prop · GN031D2 · 2000-01-01 00:00:00 — Det finns dock ett antal faktorer som skulle kunna medföra en något högre tillväxttakt än i kalkyl 1 och därmed också en bättre sysselsättningsutveckling. De stora utbildningsinsatser som genomförs torde innebära ett generellt sett större utbud av arbetskraft med hög kompetens. Tillväxten kan också bli mer regionalt jämnt fördelad när efterfrågan framförallt drivs av en god konsumtionsutveckling i hela landet. Dessutom utgör den relativt höga flyttbenägenheten i den yngre generationen en god förutsättning för en hög tillväxt. I kalkyl 2 och 3 redovisas därför den ekonomiska utvecklingen då arbetsmarknaden fungerar mycket väl så att produktion och sysselsättning kan växa snabbare än i kalkyl 1, som löner och priser utvecklas på ett hållbart sätt. I kalkyl 2 ökar BNP såväl 2001 som 2002. Den öppna arbetslösheten kan då minska till och sysselsättningsgraden för personer stiga från i kalkyl 1 till . I kalkyl 3 stiger BNP vilket leder till en öppen arbetslöshet på och en sysselsättningsgrad som uppgår till . Jämfört med kalkyl 1 förutses både konsumtionen och investeringarna öka i snabbare takt i kalkyl 2 och 3. Tabell 1.7 Arbetsmarknadsutveckling vid olika tillväxtantaganden Kalkyl 1 2,2 2,0 Kalkyl 2 2,5 2,5 Kalkyl 3 2,8 2,8 Sysselsättningstillväxt Kalkyl 1 0,5 0,3 Kalkyl 2 0,9 0,8 Kalkyl 3 1,2 1,1 Reguljär sysselsättningsgrad, 20 64 år1 Kalkyl 1 77,3 77,3 Kalkyl 2 77,6 78,0 Kalkyl 3 77,8 78,5 Öppen arbetslöshet2 Kalkyl 1 4,2 4,2 Kalkyl 2 4,0 3,8 Kalkyl 3 3,9 3,5 1 Antalet sysselsatt i åldern 20 , exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i den åldersgruppen 2 I procent av arbetskraften Källa: Appendix De nya nationalräkenskaperna Den omläggning av nationalräkenskaperna som genomfördes omfattade i huvudsak tre delar: En anpassning av definitioner och begrepp till det Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 1995). En översyn av beräkningskällor och metoder, s.k. generalrevidering. En ny metod för fastprisberäkningarna (kedjeindex). Produktion och användning baserades de svenska nationalräkenskaperna på , System of National Accounts (SNA 1968). Genom medlemskapet i EU är ENS 1995 bindande och samtliga medlemsländer skall presentera kompletta nationalräkenskaper enligt denna manual. ENS 1995 bygger på FN:s riktlinjer på området , vilka är utarbetade i samarbete med EU, , och . Sammantaget innebar omläggningen att BNP- nivån höjdes med 1998, vilket motsvarar . Större delen av höjningen beror på definitionsförändringar, framför allt rörande offentlig konsumtion och bruttoinvesteringar. Enligt ENS 1995 skall vissa betalningar från den offentliga sektorn som tidigare bokfördes som subventioner klassas som konsumtion. Det gäller t.ex. den offentliga sektorns andel av kostnaderna för receptbelagda läkemedel, liksom ersättningarna till privata läkare och tandläkare. Dessutom ses numera även kapitalförslitningen av vägar, broar och liknande infrastruktur som offentlig konsumtion. antogs dessa ha evigt liv såtillvida att man helt bortsåg från förslitningen. De fasta bruttoinvesteringarna har ökat i och med omläggningen. I de tidigare nationalräkenskaperna tillämpades affärsbokföringspraxis för avgränsningen av livslängden för vad som skall räknas som investering, dvs. Genom införandet av ENS 1995 har livslängden kortats till . Således är det mer som räknas som investering i de nya nationalräkenskaperna och därmed har investeringsnivån höjts. Därtill skall inköp eller egen produktion av datorprogramvara nu behandlas som investering, vilket höjer nivån ytterligare. I de nya nationalräkenskaperna har lagerbegreppet vidgats genom att det tillkommer lager inom bygg- och tjänstebranscherna (främst mjukvara) där lagren tidigare antogs vara noll. Dessutom ses växande skog numera som produktion och på användningssidan av BNP utgör därmed nettot av avverkning och tillväxt av skog en lagerinvestering. De nya lagerdefinitionerna har endast haft en marginell påverkan på