prop · GN03109 · 2000-01-01 00:00:00 — I sådana fall får emellertid enligt fjärde stycket samma paragraf tillståndet återkallas bara om inspektionen först beslutat att anmärka på att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare och han eller hon, sedan en av inspektionen bestämd tid av högst gått, fortfarande finns kvar i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare. Motsvarande bestämmelser finns angående i 7 kap. 16 § första stycket 8 och andra stycket bankrörelselagen (1987:617) och angående börser och auktoriserade marknadsplatser i 11 kap. 7 § lagen om börs- och clearingverksamhet. Särskilda bestämmelser beträffande utländska företag finns i 6 kap. 8 b 8 d §§ lagen om värdepappersrörelse och beträffande utländska bankföretag i 7 kap. 18 19 §§ bankrörelselagen. Dessa bestämmelser om återkallelse av tillstånd respektive oktroj torde innebära ytterligare skäl för instituten att vidta åtgärder mot en styrelseledamot eller verkställande direktör som ägnar sig åt insider- handel. De möjligheter som finns för instituten att ingripa mot anställda samt styrelseledamöter och verkställande direktör får anses tillräckliga. Några nya sanktioner mot dessa föreslås därför inte. möjligheter att ingripa Som nämnts tidigare kan förelägga ett institut som underlåter att föra en förteckning över anställdas m.fl. innehav av finan- siella instrument att göra rättelse. Ett sådant föreläggande kan förenas med vite. Om t.ex. ett värdepappersinstitut överträder bestämmelserna i lagen om värdepappersrörelse eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva sådan rörelse som tillståndet avser, kan institutet enligt 6 kap. 9 § samma lag meddelas var- ning eller i sista hand återkallelse av tillståndet att driva den tillstånds- pliktiga verksamheten. Särskilda bestämmelser beträffande utländska företag finns i 6 kap. 8 b 8 d §§ samma lag. har således möjlighet att enligt denna bestämmelse ingripa mot ett institut där insiderhandel förekommer. Frågan är om inspektionen bör ges vidgade sanktionsmöjligheter i sådana fall. En översyn av vissa rörelse- och tillsynsregler på bankområdet har gjorts av i delbetänkandet Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag, SOU 1998:160. Kommittén konstaterar i betänkandet att det nuvarande sanktionssystemet inte ger tillräckliga möjligheter att ingripa på ändamålsenliga sätt. Det föreslås därför att inspektionen får fler ingripandemedel till sitt förfogande och ges större utrymme att bedöma vilken åtgärd som är lämplig i en viss situation. Varning föreslås få ett utsträckt tillämpningsområde som alternativ till återkallelse av oktroj respektive tillstånd. Inspektionen föreslås, vid mindre allvarliga överträdelser, få möjlighet att förutom utfärda föreläggande att vidta åtgärd och förbjuda verkställighet av beslut, också få möjlighet att meddela anmärkning. Betänkandet bereds inom . Förslagen i betänkandet gäller visserligen endast banker och kredit- marknadsföretag. Införandet av ett nytt sanktionssystem för dessa institut bör dock inte ses som en isolerad företeelse utan torde kunna påverka tillsynen på hela den finansiella marknaden. pågår beredning inom av betänkandet Straffansvar för juridiska personer (SOU 1997:127), vari föreslås att straffansvar för juridiska personer skall införas och sanktionsavgifter som konkurrerar med straffbestämmelser tas bort. Mot denna bakgrund bör införandet av nya möjligheter för Finans- inspektionen att ingripa mot värdepappersinstitut och sanktionsbestäm- melser mot dessa samordnas med beredningen av de ovannämnda betänkandena. Något förslag i den delen läggs därför inte fram. 8.7 Utökad ledningsprövning Regeringens bedömning: Kretsen av de personer som skall led- ningsprövas enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersrörelse bör inte utvidgas. Promemorian tar inte upp denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: har i en skrivelse till regeringen hemställt att kretsen av de