prop · GN0332 · 2000-01-01 00:00:00 — LO anför att utredningens definitioner av de stridsåtgärder som skulle kunna anses oproportionerliga omfattar nästan alla stridsåtgärder som används i praktiken. För att vara säker på att undgå att domstolen anser stridsåtgärden oproportionerlig och därmed olovlig, skulle en facklig organisation tvingas ta ut samtliga arbetstagare på hela avtalsområdet i total strejk. Reglerna om proportionalitet kommer enligt LO därmed att försvåra, fördyra och försena förhandlingsprocessen. LO anför vidare att arbetsgivarsidan kommer att angripa varje stridsåtgärd som oproportionerlig, varvid stor energi och stort engagemang kommer att behöva läggas ned på juridisk formalia i stället på den bakomliggande tvisten. LO anser även att lagstiftningens utformning strider både mot regeringsformen och mot internationella konventioner. Även och med flera ifrågasätter förslagets förenlighet med sociala stadga. Organisationerna anser det också mycket tveksamt att en domstol skall göra lämplighetsprövningar av det slag förslaget innebär. Ett flertal remissinstanser, däribland Arbetsdomstolen, anser att regler om proportionalitet blir svårtillämpade, i varje fall om reglerna inte i avsevärt större utsträckning än som skett förses med vägledande uttalanden om hur man tänker sig att tillämpningen skall göras. menar att utredningens förslag om att även tredjemansintressen skall tillvaratas genom en proportionalitetsprincip passar dåligt in i medbestämmandelagen, som endast reglerar förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare samt deras organisationer. Regeringen delar de remissinstansers uppfattning som anser att det inte finns skäl att lagstifta om stridsåtgärders proportionalitet. Med anledning av vad som anförts under avsnitt 8.5 om nya förhållanden på arbetsmarknaden och deras betydelse för stridsåtgärders effekter har regeringen för avsikt att noga följa utvecklingen på området. För att underlätta denna bedömning bör i sina rapporter om löneutvecklingen och andra faktorer som har anknytning till lönebildningen även redogöra för hur konflikter på arbetsmarknaden har genomförts och vilka konsekvenser dessa har medfört. 10 Konsekvenser Inrättandet av syftar till att säkerställa goda förutsättningar för en väl fungerande lönebildning som gynnar ekonomisk tillväxt och ökad sysselsättning. verksamhet kan därmed väntas leda till en minskad statsfinansiell belastning och en samhällsekonomisk vinst. Genom att statistikansvaret för lönestatistiken förs över från SCB till förbättras beställarkompetensen för statistiken vilket leder till en högre kvalitet i statistiken vid given resursinsats. Den förbättring av statistiken regeringen därutöver föreslår syftar till att skapa ett bättre beslutsunderlag för parterna i löneförhandlingarna. Även förbättringen av lönestatistiken kan därmed väntas ge en minskad statsfinansiell belastning och en samhällsekonomisk vinst. Finansieringen av förvaltningskostnader samt Kon- junkturinstitutets kostnader för den årliga rapporten om de samhällsekonomiska förutsättningarna för löneförhandlingar sker, som redovisats i budgetpropositionen , genom en omfördelning av medel inom utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Kostnaderna beräknas totalt uppgå till . Även de ökade resurser för lönestatistik, statistik över vakanser och arbetskonflikter samt komplettering av forskningsdatabasen som regeringen föreslår bör finansieras genom en omfördelning inom utgiftsområde 14. Någon nämnvärd ytterligare arbetsbelastning för de allmänna domstolarna eller allmänna förvaltningsdomstolarna kan inte förväntas. I övrigt gör regeringen bedömningen att propositionens förslag ger vissa positiva konsekvenser för jämställdheten genom att förbättringar av den officiella lönestatistiken underlättar analyser av kvinnors och mäns löneutveckling. Förbättringen av lönestatistiken kan leda till en viss ökning av uppgiftslämnarbördan för företagen. Regeringen gör dock bedömningen att denna ökning blir marginell. 