BNP-tillväxten. Som en anpassning till de engelska uttrycken har vissa aggregat fått nya benämningar. Bland annat benämns privat konsumtion numera hus- hållens konsumtionsutgifter, och offentlig kon- sumtion kallas nu offentliga konsumtionsutgifter. I de nya nationalräkenskaperna har indirekta skatter bytt namn till produktionsskatter och va- ruanknutna indirekta skatter till produktskatter. Finansiellt sparande Den viktigaste begreppsmässiga förändringen för den offentliga sektorns finansiella sparande är att registrering av inkomster och utgifter sker när den bakomliggande ekonomiska aktiviteten äger rum och inte som tidigare när betalningen sker. Detta medför i vissa fall tämligen betydande omperiodiseringar mellan olika år, framför allt beträffande skatter och räntor. Det finns en viss osäkerhet om implementeringen av de nya redovisningsprinciperna, vilket kan leda till framtida revideringar av de nu redovisade uppgifterna om den offentliga sektorns finansiella sparande. De ovan nämnda omklassificeringarna av konsumtion och investeringar påverkar den offentliga sektorns omslutning, men påverkar i princip inte det finansiella sparandet. Offentliga sektorns inkomster och utgifter (men inte finansiellt sparande) påverkas dessutom av att transaktioner med EU nu registreras som betalningar direkt mellan EU och företagen i . kanaliserades huvuddelen av transaktionerna via den svenska staten. Den del av medlemsavgiften som baseras på bruttonationalinkomsten (BNI) bokförs dock alltjämt som en statlig utgift. Den del av EU- avgiften som baseras på tullinkomster och mervärdeskatt bokförs nu som en skatt till EU. Därmed innebär de nya principerna för transaktionerna med EU att den offentliga sektorns skatteinkomster är något lägre än de totalt betalda skatterna. Den viktigaste förändringen vad gäller hushållssektorn är införandet av ett nytt sparbegrepp. Nettosparande i avtalspensioner har förts över från företagssektorn till hushållssektorn. Denna omklassificering påverkar dock inte hushållens disponibla inkomster, utan sparandet i avtalspensioner läggs till hushållens egna sparande. Förändringarna i redovisningen av transaktioner med utlandet innebär bl.a. att återinvesterade vinstmedel nu medräknas i utlandets och företagens finansiella sparande. Denna bokföring tillämpas av och och föranleder således ingen förändring i redovisning. Generalrevideringen Förbättringen av beräkningsunderlaget och metodöversynen förefaller endast ha haft en begränsad påverkan på den totala BNP-nivån och på försörjningsbalansens delar. Inom vissa poster har dock omfördelningar skett. Inom hushållens konsumtionsutgifter har till exempel konsumtionen av livsmedel justerats ned med medan finansiella tjänster har höjts med . Kedjeindex tillämpades fastbasmetoden vid beräkningarna av volymutvecklingen. Då användes priserna från ett visst år, det fasta basåret, för att väga samman kvantiteter av olika varor och tjänster till ett mått som möjliggjorde volymjämförelser över tiden. Byte av basår genomfördes normalt . Senast användes 1991 som fast basår. Kedjeindexmetoden kan beskrivas som en fastprisberäkning där basåret ändras . Till exempel ligger priser till grund för beräkningen av nationalräkenskaper i fasta priser. Den stora fördelen med kedjeindex är att volymberäkningarna baseras på aktuella vikter (priser), vilket gör att relativprisförändringarna över tiden fångas in. Eftersom basåret byts ut är det inte självklart hur volymutvecklingen över tiden för de olika storheterna skall redovisas. Två vanliga metoder är att beräkna indexserier eller s.k. referensårsserier. En referensårsserie beräknas genom att ett godtyckligt år väljs som utgångspunkt (referensår). Detta års värde i löpande priser skrivs sedan fram med de beräknade volymutvecklingstalen varvid en fastprisserie erhålls. Det är viktigt att notera att en sådan referensårsserie blir en fastprisserie i den meningen att ett visst års prisnivå används som skala, men priserna som används