personer som skall ledningsprövas enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappers- rörelse skall utvidgas till att omfatta även andra personer med ledande ställning i bolaget (Fi1999/2280). En av förutsättningarna för att meddela tillstånd att driva värdepap- persrörelse är enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersrörelse att de som avses ingå i värdepappersbolagets styrelse och vara verkställande direktör eller dennes ställföreträdare har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av den som deltar i ledningen av ett värdepappersbolag och även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift. Vidare skall enligt 6 kap. 9 § tredje stycket 2 samma lag ett sådant tillstånd återkallas om någon som ingår i bolagets styrelse eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 1 § 4 samma lag. Den prövning som sker i dessa fall brukar benämnas led- ningsprövning. Motsvarande bestämmelser avseende ledningar finns beträffande ban- ker i bl.a. bankrörelselagen, beträffande kreditmarknadsföretag i lagen (1992:1610) finansieringsverksamhet och beträffande försäkringsföretag i försäkringsrörelselagen (1982:713). har i skrivelsen anfört att kretsen för led- ningsprövningen i värdepappersbolag bör utvidgas på så sätt att inspek- tionen efter samråd med institutet bestämmer vilka anställda som skall omfattas av den utvidgade ledningsprövningen. Den av föreslagna utvidgningen innebär enligt regeringens mening att en relativt stor krets av personer skulle kunna komma att underkastas en inte obetydlig prövning av personliga förhål- landen. Förslaget innebär också att utvidgningen omfattar endast an- ställda i värdepappersbolag. En sådan ändring skulle emellertid enligt regeringen i vart fall föra alltför långt, främst med hänsyn till att likartade bestämmelser gäller för de nämnda institut som står under inspektionens tillsyn. Någon utvidgning av den krets av personer som skall ledningsprövas bör därför inte ske. 9 Ikraftträdande De nya reglerna bör träda i kraft . Genom ikraftträ- dandet av insiderstrafflagen upphävs insiderlagen (1990:1342). Erinran om insiderlagens upphävande i ikraftträdandebestämmelsen till lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt Lagrådets mening krävs en övergångsbestämmelse som anger att för transaktioner som skett före ikraftträdandet gäller den längre anmälningsfristen enligt äldre lag. Regeringen delar Lagrådets bedömning. En övergångsbestämmelse bör därför införas i enlighet med Lagrådets förslag. 10 Ekonomiska effekter av förslagen I promemorian har förutskickats att en överflyttning av utredningsansva- ret till och ett utvidgat tillsynsansvar för torde få ekonomiska konsekvenser. Som framgår av kapitel 5 föreslås inte någon överflyttning utan endast ett klarläggande inspektionen skall anmäla misstanke om brott till åklagare. Detta klarläggande medför inte några ekonomiska effekter. Förslagen syftar till att underlätta tillämpningen av insiderlagstift- ningen. För att uppnå detta syfte föreslås exempelvis en uppdelning i två lagar, en definition av insiderinformation och nya straffbestämmelser. Avsikten med dessa förslag är att på ett effektivt och konsekvent sätt skall kunna övervaka efterlevnaden av bestämmelserna i dessa lagar. Något beaktansvärt merarbete för inspektionen synes därvid inte uppkomma. Det bör emellertid anmärkas att ett av förslagen, nämli- gen skyldigheten för börser och auktoriserade marknadsplatser att föra förteckning över vissa uppdragstagares och anställdas innehav av finan- siella instrument, innebär en ny kontrolluppgift för inspektionen. Merarbetet i denna del är begränsat. Sammantaget är det regeringens bedömning att nu aktuellt förslag skall hanteras inom inspektionens ram. Förslagen syftar, utöver att underlätta tillämpningen av insiderlagstift- ningen, även till att lagstiftningen skall bidra till att allmänhetens för- troende för den svenska värdepappersmarknaden ökar. 11 Författningskommentar 11.1 Förslaget till insiderstrafflag Rubriken till lagen har ändrats i enlighet med Lagrådets förslag. 