prop · GN03102 · 2000-01-01 00:00:00 — Efter en period med ökande kostnader har kostnaderna för socialbidrag och introduktionsersättning generellt sett minskat och , till följd av sjunkande arbetslösheten och minskat flyktingmottagandet. har även antalet flyktingar med långvarigt socialbidrag minskat. (1 400) av de vuxna flyktingarna med långvarigt bidrag blev dock helt bidragsfria . Nationella mål Integrationspolitikens mål är lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. För att nå de integrationspolitiska målen bör den kulturella och etniska mångfalden i samhället tas som utgångspunkt för den generella politikens utformning och genomförande på alla samhällsområden och nivåer. Säråtgärder som riktar sig till invandrare som grupp bör begränsas till insatser och åtgärder som kan behövas i . Samhällets stöd till nyanlända invandrare skall ge en god grund för det fortsatta livet i . För skyddsbehövande finns särskilda introduktionsinsatser. Staten lämnar ersättningen till kommunerna för denna verksamhet. För att få statlig ersättning måste kommunen tillsammans med flyktingen upprätta en individuella introduktionsplan som syftar till att personen i fråga ska bli självförsörjande och delaktig i samhället. Säråtgärder för denna grupp har kommit till dels för att det är en internationell förpliktelse att ta emot skyddsbehövande och dels därför att de ofta har särskilda behov. I motsats till andra invandrare har de inga möjligheter att fritt återvända till sina hemländer. Det är inte heller ovanligt att de har traumatiska upplever bakom sig som kräver särskilda insatser. Introduktionen bör sammanfattningsvis leda till att vuxna invandrare får sådan svenskundervisning att språket fungerar som ett kommunikationsmedel både i vardagsliv och utbildning eller yrkesliv. Barn skall få sådant stöd att de på bästa sätt kan delta i förskole- och skolverksamhet. Hälsoproblem skall uppmärksammas och initiativ tas till rehabiliterande insatser. Måluppfyllelse och kvalitet inrättades en ny statlig myndighet, . Myndigheten ansvarar för att integrationspolitiska mål och synsätt får genomslag på olika samhällsområden och stimulerar integrations- processerna i samhället. Verket följer upp kommunernas introduktionsverksamhet för skyddsbehövande och övriga nyanlända invandrares behov av samhällets stöd. fick verket bland annat i uppdrag att utveckla och fördjupa informationen om bosättning till nyanlända i syfte att minska koncentrationen av invandrare till vissa bostadsområden. Ett annat uppdrag är att stimulera integrationsprocesserna för somalisktalande invandrare. Situationen på arbetsmarknaden för nyanlända invandrare Många flyktingar kom till med djup lågkonjunktur. Mellan och beviljades ca 350 000 personer uppehållstillstånd i . De flesta kom . Drygt hälften var flyktingar, anhöriga till flyktingar eller personer som beviljats uppehållstillstånd av humanitära skäl. Många av dem har haft svårigheter att komma in på arbetsmarknaden efter att ha genomgått ett introduktionsprogram. Även om arbetslösheten minskat , var arbetslösheten bland utomnordiska medborgare och för utomeuropeiska medborgare , enligt SCB. Mot- svarande siffra för befolkningen som helhet var . Invandrares svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden har flera orsaker. Faktorer som bidragit till den negativa utvecklingen är bl.a. lågkonjunkturen och en vidgad klyfta mellan invandrarnas kompetens och arbetslivets krav. Andra omständigheter är ökade krav på kulturell anpassning, högre krav på språkkunskaper i svenska samt i vissa fall arbetsgivarnas bristande förmåga att kunna dra nytta av den kompetens människor med utländsk bakgrund har. Värst är situationen för de utomnordiska medborgarna från och där arbetslösheten låg på . Bland utländska medborgare från och i åldrarna står mer än hälften utanför arbetskraften. Det språkliga och kulturella avståndet spelar således en avgörande roll för möjligheterna att etablera sig på den svenska