prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommissionen uppmanas därför i rådsslutsatserna att arbeta med frågor som stått i centrum för arbete : att bedriva internutbildning, utveckla indikatorer, fastställa tidsbestämda handlings- planer samt att medverka i förberedelserna för FN:s specialsession om jämställdhet . Kommissionen arbetar, i likhet med många medlemsstater, både med att integrera jämställdhetsperspektiv i allt bistånd och att göra särskilda insatser för kvinnor. har ställt expertis på jämställdhetsområdet till kommissionens förfogande. har också en fortlöpande dialog med kommissionen för att få större genomslag för ett jämställdhetsperspektiv i alla delar av kommissionens utvecklings- arbete. I denna dialog har bl.a. framhållit att såväl EG som en rad partnerländer världen över åtagit sig att arbeta för att ge kvinnor och män samma rättigheter och möjligheter. har också framhållit att ansvaret för jämställdhet ligger på ledningsnivå inom kommissionen och att åtgärder vidtas för att stärka kompetensen på området. Jämställdhet skall ses både som ett mål i sig och som ett medel för att effektivisera arbetet med att minska fattigdom och främja bl.a. demokrati, mänskliga rättigheter och hållbar utveckling. 32.10 Samarbete om reformer av FN:s utvecklingssamarbete I EU-kretsen har fortsatta diskussioner hållits kring FN:s reformarbete i syfte att effektivisera dess långsiktiga sociala och ekonomiska verksamheter. Arbetet inom EU har inriktats på att försäkra sig om att FN:s arbete ligger i linje med de utvecklingsmål som har fastslagits av 90-talets FN-konferenser. En konferens som tilldrog sig särskilt intresse var femårsuppföljningen av befolknings- konferensen som hölls i . EU ägnade också stor uppmärksamhet åt frågor som är kopplade till utvecklingsfinansiering. Inför höstens generalförsamling hade EU utarbetat en ståndpunkt inför den konferens om utvecklingsfinansiering som avses hållas . EU:s ställningstagande i frågan har även presenterats i en démarche till en rad huvudstäder i mottagarländerna. 32.11 Narkotikabekämpning Kommissionens narkotikastrategi för 2004 fastslogs . Strategins syfte är att minska utbudet och konsumtionen av narkotika enligt fem huvudprinciper: - bibehålla narkotikabekämpningens höga prioritet inom EU:s såväl interna som externa verksamheter samt försäkra att EU:s strategier på utvecklingssamarbetsområdet beaktar bekämpningen mot narkotika - bibehålla balansen mellan planerade åtgärder för att bekämpa såväl efterfrågan som utbudet av narkotika - stärka EU:s kapacitet vad beträffar insamling och analys av data på narkotikaområdet - stärka samarbetet med FN:s narkotikabekämpningsprogram UNDCP samt övriga relevanta organisationer inom FN - tillförsäkra att tillräckliga finansiella medel avsätts för att genomföra kommissionens strategi för perioden 2004 påbörjade EU en handlingsplan för samarbetet med , inklusive det interregionala samarbetet med . Däremot har verksamheterna för narkotikabekämpning i de f.d. sovjet- republikerna i inte utförts i den omfattningen som förutsetts, mestadels beroende på förseningar i planering och fullföljning på grund av svaga infrastrukturer och interna oroligheter. 1999 beslutade EU:s medlemsstater att slå ihop arbetsgruppen CODRO (arbetsgrupp under andra pelaren) med Horisontella Narkotika- gruppen (HNG) för att förbättra möjligheten att följa upp och driva narkotikabekämpningsarbetet. HNG utgör en pelaröverskridande arbets- grupp vilket underlättar för uppföljning av 2004 att söka beakta narkotikabekämpning i relevanta sektorer inom EU- samarbetet. Arbetet inom CODRO skall vara helt integrerat i HNG:s verksamhet senast . 