11 Ikraftträdande Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att inrättas före nästa avtalsrörelse. Huvuddelen av avtalen löper ut . Lagändringarna bör därför träda i kraft . 12 Författningskommentar 12.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet 45 § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.2.1. Genom en ändring i första stycket förlängs varseltiden från minst . Med arbetsdag avses då inte lördag, söndag, annan allmän helgdag, , eller nyårsafton. Tiden beräknas med utgångspunkt från den tidpunkt stridsåtgärden är avsedd att påbörjas. Om en stridsåtgärd skall påbörjas t.ex. , skall varsel läggas senast i förväg, . Första stycket sista meningen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Skyldigheten för en part att även varsla har förts in i denna bestämmelse. Skyldigheten att varsla förlikningsmannaexpeditionen reglerades tidigare i 47 §. Ändringen i andra stycket är endast redaktionell. Till tredje stycket förs de bestämmelser som anger när en part inte är skyldig att varsla, dvs. dels när det föreligger giltigt hinder mot att varsla, dels när det är fråga om en s.k. indrivningsblockad. Även här är det fråga om en redaktionell ändring. Vad som kan vara giltigt hinder har utvecklats i prop. 1975/76:105 sid. 410. I fjärde stycket har skett en konsekvensändring med anledning av att bestämmelsen strukturerats om. 46 § Statens förlikningsmannaexpedition har ersatts av . Innebörden av begreppet en väl fungerande lönebildning har utvecklats närmare i avsnittet 8.2.1. Innehållet i bestämmelsen såvitt avser utseende av medlare återfinns numera i 47 a § och 47 b §, såvitt avser medlarens uppgift i 48 § och såvitt avser att ge råd och upplysningar i 47 §. 47 § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.2.2. Enligt första stycket skall kalla parter till överläggningar eller på annat sätt informera sig om kommande eller pågående avtalsförhandlingar. En närmare redogörelse för syftet med sådana överläggningar återfinns i det nämnda avsnittet. Bestämmelsen innebär ett förtydligande och en mer uttalad möjlighet för institutet att agera jämfört med vad som tidigare gällde för förlikningsmannaexpeditionen som skulle följa förhållandena på arbetsmarknaden . Enligt andra stycket skall institutet också ge råd och upplysningar till parter på arbetsmarknaden rörande förhandlingar och kollektivavtal. Bestämmelsen motsvaras av 46 § tredje stycket i dess tidigare lydelse, med den skillnaden att skyldigheten att ge råd och upplysningar enligt förslaget skall ligga på och inte på förlikningsmannen. En regel om möjlighet att kalla part till överläggning vid vite finns i 52 §. Enligt tredje stycket skall en part på begäran tillställa kopia av träffade kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor. Bestämmelsen är ny. Sekretess för uppgifter som tillställs regleras i 8 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100). 47 a § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1.1. Enligt bestämmelsen kan förhandlingsledare eller medlare utses. Att förhandlingsledare kan utses är nytt. Att medlare kan utses innan stridsåtgärd hotar är också nytt. Utseende av förhandlingsledare är tänkt att kunna ske när parterna ännu inte har klarlagt sina ståndpunkter. Även när så har skett skall en förhandlingsledare kunna utses för att underlätta kontakterna mellan parterna. Om parterna har börjat tvista i förhandlingsfrågor kan det i stället vara dags att utse medlare. Medlare kan således tillsättas i ett något tidigare skede än vad som angavs tidigare i 46 §. 