prop · GN03102 · 2000-01-01 00:00:00 — och stimulerar utvecklingen genom samverkan med branschen och genom att ta fram ny kunskap. Nationella mål Det övergripande målet för transportpolitiken är att säkerställa att en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet (prop.1997/98:56, bet.1997/98:TU10, rskr.1997/98:266). Det övergripande målet preciseras i delmålen: ett tillgängligt transportsystem, en hög transportkvalitet, en säker trafik, en god miljö samt en positiv regional utveckling. I propositionen anförs att personbilen kommer att vara det dominerande persontransportsystemet, men att det krävs åtgärder för att motverka en utveckling där allt deltagande i samhällslivet förutsätter bilinnehav. En ökad andel kollektivt resande är också en viktig komponent i arbetet med att utforma ett ekologiskt, ekonomiskt och socialt långsiktigt hållbart transportsystem. Kollektivtrafikens kon- kurrenskraft gentemot bilen behöver därför öka. Regeringen pekar på behovet av ökad samverkan mellan transportslagen och ökad kund- orientering m.m. för att nå detta mål. Regeringen har framfört att kollektivtrafiken bör anpassas till funktionshindrade. En anpassning bör vara ett självklart inslag i en ökad kundorientering av kollektivtrafiken. Det är också en viktig jämlikhetsfråga. Regeringen understryker att åtgärder för att anpassa trafiksystemen till barns, äldres och funktionshindrades behov av tillgänglighet, säkerhet och en god miljö är en förutsättning för att uppnå målet om ett transportsystem för alla. Kommunernas ansvar begränsar sig till den lokala och regionala kollektivtrafiken enligt lagen om ansvar för viss kollektivtrafik (1997/98:734). Med kollektivtrafik avses i det följande just den lokala och regionala kollektivtrafiken. Måluppfyllelse och kvalitet De transportpolitiska målens generella karaktär gör det svårt att mäta graden av måluppfyllelse och kvalitet i kollektivtrafiken. Dessutom är statistiken på området otillfredsställande, vilket gör det svårt att dra slutsatser om utvecklingen från till ett annat. I det följande redovisas istället utvecklingen . Av det följande drar regeringen den generella slutsatsen att kollektivtrafiken, trots osäkerheter i det statistiska underlaget, verksamt bidrar till uppfyllandet av de transportpolitiska delmålen om tillgänglighet, miljö, trafiksäkerhet och regional utveckling. Omfattningen och andelen av det kollektiva resandet är de viktigaste indikatorerna på kollektivtrafikens konkurrenskraft gentemot bilen och hur väl den bidrar till målet om tillgänglighet. Det utförs cirka 1 miljard resor inom kollektivtrafiken, vilket motsvarar av transportarbetet i landet. Resandet har varit relativt , men jämfört med mitten av har kollektivtrafikens andel av resandet minskat. har i sina analyser kommit fram till att kollektivtrafikens andel av resandet kommer att minska ytterligare. Det totala antalet bussar i trafik i landet har dock ökat med ca en procent . Enligt branschuppgifter ökar det kollektiva resandet i storstadsregionerna, minskar i övriga tätorter och är oförändrat i glesbygd. För många människor som saknar bil eller ej har körkort, företrädesvis ungdomar och pensionärer, är kollektivtrafiken en förutsättning för en god livskvalitet. Tillgänglighet för funktionshindrade och äldre har för- bättrats den senaste tioårsperioden genom spridning av servicelinjer och ett massivt införande av låggolvsbussar i tätortstrafiken. Kollektivtrafiken bidrar till miljömålen, främst genom att den minskar behovet av att använda bil. Det förutsätter dock att kollektivtrafiken i sig är miljövänlig, vilket den också har blivit alltmer genom användandet av bättre motorer och bränslen. körs de flesta bussar på diesel av miljöklass 1. Dieselbussar för tätortstrafik är i allmänhet försedda med partikelfilter. Alternativa bränslen som biogas, naturgas och etanol an- vänds i ca 500-600 bussar i landet. Det är betydligt säkrare att åka kollektivt än att åka bil. har ett