prop · GN03140 · 2000-01-01 00:00:00 — 14.4 Förslaget till lag om innebörden av begreppen jord- bruks-, trädgårds- och skogsprodukter i konkurrens- lagen (1993:20) Här hänvisas till avsnitt 12.7.4. Sammanfattning av promemorian om konkurrenslagen och samarbete i taxibranschen Konkurrens bidrar till dynamik och omvandlingstryck och främjar där- med tillväxt och sysselsättning som konsumenterna tillförsäkras ett brett utbud av varor och tjänster av god kvalitet till rimliga priser. Den svenska marknaden, som är en öppen och liten ekonomi, uppvisar en hög koncentrationsgrad på flera delmarknader. En hög koncentrationsgrad kan begränsa konkurrensen om marknaden har en begränsad importkonkurrens. Globaliseringen och EU:s inre marknad innebär emellertid ökade möjligheter för företagen att vidga sina marknader som konkurrenstrycket utifrån ökar. De små och medelstora företagens möjligheter att växa och utmana etablerade strukturer blir allt viktigare som behovet av samverkan, främst mellan småföretag för att nå en stärkt konkurrenskraft, ökar. I denna promemoria analyseras småföretagssamverkan på den svenska taximarknaden. Promemorian är resultatet av det beredningsarbete som pågår i efter remissbehandlingen av departe- mentspromemorian Små företag och konkurrenslagen Ds 1998:72. En ytterligare faktor som här beaktas är de beslut som meddelade den 27 respektive , som gällde samarbete inom beställningscentraler i och (MD 1999:15 och 16). I promemorian föreslås dels ett undantag i konkurrenslagen för taxi- samverkan som syftar till att uppnå effektivitetsvinster eller andra sådana ekono- miska fördelar, behövs för att tillgodose det samhälleliga intresset av tillgång till taxiservice, och omfattar högst 25 taxifordon. Undantaget föreslås dock inte gälla för vissa särskilt allvarliga typer av konkurrensbegränsningar (fastställande av gemensamma priser eller upp- delning av marknader), om det är uppenbart att syftet med den gemen- samma transportverksamheten eller intresset av tillgång till taxiservice kan tillgodoses utan att samarbetet omfattar ett sådant förfarande. Vidare föreslås ett gruppundantag för sådan taxisamverkan som om- fattar högst av den relevanta marknaden. Förslaget stämmer väl överens med det gruppundantag som föreslogs i nämnda departe- mentspromemoria. Lagförslagen i promemorian om konkurrenslagen och samarbete i taxibranschen Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs att det i konkurrenslagen (1993:20) skall införas två nya paragrafer, 18 d e §§, med följande lydelse. 18 d § I denna lag avses med Taxiföretag: företag som tillhandahåller eller utför taxitjänster eller därmed jämförbara transporter; Beställningscentral: en gemensam eller fristående funktion som tar emot beställningar och fördelar transportuppdrag mellan taxiföretag. Funktionen kan även utföra sådan verksamhet som har samband därmed. 18 e § Förbudet i 6 § gäller inte för sådant skriftligt avtal mellan taxi- företag eller mellan en beställningscentral och taxiföretag som 1. avser gemensam transportverksamhet genom samverkan i en beställ- ningscentral eller på annat sätt i syfte att uppnå effektivitetsvinster eller andra sådana ekonomiska fördelar, 2. behövs för att tillgodose det samhälleliga intresset av tillgång till taxiservice, och 3. omfattar högst 25 taxifordon. Undantaget enligt första stycket gäller inte för samarbete som innebär fastställande av gemensamma priser eller uppdelning av marknader, om det är uppenbart att syftet med den gemensamma transportverksamheten eller intresset av tillgång till taxiservice enligt första stycket 1 2 kan till- godoses utan att samarbetet omfattar ett sådant förfarande. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna Promemorian Konkurrenslagen och samarbete i taxibranschen Kammarrätten i fakultetsnämnden vid fakultetsnämnden vid vid och teknikutvecklingsverket, , avdelningen för kollektiv- och yrkestrafik i i i i TCO Akademikers Centralorganisation Advokatfirman Svar har även inkommit från . Lagrådsremissens lagförslag i fråga om konkurrenslagen och samarbete i taxibranschen Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20) dels att 6 § skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 18 a § skall lyda Särskilda bestämmel- ser för vissa former av samarbete mellan små företag , dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 18 d e §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § Om något annat inte följer av be- slut enligt 8 eller 15 § eller av 13, 17 eller 18 c §, är avtal mellan företag förbjudna om de har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på mark- naden på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat. Detta gäller särskilt sådana avtal som innebär att 1. inköps- eller