47 b § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1.2. kan enligt första stycket utse en eller flera medlare utan samtycke från parterna om institutet bedömer att det i en tvist finns risk för stridsåtgärder eller om stridsåtgärder redan har inletts. Ett sådant beslut får enligt andra stycket inte överklagas. I tredje stycket undantas fall när parterna har låtit registrera ett avtal om förhandlingsordning som de är ense om innehåller sådana bestämmelser som anges i lagen. Registreringen sker hos efter anmälan av samtliga parter som träffat det aktuella avtalet. Om en medlare hunnit utses innan parterna anmäler avtalet för registrering, får han eller hon fortsätta sitt uppdrag utan hinder av att avtalet om förhandlingsordning registrerats. I enlighet med vad Lagrådet anfört, är det endast under det registrerade avtalets giltighetstid som medlare inte kan utses utan parternas samtycke. 48 § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1.3. Av bestämmelsen framgår hur medlare skall gå till väga vid medlingsarbetet. Bestämmelsen motsvarar delvis den tidigare regleringen i 46 § andra stycket samt i 48 §. Medlaren är något friare i sin medling och det anges inte längre uttryckligen att medlaren skall utgå från förslag som kommer från parterna själva. I praktiken innebär den föreslagna bestämmelsen dock inte någon förändring i förhållande till hur förlikningsmännen arbetar . En självklar utgångspunkt i medlingen är parternas förslag. Medlaren kan emellertid också själv lägga fram förslag till lösningar. Bestämmelsen har utformats huvudsakligen i enlighet med Lagrådets förslag. på begäran av medlare kan förena kallelse till förhandling med vitesföreläggande framgår av 52 §. 49 § Bestämmelsen är ny och har behandlats i avsnitt 9.2.3. Enligt första stycket får på medlares begäran meddela beslut, varigenom varslade stridsåtgärder skjuts upp i . Förutsättningen är att det främjar en god lösning av tvisten att besluta om uppskjutande. Ett beslut om uppskjutande, får meddelas endast en gång för varje medlingsuppdrag. Med medlingsuppdrag avses det uppdrag den eller de utsedda medlarna har i den aktuella tvisten. För det fall institutet en gång meddelat beslut om uppskjutande på medlarnas begäran men någon överenskommelse inte kunnat nås och medlarna därför byts ut, har institutet möjlighet att på de nya medlarnas begäran skjuta upp en varslad stridsåtgärd. Beslutet om uppskjutande får inte omfatta flera tidsperioder utan skall avse en viss sammanhängande tid om per stridsåtgärd. Om en stridsåtgärd varslas på så sätt att den skall bryta ut och utvidgas på visst sätt , eller om motåtgärd varslats, kan beslutet om uppskjutande omfatta både den första åtgärden och utvidgningarna samt motåtgärder. Tidsfristen skall räknas från den dag då åtgärden enligt varselmeddelandet skall påbörjas eller utvidgas. Om möjligt skall beslutet föregås av samråd med parterna. Det kan finnas situationer då det inte går att nå en part inom rimlig tid och i sådana fall möter det inget hinder att beslut fattas utan föregående samråd. En part som inte följer beslut kan åläggas att betala varselavgift enligt 62 a §. Första stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av andra stycket framgår att ett beslut från enligt första stycket inte får överklagas. 50 § Ändringen är redaktionell och innebär att ordet förlikningsman ersätts av ordet medlare. 51 § Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.3. Bestämmelsen reglerar medlarens och förhållningssätt till skiljeförfarande. Enligt första stycket kan medlare föreslå parter att låta en tvist avgöras genom skiljeförfarande. Enligt andra stycket kan institutet medverka vid utseende av skiljemän. Förändringen i dessa delar är i huvudsak redaktionell. Enligt tredje stycket kan , om stridsåtgärder har påbörjats, uppmana parterna i en tvist att låta tvisten avgöras genom skiljeförfarande. Denna del av bestämmelsen är ny. Ändringen i fjärde stycket är redaktionell. För det fall en rättslig tvist förlikts genom medling kan det som Lagrådet påpekat framstå som invändningsfritt att medlaren utses till skiljeman. 