom regeringen och det angelägna i att hälso- och sjukvården kan svara upp mot dessa patienters behov av specialistvård i annat landsting. Parterna konstaterade också att vårdkatalog borde kompletteras med sådana medicinska verksamheter som kan tillgodose dessa patient- gruppers vårdbehov. har av regeringen erhållit i uppdrag att successivt bygga ut vårdkatalogen i relevanta delar bl.a. med utgångs- punkt i arbetet med små och mindre kända handikappgrupper samt att följa hur vårdbehoven tillgodoses. har tillsammans med landstingen och Social- styrelsen inlett ett arbete som syftar till att åstadkomma en tillfredsställande lösning för att patienter med svåra och mycket ovanliga tillstånd skall få tillgång till vård i annat landsting. /2000 kommer vidtagna åtgärder i landstingen att följas upp. Ersättning för vissa verksamheter Några landsting bedriver verksamheter och belastas av kostnader som inte kompenseras genom statsbidragssystemet. Exempel på sådana verk- samheter är vård av tvångsomhändertagna HIV-smittade från hela landet och akut sjukvård av utländska medborgare som inte omfattas av eller någon konvention. Parterna har varit eniga om att dessa landsting bör kompenseras genom denna överenskommelse. Parterna är eniga om att detta stöd skall finnas kvar med samma belopp . Nationella informationssystem avsattes till nationella informationssystem, varav 6 miljoner avsåg producentobunden läkemedelsinformation. Parterna avser att avsätta samma belopp för . Medlen för produ- centobunden läkemedelsinformation disponeras av och skall, i samverkan med landstingen, användas för att utveckla infor- mationen, bl.a. till landstingens läkemedelskommittéer. inleddes arbetet med att utveckla InfoMedica, ett IT-baserat informationssystem för patienter och allmänhet med koppling till andra databaser för patientinformation, bl.a. hos och Spri. Förutom lands- tingen medverkar , och Landstingsför- bundet. avsattes och år . har landstingen beslutat att InfoMedica skall övergå i bolagsform med sjukvårdshuvudmännen och som ägare. Det betyder att InfoMedica erhållit annan finansiering varför parterna är eniga om att inte avsätta några resurser för . Resistens mot antibiotika är ett problem som accentuerat . Ett nätverk benämnt STRAMA (biotikaanvändning och minskad antibiotikaresistens) har bl.a. fungerat som ett forum för att sprida information i syfte att åstad- komma en rationell användning av antibiotika och därigenom begränsa utvecklingen av antibiotikaresistens i landet. Parterna är överens om att under maximalt fördela till STRAMA. Rehabiliterings- och behandlingsinsatser ekonomiska vårproposition (prop. 1995/96:150) behandlades frågan om de särskilda medlen från sjukförsäkringen avsedda för medi- cinska rehabiliterings- och behandlingsinsatser . Rege- ringen konstaterade att försäkringskassorna under inom ramen för statens överenskommelser med landstingen disponerat särskilda medel för upphandling av medicinska rehabiliterings- och behandlingsin- satser från hälso- och sjukvården. Regeringen ansåg att denna samverkan mellan landstingen och försäkringskassorna numera torde vara så etable- rad att den i huvudsak kan ske med befintliga resurser. En reducering av de särskilda stimulansmedlen bedömdes därför motiverad. Mot denna bakgrund enades parterna om att ersättningsbeloppet för detta ändamål skulle vara och för . Parterna är ense om att ersättningsbeloppet för skall vara oförändrat, . Nationellt utvecklingsarbete Parterna är överens om att arbetet med stöd till kunskaps- och verksam- hetsutveckling inom hälso- och sjukvården bör fortsätta och vidareut- vecklas. I överenskommelsen för avsattes och parterna är eniga om att för anslå samma belopp. avsattes därav till nationellt stöd för verk- samhetsutveckling i hälso- och sjukvården. Parterna är eniga om att anslå samma belopp för . Syftet med arbetet är att utveckla ändamåls- enligheten i hälso- och sjukvården ur ett patientperspektiv. Den snabba kunskapsutvecklingen och ökade krav från patienter kräver ett ledarskap