prop · GN0373 · 2000-01-01 00:00:00 — Staten har jakträtten på den mark som vid utgången av ingick i garn och angränsande kronoegen- domar även som kronoegendomar- na på Eriksö i och Sö- dermanlands län, i , kro- noegendomen kungsladu- gård i län, och Hunneberg i Västra Gö- talands län, i län, i och samt i , och . 15 § Har jakträtt upplåtits mot ersättning och gäller avtalet som överstiger , skall uppsägning alltid ske för att avtalet skall upphöra att gälla vid avtalstidens utgång. Sådan uppsägning skall ske på det sätt som gäller för uppsägning enligt 8 kap. 8 § jordabalken. Vill fastighetsägaren eller nyttjanderättshavaren att villkoren för avtalet ändras för en ny upplåtelseperiod, skall han medde- la motparten detta i den ordning som gäller för uppsägning av avtalet. Uppsägning och begäran om villkorsändring skall ske senast före avtalstidens utgång. Om avtal som avses i första stycket inte sägs upp inom rätt tid, anses det förlängt på tid som mot- svarar upplåtelsetiden, dock längst , eller, om begäran om vill- korsändring har gjorts, och de villkor i övrigt som bestäms enligt 19 §. Första och andra stycket gäller inte upplåtelser med stöd av ren- näringslagen (1971:437). För upplåtelser som ingår i arrende eller hyra gäller särskilda bestämmelser. Om jakträtt har upplåtits ge- nom avtal mot ersättning, gäller, utöver vad som följer av 7 kap. jordabalken om nyttjanderätt i all- mänhet, vad som sägs i 16 §. Bestämmelserna i 16 § gäller dock inte upplåtelser med stöd av rennäringslagen (1971:437). För upplåtelser som ingår i arrende el- ler hyra gäller särskilda bestäm- melser. Förbehåll som strider mot 16 § är utan verkan. 16 § Förbehåll som strider mot 15 § första eller andra stycket eller mot 17 22 §§ är utan verkan mot nytt- janderättshavaren eller den som har rätt att träda i hans ställe. Vid upplåtelse som är , skall avtalet alltid sä- gas upp för att det skall upphöra att gälla vid avtalstidens utgång. Avtalet skall, om inte längre upp- sägningstid har avtalats, sägas upp senast före av- talstidens utgång. Om ett avtal som avses i första stycket inte sägs upp inom rätt tid anses det förlängt på tid som mot- svarar upplåtelsetiden, dock längst . Ett avtal som slutits på obe- stämd tid skall, om inte längre uppsägningstid har avtalats, sägas upp för att upphöra att gälla vid det månadsskifte som inträffar närmast efter upp- sägningen. Uppsägning skall ske på det sätt som gäller för uppsägning enligt 8 kap. 8 § jordabalken. 39 § Till varje länsstyrelse är knuten en länsviltnämnd med uppgift att vara rådgivande or- gan i frågor om viltvården. Ledamöterna i länsviltnämnden utses enligt föreskrifter som med- delas av regeringen. Till varje länsstyrelse är knuten en viltvårdsnämnd med uppgift att vara rådgivande or- gan i frågor om viltvården. Ledamöterna i viltvårdsnämnd- en utses enligt föreskrifter som meddelas av regeringen. 41 § För att främja viltvården eller andra liknande ändamål som är förenliga med syftet med denna lag får regeringen meddela föreskrifter om skyldighet för den som jagar 1. att betala en årlig avgift (jakt- vårdsavgift), 1. att betala en årlig avgift (vilt- vårdsavgift), 2. att betala en avgift för vissa slag av vilt som fälls, 3. att betala en särskild avgift för vilt som fällts i strid mot vad som be- stämts i en för jakt meddelad licens. Avgifter som avses i första stycket 1 skall bilda en fond (jakt- vårdsfonden) som efter regering- ens bestämmande får användas för givna ändamål. Avgifter som avses i första stycket 1 skall bilda en fond (vilt- vårdsfonden) som efter regering- ens bestämmande får användas för angivna ändamål. Denna lag träder i kraft . I fråga om sådana upplåtelser som skett före ikraftträdandet tilläm- pas äldre bestämmelser. Om avtalet förlängs efter ikraftträdandet tilläm- pas dock därefter de nya bestämmelserna i stället för 16 21 §§ i sin äldre lydelse. Mål som är anhängiga vid arrendenämnden vid ikraftträdandet skall även därefter handläggas av arrendenämnden. I fråga om arrendenämndens beslut skall bestämmelserna i 53 § and- ra och tredje stycket fortfarande tillämpas. 