prop · GN0372 · 2000-01-01 00:00:00 — Över- vägs i ett förlängningsärende bör samma bedömning göras som då koncession meddelas första gången enligt 10 §. Vid prövning av en ansökan om förlängning skall, enligt andra stycket, ett antal angivna paragrafer tillämpas, vilket innebär att en ansökan om förlängning i princip skall prövas som en ansökan om en ny koncession. Detta kan bl.a. medföra att koncessionshavaren, enligt 5 §, blir tvungen att ändra rörledningens sträckning eller flytta andra typer av anläggning- ar. Under koncessionens giltighetstid kan nämligen kommunen ha antagit nya eller ändrade detaljplaner, som inte medger hittillsvarande placering av naturgasanläggningarna. En flyttning av anläggningarna kan också bli aktuell till följd av bestämmelserna i 6 §. Av tekniska skäl torde det inte vara möjligt att flytta ett naturgaslager för vilket det krävs koncession. Sådana lager är nämligen ofta nedsprängda i bergrum. Slutligen kan kon- cessionen förenas med nya eller ändrade villkor med stöd av 8 § andra stycket. I tredje stycket föreskrivs att ansökan om förlängning av giltighetstiden bör göras senast före koncessionstidens utgång. Bestämmelsen är inte sanktionerad men det är viktigt att tidsgränsen hålls så att regeringen får den tid som behövs för att behandla ärendet. Överlåtelse av koncession 12 § En koncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Vid prövning av en ansökan om överlåtelse av koncession skall 7 § tillämpas. Paragrafen motsvarar 14 § i utredningens förslag. I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 13 § rörledningslagen, före- skrivs att en koncession inte får överlåtas utan tillstånd. Den nye inne- havarens lämplighet skall prövas på samma sätt som vid en ansökan om ny koncession varför en hänvisning till 7 § görs. Däremot skall inte öv- riga villkor för koncessionen prövas på nytt. Den nye koncessionshavaren övertar ansvaret för att följa de villkor som är förenade med koncessionen. Någon ny koncessionstid fastställs inte heller utan koncessionen övertas för återstoden av innevarande koncessionstid. Återkallelse av koncession 13 § En koncession får återkallas helt eller delvis 1. om en naturgasledning eller ett naturgaslager inte har använts i följd och inte längre behövs för en säker energiförsörj- ning, eller 2. om koncessionshavaren i väsentlig mån inte fullgör sina skyldig- heter enligt denna lag, enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, enligt villkoren i koncessionen eller enligt de säker- hetsföreskrifter som gäller för naturgasledningens eller naturgaslag- rets drift. Frågor om återkallelse av koncession prövas av regeringen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 15 § i utredningens förslag och 15 § rörledningslagen. I första stycket anges de fall i vilka återkallelse av koncession får äga rum. Tidsgränsen, som anges i första punkten, har bestämts med beaktande av att naturgasledningar av denna typ tillverkas av stål och att dessa ros- tar så snart de inte längre används och blir underhållna. Även naturgasla- ger, ovan eller i mark, förfaller om de inte underhålls. Återkallelse får enligt andra punkten även ske vid misskötsamhet. De säkerhetsföreskrifter som gäller för naturgasledningens eller naturgaslag- rets drift är de föreskrifter som har meddelats i eller med stöd av lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. I andra stycket anges att frågor om återkallelse av koncession prövas av regeringen. Om koncessionen återkallas med stöd av första stycket första punkten blir koncessionshavaren, enligt 14 §, skyldig att ta bort ledningen och vidta övriga återställningsåtgärder. Återställning 14 § Om en koncession upphör att gälla, är den som senast haft kon- cessionen skyldig att ta bort naturgasledningen eller naturgaslagret samt vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från all- män eller enskild synpunkt. I samband med att koncessionen upphör skall regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställa koncessionshava- rens skyldigheter enligt första stycket. Om den som senast har haft koncessionen inte fullgör sina skyldig- heter enligt första stycket, får den myndighet som regeringen be- stämmer förelägga honom vid vite att fullgöra skyldigheterna eller besluta att åtgärderna skall vidtas på hans bekostnad. Ett beslut om att åtgärderna skall vidtas på den tidigare koncessionshavarens be- kostnad får verkställas. Paragrafen, som motsvarar 16 § i utredningens förslag och 16 § rörled- ningslagen, är tillämplig då en koncession upphör att gälla. Detta blir fallet om tiden för koncessionen går ut och koncessionshavaren inte överlåter koncessionen till någon annan. Så blir också fallet om konces- sionen återkallas enligt 13 § första stycket första punkten. I båda dessa situationer upphör koncessionen därför att det inte längre finns något be- hov av den anläggning som omfattas av koncessionen. I praktiken torde däremot inte paragrafen bli tillämplig då koncessionen återkallas enligt 13 § första stycket andra punkten, dvs. på grund av misskötsamhet. I detta fall föreligger alltjämt behov av den anläggning som omfattas av koncessionen. Därför torde en återkallelse inte bli aktuell förrän det står klart att anläggningen kan drivas vidare av en annan koncessionshavare. Enligt första stycket är den som senast innehaft koncessionen skyldig att ta bort naturgasledningen eller naturgaslagret och att vidta andra åt- gärder för återställning om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Behovet av återställningsåtgärder prövas i varje särskilt fall. Prövningen av vilka åtgärder som behöver vidtas skall, enligt andra stycket, göras i samband med att koncessionen upphör att gälla. Enligt tredje stycket får prövningsmyndigheten antingen förelägga den tredskande att fullgöra sina skyldigheter vid vite eller besluta att åtgär- derna skall utföras på den tredskandes bekostnad. Ett beslut om att åtgär- derna skall vidtas på den tredskandes bekostnad får verkställas, vilket innebär att beslutet utgör en exekutionstitel enligt 3 kap. 1 § sjätte punk- ten utsökningsbalken. Verkställighet sker enligt bestämmelserna i 16 kap. utsökningsbalken. 15 § Om en naturgasledning eller ett naturgaslager har byggts utan koncession där sådan behövs, får den myndighet som regeringen be- stämmer förelägga ledningens eller lagrets innehavare att ta bort anläggningen och att vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Om naturgasledningens eller naturgaslagrets innehavare inte full- gör sina skyldigheter enligt första stycket, får den myndighet som regeringen bestämmer förelägga honom vid vite att fullgöra skyldig- heterna eller besluta att åtgärderna skall vidtas på hans bekostnad. Ett beslut om att åtgärderna skall vidtas på innehavarens bekostnad får verkställas. Paragrafen, som motsvarar 17 § i utredningens förslag och 17 § rörled- ningslagen, innehåller samma reglering som 14 §, men blir tillämplig då någon har byggt en naturgasledning eller ett naturgaslager utan att ha rätt till det. 16 § Om någon annans mark behöver tas i anspråk för återställning får den myndighet som regeringen bestämmer besluta att tillträde till marken skall lämnas . Återställningen skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas. Byggnader får uppföras eller vägar byggas endast om markens ägare och den som har nyttjanderätt eller servitut avseende marken samtyckt till det eller om den myndighet som regeringen be- stämmer lämnat tillstånd till åtgärden. Tillstånd får lämnas endast om åtgärden är oundgängligen nödvändig för att återställningen skall kunna utföras. Om återställningen föranleder skada eller intrång, skall ersättning för detta lämnas. Talan om ersättning väcks vid den fastighetsdom- stol inom vars område marken eller större delen av denna ligger. Paragrafen motsvarar 18 § i utredningens förslag och 18 § rörlednings- lagen. Då återställningsåtgärder enligt 14 och 15 §§ skall vidtas bör led- ningsinnehavaren i första hand