prop · GN0365 · 2000-01-01 00:00:00 — Genom ett samarbete mellan , i , , i och Ájtte, Svenskt Fjäll- och Samemuseum i har man tagit fram databasen . REGIO är sökbar för alla på en egen webbsida och innehåller information om kulturhistoriskt intressanta objekt i länet, fornlämningsregister och kartor, digitala bilder m.m. Basen växer genom att nya uppgifter läggs in. ska t.ex. läns digitala information införlivas. Ett annat exempel är som med hjälp av SESAM-anställda lyckats lägga ut sökbar information om delar av sina samlingar på Internet och har landets största museiwebbsida med över två miljoner besök (). Bland annat har museet lagt ut fotografier av och dokumentation om botaniska samling på Internet med sökbara funktioner, vilket ger materialet en väsentligt mycket större spridning än tidigare som det minskar slitaget på originalmaterialet. På fortsätter arbetet med att lägga ut information om samlingarna på Internet även efter SESAM. En satsning på Internet i någon form var den vanligaste spridningska- nalen som institutionerna hade angivit i sina ansökningar. Att de planer många museer och arkiv hade i sina ansökningar beträffande digitalise- ring och sökbar information på Internet i många fall inte kunnat realiseras fullt ut berodde, enligt museerna och arkiven, oftast på resursbrist. SESAM-medlen kunde inte användas till utrustning, utan endast i undantagsfall till annat än personalens löner. Många av institutionerna ansökte om extra medel för datautrustning hos och kompetensutveckling (), men fick så gott som undantagslöst avslag. Arbetet med att tillgängliggöra samlingarna genom digitalisering har ännu bara börjat. har emellertid bidragit till att arbetet har kommit en god bit på väg. Det kan konstateras att av institutionerna som ett resultat av kan visa på konkreta framsteg med ökad tillgänglighet, genom bl.a. digitalisering. Digitalise- ringen har öppnat museerna och arkiven så som det beskrevs i SESAM- gruppens projektplan. Vissa museer hävdar dock att utvecklingstakten kommer att gå ner efter på grund av resursproblem. 3.4 IT-organisationer Insam Informationssystem i samverkan vid svenska museer var en organisation för övergripande IT-frågor som arbetade för att främja och samordna museernas användning av modern informationsteknik. Museer anslöt sig frivilligt till organisationen. Verksamheten leddes av ett råd som bl.a. utformade förslag till mål- och verksamhetsplan. utsåg ordförande i rådet och svarade för Insams sekretariat. Insam arrangerade framför allt utbildningar inom dataområdet för museian- ställda, men också konferenser i ämnet och samordnade på olika sätt museernas IT-användning. Insam var verksamt och hade ett hundratal anslutna museer. Utvärderingar som Insam tagit del av har visat att det är få museer som inte utnyttjar modern informationstek- nik i sitt arbete. Insam bedömde därför att främjandefasen till stor del är över och att Insams organisation och arbetsform inte längre var relevant. lades verksamheten ned. Insam beviljades SESAM-medel för ett dokumentationsprojekt, ett utbildningsprojekt och för att samordna Internetanvändningen. Tanken var att dessa projekt tillsammans skulle kunna bereda väg för en nationell databas genom att bl.a. utveckla en nödvändig gemensam terminologi och gemensamma format. En av Insams viktiga insatser var att anordna kurser för museipersonal i IT-kunskap. Insam har också sett till att varje anslutet regionalt och statligt museum har utsett ett s.k. IT-ankare som varit ansvarigt för att utbildning sprids för att få en god IT-utveckling vid museerna. SUNET är högskolornas nätverksorganisation och har till uppgift att främja datakommunikation till nytta för högskolorna, men också att stödja och samarbeta med andra organisationer som har som målsättning att erbjuda datakommunikation till hela samhället. SUNET fick regeringens uppdrag att erbjuda folkbibliotek och länsmuseer en kraftfull Internetanslutning till ett förmånligt pris. Många museer ingår i och kan