vid sammanvägning till olika aggregat är alltså inte från referensåret. Detta begränsar adderbarheten av referensårsserier. Exempelvis summerar en försörjningsbalans med t.ex. 1995 som referensår endast till BNP men inte . I föreliggande prognos har kedjeindexmetoden ej tillämpats i beräkningarna, utan har använts som (fast) basår i prognosen för åren 1999 2002. För det första prognosåret, 1999, blir resultatet detsamma som om kedjeindexmetoden hade tillämpats eftersom denna metod använder föregående års priser som utgångspunkt. Huruvida prognosen till den ekonomiska vårproposition fullt ut ska beräknas med kedjeindex är under övervägande. Vad gäller utvecklingen av BNP över tiden har vissa år reviderats men sammantaget för perioden är tillväxten i princip densamma, se diagram A.1. Diagram A.1 BNP 1985 2 kvartalet 1999 Volym, säsongrensade data, index 1995=100 Tillfälligt minskad redovisning har SCB publicerat data för perioden t.o.m. enligt de nya nationalräkenskaperna. Utfall för tiden kommer tidigast att publiceras . På grund av att omläggningen av nationalräkenskaperna ännu inte är genomförd i alla delar redovisas statistiken i vissa fall på en mer aggregerad nivå . Dessutom är endast åren 1993 1996 mer genomarbetade årsberäkningar. De korta tidsserierna och det ännu inte kompletta utfallet försvårar analysen och därigenom ökar osäkerheten även för prognoserna. 2 Internationell utveckling Efter försvagningen av den internationella konjunkturen i samband med Asienkrisen syns nu tecken på en uppgång i den globala tillväxten. Gynnsamma makroekonomiska förutsättningar i form av låg inflation och låga räntor har tillsammans med den begynnande återhämtningen i förbättrat förutsättningarna för ökad tillväxt i stora delar av världsekonomin. Dessutom tycks utvecklingen i inte bli lika negativ som tidigare befarats. Sammantaget bedöms den globala ekonomiska tillväxten under innevarande år uppgå till jämfört 1998, för att öka till . Tillväxten i förutses avta till , delvis till följd av negativa bidrag från netto- exporten och lagerutvecklingen. Avmattningen förefaller dock bli tillfällig. Gynnsamma monetära förhållanden, stigande framtidsoptimism hos företagen och förbättrade exportutsikter väntas bidra till en tillväxt på i EU . I förutses bl.a. högre marknadsräntor och en viss ökning av det privata sparandet bidra till en gradvis avmattning av konjunkturen . Vissa för- ändringar på ekonomins utbudssida förefaller dock även fortsättningsvis ha en positiv inverkan på tillväxtutsikterna. Även om utsikterna för den japanska ekonomin har förbättrats något, finns ännu inga tydliga tecken på en varaktig återhämtning. Fortsatta strukturella reformer är nödvändiga för att skapa förutsättningar för en bättre ekonomisk utveckling framöver. Diagram 2.1 BNP-tillväxt i EU, och Procent Trots att den internationella konjunkturen stärks, väntas världsmarknadstillväxten för svensk export sammantaget avta jämfört med . Främsta anledningen till denna utveckling är en svagare konjunktur på flera viktiga exportmarknader. Som en följd av den dämpade utvecklingen bedöms således importefterfrågan i , , och utvecklas betydligt svagare än under föregående år. syns i några av dessa länder tydliga tecken på en återhämtning. Sammantaget väntas världsmarknadstillväxten för svensk export minska från 1998 till för att öka till . Osäkerheten i bedömningen av den internationella utvecklingen har minskat. Den största enskilda riskfaktorn i prognosen avser . Till viss del kan den gynnsamma inflationsutvecklingen i förklaras av tillfälliga faktorer. Man kan därför inte utesluta att inflationstakten ökar mer än vad som allmänt väntas, exempelvis som ett resultat av ökade arbetskraftskostnader och stigande importpriser. En sådan utveckling riskerar att utlösa en kraftigare åtstramning av penningpolitiken än vad som antas. Även börsutvecklingen, vilken kan förväntas påverkas av förändringar i penningpolitiken, utgör ett osäkerhetsmoment i prognosen. kan