prop · GN03135 · 2000-01-01 00:00:00 — Det berör såväl relationer mellan människor som människors förhållande till miljö och andra livsformer. Kunskapsområdena kan bl.a. belysas genom att internationella deklarationer och överenskommelser behandlas och beaktas i utbildningen, som t.ex. FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, , gällande människor med funktionshinder, Salamancadeklarationen, som omfattar principer, inriktningar och praxis vid undervisning av elever med behov av särskilt stöd och RIO-deklarationens överenskommelser om länders åtagande i arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling; miljöskydd, bevarande av naturresurser och biologisk mångfald. Kunskaper om de ekologiska betingelserna för liv på jorden och baskunskaper i miljöarbete och bevarande av den biologiska mångfalden skall ingå i all lärarutbildning. De tvärvetenskapliga ämnesstudierna skall uppmärksamma olika sätt att organisera och tillägna sig kunskap och bidra till studenternas ämneskunskap. Uppläggning och innehåll skall befrämja den blivande lärarens förutsättningar att möta alla elever. Inslaget skall öka studenternas förståelse för när det ämnesövergripande arbetssättet är meningsfullt i jämförelse med ämnesvisa studier. Målet är att förbereda de blivande lärarna för att i skolsituationen samarbeta med lärare med olika inriktningar och specialiseringar för att bättre möta elevernas olika erfarenheter, frågor och problem. Studierna kan orienteras mot att visa hur kunskap kan användas som verktyg för att lösa vardagliga problem. Studenterna skall också få erfarenhet av hur kunskap kan organiseras på olika sätt. Den verksamhetsförlagda delen inom det allmänna utbildningsområdet innebär en möjlighet till lärande i arbetet och ger studenterna tillfälle att dels utveckla yrkeskunskaperna, dels öva förmågan till reflektion. Under den verksamhetsförlagda delen bör bl.a. sådan förtrogenhetskunskap som samtal med barn, elever och föräldrar samt arbete i arbetslag ingå. Förtrogenhetskunskap erhålls genom erfarenhet från många olika situationer, vilket gör att man kan göra relevanta bedömningar i nya situationer. Av avgörande betydelse för den verksamhetsförlagda delens kvalitet är att de enskilda skolor, dit de verksamhetsförlagda delarna förläggs, knyts till högskolorna som samarbetspartner. Det allmänna utbildningsområdet bör organiseras så att studenter med olika inriktningar och specialiseringar möts i utbildningen och det bör fördelas över av lärarutbildningen. Med denna uppläggning ökar möjligheterna för ett naturligt samarbete mellan lärare med olika kompetens i den framtida yrkesutövningen. Ett utbildningsområde med inriktningar Som en del av lärarutbildningens struktur ingår ett utbildningsområde med inriktningar. Inriktningarna bör omfatta minst 40 poäng, varav minst 10 poäng bör vara verksamhetsförlagda. Inriktningarna ger studenterna en stor möjlighet att själva profilera sin utbildning. Inriktningar kan utgöras av mer traditionella ämnen t.ex. engelska, matematik o.s.v., men också av andra för lärarutbildningen relevanta ämnen. Dessa kan vara kurser som inte ingått lärarutbildningen såsom exempelvis miljökunskap, idéhistoria samt barn- och ungdomskunskap. Även tvärvetenskapliga studier kan utgöra inriktningar, exempelvis multietniska studier och u-landstudier liksom tematiska kunskapsområden som miljö och överlevnad. De kompetensområden som är unika för läraryrket, såsom läs- och skrivinlärning, bör också kunna utgöra särskilda inriktningar. Inom respektive inriktning bör frågor som om rör ämnesinnehållet stå i fokus men även betingelserna för hur lärande sker hos barn och elever inom respektive ämnesområde studeras. Det är därför angeläget med en utökning av ämnesdidaktiken och att ämnets struktur görs relevant för läraryrket. De verksamhetsförlagda delarna av inriktningarna bör framför allt behandla de delar av ämnes- eller ämnesområdesstudierna som fördjupar kunskaperna om betingelserna för