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Härigenom föreskrivs att 1, 8, 11 och 23 a §§ lagen (1973:188) om arren- denämnder och hyresnämnder skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 som avses i 8 kap. 29 § jordabalken har till uppgift att 1. medla i arrendetvist, 2. pröva tvist om förlängning av arrendeavtal vid jordbruksarrende, bostadsarrende eller fiskearrende eller avtal om jakträttsupplåtelse eller om villkor för sådan förläng- ning samt tvist i fråga som avses i 9 kap. 14 § jordabalken eller vars prövning enligt 9 kap. 12 b, 17 a, 18, 21, 21 a, 31 eller 31 b §, 10 kap. 6 a § eller 11 kap. 6 b § sam- ma balk ankommer på arrende- nämnd, 2. pröva tvist om förlängning av arrendeavtal vid jordbruksarrende, bostadsarrende eller fiskearrende eller om villkor för sådan förläng- ning samt tvist i fråga som avses i 9 kap. 14 § jordabalken eller vars prövning enligt 9 kap. 12 b, 17 a, 18, 21, 21 a, 31 eller 31 b §, 10 kap. 6 a § eller 11 kap. 6 b § sam- ma balk ankommer på arrende- nämnd, 3. pröva fråga om godkännande av förbehåll eller annat avtalsvillkor som avses i 9 kap. 2, 3, 7 eller 17 §, 10 kap. 2-4 eller 7 § eller 11 kap. 2 § jordabalken eller 3-6 § lagen (1957:390) om fiskearrenden, 4. vara skiljenämnd i arrendetvist, 5. pröva frågor enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvär- va arrendestället. Ärende upptages av den arrendenämnd inom vars område fastigheten är belägen. 8 §2 Tvist som avses i 1 § första stycket 1 eller 2 eller 4 § första stycket 1 3 hänskjutes av part till nämnd genom ansökan som skall vara skriftlig samt innehålla upp- gift om parternas namn och hem- vist, den berörda fastighetens belä- genhet och tvistens beskaffenhet. Ansökan i tvist om förlängning av arrende- eller hyresavtal eller av avtal om jakträttsupplåtelse skall innehålla uppgift om de skäl som åberopas mot förlängning. Ansö- kan i tvist om ändring av arrende- eller hyresvillkor eller av villkor i avtal om jakträttsupplåtelse skall innehålla uppgift om den ändring av villkoren som begärs. Tvist som avses i 1 § första stycket 1 eller 2 eller 4 § första stycket 1 3 hänskjutes av part till nämnd genom ansökan som skall vara skriftlig samt innehålla upp- gift om parternas namn och hem- vist, den berörda fastighetens belä- genhet och tvistens beskaffenhet. Ansökan i tvist om förlängning av arrende- eller hyresavtal skall in- nehålla uppgift om de skäl som åberopas mot förlängning. Ansö- kan i tvist om ändring av arrende- eller hyresvillkor skall innehålla uppgift om den ändring av villko- ren som begärs. Uppfyller ansökan ej vad som föreskrives i första stycket, skall nämn- den förelägga sökanden att avhjälpa bristen . Efterkommes ej föreläggandet, får ansökningen avvisas. Parts första inlaga till nämnden skall innehålla uppgift om hans person- nummer och postadress. Vidare bör anges partens yrke och telefonnum- mer samt de övriga omständigheter som är av betydelse för delgivning med honom. Har part vidtalat ombud att företräda honom, skall ombudets namn, postadress och telefonnummer anges. Sker ändring i förhållande, som part sålunda uppgivit, skall parten utan dröjsmål anmäla det till nämnden. Ansökan varigenom tvisten hänskjuts till nämnden bör tillika innehålla uppgift om motpart i de hänseenden som sägs i tredje stycket. Återkallas ansökan, avskrives ärendet. 