prop · GN0364 · 2000-01-01 00:00:00 — När det gäller information till den enskilde som skall lämnas efter ansökan, enligt 26 §, kan det ofta finnas sekretessbestämmelser som medför att uppgifter enligt 27 § inte får lämnas ut. Prövning av en begäran om utlämnande kommer att ske enligt sekretesslagens regler; de bestämmelser som främst kan komma att bli aktuella är de regler som gäller utrikessekretess, förundersöknings- sekretess, utlänningssekretess samt sekretess för enskildas personliga förhållanden. (Dessa bestämmelser berörs i korthet nedan.) Sekretess till skydd för enskilda gäller dock inte i förhållande till den enskilde själv, 14 kap. 4 § sekretesslagen. bestämmelse i artikel 109 om vissa begräns- ningar när det gäller utlämnande av uppgifter samt att den stat som har registrerat en rapport i SIS skall ges tillfälle till ställningstagande innan en annan Schengenstat beslutar att lämna ut uppgifter ur rapporten, bör inte tolkas så att svenska myndigheter skulle vara bundna av vad myndigheterna i den främmande staten har för uppfattning i frågan. Emellertid kan den främmande statens uppfattning komma att spela roll vid den skadeprövning som skall göras enligt bestämmelsen om utrikes- sekretess. Utrikessekretessen innebär ett förbud mot röjande av uppgifter om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet. Skadebegreppet skall inte ges en alltför vid innebörd. "Det måste röra sig om någon olägenhet för landet för att skada ska anses föreligga. Motsvarande gäller i fråga om störningar av de mellanfolkliga förbindelserna. Att mindre störningar eller irritationer inom ett lands ledning inte kan uteslutas, om uppgifter lämnas ut, skall således i regel inte föranleda sekretess." (Sekretesslagen En kommentar, m.fl. 1998, sid 2:4.) Sekretess till skydd för det allmännas intresse gäller bl.a. för uppgifter som hänför sig till förundersökning i brottmål och i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, toriums, eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott (5 kap. 1 § 1 och 4 sekretesslagen). För sådana uppgifter gäller sekretess om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Sekretess till skydd för den enskilde En annan fråga som är av intresse för den enskilde är i vilken utsträck- ning sekretess gäller till skydd för uppgifter om hans eller hennes personliga förhållanden i SIS, eller på . På SIRENE- kontoret finns kompletterande information om de rapporter som Riks- polisstyrelsen har registrerat i SIS, och bilateralt översänd komp- letterande information om andra Schengenstaters rapporter i SIS. innehåller inte någon uttrycklig bestämmelse till skydd för enskildas personliga förhållanden. Konventionens strikta begränsningar när det gäller vilka myndigheter som skall ha tillgång till registret samt dess regler om användningsbegränsning, torde dock ha till syfte även att skydda uppgifter av hänsyn till den personliga integriteten. Enligt regeringens mening bör i princip samma sekretesskydd gälla för uppgifter i SIS och på , som när uppgifter av samma slag förekommer i andra sammanhang. Enligt svensk rätt gäller sekretess till skydd för enskilds intresse för uppgifter om personliga eller ekonomiska förhållanden i utredningar enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål samt i åklagar- myndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Statens kriminal- tekniska laboratoriums, eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott (9 kap. 17 § första stycket 1 och 4). För en sådan uppgift gäller sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Vidare gäller sekretess för uppgifter om personliga och ekonomiska förhållanden i register som förs av enligt polisdatalagen (1999:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag samt i register som förs med stöd av lagen (1999:621) om misstankeregister, om det inte står klart att upgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men (9 kap. 17 § första stycket 6 7). Mycket talar för att sekretess till skydd för enskilda redan gäller för uppgifter i de centrala register som förs av (9 kap. 17 § första stycket 4). Det finns dock utrymme för en viss osäkerhet mot bakgrund av att för dessa register i sin egenskap av central förvaltningsmyndighet och inte i sin egenskap av polismyndighet (jämför SOU 1997:65 sid. 337). Här bör även nämnas att absolut sekretess gäller för uppgift i belastningsregister (7 kap. 17 § första stycket). Vidare bör nämnas att sekretess gäller hos polismyndighet för sådan uppgift om enskilds personliga förhållanden som hänför sig till ärende om omhändertagande