dra nytta av nätverkets förmåner. SUNET arrangerar även kurser för de museer som är anslutna, och kan därigenom på vissa punkter sägas ha samma roll som Insam. Regeringen har tagit olika initiativ för att stimulera användningen av IT inom kulturområdet. av SESAM-medlen gick till projekt där det ingick satsningar på Internet. Ungefär som SESAM-medlen fördelades tillsattes en särskild utredare med uppdrag att utarbeta en samlad strategi för användning av IT vid myndigheter och institutioner inom kulturområdet. Slutbetänkandet IT i kulturens tjänst (SOU 1997:14) lämnades . Ett av förslagen i betänkandet var att upprätta ett nationellt digitalt nätverk, Kulturnät . Nät- verket, som finns på webbadressen , har som syfte att bl.a. öka tillgängligheten till kulturinstitutionerna. Kulturnät ska också kunna fungera som ett forum för kunskaps- och erfarenhetsutbyte för institutionerna själva och för en dialog med publiken. Kulturnät drivs av . 3.5 Dokumentation De flesta föremålen på ett museum är dokumenterade, dvs. försedda med en beskrivning, uppgifter om varifrån föremålet kommer, hur det använts, m.m. Några föremål hamnar dock i samlingarna utan tillräckliga uppgifter. Ett sådant föremål tappar en stor del av sitt vetenskapliga värde. De flesta SESAM-projekt har haft som ett mål i arbetet att göra en ny dokumentation, eller komplettera den som redan finns med fler och nya uppgifter. Att se till att föremålen är adekvat dokumenterade har ofta varit naturligt i samband med exempelvis en digitalisering eller vid katalogiserings- och registreringsarbete. Inventeringar av magasinen och föremålsbeståndet är också något som ingått i kedjan av arbete. Vid inventeringar på flera museer återfann de SESAM-anställda föremål som inte tidigare varit dokumenterade och kunde då införliva dessa i upprättade register. Enligt Statskontorets undersökning innefattade av alla SESAM-projekt dokumentation och digitalisering och katalogisering och registrering. Väldokumenterade samlingar innebär i förlängningen att de blir mer tillgängliga, eftersom personalen och allmänheten kan få en större över- blick över vad samlingarna innehåller. har inneburit att alla institutioner som på något vis har arbetat med registrering, doku- mentation och/eller katalogisering nu har bättre kunskaper om vad som finns i samlingarna och dessutom om vad de innebär, dvs. mer kunskap om föremålen i sig. Med den förbättrade kunskapen kan personalen också förbättra sin service gentemot allmänheten och forskare. 3.6 Sammanfattning har gjort samlingarna och arkivbestånden på museer och arkiv synliga och tillgängliga för allmänheten, forskare m.fl. Genom att använda sig av flera olika tillvägagångssätt såsom digitalisering, förbättrad dokumentation och registrering, visningar av magasinen m.m. har institutionerna spritt mer kunskap och väckt intresse. Internetsatsningarna har inte varit så många som ansökningarna gav förhoppningar om, bl.a. beroende på att resurserna inte räckte. De inter- netprojekt som kom till stånd genom bådar dock gott inför fortsatt arbete. Digitaliseringen, främst registrering i databaser, har kommit långt med och därmed finns en god grund för att fler ska kunna komma ut med sina register eller på annat sätt sprida information om samlingarna på Internet. Ökningen av antalet digitalise- rade föremål uppgick genom till . Den kanske största vinsten är att personalen på museer och arkiv nu har betydligt bättre kunskaper om sina samlingar. 