arbetsmarknaden. Information till nyanlända invandrare i samband med bosättning i kan asylsökande ordna bostad på egen hand. väljer merparten av dem att bo hos släktingar och vänner under utred- ningstiden. Efter beviljat uppehållstillstånd föredrar de flesta att bo kvar i samma kommun. Eftersom de anhöriga inte sällan bor i bostadsområden där det redan finns en stark koncentration av invandrare har de asylsökandes val av bosättningsort i vissa fall bidragit till en ökad boendesegregation. har tagit fram en plan för hur informationen om bosättning i kan utvecklas i syfte att stärka den enskildes möjligheter att välja en bostadsort som underlättar möjligheterna till framtida försörjning och delaktighet i samhällsutvecklingen. Grund- läggande information om skolgång för barn, sjukvård, utbildning, arbete, nätverk och boende samt hur individen själv kan påverka sin framtid genom val av bostadsort skall ges i ett tidigt skede i samverkan med . har även utarbetat rekommendationer till kommunerna angående deras information om introduktion, möjligheter till försörjning och delaktighet, utbildning och bostadstillgång. Den kommunspecifika informationen skall presenteras på kommunernas hemsidor och beräknas vara tillgänglig för både personal och den enskilde . Integrationsprocessen för somalisktalande i I för integration framgår bland annat att somaliers deltagande på arbetsmarknaden är lågt i förhållande till befolkningen i övrigt. befann sig av dem i arbetsför ålder som var födda i utanför arbetskraften. Det kan till viss del förklaras av att den somaliska gruppen är ung, både vad gäller tid i och medelålder inom gruppen. bodde ca 550 somalier i jämfört med ca 18 500 . Drygt hälften av somalierna är , nästan en fjärdedel är . Familjerna är ofta barnrika vilket försvårar för mammorna att ta del av utbildning och arbete. Arbetslösheten är extremt hög för personer födda i (arbetslös avser här personer som varit arbetslösa med arbetslöshetsersättning eller varit sysselsatta i arbetsmarknadspolitisk åtgärd ). hade gruppen en arbetslöshet på . Detta kan till viss del förklaras av att de flesta kom till lågkonjunktur. Andra bidragande orsaker är bristande kunskaper i svenska och ej gångbara tidigare utbildningar. Ytterligare en orsak uppges vara diskriminering. Det finns inga belägg för faktisk diskriminering i form av domstolsutslag, men många av de somalier som kommit i kontakt med påtalar en stark känsla av upplevd diskriminering. I rapporten föreslås bland annat att kommunerna i ökad utsträckning bör erbjuda alla somaliska barn en förskoleplats och att svenskundervisningen för de vuxna i högre grad måste anpassas till föräldrarollen. Det ställer bland annat högre krav på en fungerande barntillsyn. Samhällsinformation till nyanlända invandrare har inventerat den samhällsinformation som nyanlända invandrare får från statliga verk, kommuner, invandrares riksorganisationer, trossamfund och lokala invandrarföreningar. Resultatet visar att endast 20 av 78 statliga verk framställer information till nyanlända invandrare. Det är framför allt de verk som har sektorsansvar för skola, hälso- och socialvård, konsument- och livs- medelsfrågor, väg- och trafikfrågor samt de verk vars verksamhet speciellt riktar sig mot invandrare som framställer information till nyanlända (t.ex. , och ). Vidare framgår att bland annat , , Räddnings- verket, tre länsstyrelser och ett landsting ännu inte framställer informa- tion riktad till nyanlända invandrare, men att de planerar att utveckla sådan information. Sammantaget visar inventeringen att mycket återstår att göra, enligt . Myndigheter och kommuner anpassar t.ex. endast i liten utsträckning sina webbplatser till nyanlända invandrare. Den typen av samhällsinformation via Internet bör utvecklas. Ofta saknas även uppföljning om hur informationen tas emot. Många myndigheter efterlyser samordning och har inlett ett samarbete med Samhällsguiden/Direkt, den offentliga sektorns gemensamma