eller handräckning enligt lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård eller om vård av miss- brukare utan samtycke inom , om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs; sekretessen gäller dock inte beslut i ärendet (7 kap. 19 § första stycket 2). Också inom hälso- och sjukvården är själva beslutet enligt lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård undantaget från sekretess, om beslutet avser frihetsberövande åtgärd (7 kap. 2 § första stycket 1). Undantaget från sekretess gäller även de skäl som har intagits i beslutet, men däremot inte för uppgifter i de bakomliggande handlingarna (prop. 1991/92:59, sid 30). Rapporter i SIS och kompletterande information på i angelägenheter som avser begäran om omhändertagande av en person som har efterlysts för utlämning (artikel 95), om att en person skall nekas tillträde till eller uppehållstillstånd inom Schengenområdet (artikel 96) samt om dold övervakning eller särskild kontroll (artikel 99), kan innehålla uppgifter av samma slag som kan förekomma i svenska polis- register eller i polisens m.fl. myndigheter brottsbekämpande verksamhet. Om en uppgift av sådant slag skulle förekomma i ett sådant annat sammanhang som nämnts, skulle den omfattas av sekretess om det inte står klart att uppgiften kan lämnas ut utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada, med undantag för uppgifter i belastningsregister som omfattas av absolut sekretess. (I den mån SIS- registret innehåller belastningsuppgifter, är det dock fråga om en belast- ningsuppgift som ligger till grund för en viss begäran, inte som i belastningsregistret en sammanställning av belastningspunkter som avser en person.) Uppgifter i angelägenheter som avses i artiklarna 95, 96 och 99 bör därför enligt regeringens mening omfattas av sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. I promemorian föreslogs sekretessen omfatta uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Uppgifter om ekonomiska förhållanden finns emellertid inte uppräknade bland de uppgifter som får registreras i SIS enligt och den föreslagna nya lagen om Schengens informationssystem. Vidare torde uppgifter om ekonomiska förhållanden knappast få betydelse som kompletterande information för att en stat skall kunna ta ställning till om en begäran i SIS kan efterkommas. Mot bakgrund därav anser regeringen att sekretessen enbart bör omfatta uppgifter om enskildas personliga för- hållanden. När det gäller en rapport i SIS med begäran om att någon skall om- händertas med hänsyn till egen eller annans säkerhet (artikel 97), framstår det som naturligt att jämföra med sekretessen enligt 7 kap. 19 § första stycket 2, avseende ärende om omhändertagande eller handräckning enligt viss lagstiftning om tvångsomhändertaganden. Uppgifter i dessa ärenden omfattas, som nämnts, av sekretess om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs, dock omfattas inte uppgift som har tagits in i beslut i sådana ärenden. Det sistnämnda kan synas tala emot en bestämmelse om sekretess för de aktuella uppgifterna när de förekommer i SIS. Det kan emellertid inte uteslutas att andra Schengenstaters rapporter i SIS kan komma att innehålla uppgifter som normalt inte skulle ha tagits in i skälen i ett beslut om omhändertagande i , t.ex. vad gäller syftet med rapporten. Vidare skiljer sig situationen med uppgifter i SIS från den som avses i 7 kap. 19 § första stycket 2 i ett väsentligt avseende, nämligen det att uppgifterna i det förra fallet finns i ett register där de är tillängliga för många myndigheter. Slutligen finns det anledning att betona att det beträffande den kompletterande information som utväxlas bilateralt mellan SIRENE-kontor inte finns några begränsningar motsvarande de som gäller för rapporter i SIS. För den kompletterande informationen finns det således än starkare skäl för sekretess till skydd för den enskilde. Det är därför regeringens uppfattning att även uppgifter om enskildas förhållanden i angelägenheter som avser framställningar enligt artikel 97, bör omfattas av sekretess. Samma styrka på sekretessen bör gälla för dessa uppgifter som för de tidigare nämnda, dvs. sekretess skall gälla om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Slutligen bör nämnas att regel till skydd för rätt eller frihet för annan person än den registrerade täcks av sekretess- lagens regel i 9 kap. 17 § andra stycket om sekretess för anmälan eller annan utsaga från enskild. Någon lagändring behövs således inte i den delen. 