prop · GN031D16 · 2000-01-01 00:00:00 — 1998 1999 2000 2001 2002 Summa räntor enligt tabell 3.2 (gamla NR-räntor) 87 85 73 64 58 Justering kursdifferenser vid emission 3 1 0 1 2 Justering noll- kupongräntor 3 1 3 3 5 Summa kostnads- justering 6 3 3 4 6 Summa räntekostnader1 (nya NR-räntor) 93 88 76 68 64 1Exklusive realiserade valuta- och kursdifferenser. Nytt räntebegrepp i nationalräkenskaperna Omläggningen av nationalräkenskapsstatistiken till det europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95) innebär att det räntemått som är relevant för beräkning av det finansiella sparandet är de kostnadsmässiga räntor som redovisas i tabell 3.3. Före omläggningen utgjordes de statsskuldsräntor som ingick i beräkning av den offentliga sektorns finansiella sparande av posten Summa räntor i den kassamässiga redovisningen. Summa kostnadsjusteringar i tabell 3.3 visas hur statsskuldsräntor som ingår i beräkningen av den offentliga sektorns finansiella sparande påverkas av omläggningen av nationalräkenskaperna. Bemyndigande att överskrida anslaget Regeringen begär ett bemyndigande att vid behov överskrida ramanslaget Räntor på statsskulden. utnyttjades bemyndigandet då utbetalningarna uppgick till medan tilldelade medel på anslaget detta år var . uppgår prognosen på anslaget till medan tilldelade medel detta år uppgår till . Den högre prognosen gör att bemyndigandet bedöms utnyttjas även 1999. Regeringen bör bemyndigas att överskrida anslaget om det är nödvändigt för att kunna fullgöra statens betalningsåtaganden. 5.2 Faktorer som påverkat ränteutgifterna Ränteutgifternas storlek är beroende av ett flertal faktorer. Grundläggande är statsskuldens storlek, aktuellt upplåningsbehov (statsbudgetens saldo) samt ränte- och valutautvecklingen. Dessa faktorer är avgörande för den underliggande nivån i räntebelastningen sett över en längre tidsperiod. Ränteutgifternas fördelning mellan enskilda år påverkas emellertid också av tekniska faktorer i form av olika emissionstekniker som tillämpar. Grundläggande faktorer Statsskulden uppgick vid utgången av 1998 till . Statsskuldens utveckling bestäms huvudsakligen av det beräknade lånebehovet. Statsskulden påverkas även av valutaförändringar eftersom en stor del, , av skulden är upplånad i utländsk valuta. Statsskulden växte snabbt i början av 1990- talet till följd av stora underskott i statens finanser. I förhållande till BNP upphörde stats- skulden att öka 1994-1995, medan statsskulden fortsatte att öka nominellt års slut. Den gynnsamma utvecklingen har burits upp av den framgångsrika budgetsanering som påbörjades . var statsbudgetens saldo positivt och staten kunde amortera på statsskulden. Som framgår av diagram 3.1 beräknas statsbudgeten visa stora överskott . De beräknade överskotten i statsbudgeten beror på engångseffekter i samband med införandet av ålders- pensionsreformen samt på inkomster från försäljning av aktier. Diagram 5.1 Statsbudgetens saldo Miljarder kronor Diagram 5.2 Ränteförutsättningar Procent Förutom statsskuldens utveckling har även ränte- och valutautvecklingen en grundläggande betydelse för ränteutgifterna. Om den svenska marknadsräntan ökar eller minskar med en procentenhet , jämfört med gällande beräkningsantaganden, ökar eller minskar ränteutgifterna med . Diagram 3.2 visar ränteutvecklingen för de för statsskulden mest betydelsefulla räntorna. Tekniska faktorer Som tidigare nämnts påverkas ränteutgifternas fördelning mellan enskilda år, förutom av grundläggande faktorer som statsskuldens storlek, aktuellt upplåningsbehov (stats- budgetens saldo) samt ränte- och valutautvecklingen, även av mer tekniska faktorer i form av olika emissionstekniker som tillämpar. Exempel på upplåningsmetoder som kan ge stora sådana tekniska effekter på ränteutgifterna är emissioner av nollkupongobligationer samt benchmarklån. För nollkupongobligationer tas lånets sam- manlagda ränta upp som utgifter för statsskulden först vid förfallotidpunkten. På detta sätt skjuts betalningarna av statskuldräntorna . Vid emission av benchmarklån uppkommer över- eller underkurser när marknadsräntan avviker från de emitterade lånens fasta kupon- gräntor. En överkurs är ett pris över obligatio- nens nominella värde, som innebär att långivaren ersätter med den nuvärdesberäknade mellanskillnaden mellan kupongräntan och marknadsräntan för lånets återstående löptid. Denna ersättning räknas av från ränteutgifterna och reducerar därmed nettot av ränteutgifterna vid upplåningstillfället, som ränteutgifterna blir högre kommande år genom att förbinder sig att betala en högre ränta än marknadsräntan. Vid emission till underkurs gäller det motsatta. I de totala, lånebehovspåverkande ränteutgifterna ingår också realiserade kurs- och valutadifferenser. Uppköp och byten i syfte att jämna ut förfalloprofilen samt för att snabbt få upp likviditet i nya lån ingår som ett led i aktiva skuldförvaltning. Analogt med vad som gäller när lån emitteras uppstår i dessa fall över- och underkurser. Vid uppköp till överkurs realiserar en kursförlust, eftersom långivaren måste ersättas med den nuvärdesberäknade mellanskillnaden mellan kupong- och marknadsränta för lånets återstående löptid. blir de ordinarie, i det finansiella sparandet inkluderade, räntorna lägre kommande år, eftersom uppköp till överkurs innebär att lånet kan refinansieras till en lägre räntenivå. Tvärtom innebär uppköp till underkurs en realiserad kursvinst, som ränteutgifterna blir högre kommande år. Uppköp till någon form av kursdifferens - positiv eller negativ - innebär således enbart en omfördelning av ränteutgifter över tiden. Valutaskulden omvärderas löpande till aktuella valutakurser. Statsbudgeten belastas emellertid inte med orealiserade omvärderingar, utan först av de realiserade valutakursdifferenser som uppstår när lånen eller derivatinstrumenten förfaller. Valutadifferenserna är en funktion av växelkursrörelser sedan de förfallande instrumenten emitterades och uppvisar därför såväl ett oregelbundet mönster mellan åren, som stor volatilitet beroende på förändrade växelkursförutsättningar. 5.3 Upplåning Det övergripande målet för är enligt riksdagsbeslut att minimera de långsiktiga kostnaderna för statsskulden som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen skall dessutom ske inom ramen för penningpolitikens krav. Regeringen lägger fast riktlinjer för skuldens förvaltning, t.ex. avseende fördelningen mellan lån i kronor och lån i utländsk valuta. Beslutet bygger på förslag från och fattas efter yttrande från . bedriver upplåning på tre huvudsakliga delmarknader; - nominell svensk upplåning, - real upplåning - valutaupplåning. I diagram 3.3 redovisas statsskuldens fördelning på olika instrumenttyper. Diagram 5.3 Statsskuldens fördelning på olika instrument- typer Not:Inkluderas swappar mellan svenska kronor och utländsk valuta uppgår andelen utländsk valuta till Nominell svensk upplåning Den långa nominella upplåningen i svenska kronor koncentreras till s.k. benchmarklån. Dessa utgörs av fastförräntade obligationer med löptider på mellan två och . Förutom vid nyintroduktion av lån sker upplåningen genom att nya trancher emitteras i de befintliga lånen. Huvudsyftet med benchmarksystemet är att varje lån skall vara tillräckligt stort för att god likviditet skall kunna upprätthållas. Detta minskar investerarnas risker och därmed deras avkastningskrav, och bidrar på så sätt till lägre upplåningskostnader för staten. som benchmarklånen främjar likviditet så sprids upplåningen över en tillräckligt bred avkast-ningskurva för att refinansieringsbördan skall jämnas ut (diagram 3.4). Ytterligare ett medel för att begränsa refinansieringsrisken när benchmarklånen förfaller är bytestransaktioner, som innebär att delar av lånen köps upp och ersätts med lån med längre löptid eller med statsskuldväxlar. Kontoret genomför också regelbundna emissioner av statsskuldväxlar. Real upplåning Vid sidan av den nominella upplåningen emitterar realränteobligationer. Genom att den reala avkastningen är känd