för systematisk verksamhetsutveckling. Arbetet med att introducera och utnyttja ny kunskap i det dagliga arbetet och utmönstra dålig praxis kräver systematik och uthållighet. Det krävs också lokala uppföljnings- system för att dokumentera verksamhetens ändamålsenlighet. Det är därutöver angeläget med utvecklingsarbete på nationell nivå. Projektet i vården samt utvecklingsarbete rörande behandlingsindikationer och prioriteringar, som redovisats ovan, är viktiga inslag i detta arbete. Parterna är mot denna bakgrund eniga om att avsätta för utvecklingsarbete på nationell nivå även . Beslut om användningen av medlen fattas i samråd mellan och . Stöd för kunskapsbaserad hälso- och sjukvård Den snabba kunskapsutvecklingen inom hälso- och sjukvården till- sammans med ökade vårdbehov och begränsade ekonomiska resurser accentuerar behovet av att säkra att vården baseras på vetenskapliga metoder. av medicinsk metodik (SBU) har till uppdrag att utvärdera befintlig och ny medicinsk metodik samt att förmedla resultaten till sjukvårdshuvudmännen. Slutsatserna från SBU har hög trovärdighet men likafullt finns brister i tillämpningen inom hälso- och sjukvården. Parterna är därför eniga om att avsätta i syfte att stödja arbetet med att få bättre genomslag för nya forskningsresultat. Parterna är vidare eniga om att beslut om hur medlen skall disponeras skall fattas i samråd mellan och . Stöd till IT-utveckling i hälso- och sjukvården Växande delar av hälso- och sjukvården bedrivs i och privat regi. För att samspelet mellan olika vårdnivåer, vårdgivare och vården- heter skall fungera krävs en ökad och bättre samverkande användning av IT. Detta förutsätter i sin tur att gemensamma synsätt och standarder etableras och tillämpas för IT i hälso- och sjukvården. Det handlar i stor utsträckning om att utreda, införa och vidmakthålla en gemensam in- frastruktur eller plattform för IT i hälso- och sjukvården. För detta be- hövs ett nationellt organ för IT-strategiska frågor som arbetar på uppdrag och med finansiellt stöd av alla sjukvårdshuvudmän och vårdgivare, såväl offentliga som privata. utreder de närmare formerna för ett sådant nationellt organ. Inriktningen är att organisationen skall vara i funktion fr.o.m. årsskiftet 1999/2000. För detta ändamål är parterna eniga om att avsätta . Nationellt råd för vårdpolitik överenskommelse beslutades inrätta ett Råd för hälso- och sjukvårdspolitik. I samband med avvecklingen av Spri har inriktningen för ett sådant råd ytterligare belysts. Avsikten är att rådet skall vara forum för en kontinuerlig dialog mellan staten och huvudmännen i ange- lägna vårdfrågor. De närmare formerna för rådets verksamhet bereds i samverkan med vid sidan av denna överens- kommelse. Finansieringen av rådets verksamhet avses i huvudsak ske genom tillskott utom denna överenskommelse. Parterna är emellertid överens om att även inom ramen för denna överenskommelse avsätta medel till rådets verksamhet. Bidrag inom hjälpmedelsområdet Ersättning till proposition 1997/98:57 Ombildning av om- bildades till med de tre ägarna staten, och Svenska kommunför- bundet. Ett konsortialavtal reglerar parternas åtaganden inklusive finan- siering. De nya ägarna har överenskommit att finansieringen för fyraårs- perioden 2002 skall ske av medel från statsbudgeten. Medlen skall utbetalas från anslaget Bidrag till hälso- och sjukvård. Detta innebär att skall avsättas till för . Metod- och kunskapsutveckling Staten och har vidare kommit överens om att sätta av för att inom ramen för samhällets hjälpmedelsförsörjning finansiera en rationell och ändamåls- enlig inköpssamordning inklusive erforderlig metod- och kunskapsut- veckling inom området. Uppföljning av överenskommelsen I samband med denna överenskommelse för kom parterna över- ens om att samtliga mottagare av ekonomisk ersättning, som utbetalats enligt överenskommelsen, skall följa upp och redovisa användning och resultat av de tilldelade medlen. Redovisning skall inkomma till Social- departementet efterföljande år. Som har