fåtal personer dödats i buss som följd av en trafikolycka. Bussens tyngd gör dock att det kan bli svåra följder för andra trafikanter vid kollision med en buss. Farliga moment är häftiga inbromsningar, av- och påstigning samt då passagerna har bråttom att ta sig till hållplats. har frågor om brandskydd, klämlister och säkerhetsbälten aktualiserats och delvis åtgärdats. Tillverkare och operatörer har startat en särskild säkerhetskommitté. Kollektivtrafiken bidrager även till målet om en positiv regional utveckling. Den underlättar ett liv på landsbygden även om bilberoendet där är större än i andra delar av landet. Medan invånare i små och stora tätorter t.ex. har fått längre till livsmedelsbutik och post, så har deras tillgänglighet till kollektivtrafiken blivit bättre . Kollektivtrafiken har till en del kompenserat för tilltagande försämring av den rumsliga tillgängligheten. Kollektivtrafiken har också en stor betydelse för att vidga arbetsmarknadsregionerna. Kvalitetsfrågor röner ett allt större intresse i kollektivtrafikbranschen. Trafikhuvudmännen och SLTF genomför , en studie kallad Kvalitetsbarometern. Syftet med barometern är att förse trafik- huvudmännen med underlag för ett målmedvetet kvalitetsarbete. har ca 30 000 personer intervjuats om sina resvanor och inställning till kollektivtrafiken. Resultaten visar bl.a. att av elva trafikhuvudmän, som fick fler resenärer 1998 jämfört med , hade åtta, enligt intervjusvaren, höjt kvaliteten på sina tjänster. Drygt en tredjedel är av befolkningen är nöjda med kollektivtrafiken som helhet. Höga betyg ges för information, hållplatser, komfort på fordon, personalens servicevilja och kollektivtrafikens samhällsnytta. Huvudkritiken gäller trafik- standarden. Rapportförfattarna efterlyser en trafikplanering, som i högre grad är baserad på kunskap om och hänsyn tagen till invånarnas resbehov. Man påpekar också att det kan vara svårt och resurskrävande att höja trafikstandarden. Kostnader och prestationer Kommuner och landsting finansierar kollektivtrafiken inklusive skolskjutsar med . upphandlade trafikhuvudmännen av all lokal och regional busstrafik under konkurrens mellan operatörer. Upphandlingen har givit en kostnadsbesparing på , dock med stora variationer i landet. Besparingarna har mest använts för att minska kollektivtrafikens skattefinansiering. Många bedömare anser att det inte går att ytterligare öka kostnadseffektiviteten och att anbudspriserna nu kommer att stiga eftersom operatörernas marginaler är mycket små. Den hårda kon- kurrensen har även medfört en utveckling mot färre och större operatörer. De kommunala bussbolagen har blivit allt färre. En utveckling pågår i riktning mot olika former av incitamentsavtal, i vilka ges ett större utrymme för operatörerna att påverka trafikens utformning, så att de får ett intresse för och ökade intäkter av ett ökat resande och med höjd kvalitet i kollektivtrafiken Upphandlingen av kollektivtrafiken har också inneburit ett hårdare utnyttjande av personalen. strejkade landets bussförare. Konflikten mellan operatörerna och förarna satte också fokus på förhållandet mellan operatörerna och trafikhuvudmännen. BR och SLTF har därför startat ett arbete som syftar till att se över aktörernas roller och vilka upphandlingsformer som bäst gagnar kollektivtrafiken. Branschen upplever också brist på bussförare och agerar för att påverka utbildningen och dess kvalitet. För att kunna öka det kollektiva resandet satsar trafikhuvudmän och operatörer mer på marknadsföring utifrån ett kundorienterat perspektiv. Man gör rikstäckande kampanjer, riktade marknadsundersökningar och marknadsföring mot utvalda målgrupper, årliga kvalitetsmätningar, mer tillgänglig information via Internet och investeringar i IT-baserade informationssystem på hållplatser och terminaler. På IT- området kan vidare nämnas att blev först i världen med att ge information i realtid för ett helt trafiksystem på Internet. informerar nästan alla