webbplats. Kostnader och prestationer Kostnader för socialbidrag och introduktionsersättning Fr.o.m. har kommunerna möjlighet att bevilja introduktionsersättning i stället för socialbidrag till flyktingar och andra utlänningar som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet. Ett femtiotal kommuner har använt sig av denna möjlighet. Nivån på intro- duktionsersättningen skiljer sig som regel inte nämnvärt från kommunens socialbidragsnorm. Efter en period med ökande kostnader har kostnaderna för socialbidrag och introduktionsersättning generellt sett minskat till följd av den sjunkande arbetslösheten och det minskade flyktingmottagandet. Flyktinghushållens andel av utbetalda socialbidrag och introduktionsersättning har mer än halverats (från till ). Diagram 8.1 Utbetalt socialbidrag och introduktionsersättning fördelat efter svenskt respektive utländskt medborgarskap Antal långvariga socialbidragstagare I en kartläggning som har gjort av personer som varit långvarigt socialbidragsberoende , konstateras att antalet flyktingar med långvarigt behov av socialbidrag mer än fördubblats . Antalet utländska medborgare med långvarigt socialbidrag har blivit drygt fem gånger fler . I denna grupp återfinns även flyktingar som har varit i . Antalet svenska medborgare med långvarigt socialbidrag ökade 2,7 gånger. har antalet flyktingar med långvarigt socialbidrag minskat. var ca 65 000 flyktingar långvarigt beroende av socialbidrag och hade antalet minskat till ca 35000 personer. (1 400) av de vuxna flyktingarna med långvarigt bidrag blev dock bidragsfria . Huvudorsaken till det långvariga socialbidragsberoendet är arbetslöshet utan arbetslöshetsersättning. Många nyanlända invandrare lyckades inte få arbete i under lågkonjunkturen och fick därför inte heller möjligheter att kvalificera sig för arbetslöshetsersättning. Socialbidragssystemet har då fungerat som ett skyddsnät när de generella försäkringssystemen inte trätt in. Socialbidragsutvecklingen för flyktingar mottagna har i en rapport undersökt socialbidragsutvecklingen för flyktingar mottagna i kommunerna . av mottagna flyktingar antas vara helt oberoende av socialbidrag under sista introduktionsåret, vilket är en något högre andel jämfört . Ökningen förklaras av det förbättrade arbetsmarknadsläget. Motsvarande andel för flyktingar mottagna och var . Andelen personer som var helt beroende av socialbidrag för sin försörjning var däremot något högre bland mottagna än bland dem som hade tagits emot . Det uppges bero på att andelen äldre är väsentligt högre i denna årskontingent. Ökningen av andelen äldre återspeglar den familjeåterförening som skett efter den förhållandevis stora flyktingmottagningen från framförallt . preliminära bedömning är att socialbidrags- beroendet bland mottagna flyktingar totalt sett inte har ökat jämfört med de två tidigare årens mottagna. Statlig ersättning till kommunerna Kommunerna får statsbidrag enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. för kostnader i samband med mottagande av personer som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet. Statsbidraget utbetalas i form av ett schablonbelopp och skall täcka kommunens kostnader för svenskundervisning och försörjning samt vissa andra merkostnader som följer av flykting- mottagandet. För att erhålla statsbidrag måste kommunen tillsammans med flyktingen upprätta en individuell introduktionsplan som syftar till att ge flyktingen förutsättningar att snabbt få arbete och bli delaktig i det svenska samhället. Andra ersättningsformer kompletterar schablon- ersättningen och utbetalas i speciella situationer. Statens utgifter för kommunernas flyktingmottagande har minskat väsentligt till följd av minskad flyktinginvandring. Tabell 8.1 Statsbidrag till kommuner för flyktingmottagande, åren 1995- 1999 Antal kommunplacerade bosatte sig totalt ca 8 400 flyktingar i landets kommuner, vilket innebär en minskning med mer än 3 000 personer jämfört med . medverkade vid