strukturella förändringar bidra till en fortsatt gynnsam utveckling med hög tillväxt och låg inflation. En ogynnsam utveckling av den amerikanska ekonomin utgör den största risken för den återhämtning av världskonjunkturen som prognostiseras. Ett förlopp i kännetecknat av ökad inflation, höjd styrränta och en kraftig dämpning av den inhemska efterfrågan skulle medföra negativa handelseffekter samt driva upp marknadsräntorna i omvärlden. En betydande börskorrigering skulle sannolikt starkt påverka aktiepriser världen runt. 2.1 Utvecklingen i Euroområdet Efter konjunkturavmattningen och finns nu indikationer på en återhämtning i euroområdet. Konjunkturavmattningen yttrade sig bl.a. i att exporttillväxten i euroområdet mattades av betydligt mot slutet av , som det skedde en påtaglig lageruppbyggnad. Denna utveckling fortsatte under inledningen av 1999. Medan den avtagande exporttillväxten och lagerutvecklingen kommit att inverka negativt på BNP-tillväxten tycks detta i flera euroländer däribland , och i stor utsträckning ha kompenserats av en fortsatt stark inhemsk efterfrågan. och drabbades hårdare av den minskande efterfrågan i omvärlden och BNP-tillväxten var i dessa länder negativ jämfört med . Efter det att företagens förtroende fallit kontinuerligt sedan inledningen av 1998 vände utvecklingen och företagen är nu mer optimistiska. Konsumentförtroendet, vilket nådde historiskt höga nivåer i inledningen av 1999, avtog något . Den senaste statistiken indikerar emellertid att konsumentförtroendet återigen har stigit. Diagram 2.2 Företagens och hushållens förtroende i euroområdet Nettobalans Inflationen är fortsatt låg i euroområdet. Inflationstakten uppgick till . Efter en nedgång fram till har långräntan i euroområdet som helhet stigit med drygt en procentenhet till . Den , , sänkte sin styrränta från till , vilket kan ses som en reaktion på den svaga konjunkturutvecklingen och det svaga inflationstrycket i euroområdet. Framför allt som en följd av konjunkturavmattningen i euroområdet, men också på grund av den starka ekonomiska utvecklingen i , har euron försvagats mot den amerikanska dollarn. En försvagning har också skett i effektiva termer. En viss förstärkning av euron mot dollarn har dock kunnat observeras , bl.a. som en följd av de gynnsammare konjunkturutsikterna i euroområdet. Sammantaget har de monetära förhållandena lättat jämfört med och bedöms, i kombination med en under innevarande år neutral finanspolitik, verka stimulerande på den inhemska efterfrågan. Även om en viss uppgång i inflationen förutses antas styrräntan i euroområdet förbli oförändrad . I takt med att konjunkturen stärks antas en höjning av styrräntan ske . Trots att konjunkturutsikterna för nu synes vara något gynnsammare, förutses, som en följd av det svaga , tillväxten i euroområdet avta från 1998 till 1999. Både nettoexporten och lagerutvecklingen väntas ge ett negativt bidrag till BNP-tillväxten , medan framför allt hushållens konsumtion förutses utvecklas fortsatt starkt som en följd av stigande realinkomster och den fortsatt höga framtidstron hos hushållen. Medan BNP-tillväxten i och väntas avta till respektive , bedöms tillväxttakten i , och avta till . I , , och bedöms BNP-tillväxten överstiga . Konjunkturförstärkningen förutses fortsätta , då tillväxten bedöms uppgå till i euroområdet som helhet. Även åren därefter antas ekonomin växa med . Detta är något över den uppskattade potentiella tillväxten, vilket grundas på att det förefaller finnas viss ledig kapacitet även . Trots den något svagare utvecklingen förutses en fortsatt nedgång i arbetslösheten . Offentliga sysselsättningsprogram i och bidrar härtill. Riskerna i prognosen antas vara mindre och mer balanserade . En starkare utveckling och kan dock inte uteslutas. kan en styrräntehöjning eller en uppgång i långräntan komma tidigare och/eller bli större än vad som antas. Detta skulle i så fall kunna verka återhållande på tillväxten under framförallt . , och Den