32.12 Minröjning gav EU stöd till minröjning, minoffer och därtill hörande aktiviteter med ca . , då unionen inledde sitt arbete mot landminor, uppgår det samlade bidraget därmed till . I detta belopp ingår inte de bidrag som enskilda medlemsstater i EU givit till minröjningsändamål. EU:s bidrag i miljoner euro har givits för insatser i (0,5), (3,6), Bosnien (5,0), (0,8), (0,23), (0,08), (1,0) samt (10,0 för tvåårsperioden 2000). Kommissionen har beslutat att inom ramen budget stödja forskning och utveckling av minröjningsteknologi med . har beslutat att inrikta EU:s stöd till mininsatser så att stöd såvida inte starka humanitära skäl för undantag föreligger inte skall ges till stater som själva använder landminor eller som inte vidtar åtgärder mot handel, tillverkning eller upplagring av minor. EU prioriterar sitt stöd så att det skall stärka det nationella ansvaret för minröjning i mottagarländerna. Rådet har vidare uttalat att alla medlems- stater bör verka i riktning mot ett totalförbud av användning, lagring, handel och produktion av antipersonella minor samt samverka internationellt för att undanröja det hot som dessa minor innebär. 32.13 Makrofinansiellt stöd samt Europeiska investeringsbankens utlåning till projekt i tredje land Makrofinansiellt stöd som kompletterar IMF-stödda anpassningsprogram har utgått i första hand till reformländer i . Behoven bland dem har dock minskat i takt med att den makro- ekonomiska balansen återställts. har beslut om makro- finansiellt stöd till och om 100 respektive fattats. Vidare har beslut om insatser i , som egentligen inte är berättigat till makrofinansiellt stöd, fattats. Denna insats uppgår till , varav utgör en gåva. Insatsen är av långsiktig och exceptionell karaktär. En insats om i form av en ren gåva till stöd för Kosovo håller på att utformas, också den av exceptionell karaktär. En insats i om i form av ett långfristigt lån och som gåva diskuteras också. EG har förnyat de generella mandaten till Europeiska investerings- banken, EIB, (se avsnitt 39.9) för utlåning till projekt i tredje land. EIB kan låna ut . EIB finansierade projekt utanför EG för ca . Av dessa kom ca 3,8 miljarder från EIB:s egna medel och ca 200 miljoner från EU:s budget eller medlemsstaternas budgetmedel (Europeiska utvecklingsfonden). Huvudsakligen finansierades projekt i och , men även AVS-länderna (, och ), ALA-länderna (asiatiska och latin- amerikanska länder som omfattas av EG:s biståndsprogram) och kom i åtnjutande av projektfinansiering från EIB. EIB lånar ut till EU:s kandidatländer i syfte att förbereda dem för ett kommande medlemskap. Bankens ram för utlåning till projekt i kandidatländerna uppgår till för de närmaste tre och ett halvt åren, och dessa medel finansierar huvudsakligen transport-, energi-, telekommunikations- och miljöprojekt. 32.14 Samarbete med , och Inom ramen för den s.k. samarbetar EG med länderna i , och . Denna s.k. AVS-krets omfattar nu 71 länder. täcker både utvecklings- samarbete och handelspreferenser. Utvecklingssamarbetet finansieras genom särskilda bidrag till Europeiska utvecklingsfonden (). Konventionen undertecknades första gången (I) i huvudstad och har förnyats vid ett antal tillfällen. Den nuvarande konventionen, IV, löper ut . I enlighet med det förhandlingsdirektiv som antogs av Allmänna rådet , är EG:s mål en fördjupad politisk dialog med AVS-länderna, ett fattigdomsinriktat och effektivt utvecklingssamarbete samt gradvis integrering av AVS-länderna i världs- ekonomin genom en WTO-förenlig handelsregim. Dessa mål stämmer väl överens med svenska ståndpunkter. Förhandlingarna har intensifierats och vid den minister- konferens som hölls i den 7 kunde merparten av de utestående frågorna lösas. Parterna är överens om att fördjupa den politiska dialogen, som skall omfatta alla frågor av gemensamt intresse. Fattigdomsbekämpning skall utgöra det övergripande målet för samarbetet. Respekt för mänskliga rättigheter, demokratiska principer, rättsstaten och god samhällsstyrning ligger till grund för samarbetet och utgör viktiga frågor för den politiska dialogen. Det civila samhället och den privata sektorn skall i högre grad involveras i samarbetet och i dialogen om utvecklingsstrategier. Parterna är också eniga om att utvecklingssamarbetet skall