prop · GN03122 · 2000-01-01 00:00:00 — Förteckning över remissinstanser Efter remiss har följande lämnat yttrande över promemorians förslag: ombudsmän, över och , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Justitiekanslern, , , Rikspolis- styrelsen, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Akademikers , i , , , , Tull-Kust. Lagrådsremissens lagförslag 9.4 Förslag till lag om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag tillämpas på internationellt tullsamarbete som 1. följer av en internationell överenskommelse med en annan stat eller mellanstatlig organisation som har tillträtt eller annars är förpliktat att följa och 2. har till syfte att förhindra, upptäcka, utreda och beivra överträdelser av tullbestämmelser. Lagen tillämpas inte på sådant samarbete som avses i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga och lagen (1959:433) om gränskontrollsamarbete med annan stat. 2 § eller annan behörig svensk myndighet skall bistå behörig utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation om det följer av en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 § och denna lag. 3 § För åtgärder enligt denna lag gäller samma förutsättningar som för en motsvarande åtgärd i ett svenskt ärende, om inte annat föreskrivs i denna lag. Tullsamarbete får inte innebära att en behörig svensk myndighet vidtar en åtgärd som 1. strider mot svensk lag eller annan författning, 2. strider mot svenska allmänna rättsprinciper, 3. kränker suveränitet, 4. medför fara för rikets säkerhet, eller 5. strider mot andra väsentliga intressen. 4 § Vid gränsöverskridande tullsamarbete enligt 3 kap. får utländska tjänstemän utöva myndighet på svenskt territorium endast om åtgärden har stöd i en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 §. Definitioner 5 § Med tullsamarbete avses i denna lag 1. utbyte av uppgifter, 2. genomförande av eller deltagande i utredningar om överträdelser av tullbestämmelse, 3. delgivning av handlingar, 4. gränsöverskridande förföljande, 5. gränsöverskridande övervakning, 6. förhör, beslag, husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning i utredningssyfte, och 7. annan åtgärd som kan vidtas i en svensk utredning om överträdelse av tullbestämmelser och som inte omfattar tvångsmedel. 6 § I denna lag avses med tullbestämmelser: bestämmelser om införsel, utförsel eller transitering av varor som avser tullar, skatter eller avgifter eller rör förbud, begränsningar eller kontrollåtgärder beträffande varutrafiken, överträdelse av tullbestämmelse: sådan överträdelse av tullbestämmelse för vilken påföljd enligt berörd stats lagar och andra bestämmelser kan dömas ut av domstol eller av administrativ myndighet, behörig svensk myndighet: Polisen, , eller , förföljande eller övervakande tjänstemän: utländska tjänstemän som förföljer eller övervakar en person på svenskt territorium med stöd av sådan internationell överenskommelse som avses i 1 § och denna lag. Central samordning 7 § skall ansvara för samordningen av samarbetet enligt denna lag. Direkt samarbete mellan en svensk och en utländsk behörig myndighet får ske i brådskande fall. skall underrättas om sådant samarbete så snart det är möjligt. Ansökningar 8 § En ansökan om tullsamarbete enligt denna lag får göras av behörig svensk eller utländsk myndighet. En ansökan skall innehålla följande uppgifter: 1. ansökande myndighet, 2. tillämplig internationell överenskommelse, 3. begärd åtgärd, 4. ändamålet med och orsaken till ansökan, 5. de lagar och andra bestämmelser som berörs, 6. uppgifter om de fysiska eller juridiska personer som är föremål för utredningen och 7. en kortfattad redogörelse för omständigheterna. En ansökan skall göras skriftligen. I brådskande fall får en muntlig ansökan godtas. En muntlig ansökan skall bekräftas skriftligen utan dröjsmål. En ansökan skall vara utformad på det mottagande landets officiella språk eller på ett språk som den mottagande myndigheten kan godta. 9 § Om en ansökan inte uppfyller kraven enligt 8 §, skall den ansökande myndigheten ges tillfälle att komplettera eller ändra ansökan. Avslag 10 § En ansökan skall avslås om 1. den avser en åtgärd som enligt 3 § inte får vidtas, 2. den avser en åtgärd som saknar stöd i en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 §, 3. den är så bristfällig att den inte kan ligga till grund för begärd åtgärd trots att tillfälle givits att komplettera eller ändra ansökan, eller 4. den avser en åtgärd som är uppenbart oproportionerlig i förhållande till den påstådda överträdelsens svårhetsgrad. 