4 Vård och magasinering Föremålen är museernas kärna och utgör stommen i så gott som varje museum, precis som arkivalierna är det som utgör själva arkiven. Även om museerna aldrig kan visa mer än en bråkdel av sina samlingar i sina utställningar är föremålen utgångspunkten för att levandegöra och skapa sammanhang. En förutsättning för att föremålen skall kunna bevaras för framtiden är att de vårdas. Vård kan innebära ytlig rengöring, behandling mot korrosion och skadedjur, bedömning av lämplig förvaring etc. Kon- servering är åtgärder som måste utföras av fackman och innebär mer omfattande och långtgående insatser, exempelvis lagning av uppkomna skador, grundlig rengöring och behandling för förhindrande av nedbry- tande processer. Konservering utförs då skador uppkommit medan vård bör ske kontinuerligt, inte minst för att förhindra att behov av mer kost- sam konservering uppstår. Enligt var vid tiden för utredningen cirka 21,6 miljoner föremål i behov av vård bara vid de stat- liga och regionala museerna. Cirka åtta miljoner föremål var i behov av konservering. Ett av målen för var att hämta in eftersläpningen av föremålsvården och att arbeta med förebyggande vård. Projektet skulle också stimulera museerna att upprätta vårdplaner för att uppnå en effekti- vare och bättre hantering av samlingarna. Vidare var målet att SESAM- projektet skulle leda till att det utvecklades bättre och effektivare förva- ringssystem för samlingarna. Bättre förvaring skulle ge ökade möjlighe- ter till uppsikt och vård, för att på så sätt förhindra uppkomsten av kon- serveringsbehov. SESAM-gruppen ville gärna se att ledde till ökad samverkan på områdena magasin, vård och konservering något som skulle kunna ge både ekonomiska och kvalitetsmässiga vinster. Av förordningen om sysselsättningsinsatser inom kulturområdet (1995:1035) framgår att projekten även kunde innefatta gallring av före- mål. Med gallring menas att välja bort de föremål som det inte finns behov av på det enskilda museet eller arkivet, för att bl.a. erhålla bättre bevarandepremisser och mer magasinsutrymmen för det kvarstående. 4.1 En vårdinsats Tab. 2 beräknade att det fanns cirka 38 miljoner musei- föremål i landet. Enligt utredningen hade vårdarbetet inte prioriterats tillräckligt. Skälet till detta var samlingarnas storlek och den begränsade personalstyrkan. Om föremålen/arkivalierna förvaras på ett icke tillfredsställande vis kan stora behov av vård eller konservering uppkomma. Det kan t.ex. uppstå mögel- eller fuktskador. Smuts och damm är andra hot mot sam- lingarna eftersom smuts drar till sig skadedjur. Skadedjursangrepp, av t.ex. ängrar, silverfisk, möss, råttor och mal, är tyvärr relativt vanligt förekommande och kan orsaka stora och kanske t.o.m. irreparabla skador på föremål och arkivalier. Skadedjursangrepp kan förebyggas med rätt metoder. har inneburit att det skett insatser för att för- hindra skadedjursangreppen, åtminstone . av SESAM-projekten innefattade vårdinsatser och 58 pro- cent konserveringsinsatser. Många museer arbetade i en uppgiftskedja där registrering, digitalisering och vård utfördes i samband med att bättre förvaring av föremålen kom till stånd. Föremålsvård och förbättrad förvaring hör givetvis ihop; en mer ändamålsenlig förvaring av föremålen är en viktig förutsättning för att bibehålla en god omvårdnad av dem. På museerna har det ofta saknats fast anställd personal för att ta hand om föremålsvård och översyn. Många museer saknar dessutom konser- vatorskompetens. Inte minst av den anledningen har varit betydelsefullt. Ofta har SESAM-anställda medverkat till att ta fram riktlinjer för en förebyggande vård. Dessa syftar till att så långt möjligt förhindra att behov av vård och konservering uppstår, t.ex. genom att ha städplaner för magasinen, eller ständig uppsyn över samlingarna genom ett rullande schema. Dessutom har många SESAM-anställda deltagit i arbetet med att skapa bättre magasin och framför allt bättre magasinsruti- ner, t.ex. vad gäller förvaring, förpackningsmaterial och hantering vid in- och utlån. Projekten har medfört att intresset för samlingarna och bevarandefrå- gor har ökat. Likaså har kunskaperna om bevarandefrågor och förutsätt- ningarna för att få behålla vårt kulturarv ökat tack vare projektet. När Statskontoret mäter de institutioner som har registrerat en föränd- ring, redovisas en ökning av andelen föremål i god kondition på 72 pro- cent. Samma mätning visar en minskning av andelen föremål i behov av vård om och en minskning av andelen föremål