effektiviseras, bl.a. genom en effektivare programmering av resurser och biståndsinsatser. Både behov och uppnådda resultat i utvecklingssamarbetet skall styra fördelningen av medlen. Den framtida handelsregimen har tillhört de mest svårlösta frågorna. Nuvarande Lomé-regim med ensidiga handelspreferenser för AVS- länderna är inte WTO-förenlig och måste ersättas. Vid minister- konferensen enades EG och AVS-staterna om huvudlinjerna i den framtida handelsregimen. Överenskommelsen innebär att regionala frihandelsavtal skall ingås mellan EG och regioner i AVS-området. De nya avtalen skall börja gälla . För de AVS-länder som inte önskar sluta regionala avtal, erbjuds för de minst utvecklade länderna, tullfrihet för väsentligen alla varor och för övriga AVS-länder ett marknads- tillträde i enlighet med det allmänna preferenssystemet. enades EU:s medlemsstater om volymen på utvecklingssamarbetet med AVS-länderna. Den nionde europeiska utvecklingsfonden (9) kommer att uppgå till för åren 2000 2005. bidrag till 9 kommer att uppgå till eller , vilket motsvarar . ståndpunkter rörande det framtida samarbetet med AVS- länderna ligger väl i linje med det förhandlingsdirektiv som Allmänna rådet antagit. Under förhandlingsprocessen har den regelbundet informerat om läget i förhandlingarna och om EU:s position. 33 EU:s bilaterala och regionala förbindelser EU:s förbindelser med tredje land och regionala organisationer ökar och får allt fastare former. Allt fler överenskommelser undertecknas i syfte att ange ramarna för en politisk dialog och främja samarbetet gällande t.ex. handel, ekonomiska och finansiella frågor och utbyte på de kulturella, sociala och tekniska områdena. 33.1 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta) Medlemmar i är , , och . , och deltar även i EES-samarbetet, och de benämns EES/Efta-staterna. För förbindelser med och , vilka tillsammans svarar för en betydande del av våra yttre ekonomiska förbindelser och som nordiska länder står oss nära, utgör ett viktigt ramverk. innebär att väsentliga delar av regelverket för EU:s inre marknad även gäller i och gentemot , och . Dessutom innefattas i EES-samarbetet ett antal så kallade angränsande politikområden, till exempel forskning, utbildning och statistik, samt även en utrikespolitisk dialog. Frågor som inte omfattas av är jordbruk och fiske. På dessa områden finns särskilda bilaterala protokoll och överenskommelser med Efta-staterna. Ny relevant EG-lagstiftning för den inre marknaden skall i princip alltid föras över till . Detta sker genom beslut i gemensamma , som möts månatligen. är också ett viktigt forum för ömsesidigt informationsutbyte. Mycket av det löpande arbetet sker i övrigt i olika undergrupper. Som EU-medlem är en avtalspart i . Sedan inträdet i EU företräds dock liksom övriga EU-medlemsstater huvudsakligen av kommissionen i det löpande arbetet. är det övergripande politiska organ som styr EES- samarbetet. möts på ministernivå i anslutning till Allmänna rådets möten. Vid årets första möte kunde notera att EES-samarbetet fungerar väl, att fortsatta framsteg gjorts i fråga om införlivande av gemenskapslagstiftning i och att takten i beslutsfattandet ökat påtagligt. talade för en ökad frihandel för fisk och andra produkter. Efta-sidan uttryckte även en önskan om en mer livaktig och friare diskussion i olika frågor, till exempel sysselsättning och hållbar utveckling. Vid det andra mötet kunde konstatera att samarbetet fortsatt att fungera väl och att takten i införlivandet av regelverk i ökat ytterligare. Efta-sidan underströk betydelsen av att den hölls väl informerad om EU:s utvidgningsprocess mot bakgrund av Efta/EES-ländernas särskilda ställning, och i syfte att underlätta kandidatländernas anslutning till . Därutöver betonades betydelsen av den så kallade utrikespolitiska dialogen. Vid detta EES-råd diskuterades bl.a. situationen på under denna punkt. Med varierande mellanrum hålls EES-toppmöten med statsministrarna. Det finska ordförandeskapet