11 §3 Rör ärende som avskrivits enligt 10 § första stycket första punkten tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hy- resförhandlingslagen (1978:304), 5 § lagen (1957:390) om fiskear- renden, 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614) eller 18 § jaktlagen (1987:259) skall nämnden återuppta ärendet på an- sökan av sökanden. Ansökan görs skriftligen från den dag beslutet om avskrivning meddelades. Rör ärende som avskrivits enligt 10 § första stycket första punkten tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hy- resförhandlingslagen (1978:304), 5 § lagen (1957:390) om fiskear- renden eller 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614) skall nämnden återuppta ärendet på ansökan av sökanden. Ansökan görs skriftligen från den dag beslutet om avskriv- ning meddelades. Uteblir sökanden ånyo, får ärendet icke återupptagas på nytt. 23 a §4 Om rätt för part att klandra be- slut av arrendenämnd i arrende- tvist finns bestämmelser i 8 kap. 31 § jordabalken, 16 § lagen (1957:390) om fiskearrenden och 53 § jaktlagen (1987:259). Om rätt för part att klandra be- slut av arrendenämnd i arrende- tvist finns bestämmelser i 8 kap. 31 § jordabalken och 16 § lagen (1957:390) om fiskearrenden. yttrande enligt 12 a § andra stycket får inte överkla- gas. Nämndens beslut i sådana frågor som avses i 23 § tredje stycket får överklagas genom besvär hos fastighetsdomstolen. Detsamma gäller nämndens beslut enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att för- värva arrendestället. Besvärshandlingen skall ges in till arrendenämnden från den dag beslutet meddelades. I fråga om handläggningen hos arren- denämnden och fastighetsdomstolen tillämpas bestämmelserna i 52 kap. 2 12 §§ på motsvarande sätt. Fastighetsdomstolens be- slut med anledning av besvär i frågor som avses i andra stycket tredje meningen eller i 23 § tredje stycket 1 3 får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter tillämpas fortfarande i ärenden som enligt över- gångsbestämmelserna i lagen (2000:000) om ändring i jaktlagen (1987: 259) skall prövas enligt äldre bestämmelser. 2.4 Förslag till lag om ändring i rennäringslagen (1971:437) Härigenom föreskrivs att 32 § rennäringslagen (1971:437)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 32 § På sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen får nyttjanderätt upplåtas endast om upplåtelsen kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln. Avser upplåtelsen rätt till jakt eller fiske, kräves dessutom att upplåtelsen är förenlig med god jaktvård eller fiskevård och kan ske utan besvärande intrång i rätten till jakt eller fiske enligt 25 §. Upplåtelse av hela fisket i visst vatten får ske endast om samebyn medger det. Avser upplåtelsen rätt till jakt eller fiske, krävs dessutom att upplåtelsen är förenlig med god viltvård eller fiskevård och kan ske utan besvärande intrång i rät- ten till jakt eller fiske enligt 25 §. Upplåtelse av hela fisket i visst vatten får ske endast om sa- mebyn medger det. Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt Härigenom föreskrivs att i 19 § lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt ordet jaktvårdsområde skall bytas ut mot viltvårdsområde . Denna lag träder i kraft . 2.6 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. 5 kap. 5 § Sekretess gäller för uppgift i ärende enligt vapenlagen (1996: 67) samt hos polismyndighet i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur vapenregister, för uppgift som har tillförts registret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen el- ler ammunition kommer till brotts- lig användning. Under samma för- utsättning gäller sekretess hos för uppgift som hänför sig till vapenregister. Sekretess gäller för uppgift i ärende enligt vapenlagen (1996: 67) samt hos polismyndighet i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur vapenregister, för uppgift som har tillförts registret, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen el- ler ammunition kommer till brotts- lig användning. Under samma förutsättning gäl- ler sekretess hos 1. för uppgift som hänför sig till vapenregister, 2. Kammarkollegiet och Natur- vårdsverket för uppgift som hänför sig till jaktkortsregistret, och 3. för uppgift som hänför sig till jägarexamens- registret. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Genom ett beslut beslöt regeringen att tillkalla en särskild utredare för att överväga vilka åtgärder som behövs för att öka möjligheterna att jaga till rimliga priser. Besittningsskyddet vid upplåtel- se av rätt till jakt skulle utvärderas. Formerna för samverkan mellan markägare och jägare skulle ses över. Den statliga administrationen av jakten och rollfördelningen mellan myndigheter och jägarorganisationer skulle utvärderas. Till särskild utredare utsågs f.d. riksdagsledamoten . Utredningen, som antog namnet Utredningen om vissa jaktfrågor, överlämnade betänkandet Jaktens villkor en utredning om vissa jaktfrågor (SOU 1997:91). Utredningens sammanfattning finns i bilaga 1 och utredningens lagför- slag i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna och andra som yttrat sig över betänkandet finns i bilaga 3. En re- missammanställning finns tillgänglig i (dnr Jo97/2094). Regeringen tar i denna proposition upp de förslag till ändringar i jakt- lagen (1987:259) och lagen (1980:894) om jaktvårdsområden som be- handlats i betänkandet. Dessutom behandlas frågan om vissa följdänd- ringar i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, i ren- näringslagen (1971:437) och i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt. Staten har enligt 10 a § jaktlagen (1987:259) jakträtten på vissa krono- parker och andra områden där Statschefen bedriver jakt. ingår i dessa områden. Sedan försålts har de nya ägarna av marken begärt att 10 a § jaktlagen ändras så att kro- inte längre skall omfattas av lagbestämmelsen. och har yttrat sig över ansökningen. Även den begärda ändringen i 10 a § jaktlagen tas upp i propositionen. I propositionen ger regeringen slutligen sin syn på utredningens förslag om administrationen av jakten och viltvården, tillgången på jaktmark, av- gifter för upplåtelse av nyttjanderätt till jakt samt jakt på allmänt vatten. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag till lag om viltvårdsområden, ändringar i jaktlagen (1987: 259), lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder samt i rennäringslagen (1971:437) som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. . När det gäller förslaget till lag om viltvårdsområden har Lagrådet utta- lat att en tvekan om grundlagsenligheten hos bestämmelserna om en vilt- vårdsområdesförenings stadgar bör föranleda ytterligare analys under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. Frågan behandlas i avsnitt 4.5.1 där regeringen ger uttryck för en uppfattning som i vissa avseenden avviker från Lagrådets. Synpunkter i övrigt från Lagrådet, som i allt vä- sentligt godtas av regeringen, tas upp i författningskommentarerna till förslaget till lag om viltvårdsområden. Regeringen beslutade vidare att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag om ändring i sekretesslagen (1980:100) som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Efter lagrådsgranskningen har tillkommit förslag om ändring i 39 § jaktlagen (1987:259) och 19 § lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt. Lagrådets hörande i den delen skulle sakna betydelse på grund av frågans enkla beskaffenhet. 4 En ny lag om viltvårdsområden 4.1 Gällande lagstiftning Bestämmelser om jaktvårdsområden finns i en lag , lagen (1980:894) om jaktvårdsområden. Enligt lagens 1 § kan två eller flera fastigheter eller delar av fastigheter sammanföras till ett jaktvårdsområde för att samordna jakten och viltvården och jakträttshavare inom detta bil- da en jaktvårdsområdesförening. Samordningen av jakten och viltvården skall ske i syfte att främja jaktvården och jakträttshavarnas gemensamma intressen. Med jaktvård avses enligt förarbetena dels en ändamålsenlig och efter tillgången på vilt väl lämpad jakt, dels åtgärder för viltets skydd och förkovran (prop. 1979/80 s. 28). Från lagens tillämpningsområde undantas i 2 § kronomark ovanför od- lingsgränsen samt