lärande. Inriktningarna om minst 40 poäng bör också kunna erbjudas som kompetensutveckling för redan yrkesverksamma lärare. Ett utbildningsområde med specialiseringar Som en tredje del i lärarutbildningens struktur ingår specialiseringar som bör omfatta minst 20 poäng. En sådan specialisering kan utgöras av fördjupning så som ämnesfördjupning av en inriktning eller en fristående breddning exempelvis via högskoleämnen som idé- och lärdomshistoria, sociologi osv. Vidare kan specialiseringen fokuseras, på olika åldersgrupper. Det kan vara vuxenpedagogik men även på ett kunskapsområde som inte ryms inom ett ämne, t.ex. integration förskola - skola, sex och samlevnad, internationalisering eller Alkohol-Narkotika- Tobak. Specialiseringarna gör det möjligt för studenterna att ytterligare profilera sin lärarkompetens. Specialiseringskurser om minst 20 poäng bör också kunna erbjudas som kompetensutveckling för redan yrkesverksamma lärare. Examensarbete I lärarutbildningen bör ingå ett examensarbete där studenten skall visa att han eller hon kan använda sig av vetenskapliga metoder och teorier. Examensarbetet bör omfatta 10 poäng och bör i första hand utgöra en del av inriktningen eller specialiseringen, men kan även vara en del av det allmänna utbildningsområdet. Examensarbetet utgör en viktig del i utvecklingen av ett vetenskapligt förhållningssätt och det skall få studenten att fördjupa sina kunskaper. Lärarutbildningen skall ge studenten kunskap om och insikt i olika forskningsmetoder och forskningsetik. Examensarbetet bidrar till att studenten praktiskt får tillämpa forskningsmetodik och blir därmed en förberedelse för en eventuell forskarutbildning. Även för de studenter som inte avser att fortsätta med en forskarutbildning är det av stor vikt att ha getts möjlighet att självständigt arbeta med olika forskningsmetoder. Inte minst är det viktigt som en förberedelse för att aktivt kunna delta i förskolans, skolans och vuxenutbildningens utvecklingsarbete. Utgångspunkter för en kommande examensbeskrivning Det bör även ankomma på regeringen att närmare utforma examensbeskrivningen. Redan här finns det dock skäl att relativt noggrant ange de utgångspunkter som regeringen anser att lägga till grund för det kommande arbetet. För att erhålla lärarexamen skall studenten ha en samlad kompetens så att han eller hon kan förverkliga förskolans, förskoleklassens, skolans, fritidshemmens och vuxenutbildningens mål och riktlinjer samt medverka i utvecklingen av respektive verksamhet enligt gällande styrdokument. Vidare skall studenten äga sådan kompetens att han eller hon kan: omsätta goda och relevanta kunskaper i ämnen/ämnesområden så att alla elever lär och utvecklas, organisera begrepp, principer och information i omvärlden för att möjliggöra kunskapsbildning inom de ämnen/ämnesområden utbildningen avser, förmedla och förankra samhällets och demokratins värdegrund, inse betydelsen av könsskillnader för organisering av undervisningssituationen och presentation av ämnesstoffet, skapa betingelser för att åstadkomma utveckling och lärande hos alla elever, leda och samarbeta med elever så att de får stöd i sin utveckling utifrån sina behov och möjligheter, bedöma och värdera elevers utveckling och lärande samt informera och samarbeta med föräldrar eller vårdnadshavare, orientera sig om, analysera och ta ställning till allmänmänskliga frågor, ekologiska livsbetingelser och förändringar i omvärlden, självständigt och tillsammans med andra planera, genomföra, utvärdera och utveckla undervisning och annan pedagogisk verksamhet samt delta i ledning av denna, använda IT-hjälpmedel och ha kunskap om hur massmedia och IT kan användas för den pedagogiska utvecklingen, tillvarata och systematisera egna och andras erfarenheter samt relevanta forskningsresultat som grund för professionell utveckling. Härutöver gäller de mål som respektive högskola bestämmer. Lärarexamen skall uppnås efter fullgjorda kursfordringar om minst 120, 140, 