11 § Beslut om avslag på någon av de grunder som anges i 3 § andra stycket 2 5 fattas av regeringen. Om en behörig svensk myndighet finner att en ansökan bör avslås på någon sådan grund, skall ansökan överlämnas till regeringen. I övrigt prövar den myndighet som handlägger ärendet om de förutsättningar som gäller enligt lagen är uppfyllda. Om det är uppenbart att ansökan skall avslås får , i stället för att vidarebefordra ansökan enligt 2 kap. 1 §, direkt besluta om avslag på ansökan. Ett beslut att avslå en ansökan skall innehålla de skäl som bestämt utgången. Åtgärder i för annan stats räkning 1 § Om inte annat anges i en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 §, skall en ansökan om bistånd ges in till . Om en begärd åtgärd bör vidtas av en annan behörig svensk myndighet än , skall ansökan vidarebefordras till den myndigheten. Den ansökande staten skall underrättas om att så har skett. Utbyte av uppgifter 2 § Behörig svensk myndighet får på eget initiativ eller efter ansökan lämna ut uppgifter till behörig utländsk myndighet. Första stycket gäller endast uppgifter som är tillgängliga för myndigheten inom dess verksamhetsområde. 3 § Uppgifter som lämnas ut enligt 2 § får i enskilda fall förenas med villkor för användandet, om det krävs med hänsyn till enskilds rätt eller från allmän synpunkt. Villkor som avses i första stycket får inte strida mot en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 §. 4 § Har behörig svensk myndighet översänt uppgift till behörig utländsk myndighet, är myndigheten skyldig att på begäran av den person som uppgiften rör underrätta denne om vilken utländsk myndighet uppgiften översänts till och för vilket ändamål. Underrättelse enligt första stycket behöver inte lämnas, om det är uppenbart obehövligt eller om det kan befaras att underrättelsen skulle försvåra genomförandet av utländsk myndighets utredning eller beslut i ärendet. Underrättelse behöver inte heller lämnas om uppgiften omfattas av sekretess enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). Skydd för behandling av personuppgifter 5 § Personuppgiftslagen (1998:204) gäller för behandling av person- uppgifter enligt denna lag om inte annat är föreskrivet. Utredning i om överträdelse av tullbestämmelse 6 § Tullsamarbete i form av utredning om överträdelse av tull- bestämmelse i en annan stat får inledas av behörig svensk myndighet på eget initiativ eller efter ansökan från behörig utländsk myndighet. Efter ansökan som avses i första stycket, får medge att en utländsk tjänsteman får närvara vid utredning i . 7 § Åtgärder i samband med utredning enligt 6 § avseende brott får innefatta 1. inledande av förundersökning enligt 23 kap. , 2. förhör och medtagande till förhör enligt 23 kap. , 3. beslag enligt 27 kap. , 4. husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. rättegångs- balken, 5. åtgärder enligt 19, 20, 22 och 26 §§ samt 27 § första och andra stycket lagen (2000:000) om straff för smuggling. Åtgärderna får vidtas endast under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd med anledning av brott enligt svensk rätt och enligt särskilda bestämmelser i denna lag. Tvångsmedel får inte användas med stöd av denna lag i syfte att möjliggöra förverkande av egendom. 8 § Om en åtgärd i samband med utredningen kräver åklagares eller domstols beslut enligt 23, 27 och 28 kap. och lagen (2000:000) om straff för smuggling, skall ansökan i den delen handläggas enligt bestämmelserna i lagen (2000:000) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 9 § Laga domstol i frågor som rör utredning om överträdelse av tullbestämmelse vid tillämpning av denna lag är rätten på den ort där den svenska utredningen påbörjades. Delgivning av handlingar 10 § Handling i ärende om utländsk utredning delges enligt delgivningslagen (1970:428). Särskild postdelgivning eller stämnings- mannadelgivning får, även om det inte följer av bestämmelserna i 3 § nämnda lag, ske efter beslut av behörig svensk myndighet. Gränsöverskridande tullsamarbete Gränsöverskridande övervakning 1 § Utländska tjänstemän får fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en gärningsman som är skäligen misstänkt för ett brott som sägs i artikel 19.2 tullsamarbetskonventionen in på svenskt territorium, om eller en annan behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakningen får ske utan föregående samtycke om situationen är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg. För att övervakning skall få ske utan föregående samtycke krävs också att överskridandet av gränsen i samband med övervakningen anmäls till eller annan behörig svensk myndighet så snart det är möjligt och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i ärendet. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som avses i andra stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats från gränsöverskridandet. Gränsöverskridande förföljande 2 § Om en person har upptäckts på bar gärning i färd med att begå ett sådant brott som sägs i artikel 19.2 tullsamarbetskonventionen och som kan föranleda utlämning, får utländska tjänstemän fortsätta ett i sin stat påbörjat förföljande av personen in på svenskt territorium, om eller en annan behörig svensk myndighet samtycker till det. Förföljandet får ske utan föregående samtycke om situationen är så brådskande att samtycke inte kunnat inhämtas i förväg, eller om svenska tjänstemän inte har kunnat ta över förföljandet . De förföljande tjänstemännen skall anhålla om bistånd av behörig svensk myndighet senast för gränsöverskridandet. Förföljandet skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. 3 § Om förföljande tjänstemän begär det, skall behöriga svenska tjänstemän omhänderta den förföljda personen. Förföljande tjänstemän får stoppa och omhänderta den förföljde tills behöriga svenska tjänstemän kan överta omhändertagandet eller identifiera den förföljde. 4 § När en person omhändertas enligt 3 § andra stycket får utländska tjänstemän 1. kroppsvisitera den som har omhändertagits, om det sker av säkerhetsskäl, i enlighet med 27 § tredje stycket lagen (2000:000) om straff för smuggling, 2. ta hand om vapen eller andra farliga föremål medan ingripandet pågår i enlighet med 27 § tredje stycket lagen (2000:000) om straff för smuggling, och 3. belägga den som har omhändertagits med handfängsel. 5 § En person som har omhändertagits enligt 3 § får tas i förvar under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter skall personen friges, om det inte har kommit in en sådan begäran om åtgärd som avses i 1. 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, eller 2. 17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Skyldigheter 6 § Utländska tjänstemän skall, när de utövar befogenheter enligt denna lag, 1. följa svensk lag och annan författning samt instruktioner som meddelas av behörig svensk myndighet, 2. alltid kunna styrka sin behörighet och identitet, och 3. kontakta och rapportera vilka åtgärder som vidtagits och de omständigheter som förelegat. Under gränsöverskridande förföljande eller övervakning får utländska tjänstemän inte bereda sig tillträde till bostäder eller andra platser som inte är öppna för allmänheten. Tjänstevapen får användas endast i nödvärnssituationer. Av 11 kap. 1 § f vapenlagen (1996:67) framgår att undantag kan göras från lagens bestämmelse i fråga om rätt för utländska tjänstemän att medföra skjutvapen och ammunition vid tillfällig tjänstgöring i . Straffrättsligt ansvar och skydd 7 § Utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt denna lag i skall vara skyddade enligt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt denna lag i skall vara ansvariga för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Skadestånd 8 § Om utländska tjänstemän utför uppgifter enligt denna lag i , skall svenska staten i stället för den utländska myndigheten eller tjänstemannen ersätta skada som uppkommer i samband med detta och för vilken den utländska myndigheten eller tjänstemannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig. Svenska staten skall dock inte ersätta skada som uppkommer hos den utländska myndigheten eller tjänstemannen. 9 § Bestämmelser om svenska statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar skall inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan stat i samband med gränsöverskridande förföljande eller övervakning. Åtgärder i en annan stat för svensk räkning 1 § En svensk ansökan om tullsamarbete får göras under förutsättning att 1. motsvarande åtgärd kan vidtas i i ett liknande ärende, och 2. ansökan kan göras utan att detta skulle medföra att uppgifter lämnas, vars överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn eller för väsentliga intressen. 