försäljnings- priser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, 2. produktion, marknader, tek- nisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, 3. marknader eller inköpskällor delas upp, 4. olika villkor tillämpas för lik- värdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en kon- kurrensnackdel, eller 5. det ställs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller en- ligt handelsbruk har något sam- band med föremålet för avtalet. Om något annat inte följer av be- slut enligt 8 eller 15 § eller av 13, 17, 18 c eller 18 e §, är avtal mellan företag förbjudna om de har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat. Detta gäller särskilt sådana avtal som innebär att 1. inköps- eller försäljnings- priser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, 2. produktion, marknader, tek- nisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, 3. marknader eller inköpskällor delas upp, 4. olika villkor tillämpas för lik- värdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en kon- kurrensnackdel, eller 5. det ställs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller en- ligt handelsbruk har något sam- band med föremålet för avtalet. avses i denna lag företag som tillhandahåller eller utför taxitjänster eller där- med jämförbara transporttjänster. Med beställningscentral avses en gemensam eller fristående funktion som tar emot beställ- ningar och fördelar transportupp- drag mellan taxiföretag. Funktio- nen kan även utföra sådan verk- samhet som har samband därmed. Förbudet i 6 § gäller inte för ett skriftligt avtal mellan taxiföretag eller mellan en beställningscentral och taxiföretag om avtalet 1. avser gemensam transport- verksamhet genom samverkan i en beställningscentral eller på annat sätt i syfte att uppnå effektivitets- vinster eller andra sådana ekono- miska fördelar, 2. behövs för att tillgodose det samhälleliga intresset av tillgång till taxiservice, och 3. omfattar högst 30 taxifordon. Undantaget enligt första stycket gäller inte 1. till den del samarbetet avser förfarande eller villkor som inne- bär eller omfattar a) fastställande av gemensamma priser, b) uppdelning av marknader, c) en uppsägningstid för anslutet taxiföretag som överstiger från uppsägningstill- fället eller, i fråga om en ekono- misk förening, villkor att uppsäg- ning inte får göras förrän tidigast eller från inträdet, eller d) förbud för anslutet taxiföre- tag att efter avtalstidens utgång konkurrera med den gemensamma transportverksamheten, och 2. det är uppenbart att syftet med den gemensamma transport- verksamheten eller intresset av tillgång till taxiservice enligt första stycket 1 och 2 kan tillgodo- ses utan att samarbetet omfattar ett sådant förfarande eller villkor som avses i 1 a d. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande över lagförslagen i fråga om konkurrenslagen och samarbete i taxibranschen Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige Per . Lagråde lämnar förslaget utan erinran. Utredningens sammanfattning av betänkandet Svensk tillämpning av Utredningsuppdraget Enligt direktiven ingår det i utredningens uppdrag att analysera de rätts- liga och sakliga förutsättningarna för en internrättslig behörighet att direkt tillämpa artiklarna 85.1 och 86 (nuvarande artiklarna 81.1 och 82) i EG-fördraget för svensk konkurrensmyndighet och domstol vid därtill anknuten prövning. Om utredningen inte identifierar starka hinder mot att införa en sådan behörighet, skall den lämna förslag till lagregler som gör en effektiv tillämpning av de aktuella artiklarna möjlig. Utredningen skall enligt direktiven särskilt analysera i vilken utsträckning de nuvarande reglerna i konkurrenslagen som gäller procedurer, undersökningar, påföljder m.m. kan tillämpas och är ändamålsenliga för det nya syftet. Dispositionen av betänkandet Kapitel 2 innehåller en beskrivning av för företag. Beskrivningen omfattar i huvudsak de bestämmelser som rör förfaranden, sanktioner m.m. Avsnitten innehåller också en kortfattad beskrivning av materiella regler. Kapitel 3 innehåller en motsvarande beskrivning av de svenska kon- kurrensreglerna. Beskrivningen har, liksom avsnittet om EG:s kon- kurrensrätt, tyngdpunkten lagd på regler för förfaranden, sanktioner m.m. men innehåller också en kortfattad beskrivning av de materiella reglerna. I kapitel 4 finns en beskrivning av konkurrensrätten i övriga EES- länder. Tyngdpunkten är även här lagd på regler om förfarande, sank- tioner m.m. I kapitel 5 beskrivs olika samarbetsformer på konkurrensområdet. Kapitlet innehåller en generell beskrivning av olika samarbetsformer men också en beskrivning av två meddelanden som kommissionen presenterat, det ena avseende samarbete med nationella domstolar och det andra avseende samarbete med nationella konkurrensmyndigheter. I