nämnts har gjort en kartläggning av landstingens arbete med att stärka patientens ställning . Av denna framgår att arbetet med att stärka patientens ställning i allmän- het ingår som en integrerad del i landstingens budget- och planeringsar- bete. Informations- och kompetensutvecklingsaktiviteter integreras i or- dinarie utvecklingsaktiviteter både gällande vård och behandling och vårdens organisation. Det handlar således i hög grad om fortlöpande ak- tiviteter som genomsyrar hela organisationen. Mot denna bakgrund är parterna eniga om att begränsa redovisningen för till de centrala aktörer som erhåller ekonomisk ersättning enligt överenskommelsen. Utbetalningsregler Den ekonomiska omfattningen av överenskommelsen för och medelsfördelningen framgår av bilaga 1. Parterna är överens om att medlen i stor utsträckning skall användas för att ytterligare stärka patientens ställning i hälso- och sjukvården. Ersättning enligt punkten 1.1 Förbättrad tillgänglighet; Ökad delaktighet; fördelas till landstingen för enligt vad som framgår av bilaga 2. Bidragen utbetalas utan särskild rekvisition av med en tolftedel för i efterskott. Ersättning enligt punkten 1.2 Ersättning för vissa verksamheter utbetalas av utan särskild rekvisition kvartalsvis i förskott. Ersättningens fördelning framgår av bilaga 3. Ersättning enligt punkt 1.3 Nationella informationssystem, STRAMA samt producentobunden läkemedelsinformation, utbetalas av Social- styrelsen utan särskild rekvisition till respektive . Ersättning enligt punkt 2 Rehabiliterings- och behandlingsinsatser utges efter särskild rekvisition av efter det att en särskild överenskommelse träffats mellan och om medlens användning. Ersättningens fördelning framgår av bilaga 4. Ersättning enligt punkt 3.1 Verksamhetsutveckling och punkt 3.2 Särskilda medel för utvecklingsarbete utbetalas av i en- lighet med överenskommelse mellan styrelsen om medlens användning. Ersättning enligt punkt 4 Stöd för kunskapsbaserad vård utbetalas av till SBU i enlighet med överenskommelse mellan om medlens användning. Ersättning enligt punkt 5 Stöd till IT-utveckling utbetalas av Social- styrelsen efter rekvisition till . Ersättning enligt punkt 6 Nationellt råd utbetalas av i enlighet med beslut i rådet för vårdpolitik. Ersättning till verksamhet punkt 7.1 utbetalas utan särskild rekvisition i efterskott av . Ersättning enligt punkt 7.2 Metod och kunskapsutveckling utbetalas av efter rekvisition till . Godkännande av överenskommelsen Överenskommelsen blir giltig när den godkänts av regeringen och samt under förutsättning av godkännande av budgetpropositionen för . Fördelning av ersättning för att stärka patientens ställning för Landsting/kommun Miljoner kronor AB 159 C 26 D 23 E 37 F 29 G 16 H 21 K 14 län 100 N 24 133 S 25 T 24 U 23 W 25 X 25 Y 22 Z 12 AC 23 BD 23 I 5 Fördelning av särskild ersättning för vissa verksamheter Landsting/kommun Miljoner kronor AB 18,64 C 1,37 D 1,31 E 1,95 F 0,72 G 0,66 H 0,96 K 0,41 län 6,37 N 0,71 7,97 S 1,26 T 0,77 U 0,63 W 1,14 X 0,69 Y 1,30 Z 0,64 AC 1,20 BD 1,09 I 0,21 Fördelning av särskild ersättning för rehabiliterings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården för Landsting/kommun Miljoner kronor AB 41 C 7 D 8 E 11 F 7 G 5 H 6 K 4 län 30 N 6 40 S 8 T 7 U 8 W 9 X 9 Y 8 Z 4 AC 8 BD 8 I 1 LANDSTINGSFÖRBUNDET Patienten i hälso- och sjukvården Detta dokument är ett uttryck för statens och landstingens gemensamma ambition att främja en hälso- och sjukvård som sätter patienterna främst. Lika gemensamt är ansvaret att tillse att landstingen ges förutsättningar att leva upp till detta mål. Endast genom en tillfredsställande balans mellan resurser och ambitioner är det möjligt att med bevarad trovärdig- het ta sig an uppdraget att ytterligare höja ambitionsnivån. Det handlar om nya resurser men också om att fullfölja uppdraget att genom bättre utnyttjande av tillgängliga resurser förena fortsatta ekonomiska restrik- tioner med högt ställda krav på utveckling. Genom de höjda statsbidragen till landsting och kommuner är det möjligt att göra en kraftsamling för förbättrad tillgänglighet i hälso- och sjukvården. Parterna redovisar här sin övergripande syn på hur patientens ställning skall stärkas inom hälso- och sjukvården. Dokumentet utgör grund för Överenskommelse mellan staten och landstingen om ersätt- ningar för insatser för att stärka patientens ställning m.m. Kommuner och landsting ansvarar för verksamheter som är starkt be- roende av varandra, särskilt när det gäller insatser till äldre och funk- tionshindrade. Parterna betonar här vikten av att, utifrån den enskildes behov, åstadkomma en fungerande samverkan mellan huvudmännen när det gäller vården för äldre. Därigenom främjas både god hushållning med samhällets resurser samt hög kvalitet och effektivitet i insatserna till den enskilde. För alla genom hela livet Hälso- och sjukvården är en i välfärdssamhället och har av- görande betydelse för människors möjligheter att leva ett gott liv. Sjuk- vården arbetar aktivt med att förebygga sjukdomar och skador som den bidrar till bot och lindring för dem som drabbas. Sjukvården medverkar i livets alla skeden; under graviditeten, vid födseln, för bar- nen, för de äldre och i livets slutskede. Sjukvården är till för alla på lika villkor; oavsett kön, ålder, inkomst och etnisk bakgrund. För rättvisans och trygghetens skull finansieras den därför solidariskt genom skatter och styrs demokratiskt. Över hela landet skall hälso- och sjukvården formas utifrån befolk- ningens behov och styras genom ett decentraliserat ansvarstagande nära medborgarna. Verksamheten skall präglas av öppenhet, lyhördhet och dialog. Målet för svensk hälso- och sjukvård är en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården skall vara lätt tillgänglig, ha hög kvalitet och god omvårdnad och genomföras på grundval av patientens självbestämmande och integritet. Vården skall ges med respekt för alla människors lika värde, med företräde för dem som har störst behov, i en- lighet med av fastställda riktlinjer för prioriteringar. För människor som av olika skäl inte kan formulera sina egna krav och uttala sina behov har hälso- och sjukvården ett särskilt stort ansvar. Svensk hälso- och sjukvård är bra och kan bli ännu bättre För svensk hälso- och sjukvård har inneburit den dubbla ut- maningen att möta stegrade behov och förväntningar som de ekonomiska resurserna minskat. har utmaningen klarats genom förbättrat resursutnyttjande. Därigenom har hälso- och sjukvården kunnat motsvara högt ställda förväntningar, att med allt bättre resultat kunna ta hand om både fler och allvarligare sjuka, till internationellt sett låga kost- nader. Med stora personalminskningar och omfattande verksamhetsförändringar har både patienter och personal utsatts för påfrestningar. har förbättrade behandlingsmetoder gjort att allt fler kan behandlas med gott resultat, vid allt högre åldrar. I takt med de medicinska framstegen växer förväntningarna. Men som en följd av minskade resurser har hälso- och sjukvården inte kunnat svara upp till dessa för- väntningar med bevarad tillgänglighet. Resurserna har i första hand måst användas för att i hela landet tillgodose växande behov av ett fungerande akut omhändertagande av de svårast sjuka, ofta äldre med många kroniska sjukdomar ett medvetet val i linje med de av fastställda riktlinjerna för prioriteringar. Det innebär också att för tre patienter av fyra ges vården utan väntetider. Med det ökade antalet äldre patienter med sammansatta problem och sjukdomar följer ett ökat behov av att dygnet runt kunna göra akuta be- dömningar och insatser. I och med 1990-talets vårdplatsreduceringar förutsätts detta i betydande utsträckning kunna ske utanför sjukhusen. Men här finns problem vilket både orsakar överbeläggningar vid sjukhusen och utgör en bidragande orsak till bristande tillgänglighet inom den planerade vården. Genom att prioritera insatser till äldre i hela vårdkedjan, kan utrymme skapas för bättre tillgänglighet för alla. Landstingen kommer därför att ta särskilda initiativ för att ytterligare förstärka samverkan med kommunerna. Landstingen utlovar också en utökad satsning på att lösa de problem som finns med bristande läkartillgång inom äldreomsorgen. Regeringen noterar i proposition 1997/98:113 Nationell handlingsplan för äldrepolitiken bl.a. att de förbättrade läkarinsatser som det nu finns anledning att se fram emot särskilt behöver omfatta en systematisk uppsökande verksamhet gentemot de oftast sjuka gamla som finns i den institutionella äldreomsorgen. Personalen måste därtill kunna få råd och stöd för sitt handlande även under jourtid från läkare. Läkare måste också finnas tillgängliga för direkta insatser under jourtid. Läkarmedverkan kommer också att behöva dimensioneras för de behov som finns i hemsjukvården. Först sedan hemsjukvården också har tillgång till jourläkare som ingår i arbetslaget kring den sjuke, kan hemsjukvårdsmodellen anses vara väl fungerande. Regeringen anser sammanfattningsvis i propositionen att de tillförda resurserna till landsting och kommuner bör kunna öka den medicinska kompetensen och tillgången på läkare Den hälso- och sjukvård som skall möta är en starkt specia- liserad kunskapsorganisation med långtgående krav på att klara snabb anpassning till omvärldsförändringar, effektiv teknik- och kunskaps- spridning, ständig kompetensutveckling för all personal samt fungerande samverkan mellan olika vårdnivåer. För att klara detta krävs ett fortsatt omfattande utvecklings-arbete inriktat på att riva revir, skapa delaktighet och samverkan inom vården och med utomstående. Och så här skall det ske För att förverkliga ambitionen om att skapa en hälso- och sjukvård som utgår från patienten är parterna överens om att ; - förbättra tillgängligheten, - öka patientens inflytande och delaktighet, - prioritera förebyggande insatser, - behålla kostnadskontrollen och förbättra resursutnyttjandet. Tillgängligheten skall förbättras inom hälso- och sjukvården Befolkningen skall ha långtgående möjligheter att välja vårdgivare. Väntetiderna skall vara korta, både till besök och behandling. Genom fördjupad samverkan mellan olika vårdnivåer och med privata vårdgivare skall den totala tillgången till vård tillvaratas på ett allt bättre sätt. Med information om valmöjligheter och tillgänglighet, flexibilitet från hälso- och sjukvården samt uppföljning skall uttalanden om patientens rätt om- sättas till praktisk verklighet. Tillgänglighet har även aspekter som ej låter sig fångas genom definie- rade tidsgränser, men som därigenom ej får ges lägre prioritet. Det hand- lar bl.a. om långvarigt stöd för personer med kroniska sjukdomar och om tillgång till rätt insatser i rätt tid vid akuta tillstånd. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) har i betänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) föror- dat en allmän behandlingsgaranti, som innebär att alla patienter generellt skall tillförsäkras medicinsk behandling . Regeringen och är överens om att de närmare ekonomiska, or- ganisatoriska och praktiska förutsättningarna för en sådan garanti skall klargöras . Patientens val Patienterna skall ha möjligheter att välja vårdgivare där det av skilda skäl passar dem bäst. Landstingen skall därför ha och tillämpa valmöjligheter efter principen att det är vården som skall stå för anpassningen och flexi- biliteten. Varje landsting skall tillse att varje patient erhåller tydlig information om sina möjligheter att välja vårdgivare, i det egna och på annat håll. skall medverka till ökad tydlighet både när det gäller vad som är möjligt att välja och de restriktioner som finns. Garanterade väntetider för besök Primärvården är ansvarig för de första kontakterna och skall erbjuda hjälp, antingen per telefon eller genom besök, som vården kontaktas. Om den första kontakten ej sker med läkare skall tid för läkar- besök kunna erbjudas senast . Om det bedöms att besök inom övrig specialistvård erfordras skall tid för besök erbjudas utan dröjsmål enligt vägledande principer för urval och prioriteringar, dock senast .