prop · GN03140 · 2000-01-01 00:00:00 — Därav följer, enligt domstolen, att, om ett avtal eller ett beslut omfattas av tillämp- ningsområdet för artikel 81.1 och villkoren för undantag i den andra meningen i artikel 2.1 i förordning nr 26/62 inte är uppfyllda och det inte beviljats något undantag enligt artikel 81.3 i fördraget, avtalet eller be- slutet är ogiltigt och denna ogiltighet har retroaktiv verkan. När det gäller kompetensfördelningen mellan kommissionen och nationell domstol fann domstolen att nationell domstol kan fullfölja ett förfarande om talan mot en klausul i stadgan för en sammanslutning av lantbrukare, om det mot bakgrund av och kommissio- nens praxis är uppenbart att villkoren för tillämpning av artikel 85.1 inte är uppfyllda. Detsamma gäller i fråga om att förklara den omtvistade klausulen ogiltig med stöd av artikel 81.2, om den har fått klarhet i att klausulen varken uppfyller villkoren för undantaget i artikel 2.1 i förord- ning nr 26/62 eller för att beviljas undantag enligt artikel 81.3. Om det däremot föreligger tvivel, kan den nationella domstolen erhålla ytter- ligare information från kommissionen eller ge parterna tillfälle att begära ett beslut av kommissionen. Det är kommissionen som enligt punkten 2.2, givetvis med förbehåll för domstolens prövning, är ensam behörig att avgöra vilka avtal, beslut och förfaranden som uppfyller villkoren i punkten 2.1. Det har hävdats att artikel 2.1 skulle innebära att konkurrensreglerna inte gäller när föreningen svarar för försäljningen och att föreningen kan fastställa priserna på dessa varor utan att konkurrensreglerna är tillämp- liga. Enligt artikel 2.1 gäller inte konkurrensreglerna avtal mellan lant- brukare som avser bl.a. försäljning av jordbruksvaror. Dock får avtalet inte medföra någon skyldighet att hålla samma priser. Artikel 2.1 andra meningen ger utrymme för olika tolkningar. En möjlig tolkning är att det som föreningen säljer är undantaget från konkurrensreglerna. Förbudet mot skyldighet att hålla samma priser i artikel 2.1 kan då tänkas gälla i andra situationer än föreningens försälj- ning, t.ex. när medlemmen själv säljer direkt till tredje man. Bellamy & Child (Common Market of Competition, fjärde upp- lagan, s. 829) uttrycker följande. The obligations arising between a farmer and a farming co- operative to which he belongs will normally fall outside Article 85(1). The condition in the second sentence of Article 2(1) requiring there to be no obligation in the agreement to charge identical prices is probably intended to prevent price fixing cartels of ordinary kind, e.g. an agreement between farmers not to sell their cattle to slaughter houses below a minimum price. It is submitted that it is not intended to apply to an arrangement whereby producers selling through a co-operative receive proportionally the same realised price for their produce. If it were otherwise, it would be virtually impossible for any agricultural co- operative marketing arrangement to benefit from Art 2(1); yet the whole purpose of the second sentence of Art 2(1) is to take agricultural co-operatives substanstially outside Art 85(1) . Slutsatsen man drar är att artikel 2.1 skulle bli meningslös om inte före- ningen fick sätta priserna ut mot tredje man. Vidare kan noteras att det i den rättsvetenskapliga diskussionen anförts att den svenska lagen förefaller vara strängare än bl.a. förordning 26/62 när föreningen sköter försäljningen. I förhållande till den samverkan av- seende priser som däri anges i artikel 2.1 andra meningen förefaller den svenska regeln i 18 c § andra stycket punkt 2 b väl snäv, anses det. Kon- flikten utpekas som en konflikt med varvid den svenska lagen har att ge företräde. (Rättsutlåtande av , bilaga 2 till betänkandet Jordbruk och konkurrens, SOU 1995:117) En annan möjlig tolkning av artikel 2.1 är att förbudet mot skyldig- heten att hålla samma priser innebär att föreningen inte alls får sätta ut- priserna på varorna. Den