kapitlet redogörs också för den vitbok som kommissionen presentade om en reformering av tillämpningen av artiklarna 85 och 86 (nuvarande artiklarna 81 och 82) i EG-fördraget. I vitboken föreslås mycket omfattande förändringar i fråga om tillämpningen av dessa artik- lar. EU:s medlemsstater och andra intresserade har yttrat sig över vit- boken. Kapitlet innehåller en kortfattad redogörelse för den svenska rege- ringens yttrande över vitboken, liksom yttranden från vissa av EU:s medlemsstater och ett antal näringslivsorganisationer. En mer detaljerad redogörelse för dessa yttranden finns i bilaga 5. Utredningens över- väganden finns i kapitel 6. Konsekvenserna av utredningens förslag redovisas i kapitel 7. Författningskommentaren finns i kapitel 8. Utredningens överväganden För att utröna om det finns sakliga eller rättsliga hinder mot att införa en behörighet för svenska konkurrensmyndigheter att tillämpa artiklarna 81 och 82 direkt har utredningen inriktat sitt arbete på att jämföra EG:s kon- kurrensrätt med de svenska konkurrensreglerna. Utredningen har inte funnit något skäl att avstyrka en nationell behörighet att tillämpa EG- rätten. Analysen har emellertid visat att det finns olikheter mellan EG- rätten och den svenska rätten när det gäller reglerna om förfarandet, sanktionerna m.m. Utredningen har då ställts inför frågan om dessa skill- nader motiverar att de svenska reglerna ändras. Enligt utredningens upp- fattning är det angeläget att samma regler om förfarandet, sanktionerna osv. skall gälla, oavsett om det är EG-rättens eller konkurrenslagens materiella regler som skall tillämpas. Under arbetets gång har utred- ningen uppmärksammat den behörighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 på nationell nivå som följer av artikel 84 i EG-fördraget. Denna behörig- het, som omfattar tillämpning även av artikel 81.3, nämns inte i utred- ningens direktiv. Efter kontakt under hand med har dock bestämts att utredningen skall belysa även denna fråga. Materiella regler Konkurrenslagens materiella regler har EG-rätten som förebild. Lagens materiella regler tolkas också mot bakgrund av den rättspraxis som har utvecklats i EG:s domstolar. Det finns dock vissa materiella skillnader mellan konkurrenslagen och . Dessa skillnader kan komplicera rättstillämpningen för de svenska myndigheterna men de medför enligt utredningens uppfattning inte att en nationell tillämpning av inte bör införas. Förfaranderegler Utredningen anser det vara självklart att skall vara den nationella myndighet som har de uppgifter som på EG-nivå åvilar kom- missionen. Såväl kommissionen som har ett stort ut- rymme för att avgöra i det enskilda fallet om ett ingripande skall ske eller ej. Även de förfaranderegler som tillämpas sedan ett ärende har an- hängiggjorts överensstämmer i stora drag. Det finns emellertid också vissa skillnader mellan de förfaranderegler som tillämpas i EG-rätten och de förfaranderegler som tillämpas i ärenden enligt konkurrenslagen. Utredningen har övervägt om konkurrenslagens bestämmelser om icke- ingripandebesked även bör bli tillämpliga i fråga om artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Ett sådant besked har dock ingen verkan utanför och hindrar inte att kommissionen eller en annan nationell konkurrens- myndighet ingriper mot det ifrågasatta förfarandet eller avtalet. Utred- ningen menar att det inte är motiverat att lägga den extra arbetsuppgift på som skulle följa med en behörighet att utfärda icke- ingripandebesked med avseende på EG:s konkurrensrätt. Kommissionen har bortsett från vissa särskilda fall ensamrätt att tillämpa bestämmelsen om undantag i artikel 81.3 i EG-fördraget. I dessa särskilda fall bör vara behörigt att meddela undantag. Enligt utredningens uppfattning bör emellertid inte och behörighet att besluta om undantag enligt arti- kel 81.3 begränsas till de situationer som EG-rätten medger . Behörigheten har i utredningens förslag gjorts generell. Därmed blir det ytterst EG-rätten som sätter gränsen för svenska myndigheters behörighet i detta avseende. Detta kan få särskild betydelse i perspektivet av de för- slag som presenterats i kommissionens vitbok. Utredningen bedömer emellertid att reglerna om s.k. automatiska undantag i 13 och 14 §§ kon- kurrenslagen inte bör vara tillämpliga i fråga om undantag enligt EG- rätten. I förslaget införs också regler om överklagande av beslut av Kon- kurrensverket att en gruppundantagsförordning enligt EG-rätten inte skall vara tillämplig i ett enskilt fall. Utredningen har konstaterat att konkurrenslagens regler om uppgifts- skyldighet och undersökningar bygger på motsvarande bestämmelser i . Enligt utredningens uppfattning finns det inte några beaktans- värda skillnader mellan regelverken i detta avseende, även