undviker investerarna inflationsrisken och behöver därför inte kompenseras för att ta på sig en sådan risk. Realräntelånen finns såväl i form av nollkupongobligationer, för vilka all ränta inklusive inflationskompensation betalas ut i samband med att lånet förfaller, som i form av kuponglån med årlig räntebetalning. Not: Total obligationsstock bedriver också upplåning direkt från hushållen. Hushållen ges därmed möjlighet att förvärva instrument utan kreditrisk som hushållsupplåningen bidrar till att hålla nere de totala kostnaderna för statsskulden, eftersom kostnaderna är lägre än för annan upplåning. Valutaupplåning Valutaupplåningen utgörs huvudsakligen av kapitalmarknadsupplåning, obligationer i utländsk valuta samt s.k. kron/valutaswappar. /valutaswappar innebär att upplåning i svenska kronor transformeras till upplåning i utländsk valuta genom skuldbytesavtal, där kronor säljs i utbyte mot utländsk valuta. /valutaswapparna i sig är inte finansierade, men bidrar till ett nettoinflöde av utländsk valuta som räknas in i valutaskulden. För att valutaskuldens sammansättning skall vara förenlig med de riktmärken som har satts upp avseende skuldens valuta- och ränterisk, kombineras upplåningen med derivattransaktioner. Till följd av detta förfarande skiljer sig sammansättningen av de utestående lånen markant från nettoskuldsättningen i olika valutor (se diagram 3.5 och 3.6). Derivatinstrument används också för att inom fastställda riktlinjer och ramar ta begränsade valuta- och räntepositioner gentemot riktmärket. Derivatinstrumenten ingår inte i statsskuldsbegreppet, däremot belastas statsbudgeten av ränteutgifter på såväl lån som derivattransaktioner. Under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning redovisas en resultatbedömning av upplåning och statsskulds- förvaltning. Diagram 5.5 Valutaskulden exklusive derivattranskationer Diagram 5.6 Valutaskulden inklusive derivattransaktioner 5.4 Känslighetsanalys Förändrade ränteantaganden En förändring av korta och långa marknadsräntor med en procentenhet för återstoden av 1999 skulle öka eller minska både kostnads- och kassamässiga statsskuldsräntor med ca . Om den svenska marknadsräntan skulle ligga en procentenhet högre eller lägre än beräkningsantagandena, skulle både kostnads- och kassamässiga statsskuldsräntor bli högre eller lägre . En förändring av utländska räntor med en procentenhet skulle öka eller minska både kostnads- och kassamässiga statsskuldsräntor med . Förändrade valutaantaganden En förändring av kronkursen med en procent 1999 genererar ökade respektive minskade realiserade valutakursdifferenser med upp till ca vilket påverkar de kassamässiga statsskuldsräntorna men inte de kostnadsmässiga statsskuldsräntorna. En förstärkning respektive försvagning av kronkursen med en procent skulle minska respektive öka utgifterna för realiserade valutakursdifferenser med ca 0,5 miljarder . Detta gäller en generell förändring av kronkursen, i de fall kronan rör sig åt olika håll gentemot olika valutor kan enprocentiga förändringar implicera betydligt större ökningar eller minskningar av de realiserade valutadifferenserna. Förändrade budgetsaldoantaganden En förbättring av budgetsaldot med 10 miljarder ett enskilt år skulle öka de kostnadsmässiga statsskuldsräntorna med ca 0,1 miljard det året som förbättringen inträffar. Motsvarande saldoförbättring skulle öka de kassamässiga stats- kuldsräntorna med ca 0,5 miljarder (till följd av att statsobligationsupplåningen beräknas ske till överkurser vilka ackumulerat blir lägre då mindre volymer upplånas). Åren efter saldoförbättringen minskar kostnadsmässiga statsskuldsräntor med ca . Motsvarande minskning för kassamässiga statskuldsräntor är ca . Ett ökat upplåningsbehov med 10 miljarder ett enskilt år skulle ge motsatt effekt. B1 Oförutsedda utgifter Tabell 4.1 Anslagsutveckling Tusental kronor 10 000 2000 Förslag 10 000 2001 Beräknat 10 000 2002 Beräknat 10 000 6.1 Omfattning Ett särskilt anslag finns upptaget på statsbudge- ten för att