prop · GN031D9 · 2000-01-01 00:00:00 — Diskussionen om globalisering har i hög grad handlat om handel och kapitalrörelser men lika viktiga är den teknologiska utvecklingen, det internationella utbytet av kultur och information, uppslutningen kring de mänskliga rättigheterna liksom effekter på miljön. Det globala utbytet och förändringar i nationell politik har medfört välståndsutveckling i stora delar av världen och bättre levnadsvillkor för många av världens fattiga. Men vi ser också risker och problem, t.ex. ökad polarisering, exkludering av fattiga människor, en nedbrytning av traditionella nätverk och sociala strukturer samt en miljöförstöring som hotar människors hälsa och försörjning. Globaliseringen ställer utvecklingssamarbetet inför nya utmaningar. Utvecklingssamarbetet har en viktig roll när det gäller att utveckla det gemensamma ansvaret på global nivå samt att bidra till lösningar av gemensamma problem. Behovet av en helhetssyn för utvecklingssamarbetet anpassad till vår tid har blivit alltmer uppenbart. Mot denna bakgrund kommer regeringen att tillkalla en parlamentarisk kommitté för att göra en översyn av internationella utvecklingssamarbete. Syftet med översynen är att utifrån en solidarisk vision föreslå åtgärder för att vidareutveckla utvecklingssamarbetet i en värld präglad av globalisering och av allt starkare ömsesidiga beroenden. Översynen skall syfta till att mobilisera förståelse och engagemang för dessa frågor. För många av de fattigaste länderna är skuldbördan ett avgörande hinder för utveckling. Det var därför ett stort framsteg att G7-mötet i kunde enas om ett förslag till utvidgning av det s.k. HIPC-initiativet för skuldlättnader för de fattigaste och mest skuldtyngda länderna. Den föreslagna utvidgningen skulle om den genomförs innebära en mer hållbar lösning av skuldsituationen och skapa utrymme för att satsa mer resurser på fattigdomsbekämpning. Men det är lång väg från ord till handling. Finansieringsfrågorna måste lösas med utgångspunkten att det inte får ske på bekostnad av annat bistånd och att samtliga kreditorer och givare bidrar. De internationella biståndsflödena uppvisar en oroväckande nedåtgående trend och det är oerhört viktigt att utvidgad skuldlättnad inte medför ytterligare neddragning av biståndet till de fattigaste länderna. har inlett ett projekt för att se över och förbättra formerna för finansiering av såväl FN:s verksamhet som några av de multilaterala utvecklingsbankernas långivning på mjuka villkor bl.a. genom att utveckla förslag till större långsiktighet och förutsägbarhet. Det är också viktigt att förstärka länken mellan skuldlättnader och fattigdomsbekämpning. Detta måste ske genom stöd till reformprogram som drivs av länderna själva med stark inriktning på social utveckling. Programmen måste också generera högre tillväxt som fördelas mer jämlikt. Alla grupper i samhället måste vara delaktiga och känna förtroende för programmen, vilket förutsätter öppenhet och bekämpning av korruption. I ett stort antal av de fattigaste länderna finns förutsättningar för det. Skuldlättnader bör ges i former som syftar till att förstärka dessa och som undviker onödiga nya villkor och nya parallella system. Det är också viktigt att skuldlättnader, eller annat bistånd, inte minskar transparensen i beslutsfattandet och resursanvändningen. Detta kräver ökad inriktning på nya biståndsformer som budgetstöd och sektorprogramstöd. Ett omfattande arbete med att utveckla dessa biståndsformer pågår internationellt och deltar aktivt i detta. Av det multilaterala samarbetet intar Europeiska gemenskapens (EG) utvecklingssamarbete en särställning för . Av det svenska biståndet går via EG. Genom ett effektivt och samstämmigt agerande i EU kan vi föra ut svenskt biståndstänkande både till Kommissionen och andra medlemsländer. EU (gemenskapen och medlemsländerna) finansierar gemensamt över hälften av världens samlade bistånd. Under vårt snart femåriga medlemskap har vi kunnat