prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — EU uppmanade militären att respektera före detta regeringsmedlemmars säkerhet och lagliga rättigheter och frige de som gripits. Vikten av en fortsatt dialog med och betydelsen av att båda länderna ansluter sig till den globala icke-spridningsregimen betonades. , vid ministerrådets möte, upprepades budskapet från Tammerfors- deklarationen och en uppmaning riktades till övergångsadministrationen att presentera en bindande tidsplan för en snabb återgång till civilt och demokratiskt styre. Mot bakgrund av inbördeskriget i antog EU en gemensam ståndpunkt. I denna slås bland annat fast att unionen avsåg arbeta för en hållbar fred i och därigenom för stabilitet och utveckling i regionen samt verka för en ökad respekt för internationell rätt och mänskliga rättigheter, inklusive barns och kvinnors rättigheter. Unionen syftade också till att bistå med effektiv humanitär hjälp samt intensifiera kampen mot illegala droger och terrorism. Vid ministerrådets möte , beslöt unionen att ställa sig bakom sanktioner som beslutade om med anledning av talibanernas under- låtenhet att överlämna den för terrorism misstänkte Usuma Bin Laden. 33.15.3 , , och , , och fortsatt problematiska utvecklingen i föranledde ett antal reaktioner från EU:s sida mot den sittande militärregimen, som benämns SPDC (State Peace and ). Unionens gemensamma ståndpunkt förlängdes och ytterligare en gång . Ståndpunkten omfattar bland annat vapenembargo, stopp för allt bistånd utom det rent humanitära, samt förbud mot en rad personer med anknytning till militärregimen att besöka EU-medlems- stater, eller resa genom dessa. Ett flertal uttalanden gjordes också, i vilka bl.a. regimens överträdelser vad gäller mänskliga rättigheter framhölls, och där regimen uppmanades att inleda dialog med oppositionen i syfte att återinföra demokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna i . Ordförandelandet utrikesminister framförde samma budskap till utrikesminister vid ett möte i anslutning till . hade EU:s trojka besökt för att söka inleda en kritisk dialog med regimen och för att samtala med oppositionens ledare . Återinförandet av dödsstraffet i föranledde en nära dialog mellan EU och den filippinska regeringen, för att förmedla unionens beklagande över detta. Utvecklingen i gav anledning till ett antal uttalanden från EU:s sida till stöd för den demokratiska och ekonomiska reformprocess som inletts. EU liksom många medlemsstater, däribland , bidrog också med bistånd till förberedelserna inför landets första fria parlamentsval . Valobservatörer från EU fanns på plats vid valet. EU har därefter uttryckt sitt stöd för de demokratiska värderingar och mänskliga rättigheter, som den nya demokratiskt valda regeringen företräder. EU uttryckte också stöd för den indonesiska regeringens vilja att lösa landets regionala konflikter, såsom den i , med fredliga, inte militära medel. EU framhöll sitt stöd för territoriella integritet, och för regeringens ansträngningar att undersöka de överträdelser i fråga om mänskliga rättigheter som begåtts i denna konflikt, och lagföra de skyldiga. Konflikten om föranledde också ett betydande EU- engagemang. EU framförde upprepat stöd för den östtimoresiska själv- bestämmandeprocessen, och uppmaningar till den indonesiska regeringen att ta sitt ansvar för områdets säkerhet inför omröstningen. EU liksom många medlemsstater bidrog aktivt till förberedelserna av den FN-ledda folkomröstningen . Den indonesiskstödda milisens våld därefter kritiserades av EU. Flera EU-länder stödde den multinationella styrkan INTERFET (International Force for East ). EU:s engagemang för östtimoresernas belägenhet markerades också med humanitärt bistånd. EU har också framhållit avsikten av att ge fortsatt stöd till områdets återuppbyggande inför självständigheten. EU uttryckte också i FN:s kommission för mänskliga rättigheter stöd för en internationell undersökning av de överträdelser i fråga