prop · GN03124 · 2000-01-01 00:00:00 — får besluta om befrielse helt eller delvis från ersättningsskyldigheten, om det finns särskilda skäl. 20 § Ansvar enligt 19 § inträder inte om gärningen är belagd med straff i eller i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Ansvar enligt 19 § inträder inte om gärningen är belagd med straff i eller i lagen (2000:000) om straff för smugg- ling m.m. Särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid brott som rör införsel eller utförsel finns i lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter Härigenom föreskrivs att 2 kap. 14, 15 och 27 §§ lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 14 § Ett omhändertagande av annan egendom än punktskattepliktiga varor eller handlingar skall upphävas om, 1. det inte längre finns grund för omhändertagandet, eller 2. ett beslut om beslag enligt 27 kap. eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling meddelas för egendomen eller handlingen. 2. ett beslut om beslag enligt 27 kap. eller lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. meddelas för egendomen eller handlingen. Den som gör anspråk på egendom som har varit omhändertagen svarar för att egendomen hämtas. 15 § Ett omhändertagande av en punktskattepliktig vara skall upphävas om, 1. det inte längre finns grund för omhändertagandet, 2. ett beslut om skatt enligt 13 § inte har fattats från den dag då beslutet att omhänderta varan fattades, 3. skatt som påförts enligt 13 § betalats, 4. ett beslut om beslag enligt 27 kap. eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling meddelas för varan, 4. ett beslut om beslag enligt 27 kap. eller lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. meddelas för varan, 5. egendomen förklaras förverkad, eller 6. det är oskäligt att låta omhändertagandet bestå. Den som gör anspråk på en punktskattepliktig vara som har varit omhändertagen svarar för att varan hämtas. 27 § Bestämmelserna i 13 § och 24 § första stycket första meningen lagen (1960:418) om straff för varusmuggling gäller för brott enligt detta kapitel. Särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid brott som rör införsel eller utförsel finns i lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:000) Härigenom föreskrivs att det i tullagen (2000:000)1 skall införas en ny paragraf, 10 kap. 5 §, av följande lydelse. 10 kap. 5 § Särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid brott som rör införsel eller utförsel finns i lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 27 kap. 19 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 27 kap. 19 §1 Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om telemeddelanden som har expedierats eller beställts till eller från en viss teleadress eller att sådana meddelanden hindras från att nå fram. Hemlig teleövervakning får användas vid förundersökning angående 1. brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2. brott enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller sådant brott enligt 1 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling som avser narkotika eller 2. brott enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller sådant brott enligt 3 § lagen (2000:000) om straff för smuggling m.m. som avser narkotika, eller 3. försök, förberedelse eller stämpling till brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , om sådan gärning är belagd med straff. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1998:397) om strategiska produkter Härigenom föreskrivs att i 22 § lagen (1998:397) om strategiska produkter orden lagen (1960:418) om straff för varusmuggling skall bytas ut mot lagen (2000:000) om straff för smuggling . Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om straff för smuggling m.m., 2. lag om ändring i lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker, 3. lag om ändring i narkotikastrafflagen (1968:64), 4. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 5. lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av viss privatinförsel, 6. lag om ändring i lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner, 7. lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, 8. lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter, 9. lag om ändring i tullagen (2000:000), 10. lag om ändring i , 11. lag om ändring i , 12. lag om ändring i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., 13. lag om ändring i livsmedelslagen (1971:511), 14. lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag, 15. lag om ändring i utsädeslagen (1976:298), 16. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 17. lag om ändring i lagen (1985:295) om foder, 18. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220), 19. lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, 20. lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 21. lag om ändring i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 22. lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859), 23. lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, 24. lag om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel, 25. lag om ändring i lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering, 26. lag om ändring i tobakslagen (1993:581), 27. lag om ändring i lagen (1993:599) om radiokommunikation, 28. lag om ändring i lotterilagen (1994:1000), 29. lag om ändring i lagen (1994:1478) om förverkande av barnpornografi, 30. lag om ändring i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken, 31. lag om ändring i lagen (1994:1710) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter, 32. lag om ändring i alkohollagen (1994:1738), 33. lag om ändring i vapenlagen (1996:67), 34. lag om ändring i lagen (1997:1058) om register i brottsbekämpande verksamhet, 35. lag om ändring i lagen (1998:397) om strategiska produkter, 36. lag om ändring i lagen (1998:1443) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi, 37. lag om ändring i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsrådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Medan den allmänna motiveringen är anmärkningsvärt kortfattad och lämnar åtskilliga frågor om avsikterna med olika förslag obesvarade är författningskommentaren desto mer utförlig. Den innehåller bl.a. redogörelser för de föreslagna bestämmelsernas tillämplighet vid olika tullförfaranden. Med hänsyn till svårigheterna att överblicka tullagstiftningen är det värdefullt att sådana kommentarer lämnas. Vidare förekommer andra uttalanden som synes vara avsedda att styra den kommande tillämpningen. Lagrådet har inte kunna finna annat än att dessa uttalanden i allt väsentligt har täckning i den föreslagna lagtexten. Även dessa kommentarer kan vara av värde som ett medel att åvägabringa en enhetlig rättstillämpning. Vid sidan därav förekommer åtskilliga uttalanden om tillämpningen av allmänna straffrättsliga principer inom ramen för den föreslagna lagstiftningen. Dessa synes vara avsedda endast som exempel på hur resultatet av en tillämpning av den föreslagna lagstiftningen kan tänkas bli. Lagrådet finner det ändock angeläget att understryka att uttalanden av denna art inte är ägnade att binda domstolarna. Förslaget till lag om straff för smuggling m.m. Lagens rubrik Som rubrik föreslås lag om straff för smuggling m.m. Önskvärt är att lagrubriker är så korta och pregnanta som möjligt. Förkortningen m.m. innehåller inte någon som helst information. Den kan i regel saklöst tas bort. Om lagens innehåll består av mycket disparata delar kan den vara av värde som ett varningstecken. Så är inte fallet här. Lagen innehåller bestämmelser om straff för brott mot tullagstiftningen och förfarandet i samband med sådana brott. Detta är vad man kan vänta sig av en lag med rubriken lag om straff för smuggling (jfr den nuvarande lagen om straff för varusmuggling ). Lagrådet hemställer att m.m. tas bort. 3 och 4 §§ Smuggling av narkotika ges i lagförslaget, liksom i varusmugglingslagen, samma brottsbeteckning som andra typer av smuggling. Likväl föreskrivs för smuggling av narkotika i såväl normal som ringa och grov form andra och betydligt strängare straffskalor än för annan smuggling. Såvitt Lagrådet kan överblicka är detta ett mycket ovanligt förhållande, i vart fall när det gäller straffbestämmelser av så central kriminalpolitisk betydelse som de förevarande. Enligt vad Lagrådet erfarit under föredragningen leder detta också till vissa komplikationer från registrerings- och statistiksynpunkter. Det har länge ansetts vara av vikt att brottsbegreppen görs lättillgängliga genom att varje brott i görligaste mån ges en särskild benämning; det har också ansetts att allmänheten lägger t.o.m. större vikt vid brottsrubriceringen än vid påföljden (jfr NJA II 1942 s. 225). Det måste antas att sådana beteckningar som häleri och rattfylleri haft sin andel i moralbildningen var och en på sitt område. Enligt Lagrådets mening bör därför smuggling av narkotika ges beteckningen narkotikasmuggling respektive grov narkotika- smuggling och behandlas i en särskild paragraf. Lagrådet är