konstatera att det finns stora brister vad gäller kvalitet och effektivitet i Kommissionens genomförande av EG-biståndet. har bl.a. påpekat behovet av en sammanhållen organisation för utvecklingssamarbetet, att Kommissionen behöver ökad kompetens och kapacitet på biståndsområdet, att dialogen med mottagarländerna behöver förbättras liksom samordningen mellan gemenskapens och medlemsländernas bistånd. Våra iakttagelser stämmer väl överens med de slutsatser som dragits i en utvärdering som genomförts på initiativ av medlemsländerna och som färdigställdes . Vid utvecklingsrådet ställde biståndsministrarna krav på Kommissionen att genomföra förändringar. En handlingsplan skall upprättas, vilken skall ligga till grund för reformarbetet och följas upp kontinuerligt av biståndsministrarna. Genom uppföljningen av handlingsplanen får medlemsländerna ökade möjligheter att påverka Kommissionens genomförande av biståndet. vill ta tillvara denna möjlighet att få till stånd reformer och kommer gemensamt med andra medlemsstater att aktivt delta i förändringsarbetet, bl.a. genom att ställa svensk expertis till Kommissionens förfogande. En svensk strategi har formulerats gemensamt av och Sida för att tydliggöra de svenska prioriteringarna i detta arbete. De pågående förhandlingarna om det framtida samarbetet med de 71 AVS- länderna i , och (de s.k. post-Loméförhandlingarna) utgör också en unik möjlighet att förnya och förenkla utvecklingssamarbetet med denna grupp länder. Demokrati och mänskliga rättigheter Demokrati och respekt för mänskliga rättigheter är såväl mål som medel i utvecklingsprocesser. Demokrati är dessutom en fredlig mekanism för konfliktlösning. Regeringens skrivelse om demokrati och mänskliga rättigheter i utvecklingssamarbetet, som presenterades för 1998, tjänar som riktlinjer inom området. Allt fler länder har genomfört demokratiska val, men på det lokala planet och i de fattigas vardag har mindre förändrats. Inriktningen på samarbetet styrs därför i ökad omfattning mot att stärka det civila samhället och att främja en öppnare och mer demokratisk kultur. En viktig fråga för främjandet av demokrati gäller förtroendet för de folkvalda institutionerna, varför långsiktiga institutionsutvecklande insatser betonas. Inriktningen mot ett rättighetsbaserat utvecklingssamarbete skall stärkas med utgångspunkt i de internationella konventionerna om de mänskliga rättigheterna, som och samarbetsländerna gemensamt ratificerat. Frågor om barns rättigheter lyfts fram som en integrerad del av utvecklingssamarbetet. Den pågående översynen av barnfrågorna kommer att redovisas i en skrivelse till . Ett starkt och livaktigt civilt samhälle är fundamentalt i ett lands utveckling. De formella och icke formella organisationer som utgör en del av det civila samhället bereder människor en möjlighet att tillsammans med andra delta i beslut och påverka sin situation. bidrar erfarenheterna från att verka tillsammans med andra i organiserad form till att den demokratiska kulturen stärks. Svenska enskilda organisationer har en tydlig förankring i och i folkrörelsetraditionen och fyller en viktig funktion i stärkandet av det civila samhället i samarbetsländerna. De svenska enskilda organisationerna har också en viktig roll i information och opinionsbildning kring utvecklingsfrågor. Jämställdhet mellan kvinnor och män Majoriteten av världens fattiga är kvinnor. Kvinnor är mycket ekonomiskt aktiva, men ofta i arbeten som inte ger några inkomster. En begränsad del av jordens marktillgångar, finansiella resurser och teknologi ägs eller kontrolleras av kvinnor. Två tredjedelar av världens analfabeter är kvinnor. Kvinnor utsätts på många håll för ett könsrelaterat våld som sällan beivras, mord, könsstympning, våldtäkter, påtvingade äktenskap och graviditeter. Kvinnor med funktionshinder utsätts i större utsträckning än andra för diskriminering. Endast av världens parlamentariker är kvinnor, och beslut som rör kvinnor fattas världen över