prop · GN031D9 · 2000-01-01 00:00:00 — I har ekonomisk tillbakagång i flera länder lett till att fattiga grupper fått sämre tillgång till hälsoservice och undervisning, även om en del framsteg gjorts . I vissa , särskilt i , har den ekonomiska krisen vänt utvecklingen mot förbättrad social service till dess motsats. Ökade ekonomiska och sociala klyftor i har, trots att andelen fattiga minskar, inneburit att antalet fattiga ökat och att stora delar av befolkningen inte kommer i åtnjutande av den hälsovård och utbildning de har rätt till. Undervisningsbiståndet inriktas på att stödja reformprocesser som syftar till att ge grundläggande utbildning för alla, att höja utbildningens kvalitet samt att nå eftersatta och diskriminerade grupper, såsom kvinnor, flickor i fattiga familjer och handikappade. I gäller det att fortsätta stödet till ökad bredd och kvalitet i ländernas utbildningssystem med tonvikt på primärskolan. Undervisningsbiståndet bör över en tre- till femårsperiod omvandlas till sektorprogramstöd, dvs. budgetstöd till mottagarstyrda, nationella program, där och andra givare för en dialog om sektorns och sektorprogrammens utveckling. I denna dialog skall fattigdomsbekämpning utgöra plattformen. Det svenska utvecklingssamarbetet inom hälsosektorn bör liksom undervisningssektorn även fortsättningsvis inriktas på att stödja reformprocesser, med målsättningen att åstadkomma hälso- och sjukvård av god kvalitet för alla samt att förbättra folkhälsan för utsatta grupper. Även hälsobiståndet bör omformas till sektorprogramstöd. Hiv/aids-epidemin ställer höga krav på hälsosektorn och på behovet av sociala skyddsnät bland annat för att ta hand om föräldralösa barn. Ökad tonvikt bör därför läggas på hiv/aids-bekämpning, inte minst i . Ett sekretariat för detta ändamål kommer att inrättas vid ambassaden i . Infrastruktur, näringsliv och urban utveckling Målet för stödet till infrastruktur är att bidra till uppbyggnaden av en miljömässigt och ekonomiskt bärkraftig infrastruktur med speciell tyngdpunkt på transporter, kommunikationer, energi och urban infrastruktur. Stödet finansieras i programländerna främst från landramarna. I andra länder och i vissa programländer finansieras investeringar genom krediter för utveckling och kunskapsöverföring främst genom kontraktsfinansierat tekniskt samarbete. Förutsättningarna för och utformningen av stödet har starkt påverkats av avregleringar och en ökad ägarspridning i många av samarbetsländerna. En del av biståndet har därför inriktats på att underlätta för länderna att genomföra denna process på ett transparent och ansvarsfullt sätt. Sida blir alltmer en dialogpartner i policyfrågor och finansiär av kompetens- och institutionsutveckling från att tidigare varit projektfinansiär. Nya finansieringsformer har prövats bl.a. i form av krediter till privatägda företag, öppnande av en kreditfond för landsbygdselektrifiering och kombinationer av mjuka krediter och gåvor. Regeringen har 1999 på förslag från Sida beslutat om en försöksverksamhet med fristående garantier. Garantiinstrumentet skall med relativt begränsade insatser av statliga medel och statligt risktagande mobilisera kommersiella resurser som inte annars skulle vara tillgängliga för utvecklingspolitiskt prioriterade projekt. Miljöaspekterna har fått allt större betydelse. Två av de fem områden som prioriteras i Sidas handlingsprogram för hållbar utveckling berör särskilt infrastrukturområdet, nämligen energi och urban miljö. utveckling är ett förhållandevis nytt biståndsområde som har ökat . Ett strategiarbete för transporter har genomförts och beredning har inletts bl.a. i de katastrofdrabbade länderna i . miljö kommer att uppmärksammas. Organisationer som tillhandahåller finansiella tjänster för bostäder för fattiga stadsbor kommer att stödjas som ett element i fattigdomsbekämpningen. Biståndets betydelse som finansiär av investeringar i infrastruktur minskar, utom i de allra fattigaste länderna, i takt med att allt fler länder