medvetet om att därvid den sinnrika och uttryckliga behandling av konkurrensen mellan grov smuggling av narkotika och grov smuggling i andra fall som kommer till uttryck i 4 § går till spillo. Enligt Lagrådets mening har dock denna behandling blivit väl subtil. I 4 § första stycket 2 förutsätts att brottet skall vara grovt med hänsyn till att brottet gäller narkotika och därefter anges i tredje stycket förutsättningar för att brottet skall anses grovt. Det logiska förhållandet mellan dessa båda grupper av förutsättningar är inte lätt att reda ut. Vidare torde det vara ytterst sällsynt att smuggling av narkotika skall anses som grov och ändå, av andra skäl än dem som är hänförliga till narkotikan, bestraffas enligt den lindrigare straffskalan. Slutligen finns problemet och det kan om så någon enstaka gång skulle behövas exempelvis i fråga smuggling av mindre mängder narkotika tillsammans med andra införselreglerade varor under omständigheter som gör den senare smugglingen till grovt brott lösas enligt allmänna straffrättsliga konkurrensregler. I enlighet med det anförda förordar Lagrådet att ur 3 § utmönstras vad som enbart avser smuggling av narkotika. Eftersom 3 § är lång och med beaktande även av register- och statistiksynpunkter synes det också lämpligt att ringa brott behandlas i en särskild paragraf, jfr 1 och 2 §§ narkotikastrafflagen. Slutet av första stycket skulle då ges följande utformning: -:-:- döms för smuggling till böter eller fängelse i högst . Paragrafen blir lättare att läsa om första stycket delas upp i två stycken. Det nya stycket kan förslagsvis inledas med orden: Vad som föreskrivs i första stycket gäller också den som . Bestämmelsen om vanlig smuggling som ringa brott placeras, om Lagrådets förslag i det föregående godtas, i 4 § som ges följande lydelse: Om brott som avses i 3 § är att anse som ringa, döms till penningböter. Den grova brottsformen av vanlig smuggling behandlas i nu angivet fall i 5 §, som förslagsvis ges följande lydelse: Om brott som avses i 3 § är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas -:-:- betydande samhällsintresse. Härefter bör narkotikasmuggling behandlas i en särskild paragraf, 6 §. I 4 § tredje stycket nämns som en omständighet att särskilt beakta vid bedömningen av om brottet är grovt, att gärningen är av särskilt farlig eller hänsynslös art. Medan man i fråga om narkotikabrott kan tala om att gärningen är av särskilt hänsynslös art vid exempelvis överlåtelse av narkotika till skolungdom, är det i fråga om smugglingen mer naturligt att säga att gärningen ingått som ett led i en verksamhet som varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Lagrådet föreslår att den nya 6 § ges följande lydelse: Om en gärning som avses i 3 § gäller narkotika, döms för narkotikasmuggling till fängelse i högst . Om brottet är ringa döms till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningen avsett en särskilt stor mängd narkotika, om den ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt eller om verksamheten eller gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. I fråga om den i lagrådsremissen föreslagna lydelsen av 3 § kan vidare anföras följande. Enligt paragrafen krävs uppsåt för att någon skall kunna dömas till ansvar för smuggling. Läsningen av den allmänna motiveringen och författningskommentaren lämnar kvar en viss osäkerhet i fråga om vad som avses skola gälla vid rättsvillfarelse. Med tanke på vad som förut sagts om domstolarnas obundenhet av uttalanden om allmänna straffrättsliga grundsatser är det visserligen principiellt riktigt att frågan lämnas öppen. Förevarande situation är emellertid något speciell. Detta beror på att nuvarande rättstillämpning styrs av rättsfallen NJA 1985 s. 281 I och II (jfr NJA 1994 s. 65). Innebörden av dessa rättsfall är att frågan om rättsvillfarelse bedöms olika vid tillämpningen av första respektive andra stycket i 1 § varusmugglingslagen, ett resultat som även HD fann mindre tillfredsställande. Anledningen till utgången var främst den vikt som HD tillmätte vissa förarbetsuttalanden av departementschefen vid lagens tillkomst. En tillämpning av allmänna rättsgrundsatser om rättsvillfarelse torde innebära ett frångående av den rättsgrundsats som tillskapades genom de nämnda HD-avgörandena. Lagrådet förstår tillkomsten av den nya lagen och de därmed förenade motivuttalandena så, att rättstillämpningen kan anses bunden av avgörandena. Enligt författningskommentaren till 3 § andra stycket 3 kan det föranleda ansvar enligt 6 § för försök till smuggling, om någon lämnar en oriktig uppgift i en ansökan om tillstånd att föra in eller ut en vara. Om ansökningen inte ligger i tiden nära den tilltänkta in- eller utförseln kan det tänkas att försökspunkten inte anses uppnådd. I så fall blir det uppsåtliga uppgiftslämnandet ostraffat som smugglingsbrott, medan däremot motsvarande oaktsamma uppgiftslämnande blir att bestraffa som olovlig införsel eller utförsel (fullbordat brott) enligt 5 § andra stycket 2. I stället kan bestämmelserna i om osann försäkran eller osant intygande tänkas bli tillämpliga. Frågan är måhända föga praktisk och regleringen är redan nu omfattande. Den inkonsekventa behandlingen av den uppsåtliga och den ouppsåtliga gärningen, om den förra inte kan bedömas som försök, skulle dock kunna leda till stötande resultat. Ett sådant resultat kan förebyggas genom att 3 § andra stycket 3 kompletteras med en bestämmelse om uppsåtligt lämnande av oriktig uppgift. Frågan bör uppmärksammas under det fortsatta beredningsarbetet. I första stycket andra meningen nämns det fallet att någon uppsåtligen lämnar oriktig uppgift vid tullbehandling eller underlåter att lämna föreskriven uppgift vid tullbehandling . I andra stycket 3 talas endast om oriktig uppgift . Till förebyggande av den missuppfattningen att det är fråga om rekvisit med olika innehåll bör i sistnämnda bestämmelse användas uttrycket oriktig uppgift eller underlåtenhet att lämna föreskriven uppgift. 5 § I överensstämmelse med vad som sagts under 3 § bör andra punkten inledas med orden: lämnar oriktig uppgift eller underlåter att lämna föreskriven uppgift 6 § Enligt Lagrådets mening bör de olika bestämmelserna i lagförslaget om ansvar för försök, förberedelse och stämpling föras samman i en paragraf med en gemensam underrubrik. Lagrådet återkommer till denna fråga under 13 §. 7 10 §§ Den gemensamma rubriken till paragraferna är tullbrott . Beteckningen på det brott som beskrivs i 7 § är dock också tullbrott . Om man vill behålla den gemensamma benämningen tullbrott, kan brottet i 7 § i stället kallas tullbedrägeri och det i 8 § grovt tullbedrägeri. Detta skulle dock medföra att överensstämmelsen med skattebrottslagen ginge förlorad, där motsvarande brott kallas skattebrott och grovt skattebrott. Om brottsbeteckningen tullbrott behålls i 7 §, måste i varje fall den gemensamma rubriken ändras, vilket förslagsvis skulle kunna ske så att m.m. lades till i rubriken. 7 § Enligt författningskommentaren till andra stycket 1 är bestämmelsen utformad så att fullbordat brott inte skall förutsätta att en vara har lämnat svenskt territorium. Detta överensstämmer inte med vad som avses skola gälla i fråga om smuggling och inte heller med vad som följer av ordalydelsen av paragrafens första stycket. Enligt vad som blivit upplyst under föredragningen inför Lagrådet har den slutliga avsikten under beredningsarbetet varit att samtliga nu behandlade brottstyper skulle behandlas enhetligt och närmare bestämt så att fullbordat brott skulle förutsätta också att varan förts in i eller ut ur landet. En sådan enhetlighet kan åvägabringas om punkten 1 i andra stycket, efter mönster av första stycket, inleds med orden: i samband med att en vara förs ut från landet förfara så . 8 § I paragrafens andra stycke nämns bland vad som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt, dels att gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art , dels att gärningen annars varit av särskilt farlig art . Det först citerade exemplet saknar motsvarighet i skattebrottslagen och täcks av det senare exemplet. Lagrådet förordar att stycket efter orden eller i större omfattning avslutas med rekvisitet eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. 9 § Brottet i 9 § kallas tullredovisningsbrott. Denna beteckning utsäger inte vad för slags brott det egentligen är fråga om. Lagrådet föreslår att brottsbeteckningen ändras till vårdslös tullredovisning. 10 § Försöksbestämmelser har (SFS 1996:658) avskaffats i skattebrottslagen till följd av övergången till farerekvisit. införs de i smugglingslagen även med avseende på tullbrott, som också bygger på farerekvisit. Förfarandet förefaller föga konsekvent och avsikten med ändringen är otillfredsställande belyst i motiveringen. Lagrådet saknar dock anledning ifrågasätta att det behövs försöksbestämmelser även i fråga om tullbrott. Som förut anförts bör de olika bestämmelserna i lagförslaget om ansvar för försök, förberedelse och stämpling föras samman i en paragraf med en gemensam underrubrik. Lagrådet återkommer till denna fråga under 13 §. 