huvudsakligen av män. Diskriminering av kvinnor försvårar arbetet med fattigdomsbekämpning, demokrati och mänskliga rättigheter. Diskrimineringen har också ett ekonomiskt pris eftersom den gör att marknadens krafter sätts ur spel. Diskrimineringen av kvinnor i fattiga länder har inneburit att kvinnor burit en oproportionerligt stor del av familjens och samhällets arbetsbörda som deras inflytande på samhällsutvecklingen och deras möjlighet till utbildning varit ringa. Att främja jämställdhet mellan könen och att förbättra kvinnors villkor är både ett mål i sig och ett medel för att utrota fattigdom, stärka demokrati och öka respekten för de mänskliga rättigheterna. Det är viktigt att involvera kvinnor och män på lika villkor som aktörer och mottagare så att utvecklingssamarbetet utformas efter både kvinnors och mäns behov vad gäller utbildning, tillgång till mark och andra resurser liksom skydd mot övervåld. har varit pådrivande i FN, och andra utvecklingsbanker, EU och /DAC för att motverka diskriminering av kvinnor och deltar nu aktivt i arbetet inför uppföljningen till i . Det bilaterala samarbetet vägleds av ett särskilt handlingsprogram för jämställdhet som bl.a. prioriterar insatser för att minska kvinnors fattigdom, få in fler kvinnor i beslutande fora och motverka våld mot kvinnor. Både inom och Sida har strategier utvecklats och en rad åtgärder vidtagits för att stärka kompetensen vad gäller jämställdhet. Ett allt tydligare jämställdhetsperspektiv präglar också arbetet med landstrategier och har betonats i regeringens skrivelser till om fattigdomsbekämpning, Afrikasamarbetet, Asienstrategin, demokrati och mänskliga rättigheter. Det finns en ökad medvetenhet, både i i- länder och , om jordens svåra miljötillstånd som hotar eller rentav underminerar försörjningen, särskilt för fattiga människor. Problemen drabbar dessa både inom områden som traditionellt har betydelse inom de produktiva näringarna jordbruk och fiske och genom den moderna sektorns inflytande på människors vardag genom hälsorisker och skador på grödor och föroreningar av vatten och luft. Kunskapen om tillståndet innebär dock tyvärr inte alltid att länderna själva har kraft att utforma en politik och medel för att kunna genomföra den. Regeringen har alltsedan om miljö och utveckling agerat för att i olika sammanhang stärka möjligheter att kunna genomföra konferensens rekommendationer. Det gäller också de miljökonventioner som tillkom i samband med konferensen. deltar också i det internationella arbete som pågår för att genom olika kanaler konkretisera de rekommendationer som lämnas vid de årliga tematiska mötena med FN:s kommission för hållbar utveckling. Nästa års möte om markanvändning och jordbrukets roll berör centrala delar av många ekonomi och är därmed viktigt i vårt samarbete med dem. Tillgången på rent vatten har avgörande betydelse för den framtida utvecklingen. Regeringen söker på olika sätt att bidra till egen kompetens och kapacitet på detta område, t.ex. genom samarbete med länderna i södra och i samarbete med Global Water Partnership. Regeringen fäster stort avseende vid förberedelserna inför kommissionens behandling av frågor om energi och transporter som är temat och som därmed sammanfaller med ordförandeskap i EU. Humanitärt bistånd och konfliktförebyggande Ett oroväckande antal väpnade konflikter har även utgjort ett direkt hot mot internationell fred och säkerhet och mot civilbefolkningens säkerhet och överlevnad. Etnisk rensning, fördrivning av människor från sina hem och andra övergrepp mot civilbefolkningen är vardagliga inslag i dagens väpnade konflikter. Merparten av humanitära bistånd, både det bilaterala och det via FN-organisationerna, avser länder och regioner som drabbats av väpnad konflikt. Det nära sambandet mellan humanitära katastrofer och väpnade konflikter gör det angeläget att skapa god förståelse för konflikters orsak, förlopp, deras viktigare aktörer och biståndets roll under konflikter. har medverkat