försöka träffa frivilliga överenskommelser med berörda sakägare om tillträde till marken. Om detta misslyckas får föreskrifterna i förevarande paragraf i stället utnyttjas. Naturgasledning inom område för trafikled 17 § Innehavaren av en naturgasledning som har byggts inom om- rådet för en befintlig allmän väg, enskild väg som hålls öppen för trafik, järnväg, tunnelbana eller spårväg eller kanal eller annan så- dan vattentrafikled (trafikled), är skyldig att, om trafikleden skall ändras, vidta och bekosta de åtgärder med naturgasledningen som behövs för att ändringen skall kunna genomföras. Om åtgärden vidtas med en naturgasledning där denna korsar en trafikled skall dock den som förvaltar trafikleden ersätta innehava- ren av ledningen för kostnaden för åtgärden. Paragrafen, som motsvarar 11 § i utredningens förslag och 10 § rörled- ningslagen, är tillämplig på alla naturgasledningar, oavsett om de till- kommit med stöd av koncession eller ej. I praktiken torde bestämmelsen främst beröra rörledningar medan stationer sällan torde byggas inom ett område för en trafikled. Paragrafen är bara tillämplig om ledningen har byggts inom området för en befintlig trafikled. I det helt övervägande antalet fall torde denna situation vara för handen, eftersom det mycket sällan förekommer att en trafikled råkar dras fram längs en redan befintlig ledning. Bestämmelsen i första stycket är bara tillämplig när ledningen har byggts inom området för trafikleden. Om ledningen har byggts längs med trafikleden är den i allmänhet placerad inom trafikområdet. I denna situation blir ledningens innehavare skyldig att dels flytta sin ledning, dels svara för kostnaden för denna åtgärd. Beträffande vägar definieras vägområde i 2 och 3§§ väglagen (1971:948). Motsvarande bestämmelser beträffande järnväg, tunnelbana och spårväg finns i 2 § järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). Skyldigheterna enligt denna paragraf åvilar ledningens innehavare, oavsett om innehavet grundar sig på äganderätt eller nyttjanderätt. Regleringen av flyttningsskyldigheten i denna paragraf baserar sig på prioritetsprincipen, dvs. den senare tillkomna anläggningen får vika för den tidigare tillkomna anläggningen. Skälet till att ledningens innehavare åläggs kostnadsansvaret för nöd- vändiga flyttningsåtgärder är att det innebär avsevärda fördelar att bygga ledningen längs en trafikled i stället för i obruten terräng. Det underlättar både själva byggandet av ledningen och det senare underhållet av den. Däremot medför det knappast några fördelar för trafikleden. Om ledningen däremot korsar trafikleden är detta till nackdel för ledningens innehavare. Som framgår av andra stycket blir då trafikle- dens förvaltare ansvarig för de kostnader som uppstår till följd av att led- ningen måste flyttas i samband med en omläggning av trafikleden. An- svaret för att ledningen flyttas ligger dock kvar på ledningens innehavare. 18 § Om en naturgasledning som har byggts inom området för en befintlig trafikled medför ökade kostnader för trafikledens under- håll, skall innehavaren av ledningen ersätta dessa ökade kostnader. Paragrafen, som motsvarar 12 § i utredningens förslag och 11 § rörled- ningslagen, bygger, liksom föregående paragraf, på prioritetsprincipen. 19 § Om arbete på en naturgasledning, som är belägen inom områ- det för någon annan trafikled än allmän väg, kan inverka på trafik- säkerheten eller om arbetet medför större ingrepp i trafikleden, skall det utföras efter anvisningar av den som förvaltar trafikleden eller genom hans försorg. Innehavaren av ledningen skall svara för kost- naden för arbetet. Om en naturgasledning blivit skadad och dröjsmål med reparatio- nen skulle orsaka avsevärd olägenhet får ledningsinnehavaren på- börja reparationen även om han inte hunnit anmäla skadan till trafikledens förvaltare. Ledningsinnehavaren skall dock underrätta trafikledens förvaltare om det påbörjade arbetet. I fråga om arbete med naturgasledning inom område för