i behov av konservering om . Ett exempel där ökningen av antal föremål i god kondition varit stor är projekten på . Före var av museets samlingar förvarade i mögeldrabbade magasin. Värst utsatt var , det militärhistoriska museet, där samlingar av bl.a. kavalleriutrustning var täckta av mögel. Tre personer anställdes med SESAM-medel under och tio personer inom olika arbetsmarknadsåtgärder, för att i första hand sanera och rengöra Stads- museets föremål. På grund av hälsorisken många av föremålen var både mögliga och besprutade med DDT och Lindan kunde föremålen inte användas för vare sig utställningar, forskning eller något annat ändamål. Genom projektet sanerades föremålen, de är nu användbara för museet och har betydligt bättre chanser att bestå. Efter projektet menar museet att man har en god överblick över samlingarna och vilka problem som kvarstår. Ett annat exempel är där det inrättades en vårdstation för museets och länets hembygdsföreningars föremålssam- lingar. Fem personer anställdes under för att ta hand om 50 000 föremål i behov av vård och 10 000 i behov av konservering. Bland annat var det mögelangripna allmogemöbler som skulle åtgärdas. Cirka 2 000 föremål registrerades i databas och vårdades eller konserve- rades. Målet för projektet var att hinna med 10 000 föremål, men arbetet var mycket mer tidskrävande än väntat. har en ändamålsenlig förvaring i ett nytt klimatstyrt magasin med ateljéer för vård, konservering och registrering. Dessutom har magasinet vis- ningsbara rum. innebar en viktig satsning för hembygdsrörelsen och hembygdsmuseerna genom att länsmuseerna fick möjlighet att anställa personal för att arbeta med hembygdsrörelsens föremålssamlingar. Sam- manlagt gick cirka 17 miljoner av SESAM-medlen till hembygdsrörel- sen, via de regionala museerna. För många hembygdsmuseer har inneburit en stor förbättring av föremålens bevaran- destatus, dokumentation och registrering. Intresset för föremålen och för- ståelsen för bevarandefrågor har ökat hos hembygdsrörelsen. SESAM- personalen har bl.a. upprättat registrering på data, skapat en policy för insamling av föremål, samt gett rekommendationer för bästa förvaring och vård. Flera SESAM-projekt har innefattat kurser i hur man vårdar föremål och personalen har fungerat som handledare och konsulter för hembygdsrörelsen. gör bedömningen att har gjort stor nytta inom hembygdsrörelsen och dess- utom ökat intresset och kunskaperna för föremålsvård och förvaring hos förbundets medlemmar. 4.2 Konservering Konservering innebär en större insats än vård och är därmed mer tids- ödande. Konservering kräver en fackman, en konservator, som på rätt sätt kan behandla och åtgärda föremålen. Detta innebär att konservering kan vara kostsamt, vilket har till följd att många museer inte har råd att ha en egen konservator. har för vissa museer inneburit en möjlighet att få konservatorskompetens . Föremål med stora behov har då kunnat åtgärdas, och framför allt har vård och flytt- ningar till nya magasin kunnat ske på ett professionellt sätt. På var tre konservatorer anställda med SESAM- medel. De övervakade att överföringen till det nya magasinet Kulturma- gasinet skedde på ett för föremålen godtagbart sätt. De vårdade också alla de föremål som flyttades. , som har ungefär 1,4 miljoner föremål i sina samlingar, har i vanliga fall fyra konservatorer anställda på heltid. I sitt SESAM-projekt för barn- och ungdomskultur hade ytterligare sex konservatorer anställda. Den aktuella delen av museets stora samlingar fick en ordentlig genomgång i form av skadeinventering och åtgärdande av skador och skadedjursangrepp m.m. I samband med projektet flyttades också den aktuella samlingen till nya ändamålsenliga magasin. Vid , som saknar egen kompetens vad gäller konservering och föremålsvård, kunde en konservator anställas med SESAM-medel under . På Ájtte, Svenskt Fjäll- och Samemuseum, fanns under fyra konservatorer anställda som bl.a. genomförde en tillståndsinvente- ring av hela de textila och samlingarna. 