trafikhuvudmän om sin kollektivtrafik på Internet. saknas dock en samlad informationskälla för all kollektivtrafik i landet. En gemensam bas för betalsystem inom kollektivtrafiken har utvecklats av branschaktörer i . Systemet kommer att underlätta resandet över länsgränser samt införande av kontantlös betalning, vilket ökar tillgängligheten. Trots en positiv utveckling finns det fortfarande hälsorisker med bussavgaser, inte minst för att många bussar används just där befolk- ningskoncentrationen är stor. SLTF har utvecklat ett miljöprogram för trafikhuvudmännen och BR m.fl. har påbörjat ett arbete med att ta fram en standard för miljödeklarationer av busstjänster. Det kommunala bolaget har tilldelats för initiativet med batteridrivna pendelbussar mellan externa bilparkeringar och stadskärna. På uppdrag av regeringen och som en följd av det Nationella program för kollektivtrafik på väg, för år 1998-2007, som tog fram har verket utarbetat en strategi med prioriterade åtgärder för att öka kollektivtrafikens konkurrenskraft. I samverkan med trafikhuvudmännen m.fl. tas nu regionala åtgärdsprogram fram. fördelar ett statsbidrag på till investeringar i åtgärder som ökar funktionshindrades tillgänglighet till kollektivtrafiken. Bidrag ges till inköp av fordon, anpassning av busshållplatser, information och utbildning m.m. Samverkan mellan kommuner, landsting och trafikhuvudmän för en mer tillgänglig kollek- tivtrafik och bättre samordning med färdtjänsten har ökat markant . Kommunikationsforskningsberedningen, och , bidrar till kollektivtrafikens utveckling genom en omfattande forsknings- , utvecklings- och demonstrationsverksamhet (FUD). har ett stort antal projekt genomförts, ofta i samverkan med och samfinansierade med trafikhuvudmän och kommuner. KFB-Rapport 2000:1 Kollektivtrafikforskningens klara resultat redovisas utvalda delar och kommentarer till ca 200 projekt som utförts . Man kan konstatera att det inom ramen för denna FUD-verksamhet har producerats både teoretiskt intressanta och praktiskt användbara resultat. Spridning av forskningsresultat och goda exempel utgör dock enligt författarna ett ständigt återkommande problem. 6.2 Färdtjänst Sammanfattande slutsatser Målet med färdtjänsten respektive riksfärdtjänsten är att ge människor med varaktiga funktionshinder möjlighet att resa med särskilt anordnade transporter respektive resa till rimliga kostnader. trädde lagarna om färdtjänst och riksfärdtjänst i kraft. Nästan 419 000 personer var färdtjänstberättigade 1997. Färdtjänsten kostar och riksfärdtjänsten . Statistikförsörjningen är bristfällig och det är därför svårt att uttala sig om hur väl färdtjänsten fungerar. Regeringen har gett i uppdrag att inom ramen för sin utvärdering av handikappolitiken på transportområdet, redovisa tillståndet inom färdtjänsten . Nationella mål Enligt lagen om färdtjänst (SFS 1997:736) är syftet med denna service att bereda dem, som på grund av varaktiga funktionshinder har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel, möjlighet att resa med särskilt anordnade transporter, i första hand inom den egna kommunen. Syftet med riksfärdtjänsten (SFS 1997:735), är att möjliggöra resor mellan kommuner för personer som till följd av ett stort och varaktigt funk- tionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. Ändamålet med resan skall vara rekreation, fritidsverksamhet eller annan enskild angelägenhet. Med de nya lagarna skall färdtjänst och riksfärdtjänst inte längre primärt behandlas som en form av bistånd för att uppnå skälig levnadsnivå eller på annat sätt vara en del av . Även om servicen alltjämt är ett uttryck för social omsorg skall den i huvudsak behandlas som en trafikpolitisk fråga i syfte att bidra till en tillfredsställande trafik- försörjning också för funktionshindrade. Det är i enlighet med principen, som innebär att alla samhällssektorer skall ta sitt ansvar för och finansiera respektive sektors anpassning till funktionshindrades