förväntade avmattningen i några av de viktigaste svenska exportmarknaderna utanför euroområdet , och har bekräftats. Dessa länder har legat långt fram i konjunkturcykeln. Avmattningen kan delvis förklaras av att den ekonomiska politiken stramats åt till följd av överhettningstendenser. Dessutom har den svaga internationella utvecklingen inverkat negativt på exportutvecklingen. Förutsättningarna för en återhämtning har dock förbättrats något . Tabell 2.1 BNP-tillväxt, KPI och arbetslöshet Årlig procentuell förändring 1998 1999 2000 2001 2002 Världen 2,4 2,7 3,4 3,5 3,6 OECD1 2,3 2,4 2,2 2,1 2,2 3,9 3,7 2,5 2,1 2,3 2,8 0,3 0,2 0,7 1,2 EU 2,7 2,0 2,6 2,7 2,6 Euroområdet 2,8 2,1 2,7 2,8 2,7 2,2 1,5 2,6 2,7 2,5 3,2 2,3 2,6 2,7 2,5 1,3 1,3 2,3 2,6 2,8 2,1 1,2 2,3 2,2 2,3 3,2 2,6 2,6 2,6 2,6 2,9 1,6 1,8 1,8 2,2 5,6 3,6 3,5 3,4 3,2 2,1 0,7 2,1 2,8 2,5 1,4 1,4 1,6 1,7 1,8 EU 1,6 1,4 1,7 1,8 1,8 Euroområdet 1,3 1,2 1,5 1,6 1,7 1,4 1,5 1,6 1,8 1,8 Arbetslöshet i procent av arbetskraften2 6,0 5,8 5,8 5,9 5,9 EU 10,5 10,1 9,8 9,7 9,6 Euroområdet 11,7 11,1 10,7 10,4 10,4 6,7 6,1 5,9 5,7 5,5 Marknadstillväxt för bearbetade varor, vägt med svenska handelsvikter 6,9 1 Med OECD-området avses här 16 länder: , , , , , , , , , , , , , , och . 2 Nationella definitioner Källor: och I mattades konjunkturen tydligt då bidraget från nettoexporten sjönk till följd av de senaste årens appreciering av pundet samt den svagare internationella utvecklingen. Den strama finans- och penningpolitiken bidrog till att den inhemska efterfrågan försvagades under slutet av . Det starka pundet och i viss mån finanspolitiken bedöms bidra till att BNP- tillväxten minskar till . En återhämtning av konjunkturen väntas 2000 2001 beroende på en förbättrad exportutveckling och en stärkt inhemsk efterfrågan stimulerad av lättare monetära förhållanden och en milt expansiv finanspolitik. Förra årets kraftigt fallande oljepriser har hämmat konjunkturutvecklingen i . I syfte att medverka till ett högre oljepris införde produktionsbegränsningar, vilka skärptes ytterligare. Detta har tydligt dämpat investerings- och exportutvecklingen. Oljeprisfallet bidrog även till en försvagning av den norska kronan , vilket i sin tur medförde en åtstramning av penningpolitiken. har oljepriset stigit, valutan stärkts och styrräntan sänkts i flera steg. Till följd av att produktionsbegränsningarna gäller året ut, förutses det högre oljepriset inverka positivt på exportutvecklingen först . Sammantaget innebär detta att BNP-tillväxten bedöms avta till för att därefter öka till . av stark ekonomisk tillväxt i har konjunkturen mattats av. Exportutvecklingen förutses fortsätta att försämras delvis till följd av att lönekostnaderna ökat snabbare än i omvärlden. förväntas en fortsatt stram finanspolitik inverka dämpande på den inhemska efterfrågan. Sammantaget bedöms BNP-tillväxten därför sjunka till och stiga till i takt med den allmänna konjunkturförstärkningen i . 2.2 Utvecklingen i I har ekonomin fortsatt att utvecklas starkt. BNP ökade jämfört med och arbetslösheten är fortsatt låg, som inflationstakten uppgick till måttliga . Liksom har hushållens konsumtion utgjort den främsta drivkraften bakom den starka utvecklingen. En gynnsam sysselsättningsutveckling och måttlig inflation har bidragit till en stark tillväxt av realinkomsterna. Hushållens förtroende har dessutom varit fortsatt högt till följd av att stigande aktiepriser har stärkt hushållens förmögenhetsställning. har den starka inhemska efterfrågan och en gynnsam produktivitetstillväxt bidragit till en fortsatt hög investeringstakt. Den starka inhemska efterfrågan samt den dämpade utvecklingen i omvärlden har tillsammans med dollarns appreciering medfört att nettoexportens bidrag till tillväxten har varit fortsatt kraftigt negativt. På grund av en stabilisering på finansmarknaderna, överhettningstendenser på arbetsmarknaden samt den fortsatt starka inhemska konjunkturen, höjde den amerikanska och styrräntan med sammanlagt till . Den gynnsamma ekonomiska utvecklingen och en fortsatt åtstramande finanspolitik genererade ett budgetöverskott på av BNP. Ett antal faktorer talar för en något lägre tillväxttakt . På grund av högre marknadsräntor och en stabilisering av de senaste årens uppgång av aktiepriserna väntas en gradvis ökning av hushållens sparkvot, vilket bidrar till en svagare utveckling av hushållens konsumtion. ligger arbetslösheten under den nivå som åtminstone tidigare ansetts vara förenlig med en stabil löneutveckling. Med en penningpolitik som är inriktad på låg inflation kan en gradvis stigande arbetslöshet väntas. Investeringarna bedöms mattas på grund av det förhållandevis låga kapacitetsutnyttjandet i industrin, ökade finansierings- och arbetskraftskostnader, samt en fortsatt stark prispress. Nettoexporten väntas ge ett fortsatt, om än avtagande, negativt bidrag till BNP- tillväxten . Sammantaget bedöms BNP-tillväxten uppgå till och till . Därefter väntas en tillväxt på i genomsnitt , vilket är något lägre än den uppskattade potentiella tillväxten. Styrkan i den amerikanska ekonomin har fortsatt att överraska och en del traditionella ekonomiska samband, exempelvis mellan arbetslöshet och inflation, tycks åtminstone tillfälligt ha förskjutits. Det är därför svårt att bedöma omfattningen av och tidpunkten för konjunkturavmattningen. Exempelvis är det svårt att uppskatta i vilken utsträckning de senaste årens starka produktivitetstillväxt är varaktig, samt huruvida förändringar på ekonomins utbudssida har medfört en del permanenta förändringar i sambanden mellan tillväxt, arbetslöshet och inflation. En bestående eller långvarig förändring av ekonomins funktionssätt utgör den enskilt viktigaste positiva risken i prognosen för . En högre inflation än förväntat, t.ex. som ett resultat av kraftigt ökade arbetskraftskostnader, skulle kunna leda till en kraftigare höjning av styrräntan än väntat. Tillsammans med risken för en stor korrigering av de högt värderade aktiepriserna utgör detta de viktigaste negativa riskerna. Hushållens låga sparande utgör i detta sammanhang en risk för hushållens konsumtion. Minskad efterfrågan och ökade arbetskrafts- och finansieringskostnader för företagen skulle kunna medföra en större nedgång av investeringstakten än väntat. Det stora bytesbalansunderskottet innebär dessutom en risk för kapitalutflöden vilket skulle kunna medföra fallande aktiepriser och, via en depreciering av den amerikanska dollarn, ökat inflationstryck och en ytterligare åtstramning av penningpolitiken. Man kan därför inte utesluta att den amerikanska ekonomin utvecklas betydligt svagare än förväntat, vilket också skulle få negativa effekter på resten av världsekonomin. 2.3 Utvecklingen i och Konjunkturförsvagningen i den japanska ekonomin inleddes och fördjupades . Efter de senaste två årens kraftiga avmattning har emellertid den japanska ekonomin visat tecken på en begynnande återhämtning. Den japanska regeringens finanspolitiska stimulansåtgärder och saneringsprogram för banksektorn, i kombination med en expansiv penningpolitik, anses åtminstone i ett kortsiktigt perspektiv ha bidragit till att stabilisera ekonomin och förbättra förtroendet bland hushåll och företag. bedöms dock investeringstakten förbli måttlig, då företagen väntas fortsätta att anpassa produktionskapaciteten till det svaga efterfrågeläget, vilket i sin tur förväntas få till följd att arbetslösheten fortsätter att stiga. uppgick arbetslösheten till , vilket är den högsta uppmätta siffran i ett historiskt perspektiv. Denna utveckling bedöms motverka den svaga återhämtning av hushållens konsumtion som ägt rum . Utsikterna för den japanska ekonomin är därmed fortsatt osäkra. De positiva tecken som har kunnat skönjas innebär inte att en varaktig ekonomisk återhämtning är säkerställd. Sammantaget väntas tillväxten uppgå till och . Finanspolitiken förutses även fortsättningsvis inriktas på att stödja efterfrågan. Ytterligare stimulanspaket väntas presenteras .