till att policydokument som berör dessa frågor har tagits fram inom /DAC och dessa är också utgångspunkt för Sidas arbete. Tillsammans med Sida kommer att prioritera arbetet att stärka biståndets möjligheter att förebygga och bidra till en stadigvarande lösning av väpnade konflikter. För detta krävs ett tydligt samspel mellan biståndet och politiska initiativ. Inte minst erfarenheterna från det humanitära biståndet har visat på den avgörande betydelse detta samspel har för ett slut på det fortsatt stora antalet humanitära katastrofer i världen. Policyarbetet kommer i dialog med internationell expertis och u-landsföreträdare att ägna ökad uppmärksamhet åt förutsättningarna för biståndet att få ett starkare genomslag på det konfliktförebyggande området. Ovannämnda arbete kommer att bedrivas i nära anslutning till uppföljningen av det svenska handlingsprogrammet, Att förebygga väpnade konflikter, (Ds 1999:24). Hiv/aids sprids nu i en snabbare takt än vad som tidigare förutsetts. Det katastroftillstånd som börjar bli ett faktum i och många länder hotar att minska eller omintetgöra effekterna av tidigare utvecklingsansträngningar. Hiv/aids är i många länder, främst i , inte bara ett hälsoproblem bland många andra utan ett dominerande samhällsproblem. Hälsosektorn drabbas givetvis hårt genom ökade kostnader för sjukvård, men allt eftersom epidemin utvecklas drabbas flera sektorer, utbildningssektorn, jordbruket, produktionen, det folkliga politiska deltagandet m.m. Epidemin slår såväl mot samhällsekonomin som mot enskilda hushåll. Många som dör i aids är i produktiv och reproduktiv ålder vilket även får konsekvenser på familjestrukturerna och familjeförsörjningen. Barn och unga drabbas hårt när den äldre generationens kunskap och erfarenhet försvinner. Regeringen och Sida har utarbetat en svensk strategi "Investing for Future Generations" för det fortsatta samarbetet med att bekämpa hiv/aids. Strategin understryker åtagande för att minska överföring av hiv och mildra dess globala effekter samt anger riktningen för vårt agerande i förhållande till våra samarbetspartners i utvecklingssamarbetet. För att uppnå detta mål kommer Sida att ändra fokus från att tidigare ha haft ett huvudsakligt hälsoperspektiv till att nu utveckla en multisektoriell strategi i arbetet med hiv/aids. Kunskap, kapacitet, institutioner och regelverk är nyckelfaktorer i ekonomisk och social utveckling och förutsättningar för en demokratisk samhällsstyrning. Rätt utformat har utvecklingssamarbetet här sin viktigaste roll och effektiviteten kan vara mycket hög. har lång erfarenhet av samarbete för stöd till institutions- och kunskapsutveckling inom en rad områden. Detta kommer att vidareutvecklas både genom nya samarbetsformer och genom att nya ämnesområden innefattas i samarbetet. Samarbetetsformer måste utformas efter varje lands förutsättningar. De måste dock alltid baseras på ömsesidighet. Kunskaps- och kapacitetsutveckling innebär inte ett ensidigt överförande, utan en process mellan två parter som båda utvecklas och anpassas. Det är därför viktigt att engagera den svenska resursbasen och utveckla den svenska kompetensen för utvecklingsinriktat internationellt samarbete inom en bred krets som omfattar enskilda organisationer, universitet och högskolor, den offentliga sektorn och det privata näringslivet. Utvecklingen av information och kommunikationsteknologi (ICT) utgör en viktig drivkraft bakom globaliseringen. Men fortfarande saknar stora delar av världens befolkning tillgång till även de enklaste former av teknologi och kunskap om hur den kan användas som de mer utvecklade länderna i allt snabbare takt flyttar fram sina positioner på området. Utan en kraftansträngning på ICT riskerar att hamna ohjälpligt efter och informations- och kunskapsgapet mellan och i-länder växer sig större och blir hämmande för utvecklingen. En effektiv användning av den moderna teknologin skulle däremot ge möjlighet att utvecklas snabbare än vad som