stod som värd för ett sådant i i anslutning till . Under den politiska dialogen diskuterades säkerhetspolitiska frågor, och EU:s nordliga dimension. Det stora flertalet av de beslut som tas i EES-samarbetet avser anpassning till EES-området när det gäller den vidareutveckling som sker inom EU av den inre marknaden. Av de frågor som behandlats kan nämnas handel med beredda livsmedelsprodukter, EES finansiella mekanism, veterinära frågor och fri rörlighet för personer från . De för svenskt vidkommande viktigaste frågorna har rört relationerna med . Härvid kan särskilt nämnas de bilaterala jordbruksförhandlingarna EG som pågått liksom förhandlingarna om protokoll 3 (beredda livsmedelsprodukter); på båda dessa områden finns svenska handelsintressen. Från Efta-sidan har man vidare intresse av att följa upp protokollet om fiskeprodukter. 33.1.1 Sektorsförhandlingar med avslutade valde 1992 att ställa sig utanför EES. I syfte att knyta närmare gemenskapens inre marknad beslutades att inleda bilaterala förhandlingar med inom sju sektorer. har dessa förhandlingar resulterat i ett bilateralt avtal mellan unionen och . Avtalet berör sektorerna fri rörlighet för personer, luftfart, gods- och persontransporter på väg och järnväg, handel med jordbruksprodukter, ömsesidigt erkännande av produktgodkännande, offentlig upphandling samt vetenskapligt och tekniskt samarbete. Innan avtalet vinner laga kraft måste både unionens medlemmar och ratificera detsamma. Denna ratifikationsprocess pågår . 33.2 De baltiska staterna EU fortsatte att utveckla förbindelserna med de baltiska länderna. Stora ansträngningar görs för att anpassa såväl lagstiftning som förvaltningsstruktur till EU-normer. Inom ramen för Europaavtalen, vilka för de baltiska länderna trädde i kraft , har kontaktytorna mellan Europeiska unionen och de baltiska länderna breddats högst väsentligt. Möjligheterna för deltagande i EU:s program för utbildnings-, forsknings- och miljöområdet öppnades därmed. Inom ramen för Europaavtalen hanteras också olika handelsfrågor. ingår i den grupp på sex länder som redan inlett förhandlingar om medlemskap i . har lagt fram ståndpunktspapper på samtliga förhandlingskapitel förutom tre (jordbruk, institutioner och övrigt). har begärt övergångsperioder på åtta kapitel. har 23 kapitel öppnats för förhandling och av dessa har åtta kapitel kunnat stängas provisoriskt. 33.3 EU:s nordliga dimension På grundval av en begäran från i utarbetade medlemsstaterna riktlinjer för vidareutveckling och förverkligande av EU:s nordliga dimension. Riktlinjerna antogs av Allmänna rådet . De definierar ett geografiskt område som sträcker sig från i väster till de nordvästra regionerna i i öster, från i norr till Östersjöns kuster i söder. EU:s nordliga dimension omfattar därmed fyra medlemsstater, fyra kandidatländer samt tre länder som inte aspirerar på medlemskap i unionen. Riktlinjerna anger också ett antal sektorer som EU prioriterar för närmare regionalt samarbete med partnerländerna. Bland annat omnämns energi, miljö, kärnsäkerhet, infrastruktur, hälso- och sociala frågor, brottsbekämpning, utbildning och forskning. Efter konsultationer med partnerländerna arrangerade det finländska ordförandeskapet en utrikes- ministerkonferens i där EU:s medlems- stater, de sju partnerländerna, kommissionen, rådet, regionkommittén, kommittén för ekonomiska och sociala frågor samt företrädare för fyra internationella finansieringsinstitutioner deltog. Mötet noterade en bred samsyn kring de prioriterade sektorerna. Värdet av regionalt samarbete, särskilt på subnationell decentraliserad nivå framhölls. Alla instämde i att en handlingsplan behövdes för att föra det konkreta arbetet vidare. Vid i gavs kommissionen i uppdrag att utarbeta en sådan plan i samarbete med rådet, i konsultationer med partnerländerna, och att presentera den för i Feira i . har aviserat sin avsikt att följa upp planen vid någon form av högnivåmöte under det svenska ordförandeskapet. Arbetet