vid behov kunna användas för att täcka oförutsedda utgifter. Anslaget för inneva- rande budgetår uppgår till . Medel från anslaget tas i anspråk efter beslut av regeringen i varje enskilt fall. 6.2 Ianspråktagande av anslaget 1998 och utbetalades från detta anslag. Den största betalningen uppgick till och avsåg ersättningar för särskilda kostnader och tillsynsinsatser med anledning av tunnelbygget genom . Från anslaget betalades också i fyra fall ut skadestånd, förlikningsersättning m.m. om sammanlagt med anledning av ärenden vid Europeiska kommissionen för mänskliga rättigheter eller för mänskliga rättigheter. Vidare betalades 15 000 ut som ersättning för felaktigt uttagen punktskatt på mineralolja. har betalats från anslaget. Utbetalningen avser 1988 av beslutat men inte utbetalt bidrag. Tabell 6.2 Utbetalningar 1998 och Tusental kronor 1998 15 1998 , 4 ärenden 231 1998 i 623 Summa 1998 869 1999 20 Summa 6.3 Regeringens överväganden Enligt regeringens bedömning behövs ett anslag för oförutsedda utgifter även fortsättningsvis. Anslaget bör få disponeras för utgifter som är av så brådskande art att ärendet inte hinner un- derställas och att utgifterna inte lämp- ligen kan täckas av andra medel som står till re- geringens förfogande. Under en lång följd av år har även medgett att anslaget får användas för vissa speci- ella ändamål om andra medel inte står till förfo- gande. Regeringen har sålunda från detta anslag fått betala ut t.ex. belopp som staten genom la- gakraftvunnen dom ålagts att betala, belopp som staten till följd av skada i samband med statlig verksamhet efter uppgörelse har åtagit sig att er- sätta samt skador inom landet som uppkommit genom tidigare krigsförhållanden (se prop. 1997/98:1, utgiftsområde 26, s. 13 f). Regeringen bör även fortsättningsvis få betala ut ersättning för skador av sådan natur. Anslaget får inte användas för att tillgodose behov som omtalas i 9 kap. 3 § tredje stycket re- geringsformen, dvs. behov av medel för rikets försvar under krig, krigsfara eller andra utomor- dentliga förhållanden. Det ankommer på regeringen att i efterhand anmäla till vilka utgifter som täckts genom att medel från anslaget tagits i anspråk. Anslagets karaktär medger inte någon närma- re bedömning av omfattningen av oförutsedda utgifter. Regeringen föreslår att medel för oför- utsedda utgifter skall anvisas på ett ramanslag och att anslagsbeloppet skall vara . 7 provosionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning C1 provisonskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning Tabell 5.1 Anslagsutveckling Tusental kronor 60 000 2000 Förslag 100 000 2001 Beräknat 100 000 2002 Beräknat 100 000 7.1 Omfattning Anslaget innefattar provisionskostnader relate- rade till valutaupplåningen. Merparten av provisionskostnaderna utgörs av försäljningsprovisioner till de banker som agerar som mellanhänder vid försäljningen av kontorets lån. Dessa s. k. underwriters som består av en eller flera banker, köper lånet av och säljer det sedan vidare till investerarna. De tar därmed på sig en risk som de kompenseras för genom provisioner. I provisionskostnaderna ingår också utgifter för provisioner i samband med inlösen av lån, förvaltningsprovisioner till tre externa förvaltare som vardera förvaltar en liten andel av valutaskulden samt kreditavgifter. 1999 prognostiseras provisionskostnader till medan provisionskostnaderna beräknas till . Bemyndigande att överskrida anslaget Regeringen anser att den bör bemyndigas att överskrida ramanslaget provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning om det är nödvändigt för att kunna fullgöra statens betalningsåtaganden. behövde inte regeringen utnyttja motsvarande bemyndigande Avgiften till Europeiska gemenskapen Avgiften till Europeiska gemenskapen 1 Förslag till riksdagsbeslut 39 2 Inledning 41 3 Redovisning av EU-budgetens utfall 43 4 Mål för utgiftsområdet 45 5 Bemyndigande 47 6 Anslag 49 A1 Avgiften till Europeiska gemenskapens budget 49 A1.1 Tullavgift 50 A1.2 