attraherar privata flöden för sådana ändamål. ökar betydelsen av ett fungerande regelverk och effektiva offentliga kontrollfunktioner. Detsamma gäller hållbara system för investering, drift och underhåll av lokala, småskaliga investeringar. Ett väl fungerande finansiellt system är en viktig faktor för att ett land skall kunna uppnå en hållbar tillväxt och finansiera fattigdomsbekämp- ande insatser. Arbetet inom den finansiella sektorn bör koncentreras till grundläggande ram- och regelverk, finansiella marknader och institutioner, finansiell krishantering, och riskkapitaltillförsel. Mikrofinansiering, som vuxit fram som ett viktigt verktyg för att höja levnadsstandarden för fattiga grupper, är ett annat prioriterat område. Verksamheten inom näringslivsutveckling syftar till att stärka förutsättningarna för ett konkurrenskraftigt näringsliv i samarbetsländerna. Näringslivsprogrammet skall fortsätta det påbörjade arbetet mot en starkare koncentration och inriktas på utveckling av institutionella ramverk, reformering av samhällsägda företag, allianser mellan företag i och samarbetsländerna, kompetensutveckling för företagare och handelsfrämjande insatser. Det ekonomiska samarbetet utgör en utveckling från renodlad biståndsverksamhet till ekonomiskt samarbete av ömsesidigt intresse vilket är ett av målen för den förnyade Afrikapolitiken. Målet för verksamhetsgrenen är att bidra till att förbättra levnadsvillkoren för främst den fattiga landsbygdsbefolkningen genom ett långsiktigt, bärkraftigt och produktivt utnyttjande av förnyelsebara naturresurser. Åtgärder inom jord- och skogsbruk, vatten och marin miljö skall prioriteras. Vägledande för bilaterala utvecklingssamarbete, syftande till hållbar utveckling, är det handlingsprogram som Sida antog och som tillstyrkts av regeringen och (skr. 1996/97:2). Huvudinriktningen är att integrera de sociala, ekonomiska och miljömässiga aspekterna i utvecklingssamarbetet. Det viktigaste instrumentet för att säkra att detta sker på ett långsiktigt och konsekvent sätt är landstrategierna. Särskilt angeläget är att stärka samarbetsländernas institutionella kapacitet och strategier för att främja arbetet med hållbar utveckling. Erfarenheter från vårt bilaterala utvecklingssamarbete är en viktig grund för detta arbete. Uppföljningen fortgår av den översyn som gjorts av Sidas riktlinjer för hållbart skogsbruk, jordbruk och markvård samt vattenresurser. Inom ramen för hållbart jord- och skogsbruk prioriteras integrerade system för hållbart jordbruk, markprocesser, biologisk mångfald och växtgenetiska resurser. Regeringen fäster stor uppmärksamhet vid denna problematik, särskilt inför nästa års möte med FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD), som behandlar jordbruks- och markfrågorna som särskilt tema. Vattenresurshantering är ett prioriterat område. Det gäller bl.a. de insatser som görs regionalt som stöd till förvaltning av delade vattenresurser, framförallt i södra och östra . Huvudinriktningen i det bilaterala stödet är att främja effektiv och långsiktig hushållning med begränsade vattenresurser. Regeringen finner det också angeläget att fortsätta stödja kapacitetsuppbyggnad och nätverksbyggande genom stöd till Global Water Partnership (GWP), vars kansli är knutet till Sida. Olika typer av globala och regionala analyser och framtidsscenarier inom vattenområdet utarbetas med stöd bl.a. av . Resultatet av dessa kartläggningar kommer att bli ett viktigt instrument för den framtida vattenresurshanteringen såväl nationellt som globalt. Inom området marin miljö stöder arbetet med att uppmärksamma samspelet och effekterna mellan land- och kustområdena i syfte att stödja hållbart nyttjande av de akvatiska resurserna och bevarande av biologisk mångfald. Arbetet att förverkliga de internationella miljökonventionerna kräver nya former och metoder för såväl det multilaterala som det bilaterala utvecklingssamarbetet. Metoderna bör leda till ett ökat samarbete med mottagarna i syfte att