prop · GN037 · 2000-01-01 00:00:00 — Avtalet täcker ett stort antal frågor, från förstärkt politisk dialog till åtgärder för att främja handel och investeringar. För att ge ytterligare stadga åt EU:s politik gentemot antog en s.k. gemensam strategi för , den första i sitt slag. De gemensamma strategierna är ett nytt EU-instrument efter Amsterdam-fördragets ikraftträdande (). Strategierna skall enligt fördraget "genomföras av unionen på områden där medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen". Strategierna antas av men åtgärder om genomförande skall beslutas av det ordinarie Rådet, särskilt genom att Rådet antar gemensamma ståndpunkter eller beslutar om gemensamma åtgärder. Huvudsyftet med den gemensamma strategin för är att dels inbjuda till förstärkt partnerskap och samarbete med EU, dels erbjuda stöd i arbetet att genomföra fortsatta politiska, ekonomiska och sociala reformer. En utgångspunkt beträffande det senare är givetvis att självt måste ta ansvar för sin egen framtid. Strategins s.k. mervärde utgörs i första hand av bättre samordning och effektivare utnyttjande av redan tillgängliga resurser och EU-instrument (bl.a. Tacis-programmet för tekniskt bistånd), snarare än genom tillförsel av mer pengar. För del finns en rad skäl till att aktivt verka för ett förstärkt partnerskap och samarbete mellan och . är största grannland och kommer alltid att spela en central roll för utvecklingen i närområde. Ett förverkligande av visionen om som den mest dynamiska tillväxtregionen i förutsätter aktiva medverkan. Fördjupade relationer mellan och utgör ett naturligt komplement till utvidgningen av EU. Uppkomsten av en välståndsklyfta mellan det utvidgade EU och måste undvikas. EU:s relationer till är en prioriterad fråga för inför och under det svenska ordförandeskapet i EU . Förberedelserna har redan inletts. tillsattes inom en särskild arbetsgrupp för att ta fram underlag till en svensk EU-Rysslandspolitik. Arbetsgruppen presenterade en arbetsrapport med titeln . Diskussionerna inom arbetsgruppen bidrog också med underlag till det svenska agerandet under utarbetandet av EU:s gemensamma strategi för . Från svensk sida framhölls bl.a. följande frågor som särskilt viktiga under detta arbete: - fördjupad politisk dialog, bl.a. om möjligheterna till utökat samarbete rörande konfliktförebyggande, icke-spridningsfrågor samt förstöring av ryska kemiska vapen - fördjupat samarbete på tredjepelarområdet, bl.a. för att bekämpa organiserad brottslighet och möta hot mot vår gemensamma miljö - främja gemensamma insatser rörande kärnsäkerhet och hantering av kärnavfall i nordvästra - främja fortsatta ekonomiska reformer i , i sin tur en förutsättning för varaktig ekonomisk återhämtning och tillväxt - främja handel och investeringar, främst genom en stabil och öppen handelsregim i och genom ökad handelspolitisk öppenhet från EU:s sida - stödja en fortsatt utveckling av det civila samhället i , bl.a. genom att främja uppbyggandet av en modern och effektiv förvaltning, tillämpningen av rättsstatliga principer, stödja fria, oberoende media samt främja jämställdhet - stödja reformer på det sociala området, dels i syfte att bidra till en sanering av de ryska statsfinanserna, dels för att skapa ett effektivare skyddsnät för de sämst ställda - främja det gränsöverskridande samarbetet, inte minst i ljuset av den kommande utvidgningen av EU. 3.3 Phare/Tacis Phare Genom EU:s Phare-program erhåller de tio s.k. kandidatländerna stöd till de reformer som är nödvändiga för att de skall klara de krav som ställs inför ett medlemskap i unionen. Stödet fördelas så att av resurserna användas till institutionsuppbyggnad och till investeringar. kommer Phare-programmet att kompletteras med två nya program för stöd till utveckling av jordbrukssektorn och strukturstöd inom transport- och miljösektorerna. Budgeten för det samlade förmedlemskapsstödet kommer att uppgå till ca . Huvudmetoden för institutionsuppbyggnad är s.k. twinning. Detta innebär att