med EU:s nordliga dimension syftar dels till att höja EU:s profil i norra dels till att öka EU-institutionernas engagemang för förhållanden och särdrag i unionens nordliga grannländer. Den kraftiga betoning som läggs på regionalt samarbete öppnar för nya former av nära samarbete med grannländerna utanför unionens yttre gränser i norra . genomgår en mycket dynamisk period. Politiska och ekonomiska förhållanden i närområde har ändrats radikalt under det senaste årtiondet. Östersjösamarbetet och har ökat i omfattning och betydelse. De regionala samarbetsstrukturerna i närområdet kommer att öka ytterligare i betydelse framöver i och med att de ges en framträdande roll som organ för konsultationer och planering av konkreta samarbetsaktiviteter inom ramen för EU:s nordliga dimension. 33.4 Östersjösamarbetet Europeiska kommissionen har varit medlem i Östersjöstaternas råd (, ) sedan organisationen bildades . Övriga medlemmar är strandstater samt och . utgör ett av många organ i den väv av organisationer som verkar för integration och samverkan i . Genom medlemskapet i arbetar kommissionen tillsammans med medlemsstaterna för exempelvis ökad handel och investeringar i området, för att främja demokratiska institutioner och för bättre strålskydd. Vid sidan av deltar kommissionen också aktivt i multilateralt Östersjösamarbete om exempelvis energi och kampen mot organiserad brottslighet Genom Phare-medel stöder EU finansiellt ett akademiskt samarbetsprogram, EuroFaculty, inom ramen för . uppstod vissa problem med denna EU-finansiering. Genom Phare-, Tacis- och Interreg-programmen stöder kommissionen också samarbetsprojekt, ofta på lokal nivå, mellan . 33.5 Till räknas de nordliga delarna av , och samt nordvästra , , Archangelsk och Nenets. Prioriterade samarbetsområden inom det mellanstatliga har varit ekonomiska frågor, särskilt tullsamarbetet vid gränsstationerna, energi- och skogsfrågor. På subnationell nivå inom Barents Regionråd, där landshövdingar och guvernörer möts, har man färdigställt ett gemensamt arbetsprogram för perioden 2003. Programmet innehåller även ett delprogram om samarbete mellan ursprungsfolken i regionen. Det avses läggas till grund för olika former av gränsöverskridande samarbete i . 33.6 definieras här som , , , , , och . , , och ingår även i den grupp på sex länder som inlett förhandlingar i form av bilaterala regeringskonferenser med EU:s medlemsstater. I sina översynsrapporter om de framsteg som kandidatländerna gjort i reform- och anpassningsarbetet rekommenderade kommissionen att alla återstående kandidatländer skulle få öppna förhandlingar. För och var det dock villkorat till i fall att ett beslut fattas om stängning av kärnkraftsverk i Kozlodoy och för att åtgärder vidtas för att förbättra situationen på barnhemmen i landet. Framsteg måste i båda fallen nås när det gäller ekonomiska reformer. Både och fick skärpt kritik. Kritiken riktade sig framför allt mot riskerna för korruption, låg takt vad gäller miljöarbetet och införlivandet av regelverk. fick bättre betyg vad gäller de politiska kriterierna, men sämre vad gäller de ekonomiska, dvs. rakt motsatt resultat från förra årets översyn. fick beröm för att landet fått upp farten vad gäller integrationsprocessen, däremot pekades den administrativa kapaciteten ut som ett problem. fick igen betyget "bäst i klassen". Kommissionen uppmärksammande dessutom problemet med samtliga de centraleuropeiska ländernas, förutom och , romska minoriteter. kunde i stort instämma i kommissionens bedömningar. i den 10 bekräftade att anslutningsprocessen nu inbegriper 13 kandidatländer inom en och samma ram. Samtliga kandidatländer (förutom ) kommer att förhandla om medlemskap. Angående de speciella villkoren för och ansåg att de två första villkoren redan reglerats på ett tillfredsställande sätt. Angående de ekonomiska villkoren skall kommissionen lägga fram rapporter till rådet om dessa två länders framsteg med uppfyllandet av de ekonomiska Köpenhamnskriterierna. 