prop · GN0357 · 2000-01-01 00:00:00 — De överväganden som gjordes vid telelagens tillkomst beträffande till- ståndstid för mobila teletjänster är tillämpliga också vad gäller tillhanda- hållande av nätkapacitet för mobila teletjänster. Även i dessa fall bör alltså tillståndstiden kunna begränsas med hänsyn till ett effektivt utnytt- jande av frekvensspektrum. Inbjudningsförfarande Regeringens förslag: Det i 14 § föreskrivna inbjudningsförfarandet skall användas även när fråga uppkommer om att meddela tillstånd för tillhandahållande av nätkapacitet för mobila teletjänster om mot- svarande frekvensbrist råder. Post- och förslag: Överensstämmer med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har antingen inte kommenterat förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 14 § telelagen skall ett särskilt inbjudningsförfarande tillgripas om frekvensutrymmet inte räcker till alla som är intresserade av att driva en verksamhet som avser nya eller väsentligt ändrade mobila teletjänster (se avsnitt 4). När mobila tele- tjänster tillhandahålls är det i första hand inte vid tillhandahållandet av själva teletjänsten som frekvensutrymmets begränsning gör sig gällande. Det som tar frekvensutrymme i anspråk är i stället den nätkapacitet i form av radiosändare och annan utrustning som är nödvändig för att tillhandahålla teletjänsterna. Det kan därför övervägas om det inte vore mer ändamålsenligt att i den situation som är förutsedd i 14 § i stället bjuda ut tillstånd att tillhandahålla nätkapacitet. Det finns därför ett behov av att kunna använda ett inbjudningsförfarande även i de fall då tillståndet enbart skall avse tillhandahållande av nätkapacitet. I 9 a § lagen om radiokommunikation finns bestämmelser om ett in- bjudningsförfarande som skall tillämpas om det kan antas att det på grund av frekvensbrist inte är möjligt att meddela tillstånd för innehav och användning av radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar åt alla som vill driva verksamheten. Bestämmelsen skall inte tillämpas i vissa fall, bl.a. om radioanvändningen omfattas av 14 § telelagen. Den ändring som regeringen nu föreslår i 14 § är avsedd att ge till- synsmyndigheten möjlighet att välja ut vilka av flera sökande som skall få tillstånd att tillhandahålla nätkapacitet för nya eller väsentligt ändrade mobila teletjänster när frekvensbrist kan antas. Urvalet bör i dessa fall grundas på de bedömningar för tillståndsgivning som skall ske enligt telelagen. Därför bör också bestämmelser om ett inbjudningsförfarande i dessa fall finnas i den lagen. Tvistlösning Regeringens bedömning: befogenhet att i vissa frågor på ansökan av en part besluta vad som skall gälla mellan parterna skall inte omfatta tvister om villkor om upplåtelse enligt 23 a §. Post- och förslag: skall ha samma befogenhet att avgöra tvister om upplåtelse av mobil nätkapaciet som exempelvis i fråga om tvister om samtrafikvillkor. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har antingen inte kommenterat förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: har före- slagit att tillsynsmyndigheten i händelse av tvist ges befogenhet att på ansökan av någon av parterna föreskriva vad som skall gälla mellan parterna, i den utsträckning det behövs för att nätkapacitet enligt 23 a § kan tillhandahållas enligt lagen. En sådan befogenhet har tillsynsmyn- digheten redan nu vid tvist om ett flertal frågor enligt telelagen. Den in- fördes från vid tvist om samtrafikvillkor. Regeringen ut- talade i det sammanhanget att det mot bakgrund av samtrafikens be- tydelse för säkerställandet av de övergripande telepolitiska målen är av väsentlig betydelse att samtrafik ytterst kan framtvingas genom med- verkan av myndighet (prop. 1996/97:61 s. 67). har därefter tillagts denna befogenhet även i fråga om överlämnande av tele- fonnummer (nummerportabilitet) och förval. Med hänsyn till den konkurrenssituation