renbetesfjällen. På annan mark där samerna enligt ren- näringslagen (1971:437) har rätt att jaga får någon inskränkning inte ske i denna rätt genom bildande av jaktvårdsområden. I de fall fastighetsägarna inte är eniga om att bilda ett jaktvårdsområde ger lagen en möjlighet till tvångsbildning genom majoritetsbeslut. Majo- riteten skall utgöra minst två tredjedelar av antalet fastighetsägare och dessa skall äga minst hälften av den mark det är fråga om. För att ett jakt- vårdsområde skall få bildas krävs att det är lämpligt med hänsyn till om- rådets belägenhet och omfång, viltstammen samt förhållandena i övrigt (8 §). Beslut om bildande fattas av som i samband därmed skall fastställa stadgar för jaktvårdsområdesföreningen vad avser dels i vilken utsträckning jakten skall bedrivas gemensamt inom jaktvårdsom- rådet och grunderna i övrigt för jakten och viltvården, dels vilka riktlinjer i övrigt som skall gälla för föreningens verksamhet samt grunderna för bestämmande av avgifter till föreningen. prövar också om lämplighetskravet i 8 § är uppfyllt. Vid lämplighetsprövningen skall såväl själva bildandet som stadgarnas innehåll prövas mot bakgrund av det i 1 § angivna ändamålet. Frågan om bildande av ett jaktvårdsområde skall, enligt 16 § lagen om jaktvårdsområden, utredas vid förrättning under ledning av en förrätt- ningsman, om det inte är uppenbart om förutsättningar för bildandet sak- nas. får dock utan föregående förrättning besluta att bilda ett jaktvårdsområde, om alla fastighetsägare är överens om detta eller om förrättning annars inte anses nödvändig. Beslutanderätten i fråga om jaktvårdsområdesföreningens angelägen- heter tillkommer i första hand fastighetsägarna inom området. Dessa skall därför vara medlemmar i föreningen. Den som har nyttjanderätt till jakt inom området kan under vissa förutsättningar bli medlem och få rätt att rösta i vissa frågor. En förutsättning för medlemskap är att upplåtelse- tiden för nyttjanderätten omfattar minst ett jaktår (3 §). En jaktvårdsområdesförening har en mycket vidsträckt befogenhet att fatta beslut angående den jakt som bedrivs inom området. Denna rätt be- gränsas i princip endast av den prövning av stadgarnas innehåll som läns- styrelsen gör mot bakgrund av det i 1 § angivna ändamålet. En jaktvårds- områdesförening har också, enligt 10 § lagen om jaktvårdsområden, rätt att i stadgarna föreskriva att det skall krävas tillstånd för upplåtelse eller överlåtelse av jakträtt inom området. Vidare anges i nämnda lagrum att en jaktvårdsområdesförening får upplåta rätt till jakt som skall bedrivas gemensamt inom området om det finns föreskrifter om det i stadgarna. En jaktvårdsområdesförening får också, enligt 12 § lagen om jaktvårdsområden, bestämma att avgifter skall betalas för jakten inom jaktvårdsområdet och för villebråd som fälls. kan besluta att en jaktvårdsområdesförening skall upplö- sas. För ett sådant beslut fordras, enligt 36 § lagen om jaktvårdsområden, att flertalet av de röstande fastighetsägarna på en jaktstämma uttalat sig för en upplösning och att detta flertal antingen utgör mer än en tredjedel av antalet fastighetsägare eller äger mer än hälften av den mark som ingår i jaktvårdsområdet. Ett sådant beslut får dock inte meddelas innan förflutit från det att beslutet om bildande av jaktvårdsområdet vann laga kraft. Vid upplösning av en jaktvårdsområdesförening gäller enligt 31 § lagen om jaktvårdsområden bestämmelsen i 62 § lagen om förvaltning av samfälligheter. Hänvisningen innebär att ett jaktvårdsområde inte får upplösas förrän områdets skulder har betalats eller medel som fordras för betalning har nedsatts hos . På ansökan av styrelsen för de jaktvårdsområdesföreningar som berörs kan , enligt 27 § lagen om jaktvårdsområden, besluta dels att föra samman flera jaktvårdsområden till ett jaktvårdsområde, dels att dela upp ett jaktvårdsområde i flera jaktvårdsområden. För sådan ombildning gäller