tjänstemän från medlemsländernas förvaltningar deltar i projekt för att bygga upp motsvarande förvaltning i ett kandidatland. deltar aktivt i detta program och är huvudansvarigt för flera projekt, bl.a. på miljöområdet i de baltiska staterna, och fortsatta ansträngningar kommer att göras för att på detta sätt omsätta den svenska utvidgningspolitiken i praktisk handling. Flertalet investeringsprojekt upphandlas på europeisk nivå och således kan företag såväl från EU:s medlemsländer som kandidatländerna delta. Svenska företag har vunnit förhållandevis få kontrakt även om trenden är svagt positiv. Med hänsyn till de stora investeringar som kommer att finansieras av EU , inte minst inom miljö- och transportsektorerna, har regeringen avsatt särskilda medel för att stärka det svenska deltagandet i EU:s stödprogram. Phare-programmet rymmer även medel för gränsnära samarbete vilka kan kombineras med Interreg-medel och omsättas i gemensamma gränsöverskridande program. Tacis Tacis-programmet omfattar alla länder inom Oberoende Staters Samvälde samt . Det är därför en relativt begränsad del av programmet som omfattar , även om är en av huvudmottagarna. Insatserna skall inriktas på att stödja övergången till en marknadsekonomi med speciell tonvikt på att stödja demokrati och utvecklingen av ett rättssamhälle. En ny Tacis-förordning för år 2000- 2006 är under beredning. Huvuddelen av insatserna har bestått av tekniskt samarbete. Den nya förordningen öppnar dock upp möjligheten för ökade investeringar. Stöd till den ekonomiska omstruktureringen och förvaltningsbistånd har varit dominerande, men initiativ inom den sociala sektorn samt miljöprojekt har ökat sina andelar . Det finns även ett särskilt program för gränsöverskridande samarbete. Det är den ambition att mer av Tacis- medlen skall allokeras till nordvästra . Liksom för Phare-programmet upphandlas projekten på europeisk nivå. Svenska företag har vunnit en mycket begränsad andel av kontrakten. Tacis-programmet rymmer även medel för gränsnära samarbete vilka kan kombineras med Interreg-medel och omsättas i gemensamma gränsöverskridande program. 3.4 Den nordliga dimensionen i gav, på finskt initiativ, EU- kommissionen i uppdrag att utarbeta en interimsrapport om EU:s nordliga dimension. Rapporten presenterades för i . I rapporten konstaterades att EU skulle ha en "nordlig dimension" för sin yttre och inre politik. Allmänna rådet gavs i uppdrag att utarbeta riktlinjer på relevanta områden. Riktlinjerna godkändes och noterades av i . Det geografiska området som definieras i riktlinjerna är identiskt med medlemskretsen i Östersjöstaternas råd. En särskild europeisk utrikesministerkonferens om den nordliga dimensionen kommer att äga rum i . Resultaten kommer att rapporteras till i . De riktlinjer som antagits av Allmänna rådet är EU:s första försök att konkretisera sin "nordliga dimension". Medlemsstaterna har enats om vissa prioriterade inriktningar för unionens politik inom ett antal politikområden och specificerat prioriterade sektorer som anses viktiga för utvecklingen i de nordliga områdena och för unionens förhållningssätt gentemot övriga delar av norra . 3.5 Andra EU-länders Östersjöpolitik Trots ett politiskt uttalat starkt intresse för , har uppmärksamheten i praktiken i /tills alldeles varit relativt sval. De tyska näringslivssatsningar som sker i är till stor del betingade av behovet att stimulera näringslivet i framför allt . Dessa satsningar sker huvudsakligen inom ramen för återuppbyggnaden av östra och ej i ett bredare integrerat Östersjöperspektiv. tillmäts emellertid en större betydelse och prioriteras högre, inte bara i nordtyska sammanhang. Detta visar sig såväl i ökad samordning av de tre nordtyska delstaternas agerande och strategier som i uttalanden från den nya om Östersjösamarbetet. De utrikespolitiska ramförutsättningarna i , menar man, erbjuder goda förutsättningar för ett förebildligt regionalt samarbete, även omfattande . handel med utgör av den totala