4.3 Magasin God förvaring är en förutsättning för arkivaliernas och föremålens beva- rande. Föremål av olika material kräver olika sorters förvaring, vilket kan leda till en del praktiska problem. Många museer finns inrymda i bygg- nader som inte är lämpliga för långtidsförvaring av föremål. Kunskapen om förutsättningarna för bevarande har inte heller alltid funnits när museerna en gång samlade in sitt material. SESAM-gruppen konstaterade att magasinens kvalitet i hög grad varierar och att de flesta museer har både lokaler som är väl lämpade som föremålsmagasin och lokaler som är dåligt lämpade. På flera håll har museerna tidigare kunnat flytta sina samlingar, eller delar av dem, till ändamålsenliga magasin. För många gav SESAM- projektet incitamentet till att skapa bättre magasinsförhållanden, eller till att flytta föremålen till nya magasin. Arkiven har i regel redan sedan tidi- gare varit tvungna att finna fullgod förvaring av sina samlingar, för att kunna uppfylla bestämmelserna i arkivlagen (1990:782). I dåliga magasin uppstår ofta problem p.g.a. för hög luftfuktighet, vilket lätt kan ge mögelskador. För låg luftfuktighet kan också vara skadligt eftersom detta bl.a. kan orsaka sprickor i trä och skador på olje- målningar. Ett annat vanligt problem i dåliga magasin är skadedjursan- grepp. Ett bra och ändamålsenligt magasin ska vara beskaffat så att skadedjur inte kan komma in och överleva där. Ett modernt och bra magasin bör också vara byggt så att föremålen är lätt synliga och åtkomliga. På de museer där man har låtit samlingarna vara kvar i befintliga magasin har inneburit en möjlig- het att skapa bättre förhållanden i dessa magasin, både ur bevarande- och hanteringssynpunkt. innebar en avsevärt förbättrad magasinering för mer än tre miljoner föremål. Statskontoret konstaterar att av rapporterna som beskriver förändring i bl.a. förvaringsstatus visar att hela den samling som projektet omfattade har kunnat åtgärdas. I de projekt som innefattat magasinering är nu samlingarna förvarade i mer ändamålsenliga magasin. Detta innebär att föremålen kan bestå längre. Magasinen har även blivit mer lättarbetade och mer lättillgäng- liga. är det brister i ekonomi som gör att magasinssituatio- nen på vissa museer är fortsatt dålig. Den ekonomiska situationen på många museer orsakar problem. En engångsinsats som måste följas av löpande, långsiktiga åtgärder för att kunna säkra samlingarnas långsiktiga bevarande. Av stor vikt är att det finns ändamålsenliga magasinslokaler. konstaterar i en rapport om samlingarnas långsiktiga bevarande (827/98-511) att för att lösa de centrala museernas magasinsproblem behövs ett samlat grepp, riktade insatser och särskilt ekonomiskt stöd, att det inte finns några möjligheter för de enskilda museerna att klara ut de stora svårigheterna på egen hand. Länsarvet i , , är ett bra exempel på hur medfört bättre magasinsförhållanden. I var magasinen tidigare överfulla och det var svårt att hålla föremålen i det skick som är nödvändigt. Det innebär att det inte var möjligt att visa föremålen. Projekt startades med målsättningen att nå mer kunskap om samlingarna, att inventera och vårda föremålen, samt att göra dem visningsbara och sökbara för såväl personal som för allmän- heten. Museet flyttade samlingarna till en före detta kasern på I 3. Maga- sinet döptes till Länsarvet och utgör nu ett centralarkiv för föremålssam- lingarna och centrum för de dokumenterande enheterna på museet. Tack vare kunde museet anställa fem personer under . Utöver dessa har tre ur den ordinarie personalen arbetat med projektet och ett tjugotal personer i olika arbets- marknadsåtgärder. finns museets samlingar i ändamålsenliga maga- sin, med olika förvaringssätt anpassat efter föremålskategori och mate- rial. Föremålen är uppställda, lagda eller packade så att de kommer att hålla längre och bättre. Det finns rum avsedda för vård av föremålen och samlingarna är alltid visningsbara för allmänheten i sin