1 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § första stycket insiderlagen (1990:1342). I punkten 1 har en definition av begreppet insiderinformation tagits in. En sådan definition finns i artikel 1.1 i insiderdirektivet. Med insi- derinformation skall förstås information om en icke offentliggjord eller inte allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kur- sen på finansiella instrument. Definitionen har tagits in för att underlätta utformningen av bl.a. ansvarsbestämmelsen i 2 §. I 4 § insiderlagen tala- des det om information eller kunskap om en icke offentliggjord om- ständighet. (Ordet "information" är enligt allmänt språkbruk en sam- lingsbeteckning för uppgifter, kunskaper och vetande av vilket slag som helst. I begreppet information ryms alltså alla typer av uppgifter obero- ende av deras karaktär.) Den vidsträckta innebörden av ordet "information" gör att gränserna för vad som utgör insiderinformation sätts av de övriga kriterierna i definitionen. Ändringen har gjorts för att inte i onödan belasta lagtexten och någon skillnad mot tidigare är därför inte avsedd. Informationen behöver inte vara kopplad till ett speciellt objekt utan kan också avse en allmänt kurspåverkande omständighet, t.ex. det allmänna ränteläget, nya skatteregler, kunskap om en stor aktie- ägares förväntade affärer eller kunskap bland anställda hos en portfölj- förvaltare om vad en kund har för avsikt med sina affärer (se prop. 1990/91:42 s. 82). En förutsättning för att någon skall kunna göras ansvarig enligt bestämmelsen är att personen för förvärvet eller avyttringen har insiderinformation. Enligt definitionen av insi- derinformation i 1 § krävs att informationen inte skall vara offentliggjord eller allmänt känd. Den som har information som är allmänt känd kan således inte anses ha insiderinformation. Inte heller den som har information om en omständighet som har upphört att ha betydelse för kursen på finansiella instrument kan anses ha insiderinformation. Förvärv eller avyttring av finansiella instrument får alltså ske när information av lägst samma kvalitet och kvantitet som utlöste förbudet är offentlig eller allmänt känd. En uppgift ska anses vara offentlig om den är tillgänglig för var och en som vill söka efter den i massmedia, bland uttalanden från bolaget, offentliga föredrag eller liknande (jfr prop. 1990/91:42 s. 83). Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt 7.1. Definitionen av handel på värdepappersmarknaden i punkten 2 mot- svarar i sak definitionen i nuvarande insiderlagen. Bestämmelsen har dock förtydligats så att det klart framgår att definitionen omfattar handel såväl genom som med någon som yrkesmässigt bedriver sådan verksam- het som avses i 1 kap. 3 § första stycket lagen (1991:981) om värdepap- persrörelse (jfr Per m.fl., Lärobok i kapitalmarknadsrätt, 2 uppl., s. 278 f). Den föreslagna definitionen kommer även att omfatta bestämmelsen om otillbörlig kurspåverkan i 9 §. I lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument finns ingen motsvarande defini- tion, men i författningskommentaren till bestämmelsen om otillbörlig kurspåverkan (se prop. 1995/96:215 s. 94) görs en hänvisning till defi- nitionen i insiderlagen. I punkten 3 definieras finansiellt instrument. Denna definition liksom den i punkten 4 har hämtats från lagen om handel med finansiella instrument. Se vidare avsnitt 7.5. I punkten 4 definieras fondpapper som aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i värdepappersfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis). Med aktie avses aktier i såväl svenska som utländska aktiebolag (se prop. 1990/91:42 s. 51 och prop. 1990/91:142 s. 143). 