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 50 A1.3 Mervärdesskattebaserad avgift 51 A1.4 Avgift baserad på bruttonationalinkomsten 51 A1.5 Avgift avseende budgetreduktion 52 Anslagsbelopp 39 2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 27 42 3.1 Utgiftsfördelning EU-budgeten 1998 43 3.2 Anslagna medel samt utfall 44 6.1 Anslagsutveckling 49 6.2 Tullavgift 50 6.3 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 50 6.4 Mervärdesskattebaserad avgift 51 6.5 BNI-avgift 51 6.6 Avgift avseende budgetreduktion 52 8 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. bemyndigar regeringen att ikläda staten de åtaganden som följer av EU-budgeten för avseende åtagandebemyn- diganden (avsnitt 5), 2. för anvisar anslag under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen enligt följande uppställning: Anslagsbelopp Tusental kronor Anslag Anslagstyp A1 Avgiften till Europeiska gemenskapens budget ramanslag 23 083 000 Summa för utgiftsområdet Omfattning Europeiska unionen disponerar en budget för finansiella åtaganden på unionsnivå. Denna upprättas med stöd av artikel 268 (f.d. 199) i fördraget om Europeiska unionen. Finansieringen av budgeten med s.k. egna medel, dvs. avgifter från medlemsländerna, fastställs i fördragets artikel 269 (f.d. 201) och i rådets beslut om systemet för gemenskapernas egna medel (94/728/EG, Euroatom). Utgiftsområdet avser avgift till EU- budgeten. Utgifterna för utgörs av betalningar under budgetåret till Europeiska kommissionen avseende EU- budgeten inklusive eventuella korrigeringar avseende . Avgiften kan dock under löpande budgetår förändras till följd av faktisk uppbörd av tullar och importavgifter, utfallet av EU-budgeten , EU- tilläggsbudgetar, valutakursändringar samt andra korrigeringar av avgiften. EU-budgeten fastställs i euro, men betalning av avgiften sker i kronor. Betalningen av vissa delar av avgiften grundas på en betalningsbegäran från kommissionen beräknad utifrån budgeten och omräknad till kronor. Den kurs som därvid används är inte densamma som den som används vid omräkningen av det svenska budgeteringsunderlaget från kronor till euro vid beredningen av EU-budgeten. Avgiften består av komponenterna tullar, särskilda tullar på jordbruksprodukter och sockeravgifter, mervärdesskattebaserad avgift, avgift beräknad på bruttonationalinkomsten samt avgift för att täcka budgetreduktion. erhåller enligt rådsbeslutet om egna medel en budgetreduktion, som finansieras av övriga medlemsländer. beslutade om innehållet i ett nytt beslut om egna medel. Kommissionen lade fram ett förslag till nytt beslut grundat på innehållet i Europeiska rådets överenskommelse. Rådets behandling av förslaget har påbörjats med inriktningen att beslutet skall antas . Beslutet innehåller fyra viktiga komponenter som påverkar den svenska avgiften. För det första ökar den andel medlemsstaterna får behålla av tulluppbörden från till , som den mervärdesskattebaserade avgiften minskar. Dessa förändringar innebär att en större del av finansieringen tas ut via BNI- avgiften. För det andra modifieras taket för uttag av egna medel från av BNI enligt nationalräkenskapssystemet ENS 79 till motsvarande belopp uttryckt i procent av BNI enligt det nya nationalräkenskapssystemet ENS 95. Syftet med modifieringen av taket är att övergången till nytt nationalräkenskapssystem inte skall leda till ökade resurser för EU- budgeten. För det tredje införs en reducering av finansieringsansvaret för den brittiska budgetreduktionen till av nuvarande andel för , , och . För det fjärde justeras den brittiska budgetreduktionen med anledning av de ovan beskrivna ändringarna vad gäller tullavgifter och mervärdesskattebaserad avgift samt med anledning av kommande utvidgning av unionen. Eftersom beslutet ännu inte är fattat och utformningen av förändringarna därmed inte känd, är det enligt regeringens uppfattning inte lämpligt att basera budgetberäkningen i denna proposition på det kommande beslutet. Med tillämpning av principen att endast fattade