8.5 Skyddsnivå och säkerhet för personuppgifter i SIS (artiklarna 117 118) 8.5.1 regler ställer upp vissa grundläggande krav på Schengenstaternas regler om säkerhet och skyddsnivå för de person- uppgifter som förs in i systemet. Dessa finns i artiklarna 117 118. Schengenstaterna är till att börja med skyldiga att ha en skyddsnivå för personuppgifter i sina nationella SIS-enheter som motsvarar principerna i dataskyddskonvention av och som tar hänsyn till ministerkommittés rekommendation R (87) 15 av avseende reglering av utnyttjandet av person- uppgifter inom den polisiära sektorn. Någon överföring av personupp- gifter får inte ske förrän erforderliga föreskrifter om skydd för person- uppgifter har trätt i kraft i de stater som berörs av överföringen. Vidare bör här nämnas att Schengenstaterna är skyldiga att vidta vissa säkerhetsåtgärder vad gäller den nationella enheten i SIS, exempelvis åtgärder för att hindra obehöriga från att få tillträde till de anläggningar som används för databehandling av personuppgifter. Slutligen får endast särskilt kvalificerade personer, som har genomgått säkerhetskontroll, utses till att arbeta med databehandling. 8.5.2 Gällande rätt De allmänna skyddsreglerna i personuppgiftslagen innebär i huvudsak att en personuppgiftsansvarig skall se till att personuppgifter behandlas bara om det är lagligt och alltid behandlas på ett korrekt sätt, att personupp- gifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, att de inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket de samlades in, samt att rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna uppgifter som är felaktiga eller ofullständiga i för- hållande till ändamålen. Se vidare avsnitt 8.3.1. När det gäller säkerhetsåtgärder finns särskilda regler i 31 § person- uppgiftslagen. Den personuppgiftsansvarige skall vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda de personuppgifter som behandlas. Åtgärderna skall åstadkomma en säkerhetsnivå som är lämplig med beaktande av de tekniska möjligheter som finns, vad det skulle kosta att genomföra åtgärderna, de särskilda risker som finns med behandlingen av personuppgifterna samt hur pass känsliga de behandlade personuppgifterna är. Avsikten är att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela de närmare föreskrifter som behövs om säkerhetsåtgärder. 8.5.3 Överväganden och bedömning Regeringens bedömning: Genom de allmänna skyddsreglerna i person- uppgiftslagen uppfyller krav på skydds- lagstiftning. bestämmelser om skyddsnivå och säkerhet för personuppgifter i SIS föranleder inte lagstiftning. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot promemorians bedömning. Skälen för regeringens bedömning: När det gäller att bl.a. hindra obehöriga från att få tillträde till de anläggningar som används för det , bedöms de grundläggande kraven i personuppgiftslagen på åtgärder för att åstadkomma en lämplig säkerhetsnivå och de möjligheter som finns att meddela kompletterande föreskrifter i förordning eller myndighetsföreskrifter vara tillräckliga för att ska leva upp till gjorda åtaganden i . Dessa delar föranleder således inga lagstiftningsåtgärder. 8.6 Begränsad användning av uppgifter i SIS (artikel 102) 8.6.1 regler För uppgifter som registrerats i SIS finns begränsningar i rätten till användning. Uppgifter som en Schengenstat fört in i SIS i samband med rapporter om förvarstagande för utlämning, införande på spärrlista, omhändertagande av personer, uppgift om uppehållsort eller hemvist, hemlig övervakning eller särskild kontroll samt efterlysning av fordon och föremål får de andra Schengenstaterna utnyttja endast för det ändamål som gäller för den aktuella rapporten. I undantagsfall kan dock en mottagande stat få utnyttja uppgifterna för ett annat sådant ändamål. Det kan bli aktuellt om det finns grundad anledning att avvärja en förestående allvarlig fara för den allmänna ordningen och säkerheten eller en stor risk antingen för statens säkerhet eller för grovt brott. Det förutsätter vidare alltid att den stat som har gjort framställningen har gett sitt tillstånd. 8.6.2 Gällande rätt Bestämmelser om att uppgifter som en stat lämnar till en annan stat inte får användas för annat än vissa ändamål, är vanliga i internationella överenskommelser. Enligt svensk rätt är dock myndigheternas möjlig- heter att använda uppgifter i allmänhet inte begränsade på detta sätt. För att uppnå sådana begränsningar krävs särskild lagstiftning. Ett exempel på sådan lagstiftning utgör lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. Av 1 § i den lagen framgår att om en svensk myndighet har fått upplysningar eller bevismaterial från en främmande stat för att användas i underrättelse- verksamhet om brott, vid utredning av brott eller i ett rättsligt förfarande med anledning av brott och om det på grund av en överenskommelse med den främmande staten gäller villkor som begränsar möjligheten att utnyttja materialet, skall den svenska myndigheten följa villkoren. I 1 kap. 4 § sekretesslagen finns en hänvisning till denna lag. Andra exempel är lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden och lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. 