svenska lagtexten medger inte föreningen rätt att sätta priserna när varan som försäljs har producerats hos medlemmarna och konkurrensen på marknaden hindras, begränsas eller snedvrids i väsentlig omfattning. Av förarbetena framgår att föreningen dock får sätta priset beträffande försäljning av produkter som vidareförädlats av de råvaror som kommer från medlemmarna. Därmed torde avses att varan inte längre anses ha producerats hos medlemmen om den har tillförts ett värde hos före- ningen, så att den blivit en annan vara eller produktvariant. När det gäller sådana förädlade varor gäller inte förbudet i 6 § konkurrenslagen när föreningen prissätter varan. Vid avgränsningen av det svenska legalundantaget i fråga om prissätt- ningen motiverades det bl.a. med att förordning 26/62 hade en liknande regel. Regeringen anser i likhet vad som sägs i promemorian att innebörden av förordning 26/62 är inte helt klar men att en del talar för att artikel 2.1 medger att föreningen får sätta priserna när föreningen svarar för försälj- ningen. Vilken betydelse det har för regeringens överväganden i detta sammanhang redovisas i ett senare avsnitt. 12.3 Regeringens förslag till ändrade regler Som framgår av det tidigare sagda har legalundantaget utformats mot bakgrund av en generellt positiv syn på den typ av samverkan som före- kommer mellan jordbrukare och andra råvaruproducenter som intresset av konkurrens också har beaktats. I den meningen är det svenska legalundantaget för viss form av kooperativt samarbete ett småföretags- undantag. Den avvägning som gjordes vid tillkomsten av legalundantaget innebar att verksamhet inom primärföreningar undantogs från förbudet i 6 § med de begränsningar som framgår av 18 c § andra stycket, medan för annat samarbete inklusive de särskilda förhandlingsorganisationerna för vissa produkter hänvisades till individuell undantagsprövning. 12.4 En primärförenings prissättning när den svarar för försäljningen till tredje man Regeringens förslag: En primärförenings prissättning när den svarar för försäljningen av varor som i någon mening är inlevererade till föreningen skall falla utanför förbudet i 6 § konkurrenslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Många av remissinstanserna tillstyrker eller läm- nar förslaget utan erinran. Endast några är tveksamma. En remissinstans avstyrker. , , , och i län tillstyrker. anser att förslaget har betydelse för landsbygden. i anser att förslaget ligger helt i linje med argumentering. i ser de föreslagna ändringarna som ett led i en anpassning till den europeiska jordbrukspolitikens regleringar. instämmer i bedömningarna och anser inte att det finns någon anledning att ha strängare regler i när det gäller en förenings prissättning till tredje man än vad som gäller på EU-nivå. Följande remissinstanser har inget att erinra mot förslagen. Kammarrätten i invänder inte mot förslagen. Marknads- domstolen menar att det får anses vara en fördel att de gränsdragnings- problem i fråga om förädlingens omfattning som kan uppstå vid en pröv- ning i denna del inte längre kommer att uppkomma. delar uppfattningen att det torde vara svårt att utforma en generell regel för när varan har förädlats så mycket att den blivit en annan vara. Verket anser att den föreslagna ändringen får anses ha fog för sig och detta sär- skilt om, som föreslår, legalundantaget inskränks till att omfatta jordbruk och trädgårdsverksamhet. anser att ändringen är en logisk följd av ställningstagande i Södra-ärendet. anser principiellt att kon- kurrenslagens tillämpning på jordbruksområdet bör regleras i enlighet med reglerna i förordning 26/62. Med de föreslagna ändringarna torde dock legalundantaget i huvudsak få samma effekt inom jordbrukssektorn som ett mera ordagrant införlivande av förordningens regler. Koopi har inget att erinra mot förslagen som torde vara en godtagbar anpassning till . anser det lämpligt att ta bort in- skränkningen i stället för att genom en generell regel försöka fastslå en viss nivå på det förädlingsvärde som varan måste ha tillförts för att undantag från förbudet i 6 § konkurrenslagen skall gälla. Följande är tveksamma. Hovrätten över och vill inte hävda någon bestämd uppfattning om behovet av bestämmelsen men kan inte finna att de skäl som anförs för avskaffandet är fullt övertygande. i kan i huvudsak ställa sig bakom förslaget men ställer sig tveksam till att helt ta bort begränsningarna i fråga om prissamverkan när föreningen svarar för försäljningen. vid avstyrker och anser det inte tillräckligt att en regel har visat sig svårtillämpad i prak- tiken för att den helt skall tas bort. En rimligare lösning torde vara att göra regeln klarare. Detta i all synnerhet när det gäller den bestämmelse som reglerar den yttersta gränsen för huruvida ett visst samarbete är acceptabelt. menar att det med fog kan ifrågasättas om den lösning som föreslås är förenlig med EG-rätten. Juridiska fakultetsstyrelsen vid anser att det när det gäller att reformera konkurrensreglerna inom jordbrukssektorn torde det vara av stor betydelse att ta upp en diskussion härom med härför an- svariga gemenskapsinstitutioner, exempelvis och . I fråga om ställningstagandet i promemorian att inte föreslå särskilda regler för situationen när konkurrensen sätts ur spel har några remiss- instanser yttrat sig. tillstyrker ställningstagandet och anför följande. Om de svenska undantagsreglerna i motsats varken omfattar federativ samverkan eller begränsningar i med- lemmens fria rörlighet på marknaden, där sannolikheten för att kon- kurrensen sätts ur spel torde vara störst, kan den föreslagna ordningen accepteras. Om det ändå skall införas en bestämmelse som ger Kon- kurrensverket möjlighet att under vissa förutsättningar tillämpa 6 § kon- kurrenslagen på samarbeten inom ramen för legalundantaget anser byrån att bestämmelsen i så fall bara skall gälla prissamarbeten om konkurrensen sätts ur spel i väsentlig omfattning. pekar på att kommissionen har en möjlighet att ingripa mot prissamarbeten som skulle innebära att konkurrensen sätts ur spel. Därför ifrågasätter samfundet om förslaget inte innebär ett mer långtgående undantag än vad som följer av EG-rätten och om det inte vore lämpligt att ha någon form av begränsning vad gäller prissamarbete. Man delar uppfattningen att det är svårt att införa en generell regel som skulle gälla direkt enligt sitt innehåll. Samfundet anser därför inte att det är motiverat i förevarande fall att skulle åläggas en sådan uppgift. Skälen för regeringens förslag: I förarbetena till gällande regler anges att det när föreningen svarar för försäljningen kan uppstå sådana positiva effekter genom föreningens samverkan i stort eller genom själva försäljnings- och prissamverkan att det finns skäl att tillåta en mer långt- gående prissamverkan. De positiva effekter som därigenom uppstår för samhällsekonomin kan emellertid beträffande det samverkansmoment som rör själva prissättningen endast göras gällande upp till en viss bryt- punkt. Enligt förarbetena måste det således finnas en reell sidokonkurrens förutom det konkurrenstryck som kan uppkomma genom att medlemmarnas fria rörlighet kan upprätthållas. Prissättning av föreningen är förbjuden enligt nuvarande regler om för- säljningspriser direkt eller indirekt fastställs på varor som produceras hos medlemmarna och som antingen säljs av medlemmen direkt till tredje man (p. 2 a) eller säljs av föreningen och konkurrensen på marknaden hindras, begränsas eller snedvrids i väsentlig omfattning (p. 2 b). Enligt motivuttalanden bör som tumregel gälla att sådan marknadspåverkan uppkommer vid en marknadsandel som överstiger . beslut i Södra-ärendet har betydelse i samman- hanget. Domstolens utslag i ärendet torde innebära att inskränkningen i fråga om föreningens rätt att fastställa priserna för varorna när föreningen svarar för försäljningen har en liten räckvidd. Vidare följer av 18 c § första stycket att undantag medges för själva den försäljning som primärföreningen bedriver. När nu väl själva försäljningsaktiviteten är tillåten för föreningen kan det anses vara mindre naturligt att inte före- ningen också får sätta priset när den svarar för den försäljning som åsyf- tas. Enligt vad som sägs i promemorian kan det diskuteras huruvida ett rik- tigt tillvägagångssätt är att acceptera detta och ta bort inskränkningen helt. Ett annat teoretiskt tänkbart alternativ vore att i konkurrenslagen fastslå en viss högre nivå på det förädlingsvärde som varan måste ha tillförts för att undantag från 6 § konkurrenslagen skall gälla när före- ningen fastställer priset till tredje man. Det torde emellertid vara svårt att utforma en generell regel som ger rimlig säkerhet i fråga om när för- ädlingen nått ett sådant stadium att det rör sig om en annan vara eller produktvariant. Det nivåkrav som i ett sådant läge skulle upprätthållas, skulle med stor sannolikhet leda till nya svåra gränsdragningar i fråga om när förbudsregeln i 6 § konkurrenslagen är tillämplig. Detta inger be- tänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt. Därtill framstår det som önskvärt med så klara gränser som möjligt. I promemorian sägs vidare att det till detta kommer att oklarheter före- ligger om hur förbudet mot fastställande av priser i artikel 2.1 andra meningen skall tolkas. Visst stöd finns i bl.a. EG-rättslig doktrin på om- rådet för att detta förbud inte rimligen kan avse situationen när en före- ning sätter priserna på insamlade produkter när föreningen svarar för för- säljningen. Det går att argumentera för att en sådan prissättning är undantagen enligt förordning 26/62. Det saknas dessutom anledning till att de svenska reglerna i brist på rättspraxis beträffande artikel 2.1 i för- ordning 26/62 är strängare än vad som enligt en sannolik tolkning kan anses följa av EG-rätten när det gäller föreningens prissättning till tredje man. Regeringen instämmer i slutsatserna och anser i likhet vad som sägs i promemorian att åtskilliga skäl talar för att nu föreslå en ändring av 18 c § konkurrenslagen i fråga om primärföreningarnas rätt att sätta priser på varor. Där sägs vidare att föreningens prissättning när den svarar för försäljningen av varor som i någon mening är inlevererade till föreningen bör falla utanför konkurrenslagen, oberoende av om varan genom förädling tillförts något värde, eller inte. Några gränsdragnings- problem i fråga om förädlingens omfattning uppkommer därmed inte, eftersom nivån på förädlingen saknar betydelse med den föreslagna lag- ändringen. Regeringen anser i likhet med vad som sägs i promemorian att det i ljuset av Södra-ärendet och de redovisade uttalandena i doktrinen kan sägas vara mer naturligt att undantag från 6 § konkurrenslagen gäller för föreningens fastställande av priser på insamlade varor när föreningen svarar för försäljningen till tredje man. Förslaget innebär lagtekniskt bl.a. att 18 c § andra stycket punkt 2 b utgår. Konkurrensen sätts ur spel Undantaget från gäller avtal, beslut och förfaran- den mellan lantbrukare som avser produktion eller försäljning av jord- bruksvaror eller utnyttjande av gemensamma anläggningar för lagring, behandling eller förädling av jordbruksvaror. Detta följer av förordning 26/62 artikel 2.1 andra meningen. Flera förutsättningar uppställs dock. Villkoret att avtalet, beslutet eller förfarandet inte får medföra någon skyldighet att hålla samma priser har behandlats ovan. Vidare gäller att är tillämpliga genom förord- ning 26/62 om kommissionen finner att konkurrensen genom avtalet sätts ur spel. Ett sådant beslut av kommissionen kan fattas oberoende av hur effekten uppstår, t.ex. till följd av produktion, insamling, förädling, för- säljning eller något annat förfarande som räknas upp i artikel 2.1. Frågan är om de svenska reglerna bör innehålla motsvarande villkor. I promemorian har därav föranledda frågeställningar utförligt redovisats, se s. 34 37. Där dras slutsatsen att det för svensk del skulle innebära en stor förändring jämfört med att införa någon motsvarande generell bedömningsgrund med ett lika brett tillämpningsområde. Vidare föreföll det svårt att införa en generell regel som skulle gälla direkt enligt sitt innehåll, utan ett beslut av berörd myndighet i det enskilda fallet att kon- kurrensen sätts ur spel. En sådan generell regel ansågs bli mer ingripande än förordning 26/62. Till detta kom också att undantaget i den svenska lagen, av kon- sumentpolitiska skäl, inte gäller för samverkan utanför primärföre- ningarna, på den s.k. federativa nivån. Denna skillnad torde enligt promemorian minska risken för att konkurrensen sätts ur spel vid ett samarbete som är undantaget enligt det svenska regelsystemet. Remissinstanserna har i princip inte haft någon erinran mot dessa slut- satser. Regeringens instämmer i slutsatserna och anser i likhet vad som sägs i promemorian att en ordning motsvarande den som gäller enligt EG:s jordbrukspolitik inte bör införas. Bland annat måste särskilt beaktas att det svenska legalundantaget av konsumentpolitiska skäl är begränsat till primärföreningsledet och därmed innebär begränsningar för alltför om- fattande samverkan som kan hämma konkurrensen. Till detta kommer det faktum att regeringen nu föreslår (se avsnitt 8) att skall ges behörighet att tillämpa . För det fall att en primärförening har en stark marknadställning och medlemmarnas samarbeten har påverkan på handeln mellan medlemsstater kan liksom en tillämpning av EG- reglerna komma i fråga. Med en nationell behörighet att tillämpa EG- reglerna kan, som en remissinstans påpekat, tillämpningen av EG-reg- lerna förväntas bli vanligare än . Regeringen anser i likhet vad som sägs i promemorian att vid en sam- lad bedömning övervägande skäl talar emot att införa en regel om situa- tionen när konkurrensen sätts ur spel. 12.5 Föreningens prissättning när en medlem själv säljer direkt till tredje man Regeringens bedömning: Det är alltjämt sakligt motiverat att förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i 6 § konkurrenslagen gäller före- ningens prissättning när en medlem själv säljer direkt till tredje man. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot bedömningen. anser att det, såsom föreslagits, är sakligt motiverat att behålla regeln. Skälen för regeringens bedömning: Enligt regeringens uppfattning är det alltjämt sakligt motiverat att 6 § konkurrenslagen gäller när försälj- ningen sker direkt mellan medlemmen och tredje man. I detta fall finns det såsom tidigare inga beaktansvärda skäl att tillåta prissamverkan i större omfattning än vad som är möjligt inom ramen för individuell undantagsprövning i 8 § konkurrenslagen. En annan ordning skulle inne- bära att föreningen tilläts sätta priser på affärer där föreningen över- huvudtaget inte är avtalspart. I den nya modellen behålls därför det materiella innehållet i punkt 2 a, som innebär inskränkningar i före- ningens rätt att fastställa priset när medlemmen säljer direkt till tredje man. 12.6 Skogsprodukter Regeringens bedömning: De skäl för att låta legalundantaget för lantbruket omfatta skogen som åberopades när undantaget infördes har fortfarande tyngd. Någon ändring föreslås inte. förslag: föreslår att skogs- produkter slopas från legalundantaget för lantbruket. Remissinstanserna: Remissinstansernas synpunkter går starkt isär be- träffande förslag. Följande remissinstanser tillstyrker förslag. Juri- diska fakultetsnämnden vid , i Norr- bottens län, , Hovrätten över och , , och Såg i Syd. Några av dessa pekar särskilt på att risken med att avvikande svenska regler förorsakar konflikt med EG-rätten är överhängande. Man menar att det på skogsområdet är vanligt med handel över gränserna, vilket gör att EG-reglerna ofta torde vara tillämpliga. Om regler om svensk tillämpning av EG-reglerna genomförs, kan man förvänta sig att oftare kommer att tillämpas på ageranden som berör den svenska marknaden. och Såg i Syd