bredda kunskapen om de krav som konventionerna ställer och utreda förutsättningarna för att bygga upp kompetens inom respektive område. Inom kemikalieområdet är det särskilt viktigt att förbättra underlaget inför de internationella miljöförhandlingarna. Målet för verksamhetsgrenen är att stödja länder som genomför ekonomiska reformprogram syftande till ekonomisk tillväxt och hållbar utveckling. Stödet skall utgöra ett incitament till fortsatta reformer och anpassas till specifika behov och förutsättningar i enskilda länder. Ekonomiska reformer är en förutsättning för långsiktig ekonomisk och social utveckling och en effektiv fattigdomsbekämpning. Många av de länder som erhåller svenskt stöd har genomfört reformprogram i mer än ett årtionde. Resultaten är överlag positiva vad gäller makroekonomisk stabilitet och tillväxt. För att uppnå hållbara förbättringar krävs dock att reformprocessen fördjupas och mer inriktas på strukturella och institutionella reformer. Flertalet länder som erhållit svenskt stöd har emellertid en tung skuldbörda som måste angripas för att nå en stabil ekonomisk utveckling. Stödet till ekonomiska reformer koncentreras till fattiga länder med svår skuldsituation, som genomför ekonomiska reformprogram. Stödet ges främst till länder med vilka bedriver långsiktigt utvecklingssamarbete och ges i samordning med IMF, och andra givare. har samarbetet koncentrerats till 7 länder, varav är störst, och utgått i form av generellt budgetstöd och skuldlättnader. Orkanen härjningar i fattiga och skuldtyngda centralamerikanska länder föranledde ett snabbt beslut om stöd till en av administerad skuldfond för . Förändrade former för beredningen av stödet till ekonomiska reformer innebär snabbare beslut som kan underlätta den ekonomiska reformprocessen och möjligheterna för mottagarlandet att fullgöra sina förpliktelser gentemot de multilaterala institutionerna. håller på att färdigställa riktlinjer som skall gälla för det svenska betalningsbalansstödet. Regeringen har prioriterat och internationellt verkat för en långsiktig lösning på skuldbördan för de fattigaste och mest skuldsatta länderna. 1996 lanserade () och ett initiativ för skuldlättnader för de mest skuldtyngda länderna (det s.k. HIPC- initiativet). Initiativet, som bygger på att skuldländerna för en sund ekonomisk politik , omfattar alla typer av fordringsägare och syftar till att ge länderna en hållbar skuldsituation. Mot bakgrund av en allt mer uttalad önskan från såväl enskilda organisationer och tongivande givarländer att initiativet skall erbjuda snabbare, bredare och djupare skuldlättnader genomför och en översyn av initiativet. har förespråkat att alla länder skall veta vad de behöver göra, och vilka skuldlättnader de kan förvänta sig för att komma ur sin skuldkris. En jämn bördefördelning av finansieringen av initiativet har också varit ett viktigt krav från svensk sida. Länderna som kvalificerar för HIPC behöver skuldlättnader och betalningsbalansstöd fram till den tidpunkt när skuldlättnad inom HIPC utfaller. Stödet är extra viktigt eftersom de annars riskerar att inte kunna uppfylla villkoren. Regeringen avser bidra till HIPC-initiativet successivt under dess genomförande. har lämnat bidrag till den s.k. , som skall finansiera skuldlättnader från och de regionala utvecklingsbankerna och stöd i samband med skuldavskrivningar inom . har också gett bidrag till IMF:s särskilda facilitet för stöd till fattiga länder som genomför strukturanpassning, ESAF (Enhanced Structural Adjustment Facility). är berett att överväga ytterligare bidrag till ESAF inklusive för att finansiera IMF:s medverkan i HIPC- initiativet. Ett antal länder (bl.a. , , , och ) har inrättat multilaterala skuldfonder. Syftet med dessa är att kanalisera egna resurser och bilaterala bidrag för multilateral skuldtjänst inom ramen för en skuldstrategi. Skuldfonder har visat sig vara lämpliga kanaler för svenskt stöd till ekonomiska reformer. Målet för forskningssamarbetet är att stärka