2 § Har behörig svensk myndighet vid tillämpning av denna lag tagit emot uppgifter eller bevisning från en annan stat enligt en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 § och som innehåller villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna, skall svenska myndigheter följa villkoren oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Inhämtande av uppgifter 3 § En behörig svensk myndighet får i en pågående utredning om överträdelse av tullbestämmelse begära att få ta del av uppgifter i en annan stat. För sådana uppgifter gäller bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) samt sådana villkor för uppgifternas användning som avses i 2 §. Utredning i annan stat 4 § Om det är till fördel för en utredning om överträdelse av tullbestämmelse i , får hos behörig utländsk myndighet begära att svensk tjänsteman skall få närvara vid utredning som sker i en annan stat. Delgivning av handlingar 5 § Behörig svensk myndighet får i ett ärende om överträdelse av tullbestämmelse eller i brottsutredning begära delgivning av handling i en annan stat. I den utsträckning det är tillåtet enligt en internationell överenskommelse som avses i 1 kap. 1 §, får behörig svensk myndighet ombesörja delgivning med person i den andra staten genom att sända handlingen med posten enligt vad som sägs i 3 § första stycket delgivningslagen (1970:428). Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. 9.5 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) att 1 kap. 4 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 4 § Gäller förbud enligt denna lag mot att röja uppgift, får uppgiften inte heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess gäller för uppgiften. I insiderlagen (1990:1342) finns bestämmelser om förbud att utnyttja vissa uppgifter som är ägnade att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument. Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:000) om inter- nationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:000) om inter-nationellt polisiärt samarbete samt lagen (2000:000) om Schengens informationssystem. Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:000) om inter- nationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:000) om inter-nationellt polisiärt samarbete, lagen (2000:000) om Schengens informationssystem samt lagen (2000:000) om internationellt tullsamarbete. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om internationellt tullsamarbete, 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om internationellt tullsamarbete 1 kap. 1 § Lagen skall enligt förevarande paragraf tillämpas på internationellt tullsamarbete som följer av en internationell överenskommelse med en annan stat eller mellanfolklig organisation som har tillträtt eller annars är förpliktat att följa. Det finns bl.a. ett betydande antal bilaterala överenskommelser som inkorporerats i svensk rätt genom förordningar. Avsikten synes nu vara att det centrala innehållet i sådana överenskommelser skall transformeras till svensk rätt genom den föreslagna lagen. Till undvikande av dubbelreglering bör förordningarna upphävas. 1 kap. 3 § I andra stycket 2 anges att en åtgärd inte får vidtas om den strider mot svenska allmänna rättsprinciper. Av författningskommentaren framgår att härmed avses en åtgärd som strider mot ordre public, dvs. vad som brukar betecknas med orden "uppenbart oförenlig med rättsordningen i " (se t.ex. 33 och 55 §§ lagen om skiljeförfarande). En sådan reservation bör inte kunna åberopas för att undvika ett konventions- åtagande annat än i alldeles speciella fall, när tillämpningen skulle te sig stötande (jfr t.ex. NJA 1986 s. 690 och , Svensk internationell privat- och processrätt, 5 uppl. 1999, s. 70 ff). Det i det remitterade förslaget använda uttrycket "svenska allmänna rättsprinciper" som närmast kan tänkas omfatta sådant som att avtal skall hållas eller sådana allmänna processuella eller förvaltningsrättsliga riktlinjer som tillämpas i saknad av skriven lag eller av rättspraxis kan lätt föra tanken fel. Emellertid används det i olika variationer på närliggande områden, t.ex. i den antagna lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (2 kap. 14 §: "svenska allmänna rättsprinciper"; 2 kap. 11 §: "grundläggande principer i den svenska rättsordningen") liksom i den svenska språkversionen av flera av de internationella överenskommelser som avses i 1 kap. 1 § i förslaget. Det är därför mindre lämpligt att just i förevarande lag använda det eljest vedertagna uttrycket för ordre public. Emellertid är det önskvärt att förtydligandet behålls i såväl den allmänna motiveringen som i författningskommentaren med en erinran om att tillämpningen av undantaget bör vara restriktiv. Lagrådet förordar dessutom att i lagtexten orden "(ordre public)" tilläggs efter ordet "rättsprinciper". 