som råder på detta område föreligger även här ett starkt samhällsintresse av en effektiv ordning för tvistlösning för att kunna säkerställa de telepolitiska målen. Regeringen delar således Post- och bedömning att tillsynsmyndigheten bör ha motsvarande befogenhet att lösa tvister som vid tvister om sam- trafikvillkor. Lagrådet har emellertid riktat allvarliga anmärkningar mot den ordning för tvistlösning som regeringen föreslog i lagrådsremissen, se närmare Lagrådets yttrande i bilaga 3. Lagrådet kan inte tillstyrka den föreslagna lagstiftningen med mindre ändringen i 60 § om tvistlösning stryks. Med hänsyn till den kritik som Lagrådet framfört går regeringen inte vidare till med lagförslaget i detta avseende. Regeringen avser emellertid överväga frågan ytterligare och kan komma att återkomma till Lagrådet med ett omarbetat förslag. Den ordning för tvistlösning som enligt telelagen erbjuds parterna vid tvister om villkor för upplåtelse av nätkapacitet enligt den föreslagna 23 a § blir därmed tillsynsmyndighetens möjlighet att medla mellan parterna och att yttra sig i tvisten på begäran av en part (58 § andra stycket). Om tillsynsmyndigheten inte skulle lyckas ena parterna inom ramen för sitt medlingsuppdrag, får tvisten som Lagrådet påpekat föras till allmän domstol enligt reglerna om dispositiva tvistemål. Parterna har också möjlighet att komma överens om att eventuella tvister skall lösas genom skiljeförfarande. I 58 § första stycket finns en bestämmelse som framhåller ett antal frågor som tillsynsmyndigheten skall ägna särskild uppmärksamhet åt vid sin tillsyn, bl.a. upplåtelse av nätkapacitet. har föreslagit att även den föreslagna skyldigheten enligt 23 a § uttryckligen skall omfattas av paragrafen. Enligt regeringens bedömning omfattar ut- trycket upplåtelse av nätkapacitet även i frågavarande skyldighet. Den av myndigheten föreslagna kompletteringen synes därför inte erforderlig. Det har framgått av tidigare avsnitt att regeringen anser att även dessa frågor bör ägnas särskild uppmärksamhet. Upplåtelse av nätkapacitet som tillståndsvillkor Regeringens förslag: möjlighet att meddela tillståndsvillkor om skyldighet att tillhandahålla nätkapacitet omfattar enligt sin lydelse alla former av nätkapacitet, såväl fast som mobil. Eftersom upplåtelse av mobil nätkapacitet regleras särskilt i 23 a § bör sådana villkor bara omfatta annan nätkapacitet än för mobila tele- tjänster. Post- och förslag: Myndigheten behandlar inte frågan i sitt förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Vid telelagens tillkomst infördes till- ståndsplikt för att tillhandahålla fasta teleförbindelser om verksamheten hade en viss omfattning. Med begreppet avsågs överföringskapacitet i telenätet. Trots sin benämning torde uttrycket omfatta även mobil kapa- citet (jfr prop. 1992/93:200 s. 95). Efter används i stället begreppet nätkapacitet i lagen. Någon saklig ändring åsyftades inte (prop. 1996/97:61 s. 93). Tillståndsplikten motiverades med den stora betydelse som tillhandahållandet av s.k. hyrda teleförbindelser har för att åstad- komma ett effektivt telesystem i hela landet. Särskilt betonades betydel- sen för olika former av regional utveckling (prop. 1992/93:200 s. 97). För att säkerställa att det tillhandahålls nätkapacitet som tillgodoser telelagens mål om effektiva telekommunikationer genom konkurrens som t.ex. i fråga om sådana hyrda förbindelser som avses i rådets direktiv /44/EEG om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (EGT L 165, 19.6 1992, s. 27) kan tillsynsmyndigheten enligt 15 § 2 för- ena tillståndet med villkor om skyldighet för tillståndshavaren att med beaktande av tillgänglig kapacitet tillhandahålla nätkapacitet på vissa villkor åt den som efterfrågar denna tjänst. Denna skyldighet har enbart kommit att tillämpas på kapacitet i det fasta telenätet. Med hänsyn till den föreslagna skyldigheten i 23 a § att upplåta kapacitet i mobila telenät bör omfattningen av 15 § 2 uttryckligen inskränkas till att omfatta enbart annan nätkapacitet än för mobila teletjänster. Förhållandet till konkurrenslagen Regeringens förslag: En bestämmelse införs i telelagen som syftar till att i förhållande till konkurrenslagen förhindra dubbla sanktioner. Post- och förslag: Myndigheten har inte behandlat frågan. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte tagit upp förhållandet till konkurrenslagen. Skälen för regeringens förslag: I telelagen slås fast att konkurrensen är ett viktigt medel att uppnå de telepolitiska målen. Vid den senaste översynen av lagen uttalade regeringen att det vid sidan av generell regle- ring, bl.a. konkurrenslagstiftningen, under en övergångstid finns behov av en särskild sektorreglering inom teleområdet (prop. 1996/97:61 s. 34). Detta medför att samma förfarande från ett företags sida kan bli föremål för åtgärder enligt såväl konkurrenslagen som telelagen. Det bör därför i telelagen införas en bestämmelse som syftar till att förhindra dubbla sanktioner (se vidare författningskommentaren). En motsvarande be- stämmelse för postområdet finns i 17 c § postlagen (1993:1684). 8 Ekonomiska konsekvenser De föreslagna ändringarna innebär att tillsynsmyndigheten får ytterligare arbetsuppgifter. Myndighetens verksamhet finansieras genom de avgifter som betalas av dem som är föremål för tillsyn. Avgifterna skall täcka kostnaderna för verksamheten. Förslaget bör därför inte medföra några ökade kostnader för staten i denna del. Förslaget bör få positiva ekonomiska effekter för näringslivet. Som redovisas för närmare i avsnitt 6.1 kommer förslaget att främja utveck- lingen av en dynamisk tjänstesektor. Enligt regeringens bedömning kommer nätoperatörernas investeringsvilja i vart fall inte att påverkas i en negativ riktning. Detta behandlas närmare i avsnitt 7.1. 9 Författningskommentar 11 § Möjligheten att tidsbegränsa tillstånd enligt lagen utvidgas till att omfatta även tillstånd som avser tillhandahållande av nätkapacitet för mobila teletjänster. Sådana tillstånd har inte tidigare meddelats men kan fram- över komma att meddelas av tillsynsmyndigheten. Av skäl som redo- visats i avsnitt 7.3 bör även sådana tillstånd kunna tidsbegränsas. 14 § Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.3 och innebär att det i paragrafen anvisade inbjudningsförfarandet skall användas även i det fall att tillstånd skall meddelas för tillhandahållande av nätkapacitet för nya eller väsent- ligt ändrade mobila teletjänster och det kan antas att det tillgängliga fre- kvensutrymmet inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill driva sådan verksamhet. 15 § Som har anförts i avsnitt 7.3 omfattar tillsynsmyndighetens möjlighet enligt andra punkten i förevarande bestämmelse att meddela tillstånds- villkor om skyldighet att tillhandahålla nätkapacitet enligt sin lydelse alla former av nätkapacitet, såväl fast som mobil. Eftersom upplåtelse av mobil nätkapacitet regleras särskilt i 23 a § bör motsvarande inskränk- ning göras här och omfatta annan nätkapacitet än för mobila teletjänster. 23 a § Förpliktelsen omfattar sådana teleoperatörer som innehar ett telenät för mobila teletjänster och som har tillstånd att tillhandahålla mobila tele- tjänster eller nätkapacitet. Således omfattas inte den som innehar ett så- dant telenät enbart för eget behov eftersom något tillstånd enligt telelagen inte krävs i ett sådant fall. Utanför tillämpningsområdet för be- stämmelsen faller även telenät för mobila teletjänster som en tillstånds- havare innehar i rörelsen men som inte används i den tillståndspliktiga verksamheten. Med ett telenät avses enligt 1 § en anläggning som är avsedd för för- medling av telemeddelanden. Ett telenät för mobila teletjänster består av den fysiska infrastruktur, t.ex. med radiosändare, som är nödvän- dig för att förmedla mobila