varit möjligt med traditionella insatser. och Sida initierade ett arbete med att ta fram en rapport om informations- och kommunikationsteknologi i utvecklingssamarbete. Denna rapport skall ligga till grund för en strategi för Sidas arbete med ICT i samarbetsländerna i syfte att överbrygga den växande informations och kunskapsklyftan mellan utvecklingsländer och övriga världen. Utvecklingssamarbetet måste ses i en större helhet. Globaliseringen innebär ett ökat ömsesidigt beroende mellan olika politikområden. måste därför arbeta för ökad samstämmighet i sin politik gentemot de fattiga länderna, så att inte utvecklingssamarbetet motverkas av politiken på andra områden. Det gäller fred och säkerhet, miljö, finansiella flöden, handel, investeringar och näringslivsfrågor samt migration. Handelsfrågor har alltid haft nära beröring med utvecklingssamarbetet. De senaste årens globaliseringsprocess har gjort detta ännu tydligare. Handelspolitiken är ett av de områden där frågan om samstämmighet i politiken är mest aktuell. Genom handelspolitiken formas spelreglerna för en stor del av de internationella relationerna. Bildandet av har här en stor betydelse. WTO är en av de viktigaste aktörerna i dagens globala styrelseskick. Förberedelsearbetet för en ny förhandlingsrunda inom WTO har påbörjats. En översikt av läget inför dessa förhandlingar, som planeras starta , har gjorts av regeringen i skrivelsen Öppen handel rättvisa spelregler. Svensk handelspolitik inför en ny WTO-runda (skr. 1998/99:59). och EU förespråkar att detta skall bli en bred och omfattande förhandling, där speciell hänsyn tas till u- ländernas intressen. Samspelet mellan handelspolitiken och utvecklingssamarbetet måste utvecklas. De fattiga länderna måste få stöd för att identifiera och analysera sina intressen, för att utveckla inhemska institutioner och regelverk och för att stärka sin kapacitet att delta i internationella förhandlingar och att utnyttja . Förbättrade handelsvillkor för de fattigaste länderna skapar bättre förutsättningar för hållbar ekonomisk och social utveckling liksom för ett framgångsrikt utvecklingssamarbete. Ett rätt inriktat utvecklingssamarbete kan även öka möjligheterna för de fattiga länderna att utnyttja förbättrade handelsvillkor och stärkta internationella regelverk. kommer att arbeta för att utveckla samspelet mellan handelspolitik och utvecklingssamarbete både multilateralt och bilateralt. Som ett led i att stärka det bilaterala arbetet har Sida på regeringens uppdrag utarbetat en policy för handelsutveckling. 3.4 Omfattning Verksamhetsområde A Internationellt utvecklingssamarbete består av tre anslag, Biståndsverksamhet och förvaltningsanslagen för Sida respektive . Verksam-hetsområdets resurser beräknas utifrån biståndsramen. Från biståndsramen görs avräkningar för kostnader, vilka klassificeras som bistånd, inom andra utgiftsområden. Biståndsramen uppgår till , dvs. av beräknad bruttonationalinkomst (BNI). höjs ramen till och till av BNI. Biståndsramen beräknas därmed uppgå till och till . Avräkningen från biståndsramen för kostnader för asylsökanden från har ökat, dels i förhållande till 1998 och dels i förhållande till regeringens ekonomiska vårproposition 1998/99:100. Ökningen beror på att kostnader för mottagande av flyktingar från Kosovo har tillkommit. uppgår avräkningen till . Från biståndsramen avräknas vidare kostnader för det svenska bidraget till den del av EU:s gemensamma bistånd, som finansieras över den Europeiska kommissionens Tabell 3.1 Biståndsram, avräkningar och biståndsanslag Miljoner kronor BUDGETÅR 1997 1998 1999 2000 2001 Biståndsram 11 946,2 12 418 12 840 14 299 15 167 1 16 069 1 - Avräkningar 1 754,8 1 794,4 1 690,4 1 812 1 709 2 1 743 2 varav Flyktingkostnader 765 778 659,6 763 640 2 652 2 EU-bistånd 707 707 740,7 757 772 2 787 2 Adm m.m. 282,8 309,4 290,1 292 297 2 304 2 A Internationellt utvecklings- samarbete3 10 191,4 10 623,6 11 149,6 12 487 13 458 Biståndsram i % av beräknad BNI