prop · GN031D3 · 2000-01-01 00:00:00 — Personer med utomnordisk bakgrund De utomnordiska medborgarnas situation på arbetsmarknaden försämrades kraftigt , men har deras situation förbättrats något. Arbetslösheten bland utomnordiska medborgare ökade från 1990 till som mest 1997. Därefter minskade arbetslösheten till 1998 och har arbetslösheten sjunkit ytterligare. sjönk sysselsättningsgraden från 1997 för att sedan stiga till 1998. Arbetskraftsdeltagandet var 1990, men föll till 1998, för kvinnor och för män. Diagram 2.2 Öppen arbetslöshet, utomnordiska och svenska medborgare, 1990-1998 Procent Jämfört med svenska och övriga nordiska medborgare har utomnordiska medborgare avsevärt svårare att lämna arbetslösheten för den reguljära arbetsmarknaden. Däremot är det en något större andel av de arbetslösa utomnordiska invandrarna som lämnar arbetslösheten för att delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Emellertid tycks andelen arbetslösa utomnordiska medborgare som får reguljärt arbete ha ökat kontinuerligt , vilket tyder på att den starka konjunkturen påverkar situationen på arbetsmarknaden i positiv riktning även för denna grupp. Tabell 2.4 Andel utomnordiska och övriga medborgare som går från arbetslöshet till reguljärt arbete och arbetsmarknadspolitiska program, angivet i procent. Utomnordiska medborgare till reguljärt arbete Övriga medborgare till reguljärt arbete Utomnordiska medborgare till program Övriga till program jan. 92 4,8 9,3 12,4 8,5 jan. 93 2,4 5,4 6,9 6,7 jan. 94 3,3 6,6 11,5 10,2 jan. 95 3,1 7,7 12,5 9,8 jan. 96 2,9 7,0 13,9 12,4 jan. 97 3,1 7,6 10,1 9,5 jan. 98 4,6 10,6 10,6 10,3 jan. 99 5,4 10,8 10,0 9,0 Källor: och Även utomnordiskt födda personer med svenskt medborgarskap har en svår situation på arbetsmarknaden. av dessa personer var arbetslösa , och av dem var sysselsatta. Detta kan jämföras med 1991, då var arbetslösa och var sysselsatta. Vidare finns det studier som tyder på att ungdomar med utländsk bakgrund är arbetslösa i högre utsträckning än andra ungdomar, även om de har likvärdiga kvalifikationer . Det är troligt att en viktig förklaring till utomnordiska medborgares svårigheter på arbetsmarknaden är förekomsten av s.k. statistisk diskriminering. Det innebär att arbetsgivare tillskriver enskilda individer gruppegenskaper. Om arbetssökande av en viss nationalitet i genomsnitt har sämre kvalifikationer än andra sökande kommer arbetsgivarna att avstå från att kalla även högkvalificerade individer av denna nationalitet till anställningsintervju. Detta kan vara ett ekonomiskt rationellt beteende, särskilt om arbetsgivaren har många arbetssökande att välja mellan. Som ett led i regeringens strävan att motverka diskriminering på arbetsmarknaden ska ett system för validering av utländsk yrkeskompetens prövas . Dessutom ska en översyn göras av högskolans möjligheter att ge kompletterande utbildning till arbetslösa med utländsk bakgrund. En försöksverksamhet med inriktning mot att pröva nya metoder och aktörer för effektivare förmedling av arbeten till arbetslösa utomnordiska medborgare kommer även att initieras. Inom ramen för utbildningen i svenska för invandrare (sfi) ska tillgången på praktikplatser förbättras. Slutligen avsätts under budgetåret för otraditionella insatser i storstadsregionerna med syfte att bryta den sociala, ekonomiska och etniska segregationen. Ungdomar Arbetslösheten bland ungdomar i åldrarna har sjunkit från . För de unga kvinnorna uppgick arbetslösheten och för de unga männen till . Nedgången i arbetslösheten bland de unga kan främst förklaras av den förbättrade konjunkturen och att många valt att studera