om mänskliga rättigheter som begåtts av milisen och av den indonesiska militären. I följde EU nära rättegångarna mot den förre finansministern . medlemskap av samarbetsorganisationen () föranledde fortsatta problem i EU:s förbindelser med Asean. Mötesverksamheten inom ramen för det tekniska samarbetet mellan EG och Asean låg nere under och kunde återupptas först , genom en överenskommelse om begränsad observatörstatus för Asean-stater som inte var anslutna till detta samarbete (, och ). En diskussion har förts om ett starkare engagemang från EU:s sida i (), som är en viktig organisation för säkerhetspolitisk dialog och informationsutbyte. består av Asean-länderna och dess dialogpartners, bl.a. , , , , och . Vissa resultat har uppnåtts på det förtroende- skapande området, men ARF:s potential hämmas av ländernas ovilja att frångå konsensus- och icke-inblandningsprincipen. Det finska ordförandeskapet har lagt fram ett förslag innebärande bland annat att EU bör bidra mer aktivt till samarbetet, t. ex. genom att anordna seminarier eller erbjuda sig sitta ordförande i . Vidare innebär förslaget att EU bör verka för att konkreta förtroendeskapande åtgärder införs efter europeisk förebild samt att utvecklas till ett forum där alla typer av säkerhetspolitiska problem kan diskuteras, inklusive konflikter inom länderna. 33.15.4 Den koreanska halvön meddelande om stadfästes vid rådsmötet 19 . Dokumentet är indelat i en politisk och en ekonomisk del. Skälet till att EU valde att introducera en ny strategi berodde på flera faktorer: EU önskade uttala sitt stöd för ekonomiska reformprogram efter den ekonomiska krisen samt poängtera behovet av att förbättrar marknadstillträde, EU ville visa sitt stöd för det första demokratiska valet då förre dissidenten valts till president och slutligen ville EU stödja ansträngningar att förbättra relationerna till . Meddelandet tar upp de politiska förbindelserna mellan och och stöd till president "solskenspolitik" mot . EU:s roll för att bevara fred och stabilitet på Koreahalvön behandlas. I anslutning till Asean/i hölls ett trojkamöte med . Agendan täckte bl.a. relationerna EU , reformprocessen i , läget på den Koreanska halvön samt dialogen EU . Ett andra politiskt dialogmöte på tjänstemannanivå mellan och ägde rum i under finskt ordförande- skap. Agendan var bred och omfattade bl.a. relationerna EU , humanitärt bistånd, frågor om mänskliga rättigheter, reformfrågor och säkerhetssituationen på den koreanska halvön. Mötet befanns menings- fullt och en fortsättning är att förvänta, förutsatt att står fast vid uppgörelsen med och avstår från fortsatta missiltester. En tremannadelegation från kommissionen besökte . Syftet var främst att informera sig om den humanitära situationen och att diskutera biståndsfrågor för att söka enas om hur EU:s bistånd till skulle utformas. Förhandlingarna kunde slutföras då kommissionen fått gehör för sina krav på större öppenhet, bättre kontroll av projekten och en diskussion om policyfrågor. EU har bidragit med i bistånd till , via ECHO (Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd) och GD Utveckling. I beloppet ingår livsmedelsbistånd och stöd till jordbruket. EU har kanaliserat biståndet genom internationella organisationer som Internationella Röda Korset, internationella enskilda organisationer samt nationella institutioner. EU är efter den största biståndsgivaren till . KEDO:s () verksamhet handlar ytterst om icke-spridning av kärnvapen samt fred och stabilitet på den koreanska halvön. Den handlar också om ökad kärnsäkerhet. Euratom anslöt sig till KEDO och deltar på samma villkor som KEDO:s ursprungliga medlemmar: , och . Gemenskapen skall enligt anslutningsavtalet , , bidra med högst till KEDO:s verksamhet. dominerades KEDO:s arbete av missilspridningsfrågorna. 