teletjänster. För att teletjänsten skall vara mobil enligt lagen fordras att en abonnentanslutning tillhandahålls i en mobil nätanslutningspunkt. Förpliktelsen omfattar därmed inte kapacitet i sådana telenät där radiosändare visserligen kommer till användning, och därigenom tar frekvensutrymme i anspråk, men där anslutningarna inte sker i mobila nätanslutningspunkter. Exempel på sådan användning är fast radio som en del av ett telenät (radiolänkstråk eller lokala accessnät) eller radioanslutning med lokalt begränsad rörlighet liknande den rörlig- het som uppnås med en sladdlös telefon. Det är i samband med tillhanda- hållande av mobila teletjänster som det föreligger brist på frekvensut- rymme. Utanför tillämpningsområdet faller vidare teleoperatörer som till- handahåller mobila teletjänster utan att inneha ett eget telenät. Sådana tjänstetillhandahållare tillhandahåller tjänsterna med nätkapacitet som disponeras med stöd av avtal som ingåtts med nätoperatörerna. Syftet med förevarande bestämmelse är just att få fler sådana tjänstetillhanda- hållare på marknaden. Dessa är således inte förpliktade enligt denna paragraf att vidareupplåta den kapacitet som de disponerar. Nätinnehavaren är bara skyldig att upplåta nätkapacitet som är till- gänglig. Med nätkapacitet avses enligt 1 § överföringskapacitet i tele- nätet. Vad som i detta sammanhang närmare ingår i detta och vad som avses med tillgänglig kapacitet har utförligt behandlats i avsnitt 7.2 Ut- gångspunkten för bedömningen om det finns tillgänglig kapacitet är som framhållits tidigare att det finns kapacitet i nätet som innehavaren inte behöver i den egna verksamheten. I det ligger en bedömning inte bara av det behov som föreligger utan även en affärsmässig bedöm- ning av en skälig avkastning på såväl gjorda som framtida planerade investeringar mot bakgrund bl.a. av den förväntade utvecklingen av trafikmängden i nätet. Skyldigheten att upplåta kapacitet i nätet föreligger bara om det kan ske utan att väsentliga krav i fråga om driftssäkerhet inte åsidosätts. På inrådan av Lagrådet kommer detta till klart uttryck i lagtexten. Lydelsen har utformats i nära anslutning till hur motsvarande väsentliga krav är formulerat i 20 §. I avsnitt 7.2 framhålls att det är nätinnehavaren som avgör vems eller vilkas begäran som skall tillgodoses om flera framför anspråk till denne och det inte finns tillgänglig kapacitet för samtliga. Även detta bör, som Lagrådet påpekat, framgå av lagtexten. Eftersom det är nätinnehavaren som har den närmare kunskapen om nätets struktur och kapacitet och också har kontrollen över nätet måste det ankomma på denne att åtminstone göra sannolikt att det inte finns någon tillgänglig kapacitet i nätet för upplåtelse till annan. Upplåtelse skall ske på marknadsmässiga villkor. Ersättningsfrågan behandlas närmare i avsnitt 7.2. Begreppet finns i lagen. För viss samtrafik enligt 32 § får nämligen marknadsmässiga villkor be- stämmas. Föreskriften infördes på inrådan av Lagrådet som uttalade bl.a. att en sådan föreskrift förhindrar krav på ersättning och andra villkor som inte ter sig rimliga från marknadsmässiga utgångspunkter och ger därmed tillsynsmyndigheten en viss hållpunkt för medling (prop. 1996/97:61 s. 138). Detta uttalande kan tjäna som vägledning även vid bedömning av vad som är marknadsmässiga villkor enligt denna bestämmelse. Det grundläggande syftet med upplåtelsen skall vara att mobila tele- tjänster tillhandahålls allmänheten. Detta kommer till uttryck genom att den upplåtna kapaciteten skall användas för att tillhandahålla mobila tele- tjänster inom ett allmänt tillgängligt telenät. Detta innebär inte att den som erhåller nätkapacitet själv måste tillhandahålla teletjänsterna. Det är tillräckligt att den begärda nätkapaciteten, exempelvis efter upplåtelse i andra hand, slutligt kommer allmänheten till del i form av mobila tele- tjänster. Slutligen framgår av första