på högskolenivå. Ungdomsarbetslösheten motverkas genom åtgärder på lokal nivå. Antalet personer i åldrarna som deltar i konjunkturberoende program har minskat mellan och . De arbetsmarknadsprogram som är viktigast för ungdomarna är det kommunala ungdomsprogrammet för 18-19-åringar, det nya utvecklings-programmet för 20-24-åringar, anställningsstöd, arbetsplatsintroduktion samt arbetsmarknadsutbildning. Enligt statistik från gick av de ungdomar som lämnade arbetslösheten till ett arbete, till arbetsmarknadspolitiska program och lämnade arbetskraften. Trots ansträngningar att minska långtidsarbetslösheten bland ungdomar uppgick antalet 16-24-åringar som hade varit arbetslösa () till ca 10 900 personer . Detta är emellertid en minskning . Regionala skillnader Sysselsättningen har minskat i hela landet sett över . Storstadslänen har dock lyckats upprätthålla en relativt hög sysselsättning men är sysselsättningsgraden lägre i storstadsområdena jämfört med . Mellan och har sysselsättningsgraden stigit i hela landet, med undantag av övre . Sysselsättningsgraden ligger i samtliga regioner bortsett från övre där den ligger oförändrad på . Befolkningen har minskat i framförallt norra och , vilket tyder på att det råder en viss migration från de områden som har hög arbetslöshet. Av statistiken framgår att befolkningen i övre minskade i motsvarande grad som sysselsättningen . Tabell 2.5 Regional utveckling av arbetslöshet och sysselsättning 1998:2 - 1999:2 1998:2 1999:2 1998:2 1999:2 Hela riket 6,6 5,4 75,2 76,8 5,4 3,8 79,2 81,2 6,7 5,9 73,8 75,7 och öarna 5,5 5,1 78,6 79,7 7,5 6,0 72,2 74,1 6,4 4,9 75,4 76,8 8,2 7,3 72,6 74,6 Mellersta 8,4 6,1 72,9 74,1 7,8 7,7 71,7 71,5 Anm. Arbetslösheten beräknas som andelen arbetslösa av samtliga personer i arbetskraften i respektive region, (). Sysselsättningen beräknas som andelen sysselsatta av samtliga personer i befolkningen i åldrarna i respektive region. Det råder stora skillnader i arbetslöshet mellan olika regioner i . Arbetslöshetsnivån var lägst i och högst i övre . Mellan och har arbetslösheten sjunkit i samtliga län i takt med att konjunkturen vänt upp. Minskningen är förhållandevis jämnt fördelad över riket med undantag för och med och . I liksom i många andra länder tycks de regionala skillnaderna i arbetslöshet bestå över tiden. De län som hade låg arbetslöshet 1980 har också låg arbetslöshet . Denna bild består även om hänsyn tas till förekomsten av arbetsmarknadspolitiska program. De bestående skillnaderna i relativ arbetslöshet skulle kunna bero på att arbetskraftens rörlighet mellan olika regioner är låg eller på att vissa regioner har ett överskott på arbetskraft med utbildning eller erfarenhet som inte efterfrågas och att anpassning via nyinvesteringar i humankapital tar tid. Det kan även sammanhänga med att de rikstäckande kollektivavtalen i för liten utsträckning tar hänsyn till att såväl levnadsomkostnader som kostnader för arbetsgivarna skiljer sig åt mellan olika delar av landet. Med tanke på att skillnaderna i arbetslöshet ter sig så stabila över är det dessutom troligt att skillnaderna i arbetslöshet till stor del bottnar i t.ex. olikheter i befolknings- och industristruktur, avstånd, livsmiljö samt naturtillgångar. 