behov. Propositionen Mer tillgänglig kollektivtrafik (prop. 1996/97:115) syftade till att göra kollektivtrafiken mer tillgänglig samt sänka kost- naderna för färdtjänst och riksfärdtjänst. Via de nya lagarna om färdtjänst och riksfärdtjänst, vilka trädde i kraft , har kommuner och landsting givits möjligheten att hantera färdtjänst och riksfärdtjänst genom trafikhuvudmannen. Därmed ges ett ekonomiskt incitament till ökad anpassning av kollektivtrafiken till funktionshindrade. För att påskynda utvecklingen beslöt för åren 1998 om ett statsbidrag på till åtgärder, med syfte att göra kollektivtrafiken mer tillgänglig för funktionshindrade. Ett villkor är att planerna för färdtjänst respektive kollektivtrafik samordnas. Anslaget kommer att förlängas t.o.m. . Måluppfyllelse och kvalitet Lagarna om färdtjänst respektive riksfärdtjänst saknar specifika mål- formuleringar och måluppfyllelsen är därför svår att mäta. I samband med behandlingen av propositionen Mer tillgänglig kollektivtrafik uttalade att handikappolitiken inom trafikområdet skall utvärderas. Regeringen gav Statskontoret och m.fl. i uppdrag att genomföra en utvärdering av handikappolitiken inom transportområdet. I uppdragen ingår att även utvärdera färdtjänsten, dess utveckling och kvalitet samt om det finns behov av en tillsynsmyndighet på området. redovisade en lägesrapport till regeringen . skall även delredovisa en utvärdering av färdtjänsten . genomförde en enkät till kommunerna med frågor om vad som hänt med färdtjänsten . Statskontoret genomför f.n. efter samråd med Svenska kommun- förbundet en egen enkät till kommunerna med delvis samma frågor om färdtjänsten för . Statskontoret avrapporterar sin undersökning . Kostnader och prestationer Statistiken om färdtjänsten är bristfällig men m.fl. har avrapporterat ett KFB- finansierat projekt med syfte att ta fram förslag till system för statistik om kollektivtrafik och samhällsbetalda resor. Förhoppningsvis kan där finnas förslag, som kan bidra till att statistikförsörjningen blir acceptabel . Den statistik vi nu har tillgång till är . I den kan utläsas att färdtjänsten kostar drygt 2 miljarder och riksfärdtjänsten mindre än 100 miljoner . Vid utgången av 1997 var knappt 419 000 personer färdtjänstberättigade, varav två tredjedelar kvinnor. I gruppen har färdtjänsttillstånd. Andelen är stabil över tiden men varierar mycket mellan kommunerna, som mest mellan . enkät, som nämnts ovan, är ej publicerad men viss information kan ända vara intressant att redovisa. Kommunernas definition av tillfälligt funktionshinder varierar kraftigt, mellan . Cirka 190 kommuner har ingen begränsning i antalet färd- tjänstresor. I 50 kommuner gäller tillståndet alltid för resor i valfri kommun. I endast 50 kommuner tillåter man att färdtjänsten används för sjukresor. av kommunerna hade upprättat någon trafikförsörjningsplan för färdtjänsten . Endast ett tjugotal kommuner hade gjort betydande förändringar i den fysiska miljön för att öka tillgängligheten för de funktionshindrade. 7 Folkbibliotek Sammanfattande slutsatser har utvecklingen mot allt färre filialbibliotek fortsatt som medieutbud, besök och utlåning totalt sett ökar. De rationaliseringar som genomförts har inneburit att kommunernas kostnadsutveckling bromsats. Det saknas underlag för att fullt ut bedöma om målsättningen i enlighet med 2 § bibliotekslagen (1996:1596) uppnås. Det finns dock en risk för att tillgången till folkbibliotek kan ha försämrats för många människor där närheten är väsentlig för tillgängligheten. I första hand gäller det barn, äldre och funktions- hindrade. Nationella mål Bestämmelser om det allmänna biblioteksväsendet regleras i biblioteks- lagen (1996:1596). Lagen infördes och slår fast vissa bärande principer för biblioteksverksamheten, som avgiftsfria boklån och tillgänglighet för alla. Det skall finnas folkbibliotek i varje kommun och i varje län bör det också finnas ett länsbibliotek. Inom och gymnasieskolan skall det också finnas lämpligt fördelade skolbibliotek. Målsättningen och det grundläggande uppdraget anges i 2 §. Där stadgas att Till främjande av intresse för läsning och litteratur, information, upplysning och utbildning samt kulturell verksamhet i övrigt skall alla medborgare ha tillgång till ett folkbibliotek. Folkbiblioteken skall verka för att databaserad information görs tillgänglig för alla medborgare. I 7 § slås ansvarsfördelningen mellan stat, landsting och kommuner fast. Kommuner ansvarar för folk- och skolbiblioteksverksamheten och landstingen ansvarar för länsbiblioteken och för biblioteken vid högskolor med landstingskommunalt huvudmannaskap. Staten ansvarar för övriga högskolebibliotek och för lånecentralerna. Måluppfyllelse och kvalitet Varje kommun skall erbjuda medborgarna tillgång till ett folkbibliotek. I propositionen (prop. 1996/97:3) om kulturpolitik framhåller regeringen att det är naturligt att kommunerna med skäliga tidsmellanrum utvärderar folk- och skolbibliotekens verksamhet och därvid följer upp om målen för verksamheten uppnåtts. Det ankommer på kommunerna att själva bestämma i vilken form detta skall ske. Bibliotekslagen har varit i kraft . 1999/2000:1 bedömde regeringen att en djupare analys av bibliotekssituationen bör göras i samband med översynen av bibliotekslagen (jmf. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Den folkbiblioteksstatistik som produceras av och , senast , ligger till grund för nedanstående uppgifter. Antalet bibliotek fanns totalt 1 490 folkbibliotek inkluderande huvudbibi- liotek och filialer. I 24 kommuner finns endast ett bibliotek. Av samtliga huvudbibliotek var 40 integrerade med skolbibliotek. Antalet biblio- teksfilialer som var integrerade med skolbibliotek uppgick till 479, vilket är 32 stycken fler än föregående år. Tabell 7.1 Antal filialbibliotek och bokbussar Utvecklingen med minskat antal biblioteksenheter har fortsatt . har enligt statistiskt material 17 filialer lagts ned. har därmed det svenska folkbiblioteksnätet minskats med sammanlagt 245 biblioteksfilialer och 37 bokbussar. Medieutbud och utlåning Folkbiblioteken köpte in fler nya böcker 1998 jämfört med . Det är framför allt audiovisuella medier (AV-medier) och barnböcker som köpts in i större utsträckning . AV-medier utgörs av talböcker, kassettböcker, CD-skivor, musikkassetter och videogram. Av betydelse för den positiva utvecklingen för barnlitteraturen har sannolikt det nya statsbidraget , som innebär att kommunerna har möjlighet att ansöka om statsbidrag för inköp av främst barn- och ungdomslitteratur till folk- och skolbibliotek. Villkoren, bl.a. att kommunen inte sänker sina bokanslag, uppfylldes av 258 kommuner. Av statsbidraget på totalt har fördelats till folkbiblioteken. Tabell 7.2 Folkbibliotekens mediebestånd och nyinköp av böcker Mediebeståndet på landets folkbibliotek som ökat fortsätter därmed. Antalet nya böcker per 1 000 inv. Tabell 7.3 Folkbibliotekens utlåning totalt och per invånare Utlåningsverksamheten visar på en positiv utveckling för barnböcker och AV-medier. Boklånen totalt sett har däremot minskat , mellan . Medielånen per invånare varierar över landet och de flitigaste låntagarna återfinns i de mellanstora kommunerna medan antalet lån är betydligt lägre i de befolkningsmässigt största kommunerna. Utlåningen av AV-medier har ökat oavbrutet . Bara har antalet AV-medielån mer än fördubblats. Musikfonogram är den typ av AV-medier som lånas mest. För att bedöma om målsättningen i bibliotekslagen uppnås krävs dock en mer omfattande studie än de uppgifter som lämnas ovan, men med ett krympande biblioteksnät finns en uppenbar risk för att tillgången till folkbibliotek försämrats för många människor. Det gäller framför allt barn, gamla och funktionshindrade där just närheten till är väsentlig för tillgängligheten. Kostnader och produktivitet De kommunala bibliotekens driftkostnader uppgick till , vilket motsvarar per invånare. Kostnaderna