utrikeshandelsomsättningen. De viktigaste handelspartnerna är , , och . Handeln med och de baltiska staterna befinner sig i en mycket dynamisk fas med en ökning av handelsvolymen . ser en stor potential i den fortsatta marknadsliberaliseringen i de nya marknadsekonomierna runt . Speciellt intresse visar man export av kapitalvaror till den omfattande uppbyggnaden av infrastruktur och näringsliv i transformationsländerna. Uppbyggnaden av nät och nätverk inom bl.a. transport och forskning är en prioriterad uppgift. Man ser en stark utvecklingspotential för bl.a. forskning, teknologi och innovation vad gäller utbyggnaden av de regionala energinäten. Inom tjänstesektorn ser tyskarna en potential vad gäller transporter, speciellt sjöfart, och turism. De tyska investeringarna inom på 1-2 miljarder går till framför allt , och (). Investeringar sker framför allt inom verkstads-, den kemiska och elektronikindustrin. Av export 1998 gick sammanlagt till . Motsvarande importsiffra var . Varuhandeln mellan och är omfattande. export till uppgick till eller av totala export. Motsvarande importsiffra var eller av den totala importen. Den traditionella handeln länderna emellan har dock förändrats och kan alltmer beskrivas som en integration av ländernas näringsliv. I och med att det finska initiativet om en nordlig dimension blivit en del av EU:s gemensamma politik, definieras det finska närområdessamarbetet som ett nationellt instrument för att utveckla unionens nordliga dimension. Till närområdessamarbetet, som omfattar och de baltiska länderna och som utgjort en bestående del av utrikespolitik och ekonomiska samarbete, har under detta årtionde allokerats omkring 5,3 miljarder . I siffran ingår även bidrag till Tacis- och Phare-programmen. Hälften av dessa 5,3 miljarder är gåvobistånd och de viktigaste mottagarna är de baltiska länderna, närområden i samt och . Utgångspunkten är att samarbetsprojektena skall gynna finska politiska och ekonomiska intressen som de tjänar mottagarländernas behov. Verksamheten kan delas in i projektsamarbete, sektoriellt samarbete mellan myndigheter och samarbete mellan ickestatliga organisationer. I samarbetet på det ryska närområdet ligger tyngdpunkten på miljö, kärnsäkerhet, omhändertagande av kärnavfall, skogsbruk, infrastruktur samt utveckling av gräns- och transittrafiken. Beträffande de baltiska länderna ligger tyngdpunkten på förberedandet av ländernas EU- medlemskap, miljö, demokrati och säkerhetsfrämjande projekt. Samtliga ministerier, ett stort antal centrala, regionala och lokala myndigheter samt organisationer deltar i närområdessamarbetet. Anslagen är huvudsakligen koncentrerade till huvudtitel i syfte att effektivisera verksamheten. 1999 uppgår den statliga budgeten för närområdessamarbetet till 227,5 miljoner , varav omkring 75 miljoner fördelades via multilateralt samarbete. Härtill kommer bidrag till Phare- och Tacis- programmen som uppgick till sammanlagt 130 miljoner . Den finska policyn som drivs inom ramen för det gemensamma arbetet med dessa program är att stödja projekt inom sak- och geografiska områden som är av betydelse för . Avsikten är att öka samarbetet med internationella finansieringsorgan såsom , och Nordiska investeringsbanken, genom att kanalisera bilateralt bistånd till projekt finansierade av dessa institutioner. En enhet för projektfrämjande bildades temporärt i Handels- och industriministeriet 1997. Enheten som haft en mycket självständig ställning har arbetat nära företagen. Budgeten för verksamheten uppgår 1999 till 6,7 miljoner . Verksamheten kommer från och med årsskiftet att flyttas till Finpro (tidigare ). har med framgång deltagit i anbudsgivningar för projekt finansierade av olika multilaterala organ och vunnit projekt för summor som i många fall överstiger det finska bidraget till organisationen i fråga. Finpro, som är en myndighet under Handels- och industriministeriet mottar omkring 100 miljoner från statsbudgeten för att bedriva exportfrämjande verksamhet. Verksamheten håller på att omstruktureras för att i större utsträckning bli självfinansierande. Finpro har en enhet som går under benämningen "Nya ", och vars uppgift är att främja export främst till och . Någon särskild Östersjöenhet finns dock inte på Finpro. administrerar stöd till , den s.k. "Øststøtten", inom sex program: 1) det s.k. FEU-programmet för , , och EU-förberedelser, 2) FEU plus de sex övriga ansökarländernas EU-förberedelser, 3) tekniskt bistånd till , 4) återuppbyggnadsbistånd till f.d. , 5) stöd till humanitära transporter samt 6) demokrati- och suveränitetsstöd. 