3 Sysselsättningssamarbetet inom EU Tillämpningen av avdelningen om sysselsättning i Amsterdamfördraget har medfört att sysselsättningsfrågan fått en kraftigt framskjuten position i EU:s arbete. Ett starkt europeiskt samarbete kan stödja de nationella ansträngningarna i kampen mot arbetslösheten. Samordningen av sysselsättningspolitiken skall ske på grundval av gemensamma riktlinjer för sysselsättningen och bygger på erfarenheterna från den multilaterala övervakningen av den ekonomiska politiken. Liksom tidigare ligger huvudansvaret för sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken på de enskilda medlemsstaterna. EU:s medlemsstater skall redovisa hur sysselsättningspolitiken utformas i relation till sysselsättningsriktlinjerna. Denna redovisning sker i form av s.k. nationella handlingsplaner som lämnas in till kommissionen och rådet. lämnade in sin handlingsplan . I likhet med föregående års sysselsättningsriktlinjer delas rekommendationerna in i fyra huvudområden: att förbättra anställningsbarheten, utveckla företagarandan, uppmuntra företagens och de anställdas anpassningsförmåga samt stärka jämställdhetspolitiken. I förhållande till riktlinjerna har rekommendationerna stärkts vad gäller skatte- och bidragssystem, tillgång till livslångt lärande, diskriminering av svaga grupper, undanröjande av hinder för sysselsättning i tjänstesektorn samt åtgärder för ökad jämställdhet. Regeringen konstaterar att sysselsättningspolitik ligger väl i linje med riktlinjernas rekommendationer och välkomnar särskilt riktlinjernas inriktning på att arbetskraftens anställningsbarhet måste främjas genom aktiva åtgärder, med betoning på utbildning och kompetensutveckling och att detta prioriteras framför passivt kontantstöd. Vidare delar regeringen till fullo synsättet att skatte- och bidragssystem utformas på ett sätt som gör det lönsamt att arbeta. uppfyller i de flesta fall de mål och intentioner som riktlinjerna ger uttryck för. I flera fall är regeringens ambition mer långtgående än vad riktlinjerna anger. Handlingsplanerna granskas i ministerrådet och av kommissionen för att sedan bli underlag till den gemensamma rapporten omsysselsättning och nya riktlinjer för . Regeringen ser en aktiv och pådrivande roll i det europeiska samarbetet som en viktig del i en politik för ökad tillväxt och sysselsättning. Regeringen avser därför att arbeta för att riktlinjerna för sysselsättningspolitiken och dess övervakning ges samma vikt som motsvarande instrument på det ekonomiska området. Vid Europeiska rådets möte i beslutades att inrätta en så kallad makroekonomisk dialog. Syftet är att öka informationsutbytet om den ekonomiska utvecklingen och främja en samsyn mellan de aktörer som påverkar sysselsättningsutvecklingen. Inrättandet av dialogen markerar den politiska vilja som finns i EU att sträva efter ökad samverkan för att nå högre tillväxt och sysselsättning i unionen som helhet. 4 Regeringens förslag i budgetpropositionen för Det starka förtroendet för den ekonomiska politiken med låga och stabila priser och överskott i de offentliga finanserna skapar förutsättningar för en utveckling med hög tillväxt, stigande sysselsättning och sjunkande arbetslöshet. I budgetpropositionen för föreslår regeringen ett antal åtgärder som skall bidra till att denna utveckling befästs och blir uthållig. Dessa åtgärder syftar till att stärka arbets- och kompetenslinjen samt förbättra villkoren för företagandet. 4.1 Arbets- och kompetenslinjen Arbets- och kompetenslinjen är en central strategi i regeringens politik för att den goda ekonomiska utvecklingen skall komma fler grupper till del och att långsiktigt öka arbetsutbudet. ekonomiska vårproposition aviserades en skattereduktion för arbetsgivare som anställer personer som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen . För att öka den grupp som omfattas av stödet föreslås det s.k. förstärkta anställningsstödet även omfatta personer öppet arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder under . Ett viktigt inslag i