villkoren för och förfarandet vid bildande av jaktvårdsområde. På ansökan av jaktvårdsområdesföreningens styrelse får vidare, enligt 28 §, besluta att en fastighet skall anslutas till jaktvårdsområdet. För sådan anslutning fordras medgivande av fastighetens ägare och, om fastigheten ingår i ett annat jaktvårdsområde, av jaktvårdsområdesföreningen för det området. I 29 § lagen om jaktvårdsområden finns regler om uteslutning av fas- tighet ur jaktvårdsområdet. får besluta att en fastighet skall uteslutas om fastigheten på grund av ändrad användning eller annars vä- sentligen saknar betydelse för jaktvården. Om fastighetsägarna och jakt- vårdsområdesföreningen är ense om att fastigheten skall uteslutas får fö- reningen besluta i frågan. I 32 § lagen om jaktvårdsområden föreskrivs att om den som har rätt att jaga inom ett jaktvårdsområde bryter mot de regler som enligt stadgarna eller jaktstämmans beslut gäller för jakten inom området döms han till böter, om inte gärningen är belagd med straff i annan lag eller författning. Fälls eller fångas villebråd genom sådant brott skall villebrådet eller värdet därav förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Förverkat villebråd tillfaller jaktvårdsområdesföreningen. En medlem, vars rätt berörs av beslut på jaktstämma eller beslut av jaktvårdsområdesföreningens styrelse, kan enligt 33 § lagen om jakt- vårdsområden överklaga beslutet hos . Överklagandebe- stämmelsen innebär att prövning inte skall avse det överklagade beslutets lämplighet utan endast dess laglighet. har därmed inte heller befogenhet att ersätta det överklagade beslutet med ett annat. beslut enligt lagen får enligt 34 § lagen om jaktvårdsområden överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 4.2 Vissa grundläggande frågor 4.2.1 En ny lag om viltvårdsområden Regeringens förslag: Dagens jaktvårdsområden ersätts av en samver- kansform som benämns viltvårdsområden. Bestämmelserna om vilt- vårdsområden tas upp i en ny lag, lagen om viltvårdsområden. Utredningens förslag: Institutet jaktvårdsområde döps om till vilt- vårdsområde. Däremot föreslås inte att bestämmelserna tas upp i en ny lag. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Utredningen har föreslagit relativt omfattande förändringar i den nuvarande lagen om jaktvårdsområden. I stort sett alla paragrafer bör enligt förslaget ändras, antingen i sak eller redaktionellt. De flesta remissinstanser är positivt inställda till utredning- ens förslag i stort. Flera remissinstanser är emellertid negativa, bl.a. till de minskade beslutsbefogenheter som en viltvårdsområdesförening före- slås få. Andra remissinstanser anser att det inte finns skäl att ha någon reglering på området och att hela lagstiftningen därför bör upphävas. Regeringen anser för sin del att den samverkan över fastighetsgränser- na som sker enligt lagen om jaktvårdsområden generellt sett är mycket betydelsefull från viltvårdssynpunkt. Markägandet omfattar i stor ut- sträckning enheter som med hänsyn till storlek och form inte är lämpliga för vård av allt vilt. Lagstiftningen fyller därför enligt regeringens me- ning ett angeläget behov. Regeringen anser alltså i likhet med utredning- en och majoriteten av remissinstanserna att det även fortsättningsvis bör finnas särskilda bestämmelser för en samordning av viltvården över fas- tighetsgränserna. Det finns emellertid enligt regeringens mening skäl att se över stora delar av regleringen och göra åtskilliga ändringar både sakliga och redaktionella. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att bestämmelserna om samverkan i viltvården tas upp i en ny lag. Utredningen föreslår vidare att den nuvarande lagen om jaktvårdsom- råden får ändrad rubrik och fortsättningsvis benämns lagen om viltvårds- områden. Det föreslås också att begreppet jaktvård utmönstras ur lagen och ersätts med viltvård. I 4 § jaktlagen (1987:259) finns en allmän bestämmelse om viltvård.