utvecklingsländernas forskningskapacitet och främja utvecklingsinriktad forskning genom stöd till forskningssamarbete med och mellan utvecklingsländer, till internationell forskning med inriktning på utvecklingsländer och u-lands- relaterade problem samt till u-landsforskning i . Sida/SAREC presenterade två dokument, "Riktlinjer för forskningssamarbete" samt "Forskningssamarbetet en skiss". Dessa dokument ligger till grund för utveckling av olika delar av verksamheten, inklusive den expansion av forskningssamarbetet som påbörjats. Utifrån målet att öka antalet långsiktiga forskningssamarbeten med fattiga har en inledande beredning av samarbete inletts med . Med målet att etablera nya former för forskningssamarbete med mer resursstarka u- länder har en beredning av samarbete med inletts. Vidare har beredningar genomförts av fortsatt samarbete med , och enligt de riktlinjer som etablerats för ett samlat stöd till högre utbildning och forskning. En särskild satsning har inletts för att ge universitet i samarbetsländerna ökad tillgång till informationsteknologi (IT), och ökad kompetens inom IT-området. Ett projekt har inletts på och en förstudie har genomförts i . har Sida inom det bilaterala forskningssamarbetet stött samarbete mellan ett 50-tal u-landsinstitutioner och 90 svenska universitetsinstitutioner. Utvecklingsinriktad forskning tillgodoses till stor del genom olika ämnesinriktade program. Verksamheten har inriktats mot insatser inom en rad tematiska områden. Exempel på sådana är: naturresursutnyttjande inom torra områden i , hiv/aids, bioteknik, och uthålligt utnyttjande av kustområden. Sida slutförde ett forskningsprogram för kunskapsutveckling för uthålligt nyttjande av kustområden. Resultaten är vetenskapligt baserade och lokalt anpassade metoder för att stävja utfiskning, förstörelse av korallrev och mangroveskogar, nedsmutsning av stränder och kusthav. Stödet till svensk u-landsforskning har ökat och bl.a. inriktats på basstöd till forskningsmiljöer. Olika avdelningar inom Sida har vidare getts möjlighet att utnyttja programmet för resursbasutveckling. I linje med de nämnda dokumenten eftersträvas en ökning av forskningssamarbetet, speciellt det bilaterala samarbetet, som skall utsträckas till fler länder. Samarbetet med de fattigaste, forskningssvagaste länderna fokuseras på utveckling av ett eller flera forskande universitet. Fortsatta satsningar görs på att öka samverkan mellan forskningssamarbete och andra bilaterala utvecklingsinsatser genom Sida. Kapacitetsutbyggnad för forskning bör i största möjliga utsträckning ta hänsyn till traditionell kunskap och kultur så att olika traditioner i forskningen kan mötas. Ett program för forskarinitierade projektsamarbeten mellan institutioner i och utvecklingsländer inom områden av ömsesidigt intresse och bred utvecklingsrelevans skulle kunna öka omfattningen av forskningssamarbetet och utvidga det till fler länder, bl.a. i i enlighet med regeringens Asienstrategi. De ämnesinriktade insatserna fokuseras med utgångspunkt från Sidas handlingsprogram, kopplingar till det bilaterala forskningssamarbetet och relevans för de subregioner som står i fokus för svenskt utvecklingssamarbete. Ökade insatser görs för att främja multidisciplinära ansatser, policyforskning samt forskningsöversikter för forskare och användare av forskningsresultat. Humanitärt bistånd och konfliktförebyggande Det humanitära biståndets mål är att värna människoliv och lindra de humanitära följderna av väpnande konflikter och naturkatastrofer. Biståndet skall verka för att drabbade folkgrupper och samhällen ges möjlighet att återfå den egna försörjningsförmågan under värdiga former och i säkerhet. En utgångspunkt för det humanitära biståndet är därför en strävan att finna en lösning på den humanitära krisen. Trots sin akuta karaktär har därför det humanitära biståndet också ett långsiktigt perspektiv. Oaktat principerna om neutralitet, opartiskhet och oberoende i det humanitära arbetet är den humanitära