regeringens politik för ökad sysselsättning och minskad arbetslöshet är ett långsiktigt arbete för att reducera marginal- effekter och ta bort fattigdomsfällor. De förbättrade utsikterna för svensk ekonomi möjliggör, inom ramen för budgetmålen, skattesänkningar riktade till låg- och medelinkomsttagare. Dessa skattesänkningar kommer att sänka marginaleffekterna och stimulera arbetsutbudet. I detta syfte har också ekonomiskt utrymme skapats för att stegvis genomföra en allmän förskola och maxtaxa inom barnomsorgen. Regeringen föreslår också att gränsen för statlig inkomstskatt höjs så att färre löntagare betalar statsskatt. Målet är att andelen som betalar statlig skatt åter skall närma sig de som var ambition i skattereformen 1990-91. Regeringen föreslår att och avsätts i form av reducerad skatt för att stimulera kompetensutveckling arbetslivet. Syftet är att stimulera till kontinuerlig individuell kompetensutveckling i arbetslivet, vilket kan öka individens möjligheter att välja och byta arbete. Ett system för individuell kompetensutveckling i arbetslivet skulle därmed kunna öka anställbarheten och tryggheten i arbetslivet. Formerna för kompetensutveckling i arbetslivet får övervägas i särskild ordning. Regeringen avser ge en utredare i uppdrag att föreslå hur kompetensutvecklingen kan utformas. 4.2 Förbättrade villkor för företagande En ökad sysselsättning inom den privata sektorn är av stor vikt för att öka tillväxten. En ökad privat sysselsättning ökar också skatteintäkterna och därmed förbättras förutsättningarna för att utveckla välfärden. I syfte att stimulera företagsamheten i föreslår regeringen en rad åtgärder på skatteområdet. Möjligheterna till avsättning till periodiseringsfond förstärks. För aktiebolag och juridiska personer höjs avdragstaket från av inkomsten. För enskilda näringsidkare och handelsbolag höjs avdragstaket från till . Dessutom förlängs tiden inom vilken återföring av periodiseringsfond skall ske från fem till , detta för alla företagsformer. Som tidigare aviserats föreslås att flertalet av de s.k. stoppreglerna som tillämpas för fåmans- företag skall slopas. Jordbruket likställs skattemässigt med annan industri. Kupongskatten för utdelning på näringsbetingade aktier till utländska ägare föreslås avskaffas från och med års-skiftet för att inte utländska investeringar i skall missgynnas i förhållande till investeringar i andra länder. Ett utrymme avsätts för att införa en lättnad i beskattningen av utländska experter. 5 Tillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram 5.1 Den ekonomiska utvecklingen Utsikterna för svensk ekonomi har förbättrats avsevärt jämfört med den bedömning som gjordes ekonomiska vårproposition. En viktig förklaring till upprevideringen av tillväxtprognosen är den mycket gynnsamma utvecklingen för de inhemska delarna av ekonomin. Till grund för den starka utvecklingen av den inhemska efterfrågan ligger en kraftig sysselsättningsökning och ökade reala hushållsinkomster. Den låga inflationen bidrar till höjda reallöner och stigande aktie- och huspriser stärker hushållens förmögenhetsställning. Den privata konsumtionen väntas utveckla sig starkt under hela prognosperioden dels för att fler får arbete och att hushållens inkomst- och förmögenhetsställning förbättras, dels för att inkomstskatterna sänks. Investeringsklimatet väntas vara fortsatt gynnsamt även om investeringarnas bidrag till tillväxten framöver blir lägre än . Tabell 5.1 Nyckeltal 1998 - 2002 1998 1999 2000 2001 2002 Antal sysselsatta 1,5 2,7 1,6 0,5 0,3 Sysselsättningsgrad 74,6 76,2 77,1 77,3 77,3 Öppen arbetslöshet 6,5 5,4 4,5 4,2 4,2 