52 § Bestämmelsen i första stycket har behandlats i avsnitt 9.1.3. Av första stycket framgår att vid vite kan förelägga en part som inte infunnit sig, att komma till en överläggning enligt 47 §. Av andra stycket framgår att en part, som vägrar att delta i förhandling inför medlare, kan tvingas att göra det genom vitesföreläggande. Bestämmelsen motsvarar regleringen i den tidigare 49 § med den skillnaden att det är som på begäran av medlare kan vitesförelägga en part. Ett vitesföreläggande kan göras utan föregående samråd eller samtycke från den andra parten i tvisten. Det möter heller inget formellt hinder att båda parterna i en tvist kallas till förhandling genom vitesföreläggande. Vitesföreläggande kan även utfärdas om en part ålagts att komma in med en skrift men underlåter att göra detta. En förutsättning för vitesföreläggande är att en part är förhandlingsskyldig enligt 10 § samt att parten har kallats till förhandling inför en medlare och inte infunnit sig eller på annat sätt underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt 15 §. Den paragrafen har tillförts två nya stycken som inte har betydelse i sammanhanget. Hänvisning görs därför till 15 § första stycket. En annan förutsättning för vitesföreläggande är att en utsedd medlare har begärt att skall förelägga parten vid vite att fullgöra sin förhandlingsskyldighet. Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I tredje stycket har på Lagrådets förslag tagits in en bestämmelse om att beslutet om vitesföreläggande inte kan överklagas. Enligt fjärde stycket kan Arbetsdomstolen på talan av döma ut ett förelagt vite. Som Lagrådet föreslagit, kan Arbetsdomstolen då också pröva även lämpligheten av vitet. Den tidigare bestämmelsen i 52 § om regeringens rätt att utse eller särskild förlikningsman samt vilka föreskrifter i lagen som skall gälla för dessa har upphävts (se avsnitt 9.1.4). 53 § Bestämmelsen är ny och har behandlats i avsnitt 8.2.2. En part som träffat kollektivavtal skall enligt 47 § tredje stycket på begäran tillställa en kopia av träffat kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor. För det fall en part underlåter att göra detta kan enligt första stycket förelägga parten att vid vite inkomma med avtalet. I andra stycket finns på Lagrådets förslag en uttrycklig bestämmelse att beslutet om vitesföreläggande inte kan överklagas. Enligt tredje stycket dömer Arbetsdomstolen ut vitet på talan av . I likhet med vad som anges i 52 § kan Arbetsdomstolen då också pröva vitets lämplighet. 62 a § Bestämmelsen är ny och har behandlats i avsnitt 9.2.2 och 9.2.4. Den som underlåter att varsla skall enligt första stycket åläggas att betala en varselavgift till staten. Liknande regler finns i lagen (1974:13) om anställningsfrämjande åtgärder och i arbetstidslagen (1982:673). Varselavgiften skall bestämmas till lägst och högst . Avgiftens storlek bör bero på omfattningen och arten av den stridsåtgärd som varslats eller inletts utan att har underrättats. Varselavgiften ersätter den sanktion i form av penningböter som tidigare fanns i 47 §. I andra stycket regleras att den som vidtar en stridsåtgärd i strid mot beslut att skjuta upp en varslad stridsåtgärd skall åläggas en förhöjd varselavgift som uppgår till och högst . Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt första och andra styckena kan såväl varselavgift som förhöjd varselavgift jämkas eller bortfalla helt under förutsättning att det föreligger särskilda skäl. Beloppet bör kunna jämkas endast i undantagsfall om t.ex. ren försummelse lett till att inte har varslats. har enligt tredje stycket inte självständigt befogenhet att bestämma varselavgiften utan det skall göras av tingsrätt på talan av . Talan måste väckas från den dag varsel skulle ha lämnats eller, såvitt det är fråga om talan enligt andra stycket, från den dag då stridsåtgärden vidtogs. Av 63 § framgår att ett mål om varselavgift kan överklagas till Arbetsdomstolen. Där anges även vilka bestämmelser som skall tillämpas vid handläggningen. 