hanteringen nära förknippad med politisk konfliktlösning. Alltför ofta har det humanitära hjälparbetet fått ersätta ett genuint politiskt fredsengagemang. Det humanitära biståndet omfattar förutom akuta insatser också grundläggande samhällelig återuppbyggnad. I första hand är det fråga om hälsovård, vatten och sanitet, jordbruks- och boskapsnäring samt skolundervisning. För det humanitära biståndet i samband med väpnade konflikter redovisar Sida att nära hälften av förbrukade medel avsåg återuppbyggnad. Många erfarenheter visar på skolans betydelse när det gäller förebyggande av konflikter. Utan tillgång till undervisning dras barn och ungdom till en vapenburen verksamhet som uppfattas ge både trygghet och försörjning. Gränserna mellan krig och brottslighet flyter samman i många av dagens konflikthärdar. Angrepp på civila är ett genomgående drag och etnisk rensning vanligt förekommande. fäster särskild vikt vid barnens situation i humanitära katastrofer och under väpnade konflikter och Sidas framtagna riktlinjer för stöd till barn i väpnade konflikter skall vara vägledande för det svenska humanitära biståndet. Trots att efterkrigstiden har sett mer av inomstatliga än mellanstatliga konflikter, har 1999 uppvisat att krig mellan länder inte tillhör det förgångna. Kriget mellan och är ett exempel. De flesta väpnande konflikter leder förr eller senare till hot mot internationell fred, säkerhet och stabilitet. Det humanitära arbetet måste därför synkroniseras med fredsfrämjande diplomati och säkerhetsinsatser för att dämpa spridningen av våld och hot mot civilbefolkningen. uppmärksammades 50-årsfirandet av den internationella humanitära rätten och arbetet intensifierades på att finna former för att öka respekten för rätten till humanitärt skydd för krigsutsatt civilbefolkning. Dessa frågor uppmärksammades också vid det möte om internationellt bistånd till som stod som värd för . Det nära sambandet mellan humanitära katastrofer och väpnade konflikter gör det angeläget att skapa god förståelse för konflikters skeenden, deras olika aktörer och biståndets roll i förhållande till konfliktförloppet. På uppdrag av regeringen har Sida utarbetat en strategi för konfliktförebyggande och konflikthantering inom det humanitära biståndet. Dialogskapande och säkerhetsfrämjande insatser skall prioriteras och en uppföljning av direkt fredsfrämjande insatser planeras. Regeringen välkomnar att en sådan uppföljning görs. Ett nära samråd mellan Sida och kring direkt konfliktförebyggande insatser är nödvändigt för att skapa effektiv samordning och stärka den samlade effekten av det svenska engagemanget. Utbetalningar för humanitära insatser uppgick till och beräknas 1999 överstiga en miljard. har utbetalade medel i huvudsak avsett insatser i , främst , , och . Andra länder med betydande svenskt humanitärt bistånd var , , , , och . I flera av dessa länder intar en tätposition som givare. I de flesta fall har det rört sig om stöd föranlett av väpnade konflikter. Andelen som avsett naturkatastrofer har emellertid ökat. Stödet till på har t.ex. i sin helhet avsett hjälp med anledning av översvämningar. gjordes omfattande insatser i efter förödelsen i orkanen spår. Sida redovisade sina erfarenheter av katastrofbistånd med anledning av naturkatastrofer. Sida framhåller bl.a. betydelsen av ett utvecklingsinriktat, långsiktigt och heltäckande perspektiv i hanteringen av naturkatastrofer. Förebyggande insatser krävs med särskild inriktning på miljö och fattigdomsbekämpning. FN:s samordningskapacitet behöver förstärkas och den lokala kapaciteten i katastrofdrabbade länder utvecklas. Naturkatastrofer har alltmer kommit att inordnas i den utvecklingspolitiska agendan och både UNDP:s och engagemang på detta område välkomnas av . Många länder har erhållit omfattande svenskt humanitärt bistånd till följd av olösta och uppflammande väpnade konflikter. Det gäller t.ex. , och . Särskilda strategier för det humanitära biståndet kommer att utarbetas för denna