Arbetsmarknadspolitiskt program 3,9 3,3 3,5 3,5 3,5 Kontantlön 3,8 3,4 3,2 3,0 3,0 KPI, årsgenomsnitt 0,4 0,3 1,2 1,9 2,0 Offentligt finansiellt sparande 2,3 1,7 2,1 2,0 2,9* BNP 2,6 3,6 3,0 2,2 2,0 Anm. Sysselsättningsrad mäts som andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen i Den öppna arbetslösheten och personer i program redovisas i procent av arbetskraften. Offentligt finansiellt sparande är uttryckt som andel av BNP före beräkningsteknisk överföring. Årlig procentuell förändring redovisas för antal sysselsatta, löner, KPI och BNP. * Före eventuella överföringar till hushållssektorn. I takt med att sysselsättningen ökar, växer även kommunernas och landstingens skatteintäkter vilket tillsammans med de överföringar som planerats till 2002 (se vidare avsnitt 2.4) bidrar till att öka den offentliga konsumtionen med i genomsnitt . Den internationella konjunkturutvecklingen ser också ljusare ut i jämförelse med den bild som gavs i vårpropositionen. Denna utveckling väntas också komma de svenska exportföretagen till godo. Sammantaget växer den samlade svenska produktionen av varor och tjänster och . Därefter väntas BNP växa i takt med den underliggande tillväxttakten i ekonomin, dvs. den tillväxt som är förenlig med att priser och löner utvecklas på ett hållbart sätt. Genom den goda ekonomiska utvecklingen väntas skatteintäkterna öka. Trots detta sjunker skatternas (liksom även utgifternas) andel av BNP . väntas den offentliga sektorns finansiella sparande överstiga det av uppsatta målet om av BNP, vilket möjliggör överföringar till hushållssektorn. Trots att sysselsättningen och produktionen ökat snabbt har inte inflationstrycket ökat påtagligt. Det finns också mycket lite som tyder på att någon betydande uppgång i inflationen är nära förestående. antas höja reporäntan med en knapp procentenhet . Därmed väntas inflationen överensstämma med inflationsmålet. 5.2 Arbetsmarknaden har sysselsättningen stigit mycket snabbt och arbetslösheten har minskat. Eftersom tillväxten i ekonomin huvudsakligen drivs av en stark inhemsk efterfrågan förväntas sysselsättningsutvecklingen bli mycket god framöver. Framför allt ökar sysselsättningen inom tjänstesektorerna både privata och offentliga men den ökar även inom byggnadsverksamheterna. Sysselsättningen i industrin väntas minska i spåren av den tillfälliga nedgången i industrikonjunkturen. sker dock en liten återhämtning av industrisysselsättningen. ökar antalet sysselsatta totalt med . väntas sysselsättningsökningen avta successivt i takt med att ekonomin i sin helhet mattas av något. Sysselsättningen mätt som andelen reguljärt sysselsatta i åldrarna väntas öka från 2002. Den starka sysselsättningsutvecklingen leder till att arbetslösheten fortsätter att sjunka. Ett förbättrat arbetsmarknadsläge gör även att arbetsutbudet ökar, men till följd av ökade volymer i arbetsmarknadspolitiska program och i regeringens utbildningssatsningar dämpas dock ökningen av arbetsutbudet en del. Detta gör att den öppna arbetslösheten kan minska till för att under 2001-2001 ligga . De nominella löneökningarna väntas bli låga, men till följd av en fortsatt låg inflation blir ändå reallöneökningarna högre än genomsnittet 1998. Det finns en rad osäkerheter behäftade med utvecklingen på arbetsmarknaden . En fortsatt sysselsättningsökning förutsätter utöver en fortsatt god tillväxt att såväl lönebildningen som matchningen mellan arbetssökanden och lediga platser fungerar väl. Den senaste tidens mycket snabba ökning av sysselsättningen har skett med bibehållen låg inflation, vilket kan indikera att det finns gott om arbetskraft med rätt kompetens och