bosättning av ca 1 500 personer av vilka ca 600 utgjordes s.k. kvotflyktingar. I övriga fall valde flyktingarna själva bostadsort. Ca 3 400 personer valde att bo hos vänner och släktingar, och stannade i regel kvar i kommunen efter beviljat uppehållstillstånd. Övriga utgörs av an- höriga till flyktingar som på egen hand rest in i en kommun. De dominerande grupperna kom ifrån , , Bosnien-Herce- govina och . Tabell 8.2 Antal mottagna flyktingar i landets kommuner 8.2 Storstadspolitik beslutade om mål och inriktning för den nationella storstadspolitiken (prop. 1997/98:165, bet. 1998/99:AU2, rskr. 1998/99:34). Målet för det nya politikområdet är dels att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såväl inom storstadsregionerna som i övriga delar av landet, dels att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och därmed verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor. Regeringen aviserade i propositionen att skall reserveras för storstadspolitiska insatser . Inledningsvis kommer politiken till uttryck genom att lokala utvecklings- avtal tecknas mellan staten och berörda kommuner. insatser, nationella exempel och s.k Blommaninsatser integreras nu i detta arbete. I storstadspropositionen angavs vilka kommuner som kunde vara aktuella för utvecklingsavtal. Dessa är , , , , , och . Samtliga har anmält intresse och avtal har slutits med , , , och . Statens insats i de ingångna avtalen uppgår till ca . Den dominerande delen av avtalen består av åtgärdsplaner för olika bostadsområden i de aktuella kommunerna. Inriktningen på planerna är främst att höja sysselsättningsgraden och förbättra kunskaperna i det svenska språket. har lämnat en delrapport om utvärderingen av de s.k. Blommanpengarna. En slutsats som dras i rapporten är att det är svårt att göra en rättvis jämförelse mellan de lokala insatserna och att ge en övergripande bild av insatserna i sin helhet. Stor försiktighet måste därför iakttas när bedömningar görs om resultaten av det hittillsvarande arbetet. Regeringen delar verkets slutsats om möjlig- heterna att ge en sammanfattande bild av resultaten av resultaten och har därför särskilt lyft fram vikten av utvärdering i de lokala utvärderingsavtalen. Den nationella utvärderingen av avtalen samordnas av och en första redovisning kommer att lämnas . Regeringen avser därför att återkomma med en första resultatbedömning i budgetpropositionen för . 9 i fred Sammanfattande slutsatser Den kommunala räddningstjänsten löser generellt sett ålagda uppgifter väl. Samtliga kommuner har antagit räddningstjänstplaner som även innehåller de kompletterande åtgärder som behövs för räddningstjänsten under höjd beredskap. Vidare har samverkan i syfte att utveckla och effektivisera räddningstjänsten förbättrats inom den kommunala räddningstjänsten. Bedömningen från föregående år vad gäller den olycks- och skadeförebyggande verksamheten kvarstår, dvs. att det finns en förändringsvilja inom de kommunala räddningstjänsterna. Metoder och teknik, bl.a. riskanalyser, behöver dock utvecklas för att effektivi- sera den förebyggande verksamheten. Vidare behöver tillsynsinstru- menten i den förebyggande verksamheten utvecklas ytterligare. Ett allt tydligare problem är rekrytering av deltidsanställd personal, vilket redan har resulterat i att vissa räddningstjänster tvingats reducera beredskapen i räddningsstyrkorna eller att ha olika beredskap dag- och . är av tradition en mansdominerad sektor men () bedriver olika projekt för att underlätta rekryteringen av kvinnor till brandmannayrket. Hösten fanns det totalt sex kvinnliga heltidsbrandmän och 104 kvinnliga deltids- brandmän. Dessa utgör ca 0,1 respektive en procent av det totala antalet hel- och deltidsbrandmän. Nationella mål för den kommunala verksamheten Med begreppet räddningstjänst avses i räddningstjänstlagen (1986:1102) de räddningsinsatser som staten och kommunerna skall svara för vid olyckshändelser och överhängande fara för olyckshändelser