stycket att skyldigheten inte gäller i för- hållande till andra tillståndshavare som innehar telenät för mobila tele- tjänster. Den som innehar ett telenät är således inte berättigad att få nätkapacitet upplåten enligt denna föreskrift. I paragrafens andra stycke har intagits en bestämmelse om att upp- låtelse skall ske på villkor som är icke-diskriminerande i förhållande till vad tillståndshavaren tillämpar för sin egen verksamhet och, om upp- låtelse sker till flera, är konkurrensneutrala i förhållandet mellan dessa. Ett krav på konkurrensneutrala villkor innebär att tillståndshavaren inte utan saklig grund får särbehandla vissa konkurrenter, dvs. gynna eller missgynna någon konkurrent i förhållande till hur andra behandlas. Om det sker utan objektivt godtagbara skäl kan detta komma att snedvrida förutsättningarna för konkurrens mellan tjänsteleverantörerna. Detta kan vara fallet utan att den tillståndshavare som tillämpar de aktuella vill- koren särskilt gynnas. Kravet på konkurrensneutralitet innebär att till- ståndshavaren skall utforma sina villkor så, att upplåtelse av nätkapa- citeten sker efter principer som är rättvist utformade och därmed objek- tivt försvarbara. Kravet förutsätter för sin tillämpning inte att avtal om upplåtelse har träffats med flera tjänsteleverantörer. Ett åsidosättande av kravet kan ske redan om tillståndshavaren erbjuder kapacitet till flera på villkor som inte är konkurrensneutrala mellan dessa. Vidare krävs att villkoren är icke-diskriminerande i förhållande till vad tillståndshavaren tillämpar för sin egen verksamhet. Kravet på icke-dis- kriminering i detta sammanhang innebär att tillgången till nätkapacitet inte får behandlas som ett konkurrensmedel. Om konkurrenternas villkor för att få tillgång till kapaciteten till sin utformning eller tillämpning är mindre fördelaktiga än vad nätinnehavaren tillämpar för sin egen verk- samhet kan en diskriminering föreligga. 63 § En överträdelse av förbuden i 6 eller 19 § konkurrenslagen (1993:20) kan leda till att ett företag drabbas av sanktioner enligt den lagen i form av att företaget åläggs att betala konkurrensskadeavgift eller genom att det ut- döms ett vite. En samordning bör ske så att ett förfarande som blivit föremål för åtgärder enligt konkurrenslagen inte medför att sanktioner påförs enligt denna lag. Av förevarande bestämmelse följer därför att den som åläggs en sanktion enligt konkurrenslagen inte skall åläggas att be- tala vite enligt denna lag för samma handlande. Lagen föreslås träda i kraft . Föreskrifterna i 23 a § skall tillämpas även på tillstånd som har beviljats före ikraftträdandet. Detta har vid remissbehandlingen kritiserats från konstitutionella utgångs- punkter. Frågan behandlas i avsnitt 7.1. Förteckning över remissinstanser Efter remiss av Post- och förslag har yttranden inkommit från Länsrätten i , , Kommunikationsforsknings- beredningen KFB, Statskontoret, , Närings- och tek- nikutvecklingsverket , , , AB , , , , IT- företagen, , , Tele- nordia AB, , , . Vissa frågor i anknytning till myndighetens förslag har belysts i två rapporter. Vid ett remissmöte då dessa rapporter behandlades deltog , , , IT-före- tagen, , , , , , , , AB , , , , . Skriftliga yttranden över dessa rapporter har inkommit från , Kon- kurrensverket, , , Post- och telestyrel- sen, , , , , , , icomera AB, . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i telelagen Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)1 dels att 11, 14, 15, 60 och 63 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 23 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 § Ett tillstånd skall gälla tills vidare. Tillstånd som avser till- handahållande av mobil teletjänst får dock tidsbegränsas. Ett tillstånd skall gälla tills vidare. Tillstånd som avser till- handahållande av mobil teletjänst eller av nätkapacitet för sådan verksamhet får dock tidsbegränsas. 