2 § och 3 § Paragraferna motsvarar i huvudsak 4 § och 20 § första stycket insider- lagen. I de nya bestämmelserna används begreppet insiderinformation som finns definierat i 1 §. De personer som kan fällas till ansvar för insiderbrott är på samma sätt som enligt insiderlagen uppdelade i tre olika personkretsar. Beträffande första och andra personkretsen gäller samma förbud medan det för den tredje kretsen krävs att insiderinfor- mationen ska ha kommit ut obehörigen. För att förenkla förståelsen av vilken omfattning det nuvarande förbudet mot insiderinformation har och undvika missförstånd har förbudet delats upp i två paragrafer. Förbudet i 2 § avser första och andra personkretsen eller de personer som har anställning, uppdrag eller annan befattning, som normalt innebär att han eller hon får kännedom om omständigheter som har betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav fått insiderinformation eller de som får sådan information som rör ett aktiebolag i vilket de äger aktier. Det bör anmärkas att Lagrådet har diskuterat om ordet normalt skall utgå ur lagtexten men avstått från att framföra förslag om en sådan ändring. Förbudet i 3 § avser den tredje personkretsen eller de personer som fått insiderinformation som antingen måste ha röjts av någon i 2 § eller på annat sätt kommit ut obehörigen. Flera remissinstanser påtalar att det är oklart i vilken utsträckning medverkansbestämmelsen i 23 kap. 4 § är tillämplig. Ansvar för insiderbrott kan inträda även då gärningsmannen tillhör kretsen av medverkande enligt terminologin i 23 kap. 4 § . För att klargöra rättsläget införs ett förbud mot att använda insiderinformation till att med råd eller på annat sådant sätt föranleda någon annan till förvärv eller avyttring även för den tredje personkretsen. Medverkans- bestämmelserna i 23 kap. skall dock fortfarande vara tillämpliga. Enligt punkten 1 i respektive paragraf, som utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, föreligger straffansvar för den som genom handel på värdepappersmarknaden för egen eller annans räkning förvär- var eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör. Motsvarande förbudsbestämmelse fanns i 4 § insiderlagen. För att uppnå en bättre överensstämmelse med terminologin i insiderdirektivet, har begreppen "köpa eller sälja" bytts ut mot "förvärva eller avyttra". Punk- ten 2 i paragraferna omfattar den som använder insiderinformation till att med råd eller på annat sätt föranleda någon annan till sådan handel som avses i punkten 1 och motsvarar den bestämmelse som fanns i 4 § första stycket insiderlagen. För ansvar krävs att informationen används av rådgivaren. Det betyder att det måste finnas ett samband mellan insi- derinformationen och rådet. Ett råd som skulle ha fått samma innehåll även om rådgivaren inte haft tillgång till insiderinformation medför inte ansvar (se prop. 1995/96:215 s. 75 f). Underlåtenhet att lämna råd om- fattas inte utan det straffbara området är begränsat till de fall då någon aktivt vidtar en åtgärd på ett sätt som kan jämställas med råd (se prop. 1995/96:215 s. 84). Att lämna uppgift om ett förestående förvärvs- erbjudande i det enda syftet att sätta uppgiftsmottagaren i stånd att ut- nyttja informationen till aktieköp eller aktieförsäljning kan vara jämför- ligt med lämnande av ett otillåtet råd (jfr prop. 1984/85:157 s. 87). För att ett brott skall komma till stånd krävs emellertid att tipsmottagaren föranleds att förvärva eller avyttra finansiella instrument. För insiderbrott av normalgraden har böter utgått från straffskalan (se avsnitt 7.2). Straffet vid sådana brott är således fängelse i högst . Bestämmelsen är ny och innebär att ett nytt brott insiderförseelse införs. Enligt bestämmelsen, som har kommenterats i avsnitt 7.3, skall dömas till ansvar även vid ringa fall av insiderbrott. Paragrafen motsvarar i huvudsak 20 § andra stycket insiderlagen och behandlar i vilka fall ansvar kan ådömas för grovt insiderbrott. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 20 § tredje stycket insiderlagen. Det har tidigare framhållits att det för en fungerande insiderlagstiftning är viktigt att överträdelse av förbud mot insiderhandel handläggs så snabbt och effektivt som möjligt. Mot bakgrund härav kan det inte längre anses vara motiverat att såsom i insiderlagen ha en förlängd pre- skriptionstid. Paragrafen är ny och innebär att ett nytt brott obehörigt röjande av insiderinformation införs. Bestämmelsen, som har kommenterats i avsnitt 7.3, motsvarar artikel 3 a) i insiderdirektivet. För straffansvar krävs att röjandet skett obehörigen. Ansvar skall därför inte ådömas då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden. Något krav finns inte på att röjandet av informationen skall föranleda någon att förvärva eller avyttra finansiella instrument. Enligt insiderdirektivet skall, såsom Lagrådet påpekat, bestämmelsen även omfatta den som får insiderinformation som rör ett aktiebolag i vilket han eller hon äger aktier. I paragrafens första stycke införs därför en ny andra mening med denna innebörd. Såsom framhållits i avsnitt 7.3 skall meddelarfriheten och rätten till anonymitet enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen äga företräde. Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 7 § insiderlagen och innehåller undantag från bestämmelserna i 2 6 §§. Undantaget i första stycket 4 har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Begreppen köpa eller sälja har bytts ut mot förvärva eller avyttra . Vidare används i bestämmelsen begreppet insiderinformation som finns defi- nierat i 1 §. Orden "köp- eller säljorder" har bytts ut mot "uppdrag som lämnats företaget att förvärva eller avyttra finansiella instrument". Andra stycket motsvarar i huvudsak nuvarande 2 § andra stycket insi- derlagen. I stycket har uppräkningen av de finansiella instrument som skall jämställas med aktie kompletterats med orden aktierelaterade finansiella instrument såsom . Avsikten är att nya instrument som inte omfattas av uppräkningen skall kunna omfattas av bestämmelsen. Det får dock endast vara fråga om finansiella instrument som har samma anknytning till en aktie som de i stycket uppräknade instrumenten (jfr bl.a. prop. 1984/85:157 s. 80 och prop. 1990/91:42 s. 77). Som exempel på ett sådant instrument kan nämnas kapitalandelslån. Se vidare även avsnitt 7.5. Av de uppräknade finansiella instrumenten i andra stycket har i för- hållande till uppräkningen i 2 § andra stycket insiderlagen begreppet emissionsbevis ersatts av begreppet teckningsrätt . Emissionsbevis omfattas emellertid fortfarande av bestämmelsen då uppräkningen även tar sikte på liknande aktierelaterade finansiella instrument vilket emis- sionsbevis utgör. Vidare har den i 2 § andra stycket sista meningen an- givna bestämmelsen om utfärdande av köp- och säljoptioner tagits bort, eftersom dessa situationer ändå redan omfattas av handelsförbudet. Paragrafen motsvarar straffbestämmelsen i 7 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument. För brott av normalgraden har böter utgått från straffskalan (se avsnitt 7.2). Straffet vid sådana brott är således fängelse i högst . Även vid ringa fall av otillbörlig kurspåverkan skall det dömas till an- svar (se avsnitt 7.3). Straffet är böter eller fängelse . Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket insiderlagen. Paragrafen motsvarar 27 § insiderlagen. Lagrådet har påpekat att bestämmelsen saknar föreskrift om förverkande vid otillbörlig kurspå- verkan, men anfört att en sådan skillnad kan vara sakligt motiverad efter- som otillbörlig kurspåverkan kan ha så många olika bakomliggande syf- ten att vinsten av den kan vara svår att mäta. Lagrådets på- pekande har i nu aktuellt lagstiftningsärende inte föranlett någon vidare åtgärd. Paragrafens första stycke motsvarar 17 § insiderlagen och 6 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument. skall övervaka att bestämmelserna i insiderstrafflagen följs (jfr avsnitt 5). I andra stycket erinras om den frågerätt har för sin tillsyn över handeln på värdepappersmarknaden enligt 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument. Paragrafen motsvarar 28 § insiderlagen och 6 kap. 4 § lagen om handel med finansiella instrument. Paragrafen är ny och innebär att skall göra anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligt lagen har begåtts. skall inte själv göra någon bedömning av om gärningen kan föranleda fällande dom. Gärningens allvar, om vårdslöshet eller uppsåt förelegat, vem som är ansvarig för överträdelsen i straffrättslig mening och liknande bedömningar skall ske i den efterföl- jande brottsutredningen. Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt 5.3. 11.2 Förslaget till lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument 1 § Definitionerna i punkterna 1 och 2 har hämtats från lagen om handel med finansiella instrument (jfr avsnitt 7.5) och definitionerna i punkterna 5 och 6 har hämtats från insiderlagen. Ändringen av definitionen av moder- och dotterföretag har kommenterats i avsnitt 8.5. Definitioner av värdepappersinstitut, börs och auktoriserad marknads- plats har förts in i punkterna 3 och 4 (jfr avsnitt 8.6). Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § andra och tredje stycket insiderla- gen. I första stycket har uppräkningen av de finansiella instrument som skall jämställas med aktie kompletterats med orden aktierelaterade finansiella instrument såsom . Avsikten är att nya instrument som inte omfattas av uppräkningen skall kunna omfattas av bestämmelsen. Det får dock endast vara fråga om finansiella instrument som har samma anknytning till en aktie som de i stycket uppräknade instrumenten (jfr bl.a. prop. 1984/85:157 s. 80 och prop. 1990/91:42 s. 77). Som exempel på ett sådant instrument kan nämnas kapitalandelslån. Se vidare avsnitt 7.5. Av de uppräknade finansiella instrumenten i första stycket har i för- hållande till uppräkningen i 2 § andra stycket insiderlagen begreppet emissionsbevis ersatts av begreppet teckningsrätt . Andra emissionsbevis omfattas emellertid fortfarande av bestämmelsen då uppräkningen även tar sikte på liknande aktierelaterade finansiella instrument vilket emissionsbevis utgör. Andra stycket motsvarar 2 § tredje stycket insiderlagen. Paragrafen motsvarar 8 § insiderlagen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 § insiderlagen, dock med undantag för 9 § sjätte stycket som återfinns i 10 §. Aktiemarknadsbolag skall enligt första stycket andra meningen anmäla innehav av egna aktier. Denna anmälningsskyldighet trädde i kraft (se avsnitt 8.1). Enligt 1 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) avses med egen aktie en aktie som innehas av aktiebolaget självt. Av nämnda bestämmelse framgår vidare bl.a. att en sådan aktie inte skall räknas med när det i lag eller bolagsordningen för giltigt beslut eller för utövande av befogenhet föreskrivs samtycke av ägare till en viss andel av aktierna. I aktiebolagslagen finns ytterligare särskilda bestämmelser om egna aktier, t.ex. att ett aktiebolag aldrig får teckna egna aktier (7 kap. 1 § samma lag). Aktiemarknadsbolags anmälnings- skyldighet avseende egna aktier avser endast aktier och således inte sådana aktierelaterade instrument som avses i 2 § första stycket. Undantaget i samma mening infördes som nämnda anmäl- ningsskyldighet för aktiemarknadsbolag. Lagrådet har ansett att den i lagrådsremissen föreslagna delegations- regeln i paragrafens sista stycke torde avse föreskrift av verkställig- hetskaraktär. Regeringen har enligt Lagrådet rätt att besluta sådana före- skrifter med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen, varför regeln är onödig och därför bör utgå. Delegationsregeln har därför inte tagits med i propositionens lagförslag. Beträffande anmälningsskyldigheten har Lagrådet lämnat följande synpunkter. Lagrådet utgår från att anmälningar enligt 4 § kan göras till på elektronisk väg, t.ex. med användande av e-post, av vem som helst, ehuru det blir inspektionens uppgift att föra in dem i registret.