33.15.5 EU:s Kina-politik Det till maj inplanerade årliga toppmötet EU ställdes in på kinesisk begäran på grund av Nato:s bombning av i . Mötet ägde i stället rum i direkt anslutning till återbördande till . Dagordningen grundades på EU:s Kina- strategi 1998, "Mot ett globalt partnerskap med ". I strategin framhålls EU:s målsättning att engagera i en intensifierad politisk dialog, stödja utvecklingen i mot ett öppnare samhälle och en rättsstat med ökad respekt för de mänskliga rättigheterna samt att ytterligare involvera i den globala ekonomin. EU:s finansiella engagemang skall ökas och EU:s profil i stärkas. EU avser även att särskilt intressera sig för utvecklingen i och efter återbördandet till . Kommissionens ordförande besökte i samband med toppmötet , det andra mötet 1985. Inget bland- kommissionsmöte EU ägde rum . förhandlingar med EG om medlemskap i världshandelsorganisationen påverkades också av ambassadbombningen i . Emellertid kunde och avsluta de bilaterala förhandlingarna, medan EG:s WTO-förhandlingar med vid seklets utgång alltjämt inte hade avslutats. På det politiska området noteras att inom ramen för EU:s dialog om mänskliga rättigheter med , två möten ägde rum mellan EU:s s.k. trojka och . I anslutning till dessa möten anordnades juridiska seminarier i om mänskliga rättighetsfrågor, med deltagande av experter från och . EU-trojkan har även påtalat vikten av att behandlingen av Gong-rörelsens anhängare inte bryter mot konventionerna om mänskliga rättigheter. Ett av initierat teknologiministermöte ägde rum i inom ramen för ASEM. Statsrådet deltog från svensk sida. 33.15.6 Det åttonde toppmötet mellan och hölls i under tyskt ordförandeskap. Dagordningen var som alltid bred och omfattade både politiska och ekonomiska frågor. Politiska frågor som behandlades var bl.a. utvecklingen i Kosovo, och på Koreahalvön och . På det ekonomiska området diskuterade man bl.a. behovet av fortsatta strukturella reformer i , men noterade att den japanska ekonomin utvecklats oväntat positivt . Man kom vidare överens om att fortsätta det nära samarbetet i WTO-relaterade frågor. EU-trojkan och möttes på utrikesministernivå , i och i . Därutöver har en rad möten på olika nivåer ägt rum. Som ett led i att utveckla de politiska relationerna mellan och inleddes regelbundna möten i på tjänstemannanivå. Kommissionen presenterade ett arbetsdokument om som går igenom utvecklingen av förbindelserna då man för rådet presenterade sitt meddelande om , "och : Kommande etapper". Kommissionen konstaterar att förbindelserna mellan och har utvecklats "positivt, om än försiktigt". Man har numera breddat dialogen från att i huvudsak omfatta handelsfrågor till att i högre grad även behandla politiska frågor och ekonomiska frågor av bredare karaktär. Kommissionen konstaterar dock att det finns stort utrymme för att utveckla förbindelserna ytterligare. Efter långvariga diskussioner antog rådet en förordning om EG:s exportfrämjande aktiviteter gentemot , Exprom. Den antagna förordningen, som gäller t.o.m. , slår fast att den rättsliga grunden för Exprom skall vara artiklarna 133 och 308 i Amsterdamfördraget. Förhandlingarna om ett s.k. om ömsesidigt erkännande av provning, certifiering m.m. mellan och har inte kunnat slut- föras , trots tidigare starka förhoppningar om detta. Ett MRA- avtal med som skulle ge företag inom EU möjlighet att testa sina produkter i hemlandet för den japanska marknaden och vice versa ges hög prioritet av EG och diskussionerna kommer därför att fortsätta. DEL 4 SAMARBETE I RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGO 34 Civilrättsligt samarbete Arbetet på det civilrättsliga området är omfattande. Det mesta och kanske viktigaste civilrättsliga samarbetet sker inte som en del av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor utan görs i stället inom det ekonomiska och sociala samarbetsområdet. Detta samarbete syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att den inre marknaden kan upprättas. Olika civilrättsliga regler i medlemsstaterna kan i vissa fall utgöra hinder för den fria rörligheten för t.ex. varor och tjänster, och det kan därför finnas skäl att försöka komma fram till mera likartade regler. kan subsidaritetsprincipen göra sig mera gällande här än annars, bl.a. eftersom det rör sig om regler som griper in i enskildas förhållanden. har ett betydelsefullt harmoniseringsarbete pågått om flera centrala civilrättsliga frågor. Arbetet har gällt direktiv om bl.a. elektronisk handel, direktiv om distansavtal för finansiella tjänster och immaterialrätt. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande finns ytterligare möjligheter till samarbete i civilrättsliga frågor (se artikel 65). Detta arbete är inriktat på den internationella privat- och processrätten, dvs. frågor om lagval, internationell delgivning, domstolars internationella behörighet och erkännande och verkställighet av utländska domar. Det arbetet redovisas i det följande. har i enlighet med givna riktlinjer informerats om det civilrättsliga samarbetet. Vid frågor av större vikt har faktapromemorior överlämnats till och inför ministerråden har samråd hållits med . Dessutom har berört fackutskott fortlöpande informerats om alla viktiga utspel och initiativ m.m. inom detta område. 34.1 Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande inrättades en särskild kommitté för det civilrättsliga samarbetet. Kommittén utgörs av en styrgrupp och olika underarbetsgrupper. (Allmänna frågor) har behandlat olika pelarövergripande frågor, t.ex. elektronisk handel, och andra övergripande frågor, t.ex. EU- koordinering av förhandlingarna inom ramen för om en global konvention om jurisdiktion och verkställighet av domar på privaträttens område och civilrättsligt samarbete mellan och . En inledande diskussion om inrättandet av ett civilrättsligt nätverk och om möjligheterna att utarbeta ett rättsligt instrument för tillämplig lag för äktenskapsskillnad (III) har hållits i enlighet med de prioriteringar som lagts fast i Wienhandlingsplanen (jfr avsnitt 5.2.1). En viktig fråga för kommittén är att följa upp slutsatserna från toppmötet i (se avsnitt 5.2.2). I övrigt har sammanträtt i olika undergrupper (I, II, II, Delgivning och Insolvens), se avsnitt 34.3-34.7. När arbetet med II är klart avser man påbörja en revidering av Romkonventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) bl.a. i syfte att stärka konsumentskyddet. 34.2 Revidering av Bryssel- och Luganokonventionerna Medlemsstaterna påbörjade tillsammans med och ett arbete med att revidera konvention om domstols- behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område och den i stort sett likalydande . uppnåddes i arbetsgruppen enighet om ett antal ändringar i konventionerna. En viktig sådan är att verkställighetsförfarandet blir enklare och snabbare. Sedan Amsterdamfördraget trätt i kraft och frågor som gäller det civilrättsliga samarbetet därmed fördes över till första pelaren beslöt rådet för rättsliga och inrikes frågor, som den bekräftade arbetsgruppens överenskommelse, att "frysa" den överenskomna texten i avvaktan på att kommissionen skulle lägga fram ett förslag till en gemenskapsrättsakt i ämnet. Kommissionen presenterade ett förslag till förordning (se härom avsnitt 34.3). Det fortsatta arbetet med att revidera kommer att tas upp på nytt när förordningen har antagits. 34.3 Jurisdiktion och verkställighet av domar (I) Kommissionen presenterade ett förslag till förordning om jurisdiktion och erkännande och verkställighet av domar i civila och kommersiella mål (KOM(1999) 348), som innehållsmässigt i stort överensstämmer med Brysselkonvention med de ändringar som överenskommits i arbetet med att revidera Bryssel- och Lugano- konventionerna (avsnitt 34.2). Nödvändiga ändringar som krävs för att omvandla texten från en konvention till en EG-rättsakt har också gjorts. Förslaget har behandlats i (I). Arbetet beräknas kunna avslutas . 