1 kap. 4 § Av författningskommentaren framgår att syftet med paragrafen är att begränsa det gränsöverskridande tullsamarbetet till endast de fall där detta samarbete särskilt överenskommits i en internationell överens- kommelse. I den föreslagna paragrafen sägs att utländska tjänstemän får utöva myndighet på svenskt territorium endast om åtgärden har stöd i en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 §. Detta kan uppfattas så att den internationella överenskommelsen skulle utgöra den rättsliga grundvalen för utländska tjänstemäns myndighetsutövning i vårt land. Så är naturligtvis inte fallet, utan de åtgärder som utländska tjänstemän kan komma att ha rätt att vidtaga inom ramen för den internationella överenskommelsen är fastlagda i förslagets 3 kap. Paragrafen kan förslagsvis ges följande lydelse: "I den mån en sådan internationell överenskommelse som avses i 1 § omfattar åtgärder som innebär myndighetsutövning, får utländska tjänstemän utöva myndighet på svenskt territorium i de fall som anges i 3 kap." I detta sammanhang vill Lagrådet erinra om att de bestämmelser i 3 kap. som innebär att myndighetsutövning överlåts på utländsk myndig- het skall beslutas i den ordning som föreskrivs i 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. 1 kap. 5 § För att den definition av begreppet tullsamarbete som finns i förevarande paragraf skall vara berättigad krävs att den är fullständig. Det finns emellertid åtgärder som enligt tullsamarbetskonventionen utgör tull-samarbete men vars genomförande inte regleras i lagen, därför att de anses rymmas inom de befogenheter behöriga myndigheter redan har. Dit hör särskild bevakning (artikel 11), kontrollerade leveranser (artikel 22) och gemensamma specialutredningslag (artikel 24). Vidare skall enligt den allmänna motiveringen lagen tillämpas också på administrativt samarbete, utan att det fullständigt framgår vilka former det gäller. Framtida överenskommelser om tullsamarbete kan komma att rymma nya former av samarbete som utesluts genom definitionen. Även om genomförandet av åtgärder enligt vissa samarbetsformer inte behöver regleras i lagen, ryms de som anförts under konventionen och därmed under 1 kap. 1 § i den föreslagna lagen. Utländska myndig- heter kan väntas göra framställningar om sådana åtgärder under åberopande av konventionen. I så fall torde den föreslagna lagen böra tillämpas beträffande förfarandet. Det kan visserligen göras gällande att de ovan närmare angivna samarbetsformerna kan rymmas under punkten 2, som avser genomförande av eller deltagande i utredningar om överträdelser av tullbestämmelser, eller under punkten 7, som avser annan åtgärd som kan vidtas i en svensk utredning om överträdelse av tullbestämmelse och som inte omfattar tvångsmedel. En sådan tolkning ger emellertid utrymme för så många olika former av tullsamarbete att definitionen kommer att sakna betydelse. Lagrådet avstyrker att begreppet tullsamarbete definieras närmare i den föreslagna lagen. Det är tillräckligt med den bestämning som följer av 1 kap. 1 § första stycket. Av paragrafen framgår att användningen av tvångsmedel är begränsad. Denna fråga regleras emellertid bättre i anslutning till de bestämmelser som behandlar de olika samarbetsformerna. Så har också skett i fråga om utredning i 2 kap. 7 § och i fråga om gränsöverskridande förföljande i 3 kap. 2-5 §§. Också ur denna synvinkel är den föreslagna paragrafen onödig. Lagrådet förordar därför att paragrafen får utgå. 1 kap. 6 § I definitionen av behörig svensk myndighet anges bl.a. "Polisen". Polisen är emellertid inte någon myndighet, vilket däremot övriga uppräknade organ är. Lagrådet förordar att uttrycket byts ut mot förslagsvis "Riks- polisstyrelsen eller en polismyndighet". 1 kap. 7 § Det synes obehövligt att i lagtexten kräva att olika åtgärder skall vidtas av utländsk "behörig" myndighet. Det torde få ankomma på den utländska staten att avgöra vilka av dess myndigheter som är behöriga och på sådana myndigheter att själva hålla reda på sin behörighet. Uppenbara fall av kompetensöverskridanden kan avvisas utan uttrycklig bestämmelse. Andra stycket första meningen bör därför ges följande lydelse: "Direkt samarbete mellan en behörig svensk myndighet och en utländsk myndighet får ske i brådskande fall." 1 kap. 8 och 9 §§ Paragraferna omfattar ansökningar från både svensk och utländsk myndighet. Det är emellertid endast utländsk myndighets ansökningar som skall prövas här i landet. Svensk myndighets ansökningar kommer att få handläggas enligt de föreskrifter som gäller i det andra landet. Innehållet i 8 och 9 §§ bör därför begränsas till sådana ansökningar som utländsk myndighet gör hos svensk myndighet. Det kan enklast genomföras så att första meningen i 8 § utgår. Om tillämpningsområdet för 8 och 9 §§ begränsas på det sätt som ovan föreslagits, vore det naturligast att flytta paragraferna till 2 kap. Härvid bör 8 § bli 2 § och 9 § bli 3 §. Rubriken före 8 § bör flyttas till närmast före 1 § i 2 kap.