160 eller 180 poäng. Utbildningen skall omfatta 60 poäng som behandlar frågor om lärande, socialisation, värdegrund och yrkesverksamhetens samhällsuppdrag samt för läraryrket centrala, tvärvetenskapliga ämnesstudier. Därutöver skall utbildningen omfatta minst en inriktning om minst 40 poäng samt specialisering om minst 20 poäng. För undervisning och annan pedagogisk verksamhet i: förskola, förskoleklass, och fritidshem samt för undervisning i modersmål krävs minst 140 poäng, senare år och i gymnasial utbildning (ej karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen krävs minst 180 poäng inkluderade en respektive två fördjupning(ar) till minst 60 poäng i relevant(a) ämnesområde(n), karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen krävs 120 poäng. I stället för inriktning och specialisering krävs omfattande yrkeserfarenhet samt en relevant yrkesinriktad högskoleutbildning om minst 60 poäng eller motsvarande utbildning. För undervisning i svenska respektive samhällskunskap i senare år krävs minst 60 poäng och i gymnasial utbildning minst 80 poäng i ämnesområden som är relevanta för ämnet svenska respektive samhällskunskap. För undervisning i modersmål krävs inriktning om minst 60 poäng i relevant ämnesområde. Av det allmänna utbildningsområdet skall minst 10 poäng vara verksamhetsförlagda. Minst 10 poäng per inriktning skall likaså vara verksamhetsförlagda. För att erhålla en lärarexamen skall studenten ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete) om 10 poäng. I detta skall studenten ha relaterat sina kunskaper om de kommande arbetsuppgifterna till de vetenskapliga teorier studenten blivit förtrogen med under utbildningen. I examensbeviset skall anges vilka inriktningar och specialiseringar som studenten har fullgjort. Som framgår föreslår regeringen att dagens barn- och ungdomspedagogiska examen med omfattningen 120 poäng skall ersättas av en lärarexamen med omfattningen 140 poäng. Utökningen av utbildningen skall ses mot bakgrund av de nya krav som ställs på förskolan och fritidshemmet. Förskolan är också en utbildningspolitisk angelägenhet med fokus på både barns omsorg och lärande. Förskolans uppdrag bygger på en läroplan. Förskoleklass har införts som en frivillig skolform och förskollärare och fritidspedagoger har fått möjlighet att undervisa i skolan. läroplan, Lpo94, har anpassats till att också omfatta förskoleklass och fritidshem. De som skall arbeta inom förskolan och förskoleklass eller i fritidshem skall ha möjlighet att som andra lärare fördjupa sig inom ett ämne eller ämnesområde, t.ex. barn- och ungdomspsykologi, teknik, bild, sociologi eller svenska. Härigenom underlättas en fortsatt samverkan mellan förskola, förskoleklass, skola och fritidshem. Alternativa vägar till läraryrket Regeringen finner det också angeläget att det finns alternativa vägar till läraryrket. Det bör därför vara möjligt för studenter som läst kurser som motsvarar lärarutbildningens inriktningar och specialiseringar att läsa det allmänna utbildningsområdet som en fristående utbildning. Detta ger dels de studenter som från början har haft andra motiv för sina studier, dels de som har annan yrkeserfarenhet, möjligheten att erhålla lärarexamen. Även studenter som vill kombinera kurser, utan att för den skull binda sig vid ett program, finner på detta sätt en alternativ studieväg till lärarexamen. 5.2 Specifika ämnes- och kompetensprofiler Enligt regeringens uppfattning tillgodoser den föreslagna strukturen för den nya lärarutbildningen tillsammans med beskrivningen för en lärarexamen inom intervallet 120 220 poäng skolans befintliga behov av lärare med olika ämnes- och kompetensprofiler. Den föreslagna uppläggningen av lärarutbildningen ger också möjlighet att snabbt tillgodose nya behov. Inom huvudstrukturen för lärarexamen bör kombinationen svenska och samhällskunskap med inriktning mot undervisning i senare år och i gymnasial utbildning omfatta 60 respektive 80 poäng. Skulle studenten