63 § Förändringen i första stycket innebär att förutvarande andra meningen tagits bort. I andra meningen reglerades två fall, då lagen om rättegången i arbetstvister inte skulle gälla. Det ena var då någon enligt 47 § skall dömas till penningböter, vilket inte längre skall förekomma (se avsnitt 9.2.2). Det andra var vid tillämpning av 53 § som har upphävts. Enligt det nya andra stycket handläggs mål om varselavgift som förs i tingsrätt i enlighet med bestämmelser om tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten. En motsvarande reglering finns i konkurrenslagen (1993:20) beträffande konkurrensskadeavgift som prövas av på talan av . Mål om varselavgift överklagas till Arbetsdomstolen och handläggs där i enlighet med tillämpliga bestämmelser i lagen om rättegången i arbetstvister. I den mån arbetstvistlagens regler inte passar i ett indispositivt tvistemål, skall bestämmelser om överklagande av sådana mål till hovrätt tillämpas. Vad som sägs där om hovrätten skall i stället gälla för Arbetsdomstolen. Tredje stycket har tillkommit på förslag av Lagrådet. I bestämmelsen görs en hänvisning till vad som sägs i lagen (1985:206) om viten om allmän domstols handläggning av mål om vites utdömande. Viteslagens bestämmelser innebär att målen handläggs som bötesmål. Samma bestämmelser om handläggningen skall tillämpas i Arbetsdomstolen i mål om utdömande av vite. Det gäller dock inte processuella viten som kan dömas ut inom ramen för en pågående process. 12.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap.15 § Första stycket anger att sekretess gäller för uppgifter som en part lämnat till en medlare eller i en arbetstvist. Sekretess gäller endast om parten gjort förbehåll därom. Nytt är att uppgifter i en arbetstvist kan komma att ges in till . I övrigt har begreppet medlare ersatt förlikningsman. Eftersom bestämmelsen i 52 § medbestämmandelagen om och särskild förlikningsman upphävs nämns sådana begrepp inte längre i paragrafen. Att meddelarfriheten är begränsad för denna typ av uppgifter framgår av 16 kap. 1 §. I det nya andra stycket införs en bestämmelse om sekretess för en uppgift i kollektivavtal som lämnats in till . Det första fallet gäller uppgift som rör en kollektivavtalsparts affärs- eller driftförhållanden. Om det kan antas att parten lider skada eller men om uppgiften röjs, gäller sekretess. Sådana uppgifter kan t. ex. finnas i kollektivavtal mellan enskilda företag och en arbetstagarorganisation. Det andra fallet gäller uppgift om annan än kollektivavtalsparts personliga eller ekonomiska förhållanden. Även här gäller sekretess om det kan antas att personen lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess kan således vara aktuellt om t. ex. enskilda arbetstagare pekas ut i kollektivavtalet och dessa kan lida skada eller men av att uppgifter om deras personliga eller ekonomiska förhållanden lämnas ut. För sådana uppgifter som anges i detta stycke är meddelarfriheten inte begränsad. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.2.2. 16 kap. 1 § Regleringen i 16 kap 1 § sekretesslagen innebär att rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att fritt meddela uppgifter och underrättelser begränsas endast avseende uppgifter för vilka gäller sekretess enligt 8 kap. 15 § första stycket. Sammanfattning av utredningens förslag Utredningen om ett förstärkt förlikningsmannainstitut lämnar i delbetänkandet och lönestatistik (SOU 1997:164) och slutbetänkandet Medling och lönebildning (SOU 1998:141) förslag på följande områden. Utredningen föreslår att ett nytt och starkare bör bildas . Det bör ha två uppgifter, att medla och att verka för en väl fungerande lönebildning. bör ha en ämbetsmannastyrelse på fem personer och tre anställda medlare varav en riksmedlaren bör vara institutets chef. bör ha ytterligare cirka tio anställda, bland annat med kompetens inom samhällsekonomi, lönestatistik och juridik. bör knyta till sig tre expertråd i avtalsfrågor, samhällsekonomi respektive lönestatistik för samverkan med arbetsmarknadens parter. 