för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller i miljön. Lagen föreskriver hur samhällets räddningstjänst skall organiseras och bedrivas. Det saknas nationella mål för räddningstjänsten men som sektorsansvarig myndighet har SRV formulerat ett antal övergripande mål som redovisas nedan. Med utgångspunkt i dessa formulerar sedan de enskilda kommunerna egna mål för räddningstjänstens arbete. Varje kommun skall enligt räddningstjänstlagen svara för att åtgärder för att förebygga brand och begränsa skador till följd av brand vidtas. Annan olycks- och skadeförebyggande verksamhet skall främjas. Möjligheter att förhindra att olyckor sker samt att vidta konsekvens- begränsande åtgärder blir allt viktigare av såväl mänskliga som ekono- miska skäl. Den kommunala räddningstjänstens möjlighet att påverka det totala olycksutfallet, och därmed måluppfyllelsen, begränsas till det före- byggande arbetet. Kostnaderna för det förebyggande arbetet motsvarar fortfarande endast några procent av kommunernas totala kostnader för räddningstjänst. Måluppfyllelse och kvalitet i enlighet med de av SRV uppsatta målen Antalet olyckor skall minska Antalet olyckor - oavsett storlek - mätt som det totala antalet räddnings- tjänstinsatser, har legat relativt (jfr. tabell 9.2), med en markant nedgång för . Minskningen gäller både statistik- områdena Brand och Räddning. Det går att relatera minskningen av bränder men det är för tidigt att dra några större slutsatser av förändring. En faktor som bör nämnas och som påverkat är det regniga vädret . Skador skall begränsas så långt som möjligt Det omkommer ca 100 personer i bränder i . Denna siffra har varit relativt över åren om man räknar bort enstaka mycket stora olyckor som t.ex. branden på färjan och diskoteksbranden i . Den ekonomiska skadeomfattningen, mätt i försäkringsbolagens skadebelopp, har legat . blev utfallet ca . Till detta kommer skador på oförsäkrad egendom samt skador som inte överstiger självriskbeloppet. Statistiken avseende skadeutfall är dock inte heltäckande och kommer så aldrig att bli. För att öka insatsförmågan har de kommunala räddningstjänsterna i allt högre utsträckning samordnat sin verksamhet i räddningstjänstkommuner (kommunalförbund) samt genom olika typer av samverkansavtal. En femtedel av kommunerna ingår i kommunalförbund. Så gott som samtliga räddningstjänstkommuner har slutit avtal om s.k. gränslös samverkan, dvs. att det är den närmaste räddningsstyrkan som larmas vid en olycka oavsett kommungräns. Antalet olyckor med farliga ämnen skall minimeras och skadorna skall begränsas så långt som möjligt Säkerheten inom området bedöms likt som hög. Olycks- tillbuden har varit få. Konsekvenserna om och när en olycka inträffar kan dock bli mycket stora. Beredskapen och räddningstjänstens förmåga förbättras successivt genom utbildning och materielutveckling. Vidare har SRV påbörjat utrustningen av de sju regionala resursbaser för kemikalieolyckor som regeringen uppdragit åt myndigheten att inrätta. Syftet är att förstärka samhällets grundberedskap mot olyckor med farligt gods och olyckor med kemikaliehantering vid stationära anläggningar. Förråden är placerade så att insatstiden skall vara för större delen av landet. Naturolyckor skall förebyggas och skadorna begränsas i så hög grad som möjligt Behovet av stabilitietskartering av ras och skred bedöms föreligga i ungefär två tredjedelar av alla kommuner. Karteringsarbetet sker löpande. Statsbidraget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor spelar här en viktig roll och ansökningarna uppgår till belopp som är ungefär högre än tillgängliga medel. Vid omedelbar fara för en olycka skall allmänheten kunna varnas och informeras. Enligt räddningstjänstlagstiftningen skall kommunen se till att allmän- heten upplyses om vad räddningstjänstplanen innehåller gällande varning och information till allmänheten vid allvarliga olyckshändelser. hade en knapp femtedel av landets kommuner ännu inte lämnat