8.6.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: En bestämmelse införs i den nya lagen som förbjuder annan användning av uppgifter i SIS än den som har begärts i rapporten, om inte den rapporterande staten har lämnat sitt samtycke (10 §). En hänvisning till den nya bestämmelsen införs i 1 kap. 4 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100). Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Datainspektionen och har ifrågasatt om det inte av bestämmelsen bör framgå fler förutsättningar för det undantag då annan användning än den begärda kan bli aktuell. Skälen för regeringens förslag: De uppgifter som svenska myndig- heter kommer att kunna motta från andra stater genom SIS bedöms i stor utsträckning komma att omfattas av 1 § lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet och på det polisiära området av den bestämmelse med motsvarande innebörd som föreslås i lagen om internationellt polisiärt samarbete som föreslås i avsnitt 9.2.4. Emellertid kan uppgifter enligt överlämnas i helt andra syften än som anges i dessa lagrum. Hit hör uppgifter om personer som skall införas på spärrlista (artikel 96) samt uppgifter om försvunna personer och personer som med hänsyn till sin egen säkerhet bör tillfälligt omhändertas (artikel 97). Det är även tänkbart att uppgifter om vissa föremål som efterlyses (artikel 100) i några fall kan falla utanför tillämpningsområdet för ovan nämnda bestämmelse. Eftersom de angivna uppgifterna enligt konventionen som huvudregel endast får användas för de syften som avses med framställningen (rapporten) från den andra Schengenstaten, krävs en lagregel som förhindrar att uppgifterna används av svenska myndigheter för andra syften. En regel om begränsning av användning av uppgifter som registreras i SIS, hör lämpligen hemma i den nya lag som reglerar det nationella SIS- registret. Den nya lagen bör således innehålla en bestämmelse som inne- bär att en uppgift som har registrerats i SIS endast efter samtycke från den stat som har registrerat uppgiften får användas för ett annat ändamål än det som avsetts med registreringen. Datainspektionen och har ifrågasatt om inte samtliga förutsättningar, för att undantaget skall bli tillämpligt och annan användning än den begärda tillåten, bör framgå av den nya bestäm- melsen. Av artikel 102.3 i framgår dels att varje avvikelse från huvudregeln förutsätter att det finns grundad anledning att avvärja en förestående allvarlig fara för det allmänna ord- ningen och säkerheten, en stor risk för statens säkerhet eller grovt brott, dels att tillstånd för detta ändamål skall ges i förväg av den rapporterande staten. Det är således den rapporterande staten som, i samband med att den tar ställning till om tillstånd skall lämnas till annan användning, har att beakta de aktuella förutsättningarna. Regeringen anser därför att bestämmelsen bör ange såväl förbudet mot annan användning än den som avses med rapporten, som undantagsfallet när annan användning tillåts av den rapporterande staten, men däremot inte de förutsättningar som den rapporterande staten har att beakta. Som en följd av den nya paragrafen bör en hänvisning dit införas i 1 kap. 4 § tredje stycket sekretesslagen. 8.7 Rättelse och skadestånd (artiklarna 106, 109 111 och 116) 8.7.1 regler Ett viktigt område när det gäller integritetsskydd och säkerhet för upp- gifter är de regler som gäller för ändring av uppgifter m.m. Enligt är det endast den Schengenstat som har registrerat en framställning i SIS som har rätt att ändra, komplettera, korrigera och radera uppgifter. Om en annan Schengenstat, som har tagit emot uppgifterna, misstänker att dessa är felaktiga skall den underrätta den rapporterande staten, som är skyldig att kontrollera och rätta eller radera uppgifterna. Det är inte bara stater som kan initiera ett sådant förfarande, utan vem som helst kan begära rättelse eller radering av en felaktig uppgift som berör honom eller henne. (Enskilda personers rätt att få tillgång till de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne i SIS har behandlats ovan i avnitt 8.4.3.) reglerar även staternas skadeståndsansvar gentemot enskilda. Varje Schengenstat är ansvarig för skada som till- fogas enskilda personer genom utnyttjande av det nationella registret i SIS, i enlighet med sin nationella lagstiftning. En stat är skadestånds- skyldig även om skadan orsakats av felaktiga uppgifter i en rapport från en annan Schengenstat. Till skydd för den enskilde föreligger det alltså ett strikt skadeståndsansvar för den stat där skadan uppkommit. I sådant fall har dock den Schengenstat som betalt ut skadestånd i allmänhet regressrätt gentemot den rapporterande staten. För att säkerställa enskildas rätt när det gäller rättelse o.d., skall en enskild ha rätt att vända sig till domstol eller annan behörig myndighet i varje medlemsstat för att få upplysningar eller för att begära rättelse, radering eller skadestånd med anledning av registrering som berör honom eller henne. Schengenstaterna är skyldiga att verkställa ett sådant beslut. 8.7.2 Gällande rätt Ett grundläggande krav på behandling av personuppgifter som ställs i personuppgiftslagen är att alla rimliga åtgärder skall vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålet med behandlingen. Vidare är den personuppgiftsansvarige enligt personuppgiftslagen skyldig att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen. Personuppgiftslagen innehåller även regler om skadestånd. Den per- sonuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränk- ning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med lagen har orsakat, dock med viss möjlighet till jämkning om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. När det gäller information, rättelse samt skadestånd hänvisar polisdata- lagen till personuppgiftslagens regler. 8.7.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: skyldighet att rätta uppgifter i SIS begränsas i lagen till att avse endast sådana uppgifter som styrelsen har registrerat (12§). Personuppgiftslagens huvudregel när det gäller skadestånd görs tillämplig på SIS-förhållanden. Det innebär ett strikt skadestånds- ansvar för staten för skada och kränkning av den personliga integriteten som en enskild orsakats genom en behandling av personuppgifter i strid med lagen (13 §). Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslagen eller lämnat dem utan erinran; anser dock att även enskildas rätt att begära att undersöker om registrerade uppgifter är riktiga bör regleras. Skälen för regeringens förslag: Rättelse och skadestånd när det gäller behandling av personuppgifter i SIS specialregleras i lagen om Schengens informationssystem för att svara mot bestämmelser om placering och avgränsning av ansvaret för rättelse respektive skadestånd. Rättelse av felaktiga uppgifter Personuppgiftslagens regel om rättelse är endast tillämplig på behandling av personuppgifter enligt den lagen. Eftersom , som är personuppgiftsansvarig, enligt endast får rätta uppgifter som har registrerats av styrelsen bör personuppgiftslagens regel inte heller göras tillämplig på registrering av personuppgifter i SIS. I stället bör den nya lagen om det innehålla en särskild bestämmelse som begränsar den personuppgiftsansvariges, dvs. , skyldighet till att rätta endast sådana uppgifter som styrelsen själv har registrerat. Om det finns misstanke om att en uppgift som har registrerats av en annan Schengenstat är felaktig, är enligt Schengen- konventionen skyldig att underrätta den rapporterande staten om den misstänkt felaktiga uppgiften. Detta faller under den allmänna skyldig- heten enligt 9 § första stycket h. personuppgiftslagen att vidta alla rimliga åtgärder för att rätta felaktiga uppgifter m.m. Någon ytterligare reglering bedöms inte nödvändig. I den nya lagen bör således införas en bestämmelse som innebär att är skyldig att rätta felaktiga uppgifter som styrelsen registrerat. I den nämnda skyldigheten enligt 9 § första stycket h. personuppgifts- lagen, att vidta alla rimliga åtgärder för att rätta felaktiga uppgifter m.m., ligger även en skyldighet för den personuppgiftsansvarige att när det finns skäl till det undersöka om registrerade uppgifter är riktiga o.d. I detta ligger i sin tur också en skyldighet att på begäran av en enskild person göra en sådan undersökning. Enskildas rätt enligt Schengen- konventionen att begära undersökning och rättelse av uppgifter torde där- för tillgodoses genom detta. Personuppgiftslagen är tillämplig på behandling av personuppgifter i den mån inte annat föreskrivs. Den nämnda principen gäller således även för personuppgifter i SIS.