Biståndsramen enligt nu gällande prognos för BNI 2. Omräknas vid budgeteringstillfället enligt då gällande prognos 3. A Internationellt utvecklingssamarbete består av A 1 Biståndsverksamhet och anslagen A2 och . uppgår bidraget till , vilket beräknats som biståndets andel av bidrag till EU- budgeten. Då medlemsavgift har ökat har också avräkningsbeloppet ökat jämfört med . Avräkningen för administrativa kostnader m.m. består främst av administration av utvecklingssamarbetet samt FN-bidrag som utbetalas från andra utgiftsområden och som klassificeras som bistånd. Avräkningsbeloppet har ökat till , vilket förklaras av ökade FN-bidrag. 3.5 Revisionens iakttagelser () har för utgiftsområdets två förvaltningsmyndigheter, Sida och , lämnat revisionsberättelser utan invändning. 3.6 Anslag A1 Biståndsverksamhet Tabell 3.2 Anslagsutvecklingen Tusental kronor 10 804 000 2000 Förslag 12 060 304 2001 Beräknat 13 024 803 1 2002 Beräknat 13 885 520 2 1 Motsvarar 12 781 946 prisnivå 2 Motsvarar 13 359 426 prisnivå Tabell 3.3 Anslaget A1 Biståndsverksamhet Tusental kronor Budget 1999 Beräknat 2000 A1.1 Multilateralt utvecklings- samarbete 3 362 000 3 377 000 A1.2 Bilateralt utvecklings- samarbete 7 345 000 8 605 000 A1.3 Övrigt 24 461 78 304 Summa 10 731 461 12 060 304 Anslaget A1 Biståndsverksamhet består av tre anslagsposter: Multilateralt utvecklingssamarbete, Bilateralt utvecklingssamarbete och Övrigt. Utfall på anslaget 1998 var , vilket var högre än tilldelade medel. Anslagsutnyttjandet utöver budget förklaras av att reservationer har tagits i anspråk. Den av regeringen beslutade utgiftsbegränsningen innebar dock att hänförliga till 1998 utbetalades i Tabell 3.4 Utgående reservation på anslaget A1 Biståndsverksamhet Miljoner kronor ointecknat A1.1 Multilateralt utvecklingssamarbete 1749 1506 243 A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 3708 3677 2628 1049 A1.3 Övrigt 78 106 33 72 A1 BISTÅNDSVERKSAMHET 5730 5532 4167 1365 början av 1999. beräknas utfallet för anslaget, i enlighet med den beslutade utgiftsbegränsningen , till . Begränsningsbeloppet som gäller för det internationella utvecklingssamarbetet beräknas ha inneburit senareläggningar av bidrag och planerade projekt m.m. på ca . Det begränsningsbelopp som regeringen kommer att införa för det internationella utvecklingssamarbetet kommer att sättas på en sådan nivå att de utbetalningar m.m. som senarelagts till följd av utgiftsbegränsningen istället kan genomföras . Reservationen, dvs. den del av anslagsmedlen som kvarstod vid budgetårets slut, uppgick inom anslaget A1 Biståndsverksamhet vid utgången av 1998 till . Detta är en minskning i förhållande till föregående år med ca . Av reservationen var intecknade genom avtal eller be slut om visst ändamål. Även den ointecknade reservationen, som alltså uppgick till , motsvarar till stor del planerade, om än inte avtalsbundna insatser. Ökningen av reservationen på posten A1.3 Övrigt förklaras av att ett s.k. äldreanslag om fördes till posten vilket beskrevs i budgetpropositionen . A1.1 Multilateralt utvecklingssamarbete Multilateralt utvecklingssamarbete omfattar FN:s ekonomiska och sociala verksamhet, internationella finansieringsinstitutioner och fonder, övrigt multilateralt samarbete respektive Europeiska utvecklingsfonden. Tabell 3.5 A1.1 Multilateralt utvecklingssamarbete Tusental kronor Budget 1999 Beräknat 2000 1 FN:s ekonomiska och sociala verksamhet 1 641 000 1 827 500 2 Internationella finansieringsinstitutioner 1 206 000 1 260 000 3 Övrigt multilateralt samarbete 218 000 171 500 4 Europeiska utvecklingsfonden 297 000 118 000 Summa 3 362 000 3 377 000 Aldrig förr har samsynen kring de internationella målen för utvecklingssamarbetet varit så välutvecklad som - där bl.a. 1990-talets FN- konferenser och strategin Shaping the 21st Century utgör en gemensam plattform. En viktig uppgift framöver är att bevaka och stadfästa dessa mål och att främja att de efterlevs av samtliga FN:s medlemsstater.