kombinera dessa båda inriktningar för undervisning i gymnasieskolan innebär det sammanlagt 220 poäng för en lärarexamen. För modersmålslärare (f.d. hemspråkslärare) instämmer regeringen i kommitténs förslag om en utbildning som förutom det allmänna utbildningsområdet omfattar en inriktning mot undervisning i modersmål om 60 poäng samt en specialisering om 20 poäng. Modersmålsläraren skall behärska både modersmålet och svenska i tal och skrift samt vara väl förtrogen med faktorer som påverkar den tvåspråkiga utvecklingen hos barn och ungdomar. Regeringen avser att återkomma i fråga om uppdrag till några lärosäten om att erbjuda denna kompetensprofil inom lärarutbildningen. Mot bakgrund av den diskussion som förts om teckenspråkslärare vill regeringen peka på hur utbildning till lärare i teckenspråk för hörande ryms inom den i detta avsnitt föreslagna strukturen för lärarutbildningen. Regeringen ser positivt på att och är i färd med att starta lärarutbildningar i teckenspråk. För att säkerställa ett utbud av teckenspråksutbildning i högskolan avser att pröva frågan hurvida särskilda uppdrag till ett antal lärosäten att anordna sådan utbildning behövs. I kap 10 Särskilda frågor specialpedagogisk utbildning behandlas frågan om utbildning av teckenspråkiga lärare för döva och hörselskadade barn och ungdomar. Frågor om ettämneslärarutbildningar har bl.a. berört ämnesdjupet i den nuvarande musiklärarutbildningen samt ämnesomfattningen i de nuvarande slöjd- och hemkunskapslärarutbildningarna. Regeringen anser att det är förenligt med den föreslagna nya strukturen för lärarutbildningen att den rymmer ettämneslärarutbildning. Regeringen vill dock framhålla att de skäl som kommittén och flera remissinstanser framfört om en s.k. anställningsbarhet, i synnerhet i mindre skolor och kommuner, är giltiga. De skall dock inte förhindra att en djup och/eller smal utbildning ges när så erfordras med hänsyn till den undervisning som utbildningen syftar till. I kommitténs uppdrag ingick att behandla den kompetensprofil som omfattas av den tidigare studie- och yrkesvägledarexamen. Mot bakgrund av att en utredning om vägledning, aviserad i budgetpropositionen 2000 har tillsatts, har frågan om utbildning för vägledare lämnats över till utredningen om Vägledning i skolväsendet (dir 1999:107). Av direktiven framgår att utredaren mot bakgrund av sitt kommande förslag skall lämna förslag avseende utbildningen av vägledare. Detta uppdrag skall vara slutfört . Därefter avser regeringen att återkomma i denna fråga. Kommittén skulle enligt direktiven analysera vilka krav som skall ställas på lärarutbildningen för att den skall tillgodose behovet av vuxenpedagogik. Den skulle även överväga en särskild vuxenpedagogisk examen. Kommittén har pekat på den möjlighet den nya examensstrukturen ger och anser därför att behovet av vuxenpedagogik väl kan tillgodoses inom ramen för lärarutbildningen och att det därför inte föreligger något skäl att inrätta en särskild vuxenpedagogisk examen. Kommittén föreslår att för de studenter som avser att undervisa vuxna skall det finnas särskilda specialiseringar som avser undervisning av vuxna. Regeringen instämmer i kommitténs förslag och utgår från att utbildning av detta slag kommer att anordnas. Regeringen anser även, i likhet med kommittén, att vuxenpedagogik bör kunna ingå i det allmänna utbildningsområdet. 5.3 Lärare i yrkesämnen - karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen Regeringens bedömning: Yrkesämnen bör ingå i den nya lärarexamen inom utbildningsområdena med inriktning och specialisering. För lärare i karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen bör lärarexamen kunna uppnås också med en för yrkesområdet relevant högskoleutbildning om minst 60 poäng eller någon annan motsvarande utbildning tillsammans med omfattande relevant yrkeserfarenhet samt det allmänna utbildningsområdet. Kommitténs förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till kommitténs