33.7 samt övriga 33.7.1 Vid Europeiska rådets möte i antogs en gemensam strategi för . De gemensamma strategierna är ett nytt EU- instrument och skall enligt Amsterdamfördraget genomföras av unionen på områden där medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen. Ett syfte med de gemensamma strategierna är bl.a. att tydliggöra unionens övergripande inriktning och prioriteringar på de utrikes- och säkerhets- politiska områdena. De gemensamma strategierna antas av men skall genomföras av rådet, särskilt genom att rådet beslutar om gemensamma åtgärder eller antar gemensamma ståndpunkter. Ett övergripande syfte med den gemensamma strategin för kan sägas vara att dels inbjuda till partnerskap och samarbete mellan och , dels erbjuda stöd i arbetet med att genomföra fortsatta ekonomiska, sociala och politiska reformer. En utgångspunkt beträffande det senare är givetvis att självt måste ta ansvar för sin egen framtid. Under arbetet med strategin gjordes betydande ansträngningar, bl.a. på svenskt initiativ, för att söka göra strategin operativ och konkret, dock inom ramen för existerande instrument och medel såsom partnerskaps- och samarbetsavtalet (PSA) samt Tacis-programmet. verkade särskilt för att i strategin framhålla vikten av bl.a. fortsatt stöd till det civila samhället (inkl. rättsstaten, oberoende medier och ökad jämställd- het), uppmuntran till fortsatta ekonomiska reformer, stöd till reformer inom den sociala sektorn, främjande av handel och investeringar, fördjupad politisk dialog och utökat samarbete om bl.a. konflikt- förebyggande, ickespridnings- och nedrustningsfrågor, insatser för att höja kärnsäkerhet och hantera kärnavfall, fördjupat samarbete på området för rättsliga och inrikes frågor samt främjande av gränsöverskridande samarbete. inledde en omfattande militär operation i den ryska delrepubliken . Stridshandlingarna mellan de ryska federala förbanden och tjetjenska rebeller framkallade stora flykting- strömmar och medförde stort lidande bland civilbefolkningen. EU konstaterade i en rad skarpa uttalanden att den ryska insatsen i inte stod i rimlig proportion till det terroristhot den varit avsedd att bekämpa. Som en följd av det ryska agerandet i antog vid sitt möte i en deklaration i vilken uttalades att genomförandet av den gemensamma strategin skall ses över, delar av skall suspenderas samt Tacis-programmet begränsas till särskilt prioriterade områden (såsom stöd till det civila samhället och åtgärder för att höja kärnsäkerheten). 33.7.2 en gemensam strategi antas Vid sitt möte i beslutade att ge rådet i uppdrag att utarbeta en s.k. gemensam strategi också för . Arbetet med den gemensamma strategin för påbörjades , och dokumentet kunde antas vid i . Ett övergripande syfte med den gemensamma strategin för kan sägas vara att dels inbjuda till partnerskap och samarbete mellan och , dels att erbjuda stöd i arbetet med att genomföra fortsatte ekonomiska, sociala och politiska reformer. En utgångspunkt för det senare har varit att självt måste ta ansvar för sin egen framtid. Strategin strävar efter att vara operativ och konkret, dock inom ramen för existerande instrument och medel såsom som trädde i kraft samt Tacis-programmet. Strategins mervärde består i första hand av bättre samordning och fokusering av tillgängliga resurser. Strategin anger EU:s vision och målsättningar för relationerna och samarbetet med . EU har inte kunnat gå till mötes i fråga om önskemålet att ställa ett kommande EU-medlemskap i sikte. Denna fråga har varit en huvudfråga kontakterna med , och har i någon mån försvårat relationerna. Vidare innehåller strategin kapitel om principiella målsättningar och särskilda initiativ. Strategin skall gälla för en inledande period med möjlighet till korrigeringar , samt förlängning därefter genom beslut av . har under arbetet med strategin bl.a. drivit och fått gehör för en mer positiv skrivning vad avser närmande till EU, dock utan att nämna medlemskap eller association.