utbildning och att matchningen fungerar väl. finns allt fler tecken på brist på arbetskraft inom vissa branscher speciellt i storstäderna. En ytterligare osäkerhetsfaktor är huruvida det förbättrade arbetsmarknadsläget medför att intresset för studier i t.ex. vuxenutbildningen minskar. Osäkerheten om i vilken omfattning det finns lediga resurser kvar i ekonomin efter 2000 är stor. Därför redovisas två alternativa kalkyler (kallade kalkyl 2och kalkyl 3) där arbetsmarknaden fungerar väl och produktion och sysselsättning kan växa snabbare som löner och priser utvecklas på ett hållbart sätt. I kalkyl 2 ökar BNP 2001 och 2002 , vilket innebär att den öppna arbetslösheten kan minska till som årsgenomsnitt 2002. Sysselsättningsgraden för personer stiger till . I kalkyl 3 stiger BNP 2001 och 2002, vilket leder till en öppen arbetslöshet på 2002 och en sysselsättningsgrad på . För en detaljerad beskrivning av sysselsättningsmålet, se bilaga 4 till budgetpropositionen , prop. 1998/99:1. Icke säsongrensad öppen arbetslöshet uppgick till , lika hög för män och kvinnor. För en mer detaljerad genomgång av de åtgärder som vidtagits hänvisas till uppföljningen av arbetslöshetsmålet i bilaga 4 i budgetpropositionen (prop. 1997/98:1). , Svenskt näringsliv och näringspolitik . omfattar statistiken alla företag, tidigare ingick bara företag med en omsättning . I detta belopp ingår medel som tillförs utgiftsområde 16 för att fr o m. stegvis genomföra en allmän förskola och maxtaxa inom barnomsorgen. Det kan noteras att det finns en viss skillnad mellan arbetskraftsundersökningens statistik och den statistik över sysselsättningen som presenteras i Nationalräkenskaperna. Enligt Nationalräkenskaperna var förändringarna i sysselsättningen i offentlig sektor något mindre. Med gymnasial vuxenutbildning avses verksamhet inom såväl som den kommunalt finansierade gymnasiala vuxenutbildningen. Helårsstudenter beräknas utifrån varje enskilt kurstillfälle. Antalet registrerade på kursen multipliceras med poäng dividerat med 40. Antalet helårsstudenter exkl. uppdragsutbildning uppgick till drygt 245 000. hade drygt 6 000 personer påbörjat en SwIT- utbildning enligt AF 90. Skillnaden i antalet personer kan delvis förklaras med en felkodning i AF 90 och delvis med att SwIT i sin rapportering även tar med anställda, vilka uppgår till cirka 1 800 personer. Till följd av en definitionsförändring är de redovisade talen för långtidsinskrivna inte jämförbara . I AMS kvartalsrapport 1999:2 görs en korrigering för definitionsförändringen och därigenom kan minskningen i antalet långtidsinskrivna uppskattas. Sysselsättningsgraden avser personer i åldrarna alla sysselsatta, ej enbart reguljärt sysselsatta. Således är siffrorna inte helt jämförbara med siffror avseende regeringens sysselsättningsmål som avser andelen reguljärt sysselsatta i åldrarna . Det bör dock påpekas att i tabellen redovisas endast statistik . Helårsgenomsnitten kan se helt annorlunda ut p.g.a. säsongsvariationer. Se t. ex. Sverigespecifikt humankapital och ungdomars etablering på arbetsmarknaden , och , Ekonomisk Debatt 1998, nr. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar. Enligt AMS:s statistik minskade antalet långtidsarbetslösa ungdomar i åldrarna från 4 948 till 3 442 personer . Denna regionfamilj innehåller län med vitt skilda arbetslöshets- och sysselsättningssituation. var t.ex. arbetslösheten i län och sysselsättningsgraden . Motsvarande siffror för var respektive . Stoppreglerna avser de särskilda regler som tar sikte på transaktioner mellan fåmansägda företag och dess ägare. 1999/2000:1 BILAGA 3 1999/2000:1 BILAGA 3