34.4 Jurisdiktion och verkställighet av domar (II) Konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål (den s.k. Brysselkonventionen II) är en konvention mellan EU:s medlemsstater. Konventionen antogs av rådet . Den har till syfte att underlätta den fria rörligheten för människor inom EU genom enhetliga regler om erkännande av domar på hemskillnad, äktenskapsskillnad och annullering av äktenskap som meddelats i någon medlemsstat. Konventionen innehåller även enhetliga regler om vilket lands domstolar som skall vara behöriga att ta upp sådana mål. Även vårdnadsfrågor omfattas av konventionen, under förut- sättning att en sådan fråga uppkommer i samband med ett äktenskapsmål. Konventionens struktur är i väsentliga hänseenden densamma som i den förmögenhetsrättsliga Brysselkonventionen . Med anledning av Amsterdamfördraget lade kommissionen fram ett förslag till en gemenskapsrättsakt där Brysselkonventionen II omarbetats till en förordning. Huvuddelen av bestämmelserna i konventionen har införts även i kommissionens förordningsförslag. Eftersom det rör sig om två olika slags instrument avviker förordnings- förslaget dock med nödvändighet från konventionen i vissa avseenden. Vidare har ändringar aktualiserats i syfte att anpassa förordningen till den reviderade Brysselkonventionen . Förordningsförslaget har beretts i en rådsarbetsgrupp. Förordningen kommer förmodligen att kunna antas av rådet . 34.5 Tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden (II) Romkonvention om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) var ursprungligen tänkt att omfatta även förpliktelser utanför avtalsförhållanden (framför allt skadeståndstvister). I slutändan lämnades emellertid dessa frågor utanför I. Ett konventionsarbete i frågorna väcktes till liv igen , och en rådsarbetsgrupp fick i uppdrag att undersöka behovet av och möjligheterna att komma överens om en konvention om tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden, II. För att underlätta de fortsatta diskussionerna presenterade det österrikiska ordförandeskapet ett första utkast till konventionstext vid ett rådsarbetsgruppsmöte . för rättsliga och inrikes frågor godkände vid sitt sammanträde på ordförandens initiativ ett dokument vari det konstaterades att det finns ett behov av en konvention av det slag som diskuteras och att det torde vara möjligt att komma överens om en sådan. Rådsarbetsgruppen uppmanades att övergå till mer direkta förhandlingar på grundval av det föreliggande konventionsutkastet. Diskussioner i rådsarbetsgruppen pågår med utgångspunkt i det österrikiska utkastet. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande är det dock inte längre aktuellt med en konventionsreglering medlemsstaterna emellan, utan det blivande EG-instrumentet torde få formen av en förordning. väntas kommissionen lägga fram ett förslag till EG-instrument där resultatet av de förda diskussionerna i rådsarbetsgruppen har beaktats. Syftet med instrumentet är att fastställa regler för vilken lag som skall tillämpas på utomobligatoriska förpliktelser i de fall då ett val skall göras mellan olika länders lagar. Den lag som utpekas enligt dessa regler skall tillämpas även om det är lagen i en icke fördragsslutande stat. 34.6 Delgivning av handlingar Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om delgivning av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. Förslaget är avsett att ersätta den konvention i ämnet som rådet antog (konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur) och innebär i korthet att konventionen tekniskt omvandlas till en rättsakt inom gemenskapen. Medlemsstaterna har enats om att konventionen bör omvandlas till en förordning och även träffat överens- kommelser om de förändringar som krävs för att anpassa konventionen till den nya rättsliga inramningen. Förordningen förväntas kunna antas av rådet . Förordningsförslaget bygger om delgivning. Den innehåller ett antal av regler men innehåller också ett antal nyheter. Bland annat införs ett system med mer direkta kontakter mellan de personer eller myndigheter som ansvarar för delgivning i medlemsstaterna. En nyhet är att moderna tekniska hjälp- medel, t.ex. e-post och fax, skall kunna användas i större utsträckning . Ett formulär som skall användas när delgivning begärs i annan medlemsstat finns intaget i förslaget. Det innehåller också regler om översättning av handlingar som syftar till att skydda de enskilda parternas rättigheter. Förordningens bestämmelser skall tillämpas i stället och ersätter också det system för delgivning som införts genom Brysselkonvention om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område. 