14 § När fråga uppkommer om att meddela tillstånd att inom ett all- mänt tillgängligt telenät tillhanda- hålla nya eller väsentligt ändrade mobila teletjänster och det kan an- tas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill driva sådan verksam- het, skall prövningen ske efter ett förfarande med allmän inbjudan till ansökan. Detsamma gäller när det fre- kvensutrymme som avsatts för en mobil teletjänst utökas eller på annat sätt medger att ytterligare tillstånd meddelas utan att pågående användning begränsas. Inbjudningsförfarandet skall då avse endast det frekvensutrymme som härigenom blivit tillgängligt. När fråga uppkommer om att meddela tillstånd att inom ett all- mänt tillgängligt telenät tillhanda- hålla nya eller väsentligt ändrade mobila teletjänster eller nätkapa- citet för sådan verksamhet och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill driva sådan verk- samhet, skall prövningen ske efter ett förfarande med allmän inbjudan till ansökan. Detsamma gäller när det fre- kvensutrymme som avsatts för verksamheter enligt första stycket utökas eller på annat sätt medger att ytterligare tillstånd meddelas utan att pågående användning begränsas. Inbjudningsförfarandet skall då avse endast det frekvensutrymme som härigenom blivit tillgängligt. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om de sakliga grunder som skall tillämpas vid prövning enligt denna paragraf. 15 § Tillstånd enligt 7 § att driva televerksamhet får förenas med villkor om skyldighet för viss tillståndshavare 1. att på vissa villkor tillhandahålla telefonitjänst till fast nätanslut- ningspunkt åt var och en som efterfrågar denna tjänst, 2. att med beaktande av tillgäng- lig kapacitet tillhandahålla nätkapa- citet på vissa villkor åt den som efterfrågar sådan, 2. att med beaktande av tillgäng- lig kapacitet tillhandahålla annan nätkapacitet än som avses i 23 a § på vissa villkor åt den som efter- frågar sådan, 3. att tillhandahålla information om verksamhetens ägare, 4. att bedriva verksamheten varaktigt och med god kapacitet och kva- litet, 5. att på ett visst sätt fullgöra vad som föreskrivs i 23 eller 34 §, 6. att på skäliga villkor i egen telekatalog publicera uppgifter om en- skildas teleabonnemang hos anmälningspliktig i den utsträckning de inte omfattas av tystnadsplikt enligt lag, 7. att utan särskild ersättning upprätthålla telefonautomater i en om- fattning som i fråga om antal och geografisk utbredning tillgodoser all- mänhetens behov, samt 8. att på skäliga villkor tillhandahålla telefonisttjänster. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten meddelare närmare föreskrifter om det sätt på vilket tillståndsvillkoren skall fullgöras. 23 a § Den som har tillstånd att till- handahålla mobila teletjänster eller nätkapacitet skall, om tillstånds- havaren för verksamheten innehar ett telenät för mobila teletjänster, tillgodose en begäran om att på marknadsmässiga villkor upplåta nätkapacitet för tillhandahållande av mobila teletjänster enligt 5 § 2 i den utsträckning det finns tillgäng- lig kapacitet i nätet. Skyldigheten gäller inte i förhållande till andra tillståndshavare. Upplåtelse enligt första stycket skall ske på villkor som är konkur- rensneutrala och icke-diskrimine- rande i förhållande till vad till- ståndshavaren tillämpar för sin egen verksamhet. 60 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden av denna lag eller av tillståndsvillkor eller före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen. Vid tvist om samtrafikvillkor, villkor för sammankoppling av nät- kapacitet enligt 36 §, överlämnande av telefonnummer enligt 39 § eller förval enligt 40 § skall tillsynsmyn- digheten på ansökan av en part be- sluta vad som skall gälla mellan parterna i de frågor som tvisten gäller, i den mån detta är nödvän- digt för att lagen eller tillståndsvill- kor eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas.