prop · GN03150 · 2000-01-01 00:00:00 — EKN redovisade inkomster motsvarande 843 (589) , RGK 163 (158) och BKN 67 (101) . Dessutom tillkommer inkomster till följd av återbetalning av tidigare infriade garantier dvs. återvunna skadebelopp vilka uppgår till 1 263 (1 341) , motsvarande av den totala kapitalskulden. Dessa inkomster härrör främst från EKN som svarar för 1 141 (1 292) . Summan av inkomsterna från garantiavgifter och återbetalningar för tidigare infriade garantier har i förhållande till utgifterna för infriade garantier resulterat i ett nettoöverskott på för , exklusive insättningsgarantin. var motsvarande siffra ett underskott på . Diagram 6.3 visar det ekonomiska utfallet exklusive 1999. Diagram 6.3 Ekonomiskt utfall exkl. 1999 försämrades utfallet kraftigt. Nedgången 1997 förklaras främst av att EKN:s inkomster från återbetalningar av tidigare infriade garantier minskade . var det främst BKN som stod för nedgången, då BKN:s utgifter till följd av infriade garantier ökade kraftigt . Som framgår av diagram 6.4 förbättras utfallet markant om inkluderas. Diagram 6.4 Ekonomiskt utfall inkl. 1999 Sammanställning av statliga garantier Tabell 6.1 visar i sammandrag garanterad kapitalskuld för samtliga statliga garantier samt inkomster och utgifter för statliga garantier under . Tabell 6.1 Sammanställning av statliga garantier Miljoner kronor Garanti myndighet: Garanterad kapitalskuld 31/12 1999 Utgifter t.f.a infriade garantier Ink. fr. garanti- avgifter Inkomster t.f.a. återbetalning av tidigare infriade garantier RGK 205 438 17 169 3 EKN1 53 510 494 843 1 141 BKN 16 574 1 408 67 93 Ins.gar 398 683 0 1 993 0 Sida 7 Summa 681 253 1 960 3 080 1 263 Summa exkl. Ins.gar. 282 570 1 960 1 087 1 263 1. Uppgifterna för EKN inkluderar även garantier utfärdade med stöd av EKN:s särskilda garantiram för export till och investeringar i och . Det bör observeras att sammanställningen i tabell 6.1 avser olika typer av garantier med olika sannolikhet för infrianden. Av tabell 6.2 framgår vilka reserver garantimyndigheterna har för förlustrisker. Tabell 6.2 Garantimyndigheternas reserver för förlustrisker Miljoner kronor Garanti myndighet: Reservering för förväntad förlustrisk Reservering för riskkoncentration Total reservering RGK 11 000 11 000 EKN 3 264 1 387 4 651 BKN 4 600 0 Sida 391 290 681 Summa 19 255 1 677 20 932 Det föreligger också stora skillnader mellan olika garantier vad gäller konsekvenserna av eventuella infrianden. De garantier som har utfärdats av EKN och Sida följer i huvudsak den nya garantimodellen, vilket innebär att framtida infrianden inte behöver medföra någon budgetbelastning. Detta gäller emellertid inte samtliga garantier som administreras av RGK och BKN. Merparten av RGK:s och BKN:s äldre garantier dvs. de garantier som utfärdades innan den nya garantimodellen trädde i kraft har inte invärderats enligt principerna i den nya modellen. Infrianden av dessa garantier kan därför leda till framtida budgetbelastningar. Äldre garantier som administreras av RGK Merparten av de äldre garantierna administreras av . RGK har gjort en uppskattning av subventionsvärdena för dessa garantier. Subventionsvärdet för ett enskilt garantiåtagande kan sägas utgöra ett nuvärde av den förväntade budgetbelastning som åtagandet kan komma att medföra. Budgetbelastningen kan uppkomma stötvis och under en lång följd av år. Sammantaget uppskattar RGK att subventionsvärdet motsvarar en förväntad budgebelastning över tiden på ca i dagens penningvärde. Sub- ventionsvärdet är baserat på beräkningar som utgår från historiska konkursfrekvenser och återvinningsandelar. Det bör därvid noteras att det beräknade subventionsvärdet uppkommer som en summering av alla individuella värden, och att utfallet sannolikt endast kommer att omfatta ett begränsat antal infrianden. Enskilda projekt kommer med största sannolikhet att utan infrianden och utan att några budgetmedel behöver tillskjutas, men sett över en större grupp av engagemang kommer i några fall infrianden att ske. Enskilda infrianden kan därvid komma att uppgå till belopp som vida överstiger det beräknade subventionsvärdet. RGK bedriver ett aktivt arbete för att invärdera de äldre garantierna. När en subventionerad garanti har invärderats och dess kostnad har fastställts skall motsvarande värde föras upp på anslag inom respektive utgiftsområde, om inte garantins avgifter kan höjas i motsvarande grad. Avgiftsinkomsterna, och i förekommande fall anslagsmedlen, skall föras till garantireserven, varefter eventuella infrianden kommer att belasta reserven och inte de takbegränsade utgifterna. Som regeringen tidigare aviserat skall RGK:s arbete med att invärdera de äldre garantierna vara slutfört (prop. 1999/2000:1, vol. 1, s. 181). Enligt RGK:s preliminära beräkningar kan den genomsnittliga kostnaden för att överföra den utestående garantistocken komma att uppgå till . I den mån denna kostnad inte kan tas ut i form av avgifter av garantitagarna kommer motsvarande anspråk att ställas på budgetmedel. Äldre garantier som administreras av BKN tillsatte regeringen en utredning för utvärdering av systemet med statliga kreditgarantier för bostadsinvesteringar. Utredningens slutbetänkande redovisades i början av innevarande år och behandlas nu av . Antalet skadeärenden inom BKN:s resultat- område för äldre garantier minskade markant . Det sammanlagda ersättningsbeloppet uppgick till , vilket innebär en minskning jämfört med . En väsentlig orsak till denna minskning är att de omfattande utbetalningarna under främst 1998 medförde ökad stabilitet i den återstående garantistocken. En annan viktig faktor är det låga ränteläget som inneburit att lån kunnat omsättas till lägre räntenivå. beslöt regeringen att inrätta en separat garantireserv i för BKN:s äldre garantier, och att de anslagsmedel som reserverats för beräknade skadeutfall skall tillföras reserven. I samband med detta gavs också BKN i uppdrag att i samarbete med RGK fastställa storleken på det permanenta underskottet inom resultatområdet. Detta uppdrag skall redovisas . Enligt BKN:s beräkningar kommer de framtida förlusterna för resultatområdet äldre garantier att uppgå till ca . Beräkningen baseras på en antagen låneränta om . Utfallet är relativt räntekänsligt och därför behäftat med osäkerhet 7 Utvecklingen inom statsförvaltningen 7 Utvecklingen inom statsförvaltningen 7.1 Inledning har i olika sammanhang betonat vikten av att den fortlöpande får information om övergripande förändringar inom statsförvaltningen. I detta kapitel redogör regeringen för trender och förändringar som ur ett övergripande perspektiv har betydelse för statsförvaltningens utveckling. Redovisningen omfattar en beskrivning av hur den statliga konsumtionen, produktionen och sysselsättningen har utvecklats , en redogörelse för personalkonsekvenserna av periodens strukturförändringar samt regeringens övergripande iakttagelser vad gäller de statliga myndigheternas arbetsgivar-politik . De avgränsningar och uppdelningar av statsförvaltningen som görs i detta kapitel skiljer sig från de som görs i skrivelsen i övrigt. Förklaringen till detta är att olika avgränsningar och uppdelningar är relevanta beroende på vilka aspekter av statsförvaltningens utveckling som skall belysas. 7.2 Konsumtion och produktion Offentlig konsumtion beräknas som summan av direktkonsumtion och produktionsvärde med avdrag för avgiftsinkomster och egenproducerade övriga tillgångar. Produktionsvärdet kan skrivas som summan av löner, arbetsgivaravgifter, avskrivningar och inköp av varor och tjänster. Sambandet mellan begreppen framgår av tabell 7.1. Tabell 7.1 Statlig produktion och konsumtion Löpande priser 1999 Produktion 156 164 175 varav försäljning mot avgifter 19 22 26 egenproducerade övriga tillgångar 1 1 1 Direktkonsumtion 19 5 6 Konsumtion 155 147 154 Källa: SCB:s nationalräkenskaper Något förenklat kan den statliga konsumtionen sägas motsvara den statliga verksamhet som är skattefinansierad, medan produktionen även omfattar den avgiftsfinansierade verksamheten. Som framgår av tabell 7.1 uppgick produktionen av statliga tjänster till 1999 medan den totala statliga konsumtionen uppgick till . Den kraftiga minskningen i direktkonsumtion kan till stor del förklaras av att landstingen övertog huvudmannaskapet för läkemedelskostnaderna . Direktkonsumtionen av läkemedel räknas därefter som konsumtion av landstingens varor och tjänster. Utvecklingen 1993 1999 har BNP ökat , medan den statliga konsumtionen minskat . Denna minskning förklaras till stor del av huvudmannaskapsbytet för läkemedelskostnaderna. Om kostnaderna för läkemedel exkluderas var den statliga konsumtionen lika stor 1999 som den var . Diagram 7.1 Produktion och konsumtion av statliga tjänster 1993 1999, volymförändring Medan BNP har ökat relativt kraftigt har volymökningen av statens samlade verksamhet mätt i termer av produktion begränsats till . Uppgången i den statliga produktionen har främst inträffat med volymökningar på . Med utgångspunkt i nationalräkenskaperna kan den statliga produktionens fördelning åskådliggöras genom en indelning i sju huvudgrupper: försvar, utbildning, näringslivs- tjänster, samhällsskydd och rättskipning, allmänna tjänster, kultur samt vård, social trygghet och omsorg. De olika verksamheter som ryms inom respektive huvudgrupp sammanfattas i tabell 7.2. Tabell 7.2 Statliga områden och verksamheter indelade efter nationalräkenskaperna Verksamhet Försvar militärt och civilt försvar Utbildning högskoleutbildning och forskning Näringslivstjänster bostadsförsörjning och samhällsutveckling, samhällsplanering och regional utveckling, miljö och naturvård näringslivsfrågor inom energi, jordbruk, mineralbrytning, tillverkning och byggnadsverksamhet kommunikationer övriga näringslivsfrågor Samhällsskydd och rättskipning kronofogdemyndigheter och kriminalvård samt polis-, åklagar-, och domstolsväsende Allmänna tjänster allmän och utrikes förvaltning skatteindrivning Vård, social trygghet och omsorg hälso- och sjukvård, allmän administration och forskning social trygghet, administration av sociala bidrag, social omsorg inkl. integrationsfrågor och arbetsmarknadsåtgärder Kultur fritidsverksamhet, kultur och religion Omläggningen av nationalräkenskaperna har inneburit vissa förändringar när det gäller klassificeringen av myndigheter efter verksamhetsområden. Migrations- och integrationsfrågorna, som tidigare räknades till området allmänna tjänster, ingår nu i området vård, social trygghet och omsorg. Samma sak gäller för arbetsmarknadsåtgärderna som tidigare räknades till näringslivstjänsterna. Som framgår av diagram 7.2 så svarar de fyra områdena försvar, utbildning, näringslivstjänster samt samhällsskydd och rättskipning för av den totala statliga produktionen. Diagram 7.2 Produktion av statliga tjänster 1999, procent har produktionen inom områdena utbildning, näringslivstjänster, försvar och kultur ökat medan den minskat inom övriga områden. Försvaret Kostnaderna för produktionen inom försvars- området uppgick till 1999, vilket motsvarar drygt en fjärdedel av den totala statliga produktionen. Försvaret är därmed fortfarande det verksamhetsområde som väger tyngst i staten. Diagram 7.3 Produktionen i försvaret 1993 1999, volymförändring Med undantag har försvarsproduktionen ökat kontinuerligt med mellan . Sammantaget har produktionen ökat . Trots att lönekostnaderna inom försvaret har minskat med till följd av en kraftiga nedgång i sysselsättningen, har försvarets totala kostnader ökat . Den främsta orsaken till detta är en uppgång i kostnaderna för den löpande förbrukningen av varor och tjänster, exklusive de s.k. varaktiga varorna. Som framgår av diagram 7.4 beror inte kostnadsökningen på en uppgång av kostnaderna för de varaktiga varorna. har omkostnaderna ökat i volym för att 1999 uppgå till , vilket motsvarar av produktionsvärdet. Kostnaderna för de varaktiga varorna minskade med . Den stora variationen i statistiken över löpande förbrukning och varaktiga varor indikerar dock att gränsdragningen mellan dessa kan vara osäker. Diagram 7.4 Produktion, förbrukning och löner i försvaret 1993 1999, volymförändring Utbildning producerades högre utbildnings- tjänster och forskning till ett värde av . Högskoleutbildningen svarade för medan forskningens andel uppgick till . Sammantaget svarar dessa områden tillsammans med utbildningsadministrationen och de statliga specialskolorna för drygt en femtedel av den totala statliga produktionen. Produktionen av utbildning och forskning vid universitet och högskolor har ökat markant . 1999 var uppgången i volym, varav inföll . Diagram 7.5 Produktion av statliga utbildningstjänster och forskning 1993 1999, volymförändring Det är främst inom de mindre och medelstora universiteten och högskolorna som utbyggnaden skett. Den största delen av ökningen förklaras av satsningar på befintliga skolor, men har också nya högskolor bildats på , i och på . Näringslivstjänster Produktionen av statliga näringslivstjänster motsvarade ett värde på 1999. Det är en uppgång i volym . Det är uteslutande inom området kommunikationer som verksamheten expanderat . Diagram 7.6 Produktion av statliga näringslivstjänster 1993 1999, volymförändring Omläggningen av nationalräkenskaperna innebar att arbetsmarknadsåtgärderna flyttades från området näringslivstjänster till social omsorg. Näringslivstjänsterna utgörs till av kommunikationstjänster. Det är huvudsakligen och som svarar för verksamheten. Ytterligare en konsekvens av omläggningen av nationalräkenskaperna är att avskrivningar på statliga vägar och järnvägar räknas in i produktionsvärdet. Avskrivningarna som motsvarar den årliga förslitningen inom kommunikationsområdet beräknas uppgå till av produktionsvärdet 1999. De övriga myndigheterna inom näringslivs- tjänsterna, varav och är de största, minskade sin sammantagna produktion 1997. har förändringarna varit små och produktionen legat stilla på ungefär samma nivå. Samhällsskydd och rättskipning Inom området samhällsskydd och rättskipning uppgick produktionen till eller av den totala statliga produktionen 1999. Diagram 7.7 Produktion av samhällsskydd och rättskipningstjänster 1993 1999, volymförändring Produktionskostnaderna har minskat med i volym . Såväl kriminalvård som polis- och rättsväsende har minskat verksamheten i termer av produktionsvolym. Inom rättsväsendet som förutom domstolarna även inkluderar kronofogdemyndigheterna har produktionen minskat med , medan minskningarna inom kriminalvården har varit . Polisväsendet, som svarar för av produktionsvärdet, har inte haft en lika stor nedgång. har produktionen inom polisen minskat med . Allmänna tjänster Verksamheten inom allmänna tjänster dvs. områden som ekonomi, planering, skatter och tullar har minskat relativt kraftigt . Diagram 7.8 Produktion av allmänna tjänster 1993 1999, volymförändring Produktionen uppgick till eller av den totala statliga produktionen 1999. Efter korrigeringar för nedgången i allmänna tjänster 1993 1994 som helt kan förklaras av bolagisering och för den marginella ökningen som berodde på att alla departement samlades till en enda myndighet har produktionen av allmänna tjänster sammantaget minskat i volym . Verksamhetsvolymen inom skattemyndigheterna, som svarar för drygt en fjärdedel av områdets produktionsvärde, har minskat med . Nedgången inom länsstyrelserna, som svarar för av produktionsvärdet inom området, var nästan lika stor. Vård, social trygghet och omsorg Området vård, social trygghet och omsorg har genom omklassificeringar av myndigheter fått en ny sammansättning i nationalräkenskaperna. Sammantaget svarade produktionen av dessa tjänster för 1999, vilket motsvarar av den statliga tjänsteproduktionen. har tjänsterna minskat i volym . Diagram 7.9 Produktion av vård, sociala trygghetstjänster och omsorg 1993 1999, volymförändring Den största delen av produktionen, , utgörs av administrativa kostnader för socialförsäkringssystemen. Räknat i fasta priser har dessa minskat . Myndigheterna på arbetsmarknadsområdet, som t.ex. arbetsförmedlingar, arbetsmarknads- institut och länsarbetsnämnder, svarade för eller en tredjedel av produktionen 1999. Produktionen inom detta område har utvecklats relativt oregelbundet . Den sjönk kraftigt , men då från en relativt hög nivå efter krisen på arbetsmarknaden året innan. Därefter var volymen i stort sett oförändrad för att sedan öka . minskade pro-duktionen igen, i volym. Arbets-marknadsmyndigheternas produktion är dock inte ett mått på de totala insatserna för arbetslösa. En stor del utgörs t.ex. av direkta inköp av utbildningar från andra producenter. uppgick dessa till . , då kostnaderna var som störst, har volymen inköpta utbildningstjänster mer än halverats. , och Institutionsstyrelsen m.fl. myndigheter inom vård, social trygghet och omsorg svarar tillsammans för av tjänsterna på området som helhet. Ökningen i produktionsvolym förklaras av Institutionsstyrelsen bildande. Kultur Myndigheterna på kulturområdet producerade tjänster till ett värde av motsvarande av den totala statliga produktionen 1999. Produktionsvolymen var i samma storleksordning som året innan, men den har ökat . De statliga museerna svarar för en femtedel av tjänsterna och som är den största myndigheten svarar för av produktionen. 7.3 Sysselsättning Om staten avgränsas till myndigheterna inklusive affärsverken, försäkringskassorna och de fonder som redovisas av myndigheterna uppgick antalet statsanställda till 245 300 personer . Tabell 7.3 Antal anställda i staten 1998 och 1999 1999 Kvinnor 110 100 110 200 Män 136 800 135 100 Samtliga 246 900 245 300 därav heltidstjänstgörande 197 600 198 400 deltidstjänstgörande 49 300 46 900 Omräknat till heltidspersoner 220 600 220 300 Källa: SCB Anm.: Begreppet heltidspersoner beräknas med hjälp av sysselsättningsgraden. Två personer med sysselsättningsgraderna har tillsammans en arbetstid motsvarande en heltidsperson. Omräknat till heltidspersoner uppgick antalet statsanställda 1999 till 220 300. Jämfört med året innan innebär detta en marginell minskning . Med denna avgränsning svarar statsförvaltningen för av den totala sysselsättningen på 4,2 miljoner heltidspersoner 1999. Utvecklingen Den ekonomiska krisen ledde till minskad sysselsättning inom arbetsmarknadens samtliga sektorer. 1997 minskade antalet anställda . Effekterna var mest påtagliga inom varuproduktionen, men även tjänstesektorn påverkades. Därefter har sysselsättningen ökat med . De effekter som den ekonomiska krisen och saneringen av statsfinanserna kan ha haft på sysselsättningen inom staten tydliggörs vid en avgränsning där affärsverken inte ingår. Det bör emellertid betonas att det än så länge är mycket osäkert vilka effekter 1990-talets generella besparingar har haft på sysselsättningen. () har granskat 102 myndigheters finansiering och konstaterar att endast hälften av dessa fick minskade förvaltningsanslag. RRV konstaterade dessutom att hälften av de som fått minskade förvaltningsanslag trots detta hade ökat sina totala intäkter för förvaltningsändamål, bl.a. genom att använda sig av ackumulerat anslagssparande. Denna bild bekräftas också av att myndigheternas anslagssparande har minskat . Om affärsverken borträknas så uppgick antalet heltidspersoner 1999 till 204 100, vilket innebär en minskning med 29 (diagram 7.10). Diagram 7.10 Procentuell utveckling av sysselsättningen inom staten 1990 1999 Efter korrigering för effekterna av de bolagiseringar och huvudmannaskapsbyten som genomförts också utanför affärsverken t.ex. bolagiseringen av AMU-Gruppen har sysselsätt-ningen i staten minskat med ca 20 . Om försäkringskassor-na borträknas uppgår motsvarande minskning till . Denna utveckling kan följas utifrån en indelning av statsförvaltningen i de sju huvud- grupperna: utbildning, samhällsskydd och rättskipning, näringsliv, försvar, allmänna tjäns- ter, kultur samt vård, social trygghet och omsorg. Diagram 7.11 Sysselsättningen inom statens olika områden , procent Den högre utbildningen med över 47 000 anställda svarar för nästan en fjärdedel av sysselsättningen i statsförvaltningen. Även området samhällsskydd och rättskipning med 39 000 anställda svarar för en betydande andel av sysselsättningen. De två områdena försvar och vård, social trygghet och omsorg där såväl försäkringskassorna som integrations- och arbetsmarknadsfrågor ingår är lika stora och svarar för ca 31 000 anställda vardera. Även områdena allmänna tjänster och näringsliv är jämnstora med ca 27 000 anställda vardera. Det mindre området kultur svarar för ca 2 500 anställda. Förhållandena mellan dessa områden i termer av sysselsättning har förändrats påtagligt . Som framgår av diagram 7.12 och 7.13 har sysselsättningen ökat inom områdena utbildning och kultur medan den minskat inom övriga områden. Diagram 7.12 Procentuell utveckling inom de statliga verksamheter där sysselsättningen ökat Diagram 7.13 Procentuell utveckling inom de statliga verksamheter där sysselsättningen minskat Den kraftigaste nedgången har skett inom försvarsområdet som minskat med 13 000 anställda, motsvarande en nedgång med . Som framgår av avsnitt 7.2 har inte nedgången påverkat de totala försvarsutgifterna. Mätt i termer av produktionsvolym är försvaret större än . Även området näringslivstjänster har minskat relativt kraftigt . Inom området vård, social trygghet och omsorg ökade sysselsättningen . Inom samhällsskydd och rättskipning var antalet anställda lika många 1999 som året innan. 7.4 Personalkonsekvenser till följd av strukturförändringar Strukturförändringarna har berört ett relativt stort antal statsanställda. Regeringen har sedan kompletteringspropositionen, 1991/92:150, redovisat vilka personalkonsekvenser som uppstått till följd av genomförda strukturförändringar. Bakgrunden till dessa redovisningar är bl.a. finansutskottets uttalande om behov av information om effekterna av strukturförändringarna inom statsförvaltningen (bet. 1990/91:FiU37, s. 10). I det följande redovisar regeringen sin övergripande bedömning vad gäller personalkonsekvenserna av genomförda strukturförändringar. De bedömningar som respektive departement gör vad gäller framtida konsekvenser av aktuella förslag kommer att redovisas sammanfattningsvis under Staten som arbetsgivare (utgiftsområde 14) i budgetpropositionen . Personalkonsekvenserna i termer av antal uppsagda blir mer rättvisande om affärsverken tas med i beräkningarna, eftersom det i många fall skedde kraftiga personalminskningar inom verken innan de bolagiserades . har 58 500 statsanställda sagts upp. Antalet uppsagda har dock varierat kraftigt mellan åren, och närmare en tredjedel av uppsägningarna skedde inom de tidigare affärsverken de bolagiserades. Antalet uppsagda uppgick som mest till drygt 13 400 och har därefter minskat till omkring 2 300 . Diagram 7.14 Antal uppsagda i statsförvaltningen 1990 1999 Antal Av dem som blev uppsagda var ca 1 850 anställda inom den civila statsförvaltningen, ca 200 vid affärsverken och drygt 250 vid försvaret. Diagram 7.15 Andel uppsagda i statsförvaltningen fördelade efter kön och ålder, 1999 Procent Andelen uppsagda som är eller äldre är ojämnt fördelad över året. ligger den på för att sedan sjunka till strax . Den höga andelen är till stor del eftersläpande effekter av de förändringar som gjordes /99 i reglerna om finansiering av pensionsersättning. Vid utgången av 1999 hade av de som blev uppsagda avaktualiserats hos . av de återstående var registrerade som öppet arbetslösa eller i väntan på att beslutad åtgärd skulle starta, hade tillfälligt lämnat arbetsmarknaden (föräldraledighet m.m.), var i kortare utbildning eller annan åtgärd och resterande hade tillfälliga anställningar eller var i färd med att starta eget. Skillnaden i resultat mellan åldersgrupperna är relativt liten. Uppsagda i åldersgruppen 45 får t.ex. arbete i nästan samma utsträckning som de uppsagda i den yngsta åldersgruppen och det är inte heller några stora skillnader mellan könen.