1999 uppgår Øststøtten till varav 4/5 fördelas bilateralt medan 1/5 kanaliseras via internationella organisationer. - särskilt - är ett prioriterat område inom Øststøtten. Den danska regeringen lade 1997 fram en strategi inom Øststøtten där betoningen på (de baltiska länderna, , samt ) förstärks. avsattes till danska initiativ i varav 2 miljarder är öronmärkta för insatser på miljöområdet och ska användas till "det sociale initiativ" för att lindra social nöd i . Även biståndet till EU-ansökarländernas förberedelser prioriteras. Därutöver beviljas medel till Demokratifonden och inom försvarsbudgeten för försvarets samarbete mot Öst. Östersjöstrategin baseras på en miljömässigt bärkraftig ekonomisk tillväxt enligt marknadekonomiska principer. Den syftar till ett ökat regionalt samarbete mellan länderna kring , vilket förutsätter en stabil och konsoliderad demokratisk politisk utveckling. Den danska regeringen betonar det säkerhetspolitiska intresset av att förebygga den sociala nöd i som konstaterats i en rad internationella rapporter. För övrigt fastslås att en hög standard på social- och välfärdsområdet i är en central dansk målsättning. Ett viktigt medel för att uppnå bättre välfärd är att stärka utvecklingen av frivilligorganisationer som ägnar sig åt humanitära insatser till utsatta grupper. utarbetar och genomför även handlingsplaner på det sociala området som ett led i en mer långsiktig biståndsinsats. De allmänna målen för Øststøtten är att stödja reform- och demokratiseringsprocessen i och stärka det ekonomiska samarbetet och relationerna mellan dessa länder och samt att påskynda näringslivets utveckling och bistå med miljöförbättringar. Särskild vikt läggs vid att programmen når största möjliga spridningseffekt och tilldrar sig medfinansiering från mottagarländerna och helst även internationella finansiärer samt att danskt näringsliv involveras i största möjliga omfattning så att erfarenheter och kontakter skapas för ett långsiktigt samarbete. ordförandeskap i Östersjöstaternas råd 1997-98 gav möjlighet att arbeta mot dessa målsättningar i enlighet med Rådets arbete. Øststøtten indelades 1994 i tre pelare: miljörelaterat, näringslivsrelaterat respektive tekniskt bistånd. Det miljörelaterade biståndet fokuserar på anpassningen till EU:s miljöstandarder. Relevanta sektorer är lantbruk, skogsbruk, industri och transport. Inom energiområdet satsar på effektiviserande och energibesparande åtgärder samt att införa hållbara alternativ till kärnkraft så att de "osäkra" kärnkraftverken runt kan läggas ner. Särskilt satsas på geografiska områden där miljöriskerna bedöms vara gränsöverskridande. Det näringslivsrelaterade biståndet främjas genom kreditgivning och investeringsgarantier till danska företag som vill handla med eller etablera sig i . Detta sker bl.a. genom Investeringsfonden for Østlande, Investeringsgarantiordningen samt Exportkreditordningen. Särskilt betonas möjligheterna med de expanderande marknaderna i området för danska små- och medelstora företag. Ledarskapsutveckling och kontaktskapande samt initiativ för kvalificerad rådgivning är insatser som görs för motsvarande små- och medelstora företag på andra sidan . Det tekniskt-administrativa biståndet fokuseras på bidrag till demokrati, stabilitet och suveränitet och riktas särskilt mot "de ryska Östersjöområdena". Även kommande EU-grannar som , och kommer att få begränsad del av detta bistånd. gjordes en utvärdering av Øststøtten för . I rapporten betonas fortsatt koncentrerade insatser på få men stora program inom de fastlagda områdena miljö, förberedelse av EU-medlemskap, näringslivsutveckling samt främjande av demokrati och stabilitet. Rapporten efterlyser förbättrad förankring hos mottagarna liksom klarare målsättningar, stärkta informationsinsatser samt förbättrad koordination såväl internt som med EU, internationella organisationer och andra länder. 4 Strategi för ekonomisk utveckling och samarbete i efter kan konstateras att de nya demokratierna i har gjort mycket stora framsteg i sin ekonomiska omvandling även om utvecklingen i i många avseenden har släpat efter. Efter oundvikliga inledande problem har flertalet länder i regionen uppnått en hög grad av makroekonomisk stabilitet och grunden har lagts för fungerande marknadsekonomi och stabil tillväxt. Perspektivet för alla länder i regionen utom är medlemskap i den Europeiska unionen. Det politiska och ekonomiska närmandet till EU som ägt rum har i hög grad bidragit till de gjorda framstegen. De inhemska folkliga kraven att kandidatländerna omvandlas till rättsstater och fungerande ekonomier har givetvis dock varit avgörande. Ända sedan inträdde i EU har regeringen framhävt den politiska och ekonomiska betydelsen av en snabb utvidgning av EU med kandidatländerna i , utan att avkall görs på de grundläggande kraven för medlemskap. Genom vårt utvecklings- samarbete har vi sökt bidra till att förbättra förutsättningarna för de central- och östeuropeiska ländernas integration i västeuropeiska samarbetsstrukturer. Deltagandet i EU:s inre marknad med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital har inneburit stora fördelar för svenskt näringsliv och för tillväxt och sysselsättning i . Utvidgningen av den inre marknaden till att omfatta fler länder i vårt närområde skulle innebära ytterligare betydande fördelar och möjligheter. Den gradvisa konsolidering och anpassning till som sker i kandidatländerna, och i slutändan givetvis själva EU- medlemskapet, innebär förändrade förutsättningar för regeringens åtgärder för att främja handel och investeringar och för utvecklingssamarbetet. Vi går in i en ny fas där det kanske inte finns samma starka skäl för särskilda bilaterala åtgärder som var fallet i tidigare skeden. Behovet av insatser i kommer dock av allt att döma att vara fortsatt stort. kan konstateras att den politiska och ekonomiska omvandlingen inte är avslutad, att de aktuella länderna som marknader fortfarande har många särdrag och att behoven på vissa områden både vad gäller investeringar och kunskapsöverföring är mycket stora. Det finns också andra skäl till varför särskilda insatser är motiverade även i ett längre perspektiv. Det gäller inte minst önskvärdheten att stärka och befästa gemenskapen mellan folken i och att tydliggöra det gemensamma ansvaret för en hållbar utveckling. Regeringen har mot denna bakgrund, och med tanke på betydelse för , sett det som angeläget att formulera en strategi för ekonomisk utveckling och samarbete i . Målet för denna strategi är i allmänna termer demokrati, öppenhet, ekonomisk och social utveckling, samt ökat välstånd och jämställdhet inom alla länder i . För att detta mål skall uppnås är det väsentligt att makroekonomisk stabilitet uppnås och vidmakthålls, att den ekonomiska utvecklingen i omvärlden är gynnsam, att den sociala situationen förbättras, att marknadsekonomins och rättsstatens institutioner byggs upp och konsolideras samt att förutsättningarna för handel och investeringar i regionen är desamma som gäller mellan EU:s medlemsländer. Medlemskap i för de baltiska länderna och är viktigt ur alla dessa synvinklar. Ytterligare mål för strategin är att skapa bästa möjliga förutsättningar för svenska företag att delta i den ekonomiska utvecklingen i regionen, att bidra till ökad export och ökade investeringar samt att förstärka relationerna mellan och länderna på andra sidan , och den svenska närvaron