förvaring. Dess- utom är föremålen nu registrerade och bättre dokumenterade. tilldelades av Museiföreningen utmärkelsen . Motiveringen var bl.a. att det öppna magasinet Länsarvet gett länets invånare tillgång till sitt kulturarv. Arbetet med Länsarvet fortgår även efter . Enligt Statskontorets mätningar har länsmuseerna presterat mer än dubbelt så mycket än vad som förväntats utifrån beviljade medel. Även de statliga och kommunala museerna har uppnått en avsevärd förbättring av föremålens förvaringsstatus. i lyckades med sina SESAM-projekt skapa ändamålsenliga magasin för flera föremålsgrupper tågvirkessamlingen, tavelsamlingen och textilsamlingen samt förbättra sitt huvudmagasin Berggården. Magasinen är nu uppordnade och föremålen finns lättare synliga och åtkomliga i nya hyllsystem. I samband med projektet har i sin nya museibyggnad fått nybyggda och specialutrus- tade lokaler för föremålsarbete, inklusive ett nytt tavelmagasin. Inom projektet har museet själva finansierat ny inredning för detta magasin. konstaterar dock att det fortfarande saknas magasinsut- rymmen för vissa föremålstyper och att ytterligare arbetskraft skulle behövas för att alla magasin skulle vara helt genomgångna och åtgärdade. har flyttat föremålen till ett nytt specialanpassat magasin kallat Kulturmagasinet. SESAM-personalen har själva arbetat med att utrusta de nya lokalerna på bästa sätt. Varje föremål som tas in i det nya magasinet förvaras enligt det enskilda föremålets speciella klimatkrav. Alla föremålen har innan flytten rengjorts och registrerats. Överföringen var tänkt att vara avslutad till det nya invig- ning , men arbetet har varit mer krävande än förväntat. Vid projektets slut hade lyckats inrymma cirka 40 000 av museets totala 300 000 föremål i de nya magasinen. De flesta museer vill ha nära avstånd till sina samlingar för att lättare kunna arbeta med dem. SESAM-gruppen påtalade dock i sin rapport att lyckade satsningar på billigare och bättre magasin med en lite längre resväg har visat att man vinner mer än man förlorar på en sådan lösning. SESAM-gruppen föreslog också att flera museer kan gå samman om gemensamma magasin. Depå Munkhättan ligger i söder om och är ett magasin som ägs av , som ingår i Svenska lagerhus AB. I Depå Munkhättan förvaras delar av flera stockholmsmuseers samlingar, t.ex. Statens musiksamlingar med och . hade tidigare delar av samlingarna, musikinstru- ment, förvarade i en källare, där det också fanns ett bilgarage. Utrymmet var olämpligt, bl.a. därför att det kom in avgaser från bilarna med kraftigt nedbrytande effekter som följd. hade tidigare den delen av samlingen som ett av deras SESAM-projekt arbetade med föremål från barn och ungdomskultur i själva museibyggnadens magasinsut- rymmen. Även denna förvaring var olämplig, dels därför att museets magasin är överlastade på grund av utrymmesbrist, dels för att det i museibyggnaden finns skadedjur. I Depå Munkhättan förvaras nu dessa samlingar i anpassade magasin, med ordentligt utrymme i hyllsystem, och klimatanpassning. I samband med bytet av magasin har SESAM-per- sonalen för båda museerna katalogiserat, rengjort och digitaliserat alla föremålen som flyttats. 4.4 Gallring Enligt förordningen om sysselsättningsinsatser inom kulturområdet var gallring en av de uppgifter de enskilda projekten kunde innehålla. Med gallring avses att antingen kassera eller att på något sätt byta, försälja eller ge bort föremål ur samlingarna. I samband med den genomgång av samlingarna som skedde i samband med var möjlig- heterna goda att upptäcka vilken gallring som kunde utföras. Vid en genomgång kunde klargöras om det fanns föremål som inte ansågs vara representativa för just det museet eller föremål som saknade signifikans eller av annan anledning befanns vara av den art att de var undgängliga. Gallring på museer har emellertid varit och är fortfarande en kontro- versiell och komplicerad fråga. Föremål insamlas till museerna i ett syfte, nämligen att bevara och visa ett kulturarv.