allmän väg gäller 44 § väglagen (1971:948). Paragrafen motsvarar 13 § i utredningens förslag och 12 § rörlednings- lagen. Bestämmelsen i första stycket avser alla slags arbeten på en naturgas- ledning, dvs. framdragande, ändring och underhåll. Förvaltaren av tra- fikleden får välja mellan att ge anvisningar för arbetets utförande och att utföra arbetet genom egen försorg. Innehavaren av ledningen svarar för kostnaderna för såväl sitt eget arbete som det arbete som har utförts ge- nom trafikledens förvaltares försorg. I andra stycket ges en ledningsinnehavare rätt att påbörja reparations- arbeten om dröjsmål med reparationen skulle orsaka allvarlig olägenhet. Han skall dock underrätta trafikledens förvaltare så att denne kan ge anvisningar för det fortsatta arbetet eller utföra arbetet genom egen försorg. I tredje stycket anges att för arbete med naturgasledning inom område för allmän väg gäller 44 § väglagen. Skyldigheter för den som innehar en naturgasledning Anslutning av naturgasledning 1 § Den som innehar en naturgasledning är skyldig att på skäliga villkor ansluta en annan naturgasledning som innehas av ett natur- gasföretag eller en berättigad kund till sin naturgasledning. Skyldighet föreligger inte om ledningen saknar kapacitet för den begärda anslutningen eller om det annars finns särskilda skäl. Skyldigheten gäller inte den som innehar en sådan naturgasled- ning som uteslutande används inom hamn- eller industriområde. Paragrafen motsvarar 3 § i utredningens förslag. I första stycket regleras anslutningsskyldigheten för den som innehar en naturgasledning. Skyldigheten gäller för innehavare av naturgasled- ning oavsett om ledningen innehas med eller utan stöd av koncession, dvs. skyldigheten gäller för innehavare av såväl överförings- som distri- butionsledningar. Däremot är innehavare av interna ledningar undantagna från anslutningsskyldigheten, vilket framgår av tredje stycket. Skyldig- heten åvilar ledningens innehavare oavsett om innehavet grundas på äganderätt eller nyttjanderätt. Enligt huvudregeln är en ledningsinnehavare skyldig att till sin egen ledning ansluta andra naturgasledningar om dessa innehas av ett natur- gasföretag eller en berättigad kund. Dessa kundbegrepp definieras i 1 kap. 4 respektive 5 §. Här bör uppmärksammas att innehavare av in- terna nät inte omfattas av definitionen av naturgasföretag, varför anslut- ningsskyldighet gentemot sådana ledningsinnehavare inte föreligger på denna grund. Däremot kan innehavaren av ett internt nät ha så stor för- brukning att han uppfyller definitionen av berättigad kund, varvid anslut- ningsskyldighet föreligger. Om anslutning medges skall den ske på skäliga villkor. Föreskrifter om sådana villkor finns i 5 §. Undantag från anslutningsskyldigheten föreligger, enligt andra stycket, om naturgasledningen saknar kapacitet för den begärda anslutningen. Naturgasledningen måste nämligen fysiskt, utöver befintlig överföring, kunna klara den ökade överföring som blir följden av en ny anslutning. Härvid måste bedömas inte bara den tillkommande mängden naturgas som skall överföras utan också den tid under vilken överföringen skall ske. Överföring av naturgas varierar nämligen till sin omfattning . Den är större och mindre under sommarhalv- året. Om det inte finns ledig kapacitet föreligger inte anslutningsskyldighet. I sådana fall har redan anslutna kunder företräde. En innehavare av en naturgasledning får inte särbehandla sig själv eller den koncern där han eventuellt ingår. Innehavaren får alltså inte med hänvisning till sina eller koncernens framtida behov av överföringskapa- citet vägra att ansluta andra kunder. Å andra sidan behöver innehavaren inte inskränka sin egen pågående överföring för att frigöra kapacitet åt andra kunder. Som nämnts har ju redan pågående överföring före- träde. Anslutningsskyldighet föreligger inte heller om det finns särskilda skäl i övrigt. Som exempel kan nämnas situationer då det med fog kan befaras bli svårt att få betalt av motparten. Det kan också, i vissa fall, vara skäligt att kräva garantier eller säkerhet som förutsättning för anslutning. Dessutom måste den ledning som skall anslutas ha en sådan teknisk konstruktion att den kan anslutas. Man kan alltså inte kräva att innehava- ren av huvudledningen skall bygga om sin ledning för att kunna ansluta andra ledningar. Vad gäller ledningars kapacitet bör också följande uppmärksammas. När en ledningsinnehavare får en begäran från en berättigad kund att bli ansluten till hans ledning måste han, som nämnts, pröva om hans ledning har tillräcklig kapacitet för att klara den utökade överföringen. Om han finner att så är fallet måste han därutöver kontakta innehavaren av den s.k. överliggande naturgasledningen, dvs. den ledning genom vil- ken gasen överförs till hans egen ledning. Det finns alltid en överens- kommelse mellan innehavarna av två anknutna naturgasledningar angå- ende kapaciteten i anslutningspunkten mellan de två ledningarna. Om en ledningsinnehavare avser att öka överföringen i sin ledning måste han kontrollera att den överliggande ledningen har kapacitet att klara den ut- ökade överföringen till anslutningspunkten. Till följd av dessa förhållanden vet en berättigad kund, som blir anslu- ten till en ledning, att det finns kapacitet för just hans överföring, inte bara i den aktuella ledningen utan också i de överliggande ledningarna. Innebörden av detta är att den berättigade kunden därmed har tillgång till hela det svenska gasnätet och att han därmed kan köpa gas från vilken aktör som helst på den svenska gasmarknaden. Detta i sin tur leder till att handeln på den avreglerade naturgasmarknaden underlättas. För tydlighets skull bör påpekas att anslutningsskyldighet aldrig före- ligger gentemot kunder som inte är naturgasföretag eller berättigade kun- der I tredje stycket anges ett undantag från anslutningsskyldigheten enligt första stycket. Det gäller innehavare av s.k. interna ledningsnät inom hamn- eller industriområden som alltså inte är skyldiga att ansluta natur- gasföretag eller berättigade kunder till sitt ledningsnät. Transport av naturgas 2 § Den som innehar en naturgasledning är skyldig att på skäliga villkor transportera naturgas. Skyldigheten gäller inte den som innehar en sådan naturgasled- ning som uteslutande används inom hamn- eller industriområde. Paragrafen motsvarar 1 § i utredningens förslag. Bestämmelsen i första stycket är en av de bärande principerna på den avreglerade naturgasmarknaden. Det är denna transportskyldighet för ledningsinnehavarna som möjliggör den handel på marknaden mellan naturgasföretagen och de berättigade kunderna.som eftersträvas. Skyldigheten avser transport av naturgas. Av definitionen i 1 kap. 6 § framgår att med transport av naturgas avses överföring av naturgas för ett annat naturgasföretags räkning till ett naturgasföretag eller en berättigad kund. Andra former av överföring omfattas alltså inte av skyldigheten enligt första stycket. Ledningsinnehavaren har, med undantag för den situation som regleras i 3 §, ingen möjlighet att vägra utföra en transport. Frågan om lednings- nätet har den kapacitet som krävs för att transporten skall kunna genom- föras skall, som nämnts i kommentaren till 1 §, prövas i samband med att naturgasföretag eller berättigade kunder begär anslutning till ledningsnä- tet. Sedan anslutning väl skett kan alltså ledningsinnehavaren inte, under åberopande av bristande kapacitet, vägra utföra en transport. I andra stycket anges ett undantag från transportskyldigheten enligt första stycket. Det gäller innehavare av s.k. interna ledningsnät inom hamn- och industriområden, som alltså inte är skyldiga att transportera naturgas. Detta är en naturlig följd av att de inte har någon anslut- ningskyldighet enligt 1 §. 3 § Innehavaren av en naturgasledning som har gjort inköpsåtagan- den i avtal om köp av naturgas får, efter ansökan, av regeringen be- viljas ett tillfälligt undantag från skyldigheten enligt 2 § första stycket. Ett sådant undantag får beviljas bara om ledningsinne- havaren får eller kan antas få allvarliga ekonomiska och finansiella svårigheter till följd av skyldigheten enligt 2 § första stycket. Ett undantag skall avse transporten av en viss mängd naturgas under viss angiven tid från en viss angiven leverantör till en eller flera angivna förbrukare. Ansökan skall göras utan dröjsmål om ledningsinnehavaren redan har vägrat att utföra en viss transport. Om ett tillfälligt undantag medges skall det i beslutet anges att det kan komma att ändras eller upphävas. Ett beviljat undantag skall av regeringen utan dröjsmål anmälas till Europeiska gemenskapernas kommission. Paragrafen motsvarar 4 § i utredningens förslag. Bestämmelsen i denna paragraf grundar sig på artikel 25.1 i gasmark- nadsdirektivet. Bakgrunden till bestämmelsen är följande. På den nuva- rande, monopoliserade marknaden är det vanligt att ledningsinnehavaren gör s.k. take or pay åtaganden i inköpsavtal. Detta innebär att led- ningsinnehavaren åtar sig att , som brukar vara lång, betala för en viss mängd naturgas oavsett om han senare begär att få hela denna mängd levererad eller ej från leverantören. Eftersom ledningsinne- havaren på den monopoliserade marknaden inte behöver öppna sina led- ningar för andra leverantörer kan han alltid vara tämligen säker på att få avsättning för den avtalade gasmängden. När nu gasmarknaden öppnas för konkurrens genom att ledningsinne- havarna blir skyldiga att transportera gas för annans räkning kan detta medföra problem för de ledningsinnehavare som är bundna av take-or- pay-åtaganden. De är fortfarande tvungna att, kanske , be- tala för en viss mängd gas. Men numera har de inga garantier för att få avsättning för hela gasmängden eftersom andra gasleverantörer kan ingå leveransavtal med förbrukare som var tvungna att köpa sin gas från ledningsinnehavaren. Innebörden av bestämmelsen i paragrafens första stycke är att led- ningsinnehavaren kan ansöka om ett tillfälligt undantag från skyldigheten att transportera gas för annans räkning. Där anges också de kriterier som måste vara uppfyllda för att ett undantag skall kunna beviljas. Vid pröv- ning huruvida kriterierna är uppfyllda kommer de kriterier som anges i artikel 25.1 andra stycket och artikel 25.3 i gasmarknadsdirektivet att vara vägledande. Av andra stycket framgår vad ett undantag skall avse och därmed in- direkt omfattningen av de möjligheter ledningshavaren har att vägra att transportera gas för annans räkning. Först bör det konstateras att led- ningsinnehavaren inte kan generellt vägra att transportera gas för annans räkning. Han kan inte heller generellt vägra att transportera gas för en viss leverantörs räkning eller för vissa förbrukares räkning. När en viss leverantör begär att en ledningsinnehavare skall transporte- ra gas för hans räkning måste han ange till vilka förbrukare transporten skall ske, hur stor mängd gas per tidsenhet som transporten avser och hur denna transport skall pågå. Det är en på detta sätt specificerad transport som ledningsinnehavaren kan vägra att utföra. Han kan natur- ligtvis vägra att utföra flera olika transporter men dessa måste då vara specificerade på det sätt som nämnts. Det bör här anmärkas att en ledningsinnehavare inte får vägra anslut- ning av en naturgasledning som innehas av ett naturgasföretag eller en berättigad kund med stöd av bestämmelserna i denna paragraf. I tredje stycket föreskrivs att en ledningsinnehavare som redan har väg- rat att utföra en viss transport måste ansöka om undantag utan dröjsmål. Av bestämmelsen framgår att ledningsinnehavaren kan vägra att utföra en transport redan innan han ens har ansökt om ett undantag enligt första stycket. Vidare framgår att en ansökan om undantag kan göras såväl in- nan som efter det att ledningsinnehavaren har vägrat utföra en transport. En begäran om att få en viss transport utförd bör av praktiska skäl framställas någon tid innan den skall börja utföras.