2) Utökade befogenheter. Utredningen föreslår att bör få befogenhet att agera tidigt och kalla parterna till överläggningar bland annat för att informera sig om tidsplaner och yrkanden inför kommande förhandlingar, bör verka för en samordning av tidsplaner för förhandlingar och avtalsperioder, bör verka för en samordning av avtalsförhandlingar, varseltiden för stridsåtgärder bör förlängas från 7 , bör kunna skjuta upp varslade stridsåtgärder i , bör kunna uppmana parter att lösa en intressetvist genom skiljeförfarande och att en fast skiljenämnd utses, parter bör vara skyldiga att infinna sig om kallar, det inte bör vara möjligt att besluta om sammanläggning av medlingsbud. 3) Stärkt normbildning. Utredningen föreslår att den månadsvisa lönestatistiken bör förbättras genom att statistik tas fram även för staten, full täckning uppnås av kommun- och landstingssektorerna samt att redovisningen av retroaktiva löneutbetalningar blir bättre, den årsvisa lönestatistiken bör publiceras snabbare och utvidgas genom att statistik redovisas för ett 50-tal branscher, med fördelning på kön och i förekommande fall arbetare och tjänstemän, forskningsdatabasen bör kompletteras med individuella lönestatistiska data, bör vara beställare av den statliga lönestatistiken, samt att en rapport om löneutveckling med mera i och omvärlden och en rapport om de samhällsekonomiska förutsättningarna för löneförhandlingarna bör utarbetas . 4) Stramare konfliktregler. Utredningen föreslår att rätten till sympatiåtgärder inte bör tas bort, men begränsas, ett proportionalitetskrav bör införas för att begränsa möjligheten till stridsåtgärder som kostar lite för den egna organisationen, men orsakar stora kostnader för motparten och tredje man, förbud mot stridsåtgärder mot enmans- eller familjeföretag bör återinföras, men att ett krav på medlemsomröstning före stridsåtgärder inte bör införas. 5) Jämställdhet. Utredningen föreslår att lönestatistiken bör förbättras vilket ökar möjligheterna att följa löneutvecklingen för kvinnor och män, underlaget för forskning om kvinnor och mäns löner förbättras genom en komplettering av databasen med löneuppgifter, de årliga rapporterna om löneutveckling med mera bör innehålla ett särskilt kapitel om löneutvecklingen ur ett jämställdhetsperspektiv samt att tillförs erforderlig kompetens på jämställdhetsområdet. Utredningen föreslår slutligen att regeringen inrättar ett råd för regelbundna överläggningar med arbetsmarknadens parter för att åter stärka samförstånd och samsyn. Utredningens förslag är utformade på ett sådant sätt att de inte skall störa förhandlingarna på områden med förhandlingsordningsavtal liknande . Betänkandets lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ett avtal är ogiltigt i den mån det innebär att rättighet eller skyldighet enligt denna lag upphävs eller inskränks. Genom ett kollektivavtal får det dock göras avvikelser från 11, 12, 14, 19 22 och 28 §§, 29 § tredje meningen, 33 40 §§, 43 § andra stycket samt 64 och 65 §§. får inte innebära att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarsidan än som följer av /129/EEG av , 77/187/EEG av och 92/56/EEG av . Genom ett kollektivavtal får det dock göras avvikelser från 11, 12, 14, 19 22 och 28 §§, 29 § tredje meningen, 33 40 §§, 41 c §, 43 § andra stycket samt 64 och 65 §§. får inte innebära att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarsidan än som följer av /129/EEG av , 77/187/EEG av och 92/56/EEG av . I ett kollektivavtal får det också föreskrivas längre gående fredsplikt än som anges i 41, 41 a och 44 §§ eller ett längre gående skadeståndsansvar än som följer av denna lag. 41 a, 41 b och 44 §§ eller ett I ett kollektivavtal får det också föreskrivas längre gående fredsplikt än som anges i 41, 41 a, 41 b och 44 §§ eller ett längre gående skadeståndsansvar än som följer av denna lag.