förslag. , yrkesutbildning, , , kommuner och () är positiva till att kvalificerade yrkesinriktade utbildningar (KY) skall kunna tillgodoräknas för tillträde till lärarutbildning. och kommuner menar att kravet på baskunskaper och ämnesteoretiska kunskaper är nödvändiga för att en lärare i ett yrkesämne skall kunna ingå i ett arbetslag och själv kunna integrera valda delar av kärnämnen i samarbete med andra lärare. Ett antal kommuner såsom , och är tveksamma till "akademiseringen" av yrkeslärarutbildningen och tror att det kommer att försvåra rekryteringen till lärarutbildning för lärare i yrkesämnen. Universiteten och högskolorna stöder förslagen om att eftergymnasiala studier motsvarande 60 poäng samt att lärare i yrkesämnen studerar det allmänna utbildningsområdet. i avvisar förslaget att kvalificerade yrkesinriktade utbildningar (KY) generellt skall kunna tillgodoräknas som högskolepoäng. och studentkår i betonar att KY-utbildning inte är högskoleutbildning. anser att universitet och högskolor har resurser för att ge den ämnesteoretiska utbildning som föreslås. och menar att det är nödvändigt att högskolan utvecklar relevanta utbildningar för flera av gymnasieskolans program med yrkesämnen. Flera remissinstanser bl.a. , och () anser att instrument för validering av gedigen yrkeserfarenhet måste skapas. () anser att den föreslagna yrkeslärarutbildningen kommer att leda till stora rekryteringsproblem. SAF förordar att yrkesverksamma anställs på en skola och tillsammans med skolledningen utarbetar en individuell utvecklingsplan. Skälen för regeringens bedömning Kompetens för lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen Arbetet som lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen har förändrats påtagligt , kanske mer än för andra lärarkategorier. Det hänger dels samman med det nya styrsystemet och nya måldokument för skolan, dels de stora förändringarna i arbetslivet. Den treåriga programindelade gymnasieskolan infördes successivt med start /93 för att vara fullt genomförd /95. Det är viktigt att yrkeslärarnas kompetens utvecklas i samma riktning som arbetslivet, vilket innebär ett ökat behov av teoretiska kompetenser - både allmänteoretiska och mer yrkesspecifika. Examensbeskrivningen för gymnasielärarexamen i dåvarande bilagan 3 till högskoleförordningen (1993:100) ändrades (1996:913) som en följd av förslag i utredningen - Lärarkompetens för yrkesutbildning (SOU 1994:101). Krav ställdes förutom på praktisk pedagogisk utbildning om 40 poäng även på relevant yrkesinriktad högskoleutbildning om minst 60 poäng för undervisning i ett karaktärsämne i gymnasieskolans program med yrkesämnen. Förändringen av yrkesutbildningen i gymnasieskolan i riktning mot breda programområden har inneburit ökade inslag av allmänna ämnen kärnämnen, nya kursplaner med nytt innehåll i gamla ämnen och uppdelning av stora yrkesämnen karaktärsämnen i flera delämnen. De nya förutsättningarna innebär behov av lärare med bred kompetens som har goda yrkeskunskaper, kan samarbeta med företrädare för arbetslivet och vara ledare för arbetet i gymnasieskolans program med yrkesämnen. Dessa lärare förutsätts samarbeta i lärarlaget kring de kärn- och karaktärsämnen som ingår i gymnasieskolans program med yrkesämnen. Förändringarna ställer krav på att lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen också har goda kunskaper i kärnämnen såsom svenska, engelska och samhällskunskap samt i vissa fall även i matematik. Den snabba tekniska utvecklingen och utvecklingen i arbetslivet innebär att lärarna också måste ha goda teoretiska kunskaper inom yrkesområdet. Ett nära samarbete med arbetslivet är nödvändigt för att bedriva en undervisning som motsvarar de krav som arbetslivet ställer, för att erhålla arbetsplatsförlagd utbildning för elever samt för återkommande kompetensutveckling i yrket. Krav på kunskaper Lärarna i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen får sin trovärdighet genom ett genuint kunnande inom ett