beslut beaktas baseras budgetförslaget istället på det gällande rådsbeslutet om systemet för gemenskapens egna medel (94/728/EG, Euroatom). Det bör också observeras att kommande justeringar avseende gamla budgetår kommer att ske enligt det nuvarande beslutet även sedan det nya trätt i kraft. Budgeten är den första årsbudgeten som beslutas inom ramen för det nya finansiella perspektivet för . Kommissionens budgetförslag ryms under taket för , men lämnar mycket små marginaler. I rådets första läsning av budgetförslaget har därför neddragningar av anslagsmedel om ca beslutats. Ökningen av EU- budgeten i förhållande till 1999 skulle därmed stanna vid istället för enligt kommissionens förslag. Budgetmyndigheternas behandling av budgetförslaget är dock inte avslutad. Regeringens budgetförslag för utgiftsområdet baseras därför på kommissionens budgetförslag. Avgiften har i sedvanlig ordning reviderats i förhållande till de beräkningar som presenterades ekonomiska vårproposition eftersom EU-budgetförslaget inte fanns tillgängligt då den ekonomiska vårpropositionen presenterades. Förändringarna i förhållande till bedömningarna i den ekonomiska vårpropositionen föranleds också av kommissionens förslag till EU:s tilläggsbudget 1 , vilken framför allt innehåller en reglering av EU-budgetens överskott och en justering av prognoserna för avgiftskomponenterna. Justeringen av prognoserna i tilläggsbudgeten innebär en tidigareläggning av regleringen av skillnader mellan de preliminära avgiftsbetalningarna och utfallskorrigeringarna. För svenskt vidkommande innebär det att den återbetalning som förutsetts äga rum 2000 inträffar . Härutöver har beräkningen av avgiften justerats för ändrade antaganden om den ekonomiska utvecklingen, inklusive justeringar av antagandena för utvecklingen av tullar och avgifter, mervärdesskattebas och bruttonationalinkomst samt växelkurs. För betalningar avseende 2000 har kursen /euro använts. Tabell 2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde Utgift 1998 Anvisat 1999 Utgiftsprognos 1999 Förslag 2000 Beräknat 2001 Beräknat 2002 Avgiften till Europeiska gemenskapens budget 21 908 20 593 23 083 23 821 23 677 Tullavgift 3 030 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 359 Mervärdesskattebaserad avgift 9 149 Avgiften baserad på bruttonationalinkomsten 8 672 Totalt för utgiftsområde 27 21 210 21 908 20 593 23 083 23 821 23 677 10 Redovisning av EU-budgetens utfall EU-budgeten omfattar framför allt unionens utgifter inom ramen för den första pelaren, men omfattar i viss utsträckning även utgifter inom de övriga pelarna. EU-budgetens aktiviteter budgeteras under anslag och bemyndiganden, på unionsnivå benämnda betalningsbemyndiganden och åtagandebemyndiganden. Kommissionen lämnar, i enlighet med budgetförordningen av , en årsredovisning, Ekonomisk rapport. uppgick inkomsterna till 84 530 miljoner ecu netto, varav egna medel till 81 285 miljoner ecu. Disponibla överskott uppgick till 1 924 miljoner ecu och övriga inkomster till 1 321 miljoner ecu (varav 62 miljoner ecu avsåg EFTA:s deltagande i programsamarbetet). Utgifterna täckta av betalningsbemyndiganden uppgick enligt årsredovisningen till 81 637 miljoner ecu netto, vilket med kursen /ecu (genomsnittlig årskurs) motsvarar . redovisades en kursförlust om 9 miljoner ecu. Redovisat underskridande uppgick till 3 023 miljoner ecu (varav 0,9 miljoner ecu avser EFTA). Totalt ianspråktagna åtagandebemyndiganden, inklusive åtaganden avseende tredje land och bemyndiganden överförda från tidigare budgetår, uppgick till 86 849 miljoner ecu, eller . disponibla bemyndiganden uppgick till 91 257 miljoner ecu. Utnyttjandegraden för åtagandebemyndiganden uppgick därmed till . Fördelat i enlighet med finansieringsnyckeln för totala egna medel innebar det att den svenska delen av åtgandebemyndigandena uppgick till eller 2 519 miljoner ecu/ . Utgifterna (anslag/betalningsbemyndiganden) fördelade sig enligt följande (miljoner ecu): Tabell 3.1 Utgiftsfördelning EU-budgeten 1998