34.7 Insolvensförfaranden Arbetet med att få till stånd en konvention om gränsöverskridande insolvensförfaranden som havererade 1996 har återupptagits på initiativ av och . Arbetet nu har gått ut på att transformera den tidigare överenskomna konventionstexten till en förordning. Innehållsmässigt motsvarar förordningen alltså konventions- utkastet. Det innebär bl.a. att en konkurs (eller annat insolvensförfarande) i ett EU-medlemsstat som huvudregel omfattar all egendom inom EU och att konkursförvaltaren har behörighet att agera inom hela EU. Visst utrymme finns dock för nationellt begränsade konkurser. Förordningen innehåller också viktiga regler om vilket lands lag som skall tillämpas på olika frågor i konkurshanteringen. Man har nått en politisk överenskommelse i rådet om förordningen. Avsikten är att förordningen skall träda i kraft . Däremot har parlamentet ännu inte avgivit något yttrande. 35 Polissamarbete, straffrättsligt samarbete och tullsamarbete Det straffrättsliga samarbetet, liksom polis- och tullsamarbetet är mellanstatligt och Amsterdamfördraget har inte inneburit några ändringar i denna del. En ansenlig del av de rättsakter som antagits och det arbete som pågår fokuserar på den organiserade brottsligheten. har i enlighet med givna riktlinjer informerats om polis-, tull- och straffrättsligt samarbete. Vid frågor av större vikt har faktapromemorior överlämnats till och inför ministerråden för rättsliga och inrikes frågor har samråd hållits med . Dessutom har berört fackutskott fortlöpande informerats om alla viktiga utspel och initiativ m.m. inom detta område. 35.1 Horisontella frågor 35.1.1 Internationell organiserad brottslighet En särskild handlingsplan mot den organiserade brottsligheten antogs av rådet för rättsliga och inrikes frågor och godkändes av vid dess möte i . Handlings- planen innehåller politiska riktlinjer och särskilda rekommendationer med uppmaningar till rådet att vidta en rad konkreta åtgärder som spänner över ett vitt fält. Stor vikt läggs vid hur det rättsliga och polisiära samarbetet är organiserat. Ett flertal rekommendationer handlar om att skapa nätverk, centrala kontaktpunkter och andra kontaktytor för att befrämja informationsutbyte och samarbete länderna emellan. Vidare betonas vikten av ett sektorsövergripande arbetssätt i kampen mot den organiserade brottsligheten. Mot bakgrund av att Amsterdamfördraget snart skulle träda i kraft gav vid sitt möte i rådet i uppgift att förstärka åtgärderna inom EU mot den organiserade brottsligheten med beaktande av de utökade möjligheter för detta som Amsterdamfördraget innehåller. Uppdraget återfinns i en handlingsplan (Wien-handlings- planen) för genomförande av Amsterdamfördraget (se avsnitt 5.2.1). I punkt 47 i Wien-handlingsplanen omnämns att handlingsplan bl.a. bör utvärderas och följas upp. Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet En av handlingsplans rekommendationer gick ut på att det under rådet skulle inrättas en sektorsövergripande arbetsgrupp mot den organiserade brottsligheten. En sådan inrättades . Gruppen består av representanter på hög nivå från medlemsstaternas berörda departement/ministerier, åklagar-, polis- och tullväsenden. En av gruppens huvuduppgifter är att genomföra de riktlinjer och rekommen- dationer som finns i handlingsplanen. har bland annat följande åstadkommits i arbetsgruppen för att genomföra handlingsplan. En ömsesidig utvärderingsmekanism har inrättats (se avsnitt 35.1.3).