har därmed ökat med per invånare jämfört med . Bibliotekens investeringsutgifter sjönk . Även med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen har bibliotekens kostnader ökat . Mellan har dock kostnadsökningarna varit mindre än . Lokalkostnaderna har t.o.m. minskat något. Tabell 7.4 Driftkostnader samt investeringsutgifter Anslagen till folkbibliotek utgör av kommunernas kulturbudget och folkbiblioteken är den mest besökta kulturinstitutionen. av befolkningen besöker något bibliotek. Antalet besök fortsätter att öka och sammanfaller med att allt fler studerar i vuxen ålder. För folkbibliotekens personal har denna utveckling inneburit ökade krav på kvalificerad service. De IT-investeringar som gjorts på folkbiblioteken har medfört utökade möjligheter för kommuninnevånarna att söka information via datorer men har också medfört att efterfrågan på böcker och artiklar i traditionell form ökat. I syfte att bättre utnyttja den moderna informationsteknikens möjligheter - att göra mer material lätt tillgänglig för allt fler - erbjuder regeringen huvudbibliotek i alla kommuner en kraftfull Internet-anslutning via det akademiska . Ett nittiotal folkbibliotek har anslutit sig. De genomsnittliga huvudbiblioteken hade, liksom , öppet och den genomsnittliga filialen . beräknas huvudbiblioteken ha tagit emot 49,7 miljoner besök. Det motsvarar ca en miljon besök . Antalet besök har därmed ökat med . I kommuner med färre än 15 000 invånare var genomsnittet 130 besök per 1 000 invånare medan man i de största kommunerna noterade endast 49 besök per 1 000 invånare. I takt med att antalet filialer minskat har också antalet anställda minskat. har det skett en minskning av antalet årsverken praktiskt taget , omfattningen har dock varierat. var totalt 6 638 personer verksamma vid folkbiblioteken i landet och personalen utförde sammanlagt 5 186 årsverken (alla tjänster omräknade till heltidstjänster) vilket innebär en minskning med en procent jämfört med . Generellt sett fortsätter således rationaliseringen av folkbibliotekens verksamhet. Allt färre bibliotek och bibliotekarier ger service till ett ökat antal låntagare och besökare. Kommunerna har bl.a. därigenom kunnat bromsa kostnadsutvecklingen. 8 Nyanlända invandrare, integration och storstadspolitik 8.1 Nyanlända invandrare och integration Sammanfattande slutsatser Integrationspolitikens mål är lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Målet för nyanlända invandrare är att de skall kunna skaffa sig en god grund för det fortsatta livet i . bosatte sig totalt ca 8 400 flyktingar i landets kommuner, vilket är en minskning med mer än 3 000 personer jämfört med . Många flyktingar kom till med djup lågkonjunktur. fick ca 350 000 personer uppehållstillstånd i . Drygt hälften var flyktingar, anhöriga till flyktingar och personer som beviljats uppehållstillstånd av humanitära skäl. De flesta fick inte arbete och hade därigenom inte heller möjligheter att kvalificera sig för arbetslöshetsersättning. Socialbidragssystemet har då fungerat som ett skyddsnät när de generella försäkringssystemen inte trätt in. Även om arbetslösheten minskat , var arbetslösheten bland utomnordiska medborgare och för utomeuropeiska medborgare enligt SCB. Arbetslösheten för befolkningen som helhet uppgick till . Värst är situationen för de utomnordiska medborgarna från och där arbetslösheten låg på . väljer merparten av de asylsökande att bo hos släktingar och vänner , vilket i vissa fall bidragit till en ökad koncentration av invandrare till vissa kommuner. har tagit fram en plan för hur information om bosättning till nyanlända kan utvecklas. Endast 20 av 78 statliga verk framställer information avsedd för nyan- lända invandrare. Framför allt verk med sektorsansvar för skola, hälso- och socialvård, konsument- och livsmedelsfrågor, väg- och trafikfrågor framställer information för nyanlända samt de statliga verk vars verksamhet speciellt riktar sig till invandrare.