denna upplysning till kommuninnevånarna. Detta är inte tillfredsställande. avser att kontinuerligt aktualisera denna skyldighet för kommunerna vid varje utbildningstillfälle eller i övriga kontakter med företrädare för den kommunala räddningstjänsten. Kostnader och prestationer Kostnaderna för den kommunala räddningstjänsten består till över- vägande del av personalkostnader, dvs att tillhandahålla beredskap. uppgick denna kostnad till ca vilket motsvarar kostnaden året innan. Enligt 36 och 37 §§ räddningstjänstlagen och 65 § räddningstjänst- förordningen kan kommunerna söka ersättning för kostnader för räddningstjänst som överstiger kommunens självrisk, t.ex. vid damm- brott, skred och skogsbränder. Utfallet ger för åren en indikation på mängden mycket stora olyckor eller omfattningen därav. Det bör noteras att det finns flera händelser som kommuner ansökt om bidrag för men som SRV inte ansett som ersättningsbara räddningstjänsthändelser. Som exempel kan nämnas snöovädret i vilket kostade kommunen ca Dessa ärenden är f.n. föremål för juridisk prövning. Tabell 9.1 Ersättning enligt räddningstjänstlagstiftningen, budgetåren 1994/95-1999 Som framgår av tabellen nedan har antalet skarpa larm gått ned under den gångna 5-års perioden. Knappt hälften av insatserna härrör från onödiga automatlarm och falsklarm. Framförallt är det stora antalet automatlarm resurskrävande. Kostnaden uppskattas till ca . SRV har i samarbete med ett antal kommuner vidtagit åtgärder för att minska antalet onödiga automatlarm. Tabell 9.2 Kommunala räddningsinsatser, 1994-1998 10 Civilt försvar Sammanfattande slutsatser Beredskapsläget i kommunerna har generellt förbättrats i förhållande till föregående år. Detta beror framför allt på att förberedelserna inför skiftet även påverkat förmågan inom det civila försvaret, resultatet av () kommunala beredskapsprojekt samt olika projekt som de funktionsansvariga myndigheterna initierat. Mot bakgrund av den gynnsamma säkerhetspolitiska utveckling som regeringen redovisar i prop. 1998/99:74 Förändrad omvärld - omdanat försvar kan vissa nedprioriteringar ske inom det civila försvaret. Med utgångspunkt i en grundförmåga skall det civila försvaret kunna öka förmågan . Prioritering av åtgärder inom infrastruktur, ledning och samband m.m. - vilka integrerar fred och krig - bidrar tillsammans med kommunernas fredsförmåga till att kommunerna även får en godtagbar förmåga att snabbt hantera uppkomna händelser i hela hotskalan. Förmågan att utföra räddningstjänst vid sådana händelser som kan uppstå vid snabbt uppkomna väpnade angrepp av mindre omfattning är ännu ej godtagbar. Det finns brister i tillgång av både personal och utbildning samt för ändamålet specifik utrustning. Utbildningsvolymen av totalförsvarspliktiga med civilplikt inom den kommunala sektorn har halverats jämfört med . ÖCB har i en rapport till regeringen förespråkat en väsentlig minsk- ning av antalet av totalförsvarspliktiga med civilplikt . Ärendet bereds i . Nationella mål Kommunernas verksamhet regleras i Kommunallagen (1991:900), som är en ramlag, samt den speciallagstiftning som gäller för respektive verk- samhetsområde. Lagen (1994:1720) om civilt försvar anger hur kommunerna skall vidta de beredskapsförberedelser som behövs för att bedriva verksamhet även under höjd beredskap. Målet för kommunernas verksamhet inom det civila försvaret är att upprätthålla verksamhet och tillförsäkra kommuninnevånarna en godtagbar service vid höjd beredskap i enlighet med den lagstiftning som är i kraft vid det till- fället. Förberedelserna skall genomföras i samverkan med berörda stat- liga myndigheter, landsting och trossamfunden. Måluppfyllelse och kvalitet Graden av måluppfyllelse baseras på bedömningar som ÖCB och () gjort. Förberedelserna inför skiftet har på ett betydande sätt bidragit till en höjning av det civila försvarets beredskapsförmåga i landets kommuner. I några län har dock kommunernas revideringsarbete kommit i gång sent.