anser att samtliga aktörer på den svenska virkesmarknaden skall omfattas av samma konkurrensregler. En konsekvens av förslaget i promemorian blir att avtal och samarbeten av detta slag inte längre kommer att omfattas av förbudet oavsett avtals- parternas (och deras föreningars) marknadsstyrka. Detta skulle öppna möjligheter för de nuvarande skogsägarföreningarna att växa i förläng- ningen kan en enda rikstäckande skogsägarförening tänkas uppkomma. och är tveksamma till Konkurrens- verkets förslag. , i län, LO genom och Koopi avstyrker förslag. menar att förslaget strider mot syftet med det förslag till Landsbygdsprogram för perioden 2006 som föreligger och där syftet är att främja en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av jordbruket, livsmedelsproduktionen, skogsbruket och landsbygden . () avstyrker förslag. Konsekvenserna för familjeskogsbruket och de enskilda skogsägarna, industrins virkesförsörjning och skogsnäringen och samhället i övrigt skulle bli mycket allvarliga, eftersom skogsägareföreningarnas verksamhet skulle förhindras eller starkt försvåras. Skogs- ägareföreningarnas verksamhet har bidragit till kraftigt sänkta avverk- nings- och transportkostnader. Verksamheten har också gett virkesför- sörjningen till industrin rationella lösningar. Samverkan i skogsägare- föreningar har också möjliggjort viktiga utbildnings- FOU- och miljö- satsningar, anför LRF ytterligare. Skälen för regeringens bedömning: har i en rapport föreslagit att legalundantaget slopas vad avser skogsprodukter. Promemorian innehåller inte något ändringsförslag beträffande denna fråga. Enligt vad som sades i promemorian borde frågan prövas först efter en bred remissbehandling av promemorian med det därtill bifogade förslaget från . Några av remissinstanserna, främst lantbrukskooperationen, är mycket negativa till förslag. Andra, såsom sågverksindustrin och andra utanför skogsbranschen, anser att verkets förslag är välmotive- rat. Regeringen vill framhålla följande. har stor areal och en relativt liten befolkning. En betydande del av landets yta täcks av skogsmark och jordbruksmark. Jordbruk och skogsbruk är nära och naturligt sammanlänkade genom att jordbrukare ofta även har skogsmark i sin ägo. Det är i betydande omfattning utpräglade småföretag som be- driver verksamheten. De särskilda fördelar och nackdelar som är naturligt förknippade med småföretagsverksamhet gäller således i hög grad dessa näringar. Till detta kommer att dessa små företag har att hantera naturliga råvaror i stora volymer. Dessa volymer ställer särskilda krav vid exem- pelvis lagring och transporter och förutsätter bearbetning på olika sätt. Det finns således stora behov av logistik och samordning i verksamheten. Vidare är det såväl inom jordbruk som skogsbruk fråga om verksam- heter som påverkas av biologiska och klimatologiska omständigheter. Detta gäller även om jordbruksprodukter är mer känsliga för avvikelser i väderförhållanden än ett skogsbestånd och avverkningsintervallerna markant skiljer sig åt. Dessa särskilda förhållanden har också i hög grad medverkat till att de enskilda företagen (jordbrukare/skogsägare) ofta organiserar sig i koope- rativ form. Skogsägarföreningarna bedriver vid sidan av uppgiften att ta till vara medlemmarnas ekonomiska intressen en omfattande service och rådgivningsverksamhet för medlemmarna. Skogsägarrörelserna i , och har likartade drag och är väl utbyggda till skillnad från vad som gäller för de flesta andra europeiska länder. beslut om att låta legalundantaget omfatta också skogsbruket har de nu anförda omständigheterna som grund. Sakför- hållandena är i princip oförändrade och skälen för att ha samma legal- undantag för skogsbruket som för lantbruket i övrigt har enligt rege- ringens mening fortfarande tyngd. De omständigheter som sågverksrörel- sen åberopat mot ett fortsatt undantag ändrar inte den slutsatsen. Det kan på skogsbrukets område förekomma kooperativa verksamheter av betydande storlek.