kategori länder. Sida har genomfört kapacitetsbedömningar av svenska och internationella enskilda organisationer som mottar omfattande svenskt stöd. Det har bland annat gällt insatser på minröjningsområdet. kommer Sida att inkomma med en rapport till regeringen om arbetet med utformning av svensk policy vad gäller humanitär minröjning. Väpnade konflikter fortsätter att vara den dominerande bakomliggande orsaken till fortsatt omfattande humanitära biståndsbehov. De konsoliderade appeller som lanseras av FN när det gäller s.k. komplexa humanitära katastrofer har kvalitetsmässigt utvecklats. Både bakgrundsanalys och biståndsstrategi har förbättrats, liksom dialogen med givarländerna. Trots detta är det ojämna och ibland klena internationella gensvaret på appellerna bekymmersamt. Givarländernas obenägenhet att bidra till återuppbyggnadsinsatser har hämmat fredsbyggande och försoningsfrämjande insatser. Risken för återfall i konfliktbeteende ökar och återflyttning av flyktingar försvåras. Ett huvudtema vid var behovet av en effektivare samordning mellan olika biståndsformer i återuppbyggnadsskedet efter konflikt eller naturkatastrof. Det samlade svenska humanitära biståndet kommer fortsatt att ligga på en jämfört med andra länder förhållandevis hög nivå. Det svenska aktiva deltagandet i den internationella humanitärpolitiska dialogen kommer att fortsätta. Förutom det humanitära biståndet som disponeras av Sida och det multilaterala biståndet genom lämnas också betydande belopp i humanitärt bistånd över det bilaterala landramsstödet bl.a. till och . kommer behoven i att ta en betydande del i anspråk. På många håll kvarstår behoven av humanitärt bistånd p.g.a. olösta konflikter. På andra håll har helt nya behov gjort sig gällande. Överföringen av årsbidrag till UNHCR i sin helhet till det multilaterala anslaget minskar belastningen på delposten och ger därmed ökat utrymme för angelägna insatser. Stöd till enskilda organisationers utvecklingssamarbete Ett starkt och livfull civilt samhälle är fundamentalt i ett lands utveckling. De organisationer som utgör en del av det civila samhället bereder människor en möjlighet att tillsammans med andra delta i beslut och påverka sin situation. bidrar erfarenheterna från att verka tillsammans med andra i organiserad form till att det sociala kapitalet och den demokratiska kulturen stärks. Svenska enskilda organisationer har en tydlig förankring i och i folkrörelsetraditionen och fyller en viktig funktion i stärkandet av det civila samhället i samarbetsländerna. De svenska enskilda organisationerna har också en viktig roll i information och opinionsbildning kring utvecklingsfrågor. Regeringen vill genom bidrag till de enskilda organisationernas samarbete med lokala organisationer i samarbetsländerna medverka till att stärka det civila samhället. Alltfler organisationer riktar sin uppmärksamhet mot kapacitetsuppbyggnad och långsiktig samverkan med samarbetsparter i mottagarländerna. Sida har strävat efter samordning och samverkan mellan organisationerna både nationellt och internationellt. Verksamhetsgrenen omfattar endast medel för insatser som initieras och planeras av de enskilda organisationerna själva. Dessa medel uppgick till . Därutöver beslutar Sida om insatser där organisationerna anlitas som genomförare. Tabellen nedan visar den totala volymen som går via enskilda organisationer. Tabell 3.12 Utvecklingssamarbete genom enskilda organisationer Miljoner kronor 1998 1997 Svenska enskilda organisationer 1 542 1380 Lokala och internationella enskilda organisationer 533 Summa 2 397 1 913 De enskilda organisationernas utvecklingssamarbete spänner över en mängd olika verksamheter. Några organisationer bedriver tillsammans med sina partners påverkan i normativa frågor, t.ex. vad gäller mänskliga rättigheter eller barns rätt. Andra arbetar tillsammans med en lokal organisation som ger direkt stöd till särskilt utsatta eller marginaliserade målgrupper, t.ex. avseende hälsovård eller utbildning.