yrkesområde. Ett antal års relevant och varierad yrkeserfarenhet bör utgöra bas för det framtida arbetet som lärare. Regeringen utgår från att läraren har en grundläggande utbildning inom yrkesområdet, från lägst gymnasienivå. Utbildningen bör därutöver innehålla en högskoleutbildning om minst 60 poäng eller motsvarande i relevanta yrkesämnen. Enligt regeringens mening bör lägre krav inte ställas med hänsyn till de kvalifikationskrav som gäller i arbetslivet. Till ovanstående kommer krav på godkända studier inom det allmänna utbildningsområdet. Det råder brist på lärare till gymnasieskolans program med yrkesämnen. Genomsnittsåldern för de verksamma lärarna är dessutom hög. Få söker till lärarutbildningarna med denna inriktning och ett alldeles för litet antal lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen examineras . redovisar att det föreligger en stor eller mycket stor risk för lärarbrist inom många yrkessektorer. Detta gäller framför allt de industriella och merkantilt inriktade programmen. Det har också visat sig svårt att rekrytera lärarstudenter till det tekniskt - industriella området. För vissa av gymnasieskolans program med yrkesämnen såsom omvårdnadsprogrammet och barn- och fritidsprogrammet finns högskoleutbildningar som utgör en god grund för fortsatta studier till lärare, t.ex. utbildningar till sjuksköterska, eller barn- och fritidspedagog. För andra utbildningar såsom det estetiska programmet eller medieprogrammet i gymnasieskolan finns eftergymnasiala konstnärliga utbildningar, som skulle kunna utgöra grund för en utbildning till lärare inom detta yrkesområde. Högskoleingenjörsutbildningen finns med ett stort antal inriktningar. Det finns relevanta inriktningar för blivande lärare inom alla gymnasieprogram med tekniskt inriktade yrkesämnen. Högskoleingenjörsutbildningen omfattar minst 80 poäng. Yrkesteknisk högskoleutbildning om 60 poäng anordnas inom vissa yrkessektorer på ett 20-tal platser i landet. Dessa utbildningsplatser utnyttjas i begränsad omfattning. Det är vidare angeläget att den kvalificerade yrkesutbildningen, KY, som präglas av en stark arbetslivsanknytning och som ger den högre fackkompetens som eftersträvas kan utgöra en grund för en lärarexamen i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen. Lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen bör, liksom lärare i övrigt, tillägna sig de kunskaper som omfattas av det allmänna utbildningsområdet som regeringen föreslagit i avsnitt 5 - En ny lärarutbildning. Det är viktigt att alla lärare kan delta i den egna skolans diskussioner på lika villkor med en gemensam referensram och ett gemensamt yrkesspråk. Tillgodoräknande av yrkeserfarenhet m.m. Som tidigare anförts är grunden för lärare i yrkesämnen att de besitter en kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet. Det är viktigt att lärarna bygger sin utbildning på omfattande yrkeserfarenhet. Yrkeserfarenheten kan variera i längd beroende på yrkessektor. Regeringen är inte beredd att ange ett minsta antal år. Det ankommer på högskolan att värdera yrkeserfarenheterna. Yrkeserfarenheten, tidigare lärarerfarenhet och erfarenhet av handledning av elever i arbetsförlagd utbildning ger, utöver ett reellt yrkeskunnande, kunskaper som bör värderas och tillgodoräknas både vid antagning till lärarutbildning och för erhållande av lärarexamen för att undervisa i karaktärsämnen i gymnasieskolans program med yrkesämnen. Vissa remissinstanser anser att ett system med validering av gedigna yrkeserfarenheter bör skapas så att dessa kan jämställas med eftergymnasial utbildning. Regeringen har tillsatt en särskild utredare som bl.a. skall pröva behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 99:3875V). Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Regeringen vill understryka det önskvärda i att lärare i karaktärsämnen för gymnasieskolans program med yrkesämnen kan kombinera ämnen, t.ex. ett karaktärsämne med ett kärn- eller annat karaktärsämne.