i dessa länder. Jämställdhet är ett viktigt mål både i den svenska utrikespolitiken och i utvecklingssamarbetet. Detta är fallet också i den ekonomiska Östersjöstrategin. samarbete i (Dir.1998:97), Östersjöberedningen, har haft i uppdrag att utarbeta förslag till en gemensam strategi för agerande på det ekonomiska området i . Den strategi som regeringen presenterar i det följande bygger på diskussioner som har ägt rum i denna kommitté. På grundval av de beslut som fattades vid i inleddes formella medlemskaps- förhandlingar i form av bilaterala regeringskonferenser med sex kandidatländer . Bland dessa länder finns och . I överläggningarna har ett antal förhandlingskapitel provisoriskt lagts åt sidan som preliminärt överenskomna. Enligt gällande tidplan kommer samtliga kapitel att ha öppnats för förhandlingar under det portugisiska ordförandeskapet . Regeringen skulle välkomna om det blev möjligt att avsluta medlemskapsförhandlingarna med bl.a. och under det svenska ordförandeskapet, på grundval av de inom unionen fattade besluten. Med övriga kandidatländer - dvs. bl.a. och - inleddes en systematisk genomgång av och den av kandidatländerna förda politiken i syfte att utvärdera förutsättningarna för formella förhandlingar. Dessa länder kommer att bli föremål för särskilda översynsrapporter som kommissionen ska presentera . Rapporterna ligger sedan till grund för beslut i frågan om formell förhandlingsstart med ytterligare kandidatländer vid i . Regeringens bedömning är att förutsättningarna är goda för beslut vid detta möte om förhandlingsstart även med och . Regeringen fäster största vikt vid att utvidgningprocessen drivs framåt så snabbt som möjligt och i enlighet med de fattade besluten. Att de baltiska länderna och blir medlemmar i är ett starkt svenskt intresse av både politiska och ekonomiska skäl. Även om en stabil grund för fri handel i har lagts genom EU:s associationsavtal skulle en utvidgning med kandidatländena i vara av stor betydelse för svenska företag och för den svenska ekonomin, inte minst genom anpassningen till hela det regelverk som styr den inre marknaden. Av stor betydelse är att medlemskapet skulle skapa ett stabilt regelverk för direktinvesteringar. Regeringen fäster också stor vikt vid det stöd till kandidatländernas medlemskapsförberedelser som lämnas via och Sida i form av kunskapsöverföring. EU Med utgångspunkt från den gemensamma EU-strategin förutsätts att varje inkommande ordförandeskap inom ramen för sitt allmänna arbetsprogram lägger fram en arbetsplan för hur strategin skall genomföras. Detta ger utrymme för att inför sitt ordförandeskap lyfta fram de aspekter av förbindelserna som från svensk sida bedöms som särskilt angelägna. Förberedelserna inför utarbetandet av denna arbetsplan kommer att inledas i arbetsgruppen för inom . Utgångspunkten för beredningsprocessen kommer att vara den gemensamma strategin, de svenska prioriteringarna från arbetet med strategin (se ovan) samt slutsatserna i arbetsrapporten . En huvuduppgift för arbetsgruppen blir att framlägga konkreta förslag hur dessa målsättningar skall kunna förverkligas. Nordliga dimensionen avser dra nytta av det nytänkande som den nordliga dimensionen ger möjlighet till inom EU för att främja unionens samarbete med och för att driva på det regionala samarbetet i Östersjöstaternas råd och . Detta är en viktig fråga inför och under det svenska ordförandeskapet i EU. Ett ökat EU-engagemang för förhållandena i norra behövs för att hantera och söka lösningar på gemensamma gränsöverskridande problem i norr (t.ex. kärnsäkerhet, transporter, energiförsörjning, handelshinder, miljöproblem). Den nordliga dimensionen bidrar till att skapa en kollektiv medvetenhet inom unionen om förhållanden och utvecklingspotential i norra . Regeringen avser att aktivt ta tillvara de möjligheter till ett ökat EU- engagemang i som fokuseringen på den nordliga dimensionen skapar. Utvecklingssamarbetet Det nu gällande programmet för utvecklingssamarbete med löper .