11 13 §§ Brottsbeteckningen olovlig befattning är föga upplysande, jämför vad Lagrådet anfört under 3 och 4 §§. Det förhållandet att brottet avser befattning även med gods som varit föremål för tullbrott kan inte anses vara något hinder mot att varusmugglingslagens beteckning olovlig befattning med smuggelgods behålls (i 12 och 13 §§ i formen grov olovlig befattning med smuggelgods ). I 11 § andra stycket används brottsbeteckningen även för det fallet att gärningsmannen endast hade skälig anledning att antaga att varan varit föremål för brott, varvid straffskalan bara omfattar böter. Det framstår som mindre lämpligt att samma beteckning används för detta brott som för normalbrottet. På samma sätt som i varusmugglingslagen kan andra styckets första mening förslagsvis få lyda: Om gärningsmannen -:-:- brott, döms till böter. 13 § Som Lagrådet tidigare anfört bör bestämmelser om ansvar för försök, förberedelse och stämpling samlas i en paragraf, gemensam för lagen i dess helhet, på motsvarande sätt som gäller i fråga om olika kapitel. En sådan paragraf bör förslagsvis placeras på förevarande plats och föregås av rubriken , förberedelse och stämpling . Den kan, med beaktande av de ändringar som Lagrådet föreslagit i det föregående, ges följande lydelse: För försök till smuggling, narkotikasmuggling eller tullbrott samt för försök , förberedelse och stämplig till grov smuggling, grov narkotika- smuggling, grovt tullbrott eller grov olovlig befattning med smuggelgods döms till ansvar enligt 23 kap. . Detsamma gäller förberedelse till narkotikasmuggling samt stämpling till sådan narkotikasmuggling som inte är att anse som ringa. 14 § Enligt 23 kap. 4 § första stycket första meningen skall ansvar som föreskrivs i balken för viss gärning ådömas inte bara den som utfört gärningen utan även annan som främjat denne med råd eller dåd. Genom en lagändring infördes i andra meningen av första stycket en bestämmelse om att detsamma skall gälla beträffande i annan lag eller författning straffbelagd gärning, för vilken fängelse är föreskrivet. Med att fängelse är föreskrivet förstås att fängelse ingår i straffskalan; endast rena bötesbrott är undantagna (prop. 1993/94:130 s. 27). I förarbetena till lagändringen uttalades att denna i viss mån ändrade förutsättningarna för en del av de särskilda reglerna om medverkansansvar i specialstraffrätten och att denna fråga borde uppmärksammas i det fortsatta lagstiftningsarbetet (a. st.). Detta innebär att vid all lagstiftning på specialstraffrättens område, och naturligtvis särskilt vid tillkomsten av en helt ny lag, noggrant bör övervägas om det behövs några särskilda bestämmelser om medverkan eller om det är tillräckligt att de allmänna bestämmelserna i 23 kap. tillämpas. Bestämmelsen i 23 kap. 4 § första stycket andra meningen om gärning för vilken fängelse är föreskrivet hänför sig, när ett brott är gradindelat, till var grad av brottet normal, grov eller ringa sedd för sig, och detta oavsett om brottsgraderna är behandlade i skilda stycken eller i samma stycke. Detta är i vart fall klart i fråga om . Men samma betraktelsesätt anläggs numera beträffande specialstraffrätten, när denna har motsvarande gradindelning. Detta skiljer sig från vad som gällt i fråga om äldre straffbestämmelser med straffskalor som varierat med hänvisning till förmildrande eller försvårande omständigheter eller andra sådana allmänna uttryck. Se till det anförda beträffande motsvarande problem vid brottspreskription m.fl., Kommentar till , Del III, 4 uppl. 1994, s. 411 f, jfr Jareborg, Brotten, Första häftet, 2 uppl. 1984 s. 56 f. I förevarande lagförslag är de olika brottstyperna gradindelade. För varje grad finns en särskild straffskala, som anger om fängelse kan följa på brottet eller inte. Såvitt Lagrådet kunnat finna innebär den här föreslagna regleringen endast ett avsteg från vad som ändå skulle följa av 23 kap. 4 § , nämligen i fråga om oaktsamhetsfallet av olovlig befattning med smuggelgods, som enligt 11 § andra stycket endast kan föranleda bötesstraff, trots att det inte är ringa, men som inte är undantaget från medverkansansvar enligt förevarande paragraf. Detta undantag från principen i framstår inte som sakligt motiverat. Lagrådet förordar därför att förevarande paragraf med tillhörande rubrik får utgå. 22 29 §§ I dessa paragrafer finns bestämmelser om tvångsåtgärder. Inledningsvis vill Lagrådet knyta några allmänna reflektioner till bestämmelsernas disposition och innehåll.