om det finns skillnader bl.a. i fråga om s.k. utvidgade förbud och den särskilda tale- rätten i 23 § andra stycket konkurrenslagen. Även i fråga om åtgärder mot förbjudna konkurrensbegränsningar har regelverken stora likheter med varandra. Det finns vissa skillnader i fråga om möjligheten att få ersättning för rättegångskostnader. Utredningen bedömer emellertid att de gällande svenska reglerna kan tillämpas även i ett EG-rättsligt sam- manhang och att inte heller övriga skillnader hindrar en effektiv tillämp- ning av EG-rätten. Utredningen konstaterar att förutsättningarna för att döma ut sanktio- ner vid överträdelser av EG-rätten torde vara desamma oavsett om EG- rätten eller konkurrenslagen tillämpas. Det finns emellertid vissa skillna- der i fråga om grunden för beräkning av böter enligt EG-rätten respektive konkurrensskadeavgift enligt konkurrenslagen. Utredningen menar dock att det bör vara möjligt att tillämpa samma principer för beräkning av konkurrensskadeavgiftens storlek oavsett om det är fråga om en över- trädelse av EG-rätten eller av konkurrenslagen. Utredningen förordar att den regel som gäller för kommissionen i fråga om internationell behörig- het skall vara tillämplig även när skall tillämpa EG:s konkurrensrätt. Enligt utredningens uppfattning talar emellertid princi- och praktiska skäl för att verket bör ingripa i första hand mot för- faranden med en närmare anknytning till . Det finns inte några generellt tillämpliga sekretessregler inom EU. Ut- redningen konstaterar att det kan uppkomma vissa problem i samband med internationellt informationsutbyte men att det inte går att lämna några förslag som på ensidig nationell nivå löser dessa problem. En nationell behörighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget medför inte enligt utredningens bedömning att de svenska sekretessbe- stämmelserna behöver ändras. Om kommissionens tankar i vitboken för- verkligas, kan läget dock förändras. Utredningen gör också den bedöm- ningen att det inte är nödvändigt att införa en bestämmelse om skyldighet för att informera kommissionen om på- gående ärenden med EG-rättslig anknytning. Utredningen konstaterar att ett beslut av en nationell myndighet, t.ex. , inte har några rättsverkningar utanför det egna landets territorium. Beslut av kommissionen har däremot, i varierande utsträckning, rättsverkan inom hela gemenskapen. Utredningen lämnar av naturliga skäl inte några förslag om rättsverkningar i andra länder av svenska beslut. Utredningen konstaterar i fråga om verkställighet att beslut av kom- missionen om böter eller viten är verkställbara i medlemsstaterna. Mot- svarande beslut på nationell nivå kan i avsaknad av internationella överenskommelser endast verkställas inom det egna territoriet. Rätten till skadestånd på grund av överträdelse av EG:s konkurrens- regler torde f.n. vara beroende av tillämplig nationell rätt. Det innebär att om nationell rätt ger en möjlighet till skadestånd vid överträdelser mot nationell konkurrenslagstiftning, även överträdelser av EG:s konkurrens- bestämmelser skall ha motsvarande följder. är ett av få med- lemsländer i EU som har särskilda lagbestämmelser om rätt till skade- stånd på grund av överträdelser av konkurrensbestämmelser, även om en sådan rätt sannolikt finns enligt de flesta nationella rättsordningar i EU. Någon uttrycklig lagbestämmelse om rätt till skadestånd vid överträdelser av artikel 81 eller 82 i EG-fördraget är enligt utredningens uppfattning inte absolut nödvändig. Därtill kommer att har utvecklat vissa skadeståndsrättsliga principer. Denna rättsutveckling pågår fortfarande. Enligt utredningens uppfattning vore det därför olyckligt att nu lagreglera rätten till skadestånd vid överträdelser av artikel 81.1 eller 82. Utredningens förslag Utredningen har inte identifierat några starka hinder mot att införa en nationell tillämpning av artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Den centrala bestämmelsen om nationell tillämpning av dessa bestämmelser föreslås bli införd i lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemen- skapernas konkurrens- och statsstödsregler. Lagen innehåller nu bl.a. be- stämmelser om vilka åtgärder den behöriga myndigheten () får vidta i samband med att utredningar genomförs på begäran av EG-kommisssionen. Den föreslagna ändringen innebär att bl.a. att får tillämpa artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Ändringen innebär också att och vid prövning i anslutning till verkets tillämpning får tillämpa artikel 81 och 82. Därvid blir kon- kurrenslagens regler för undersökningar, sanktioner m.m. tillämpliga. Som framgått av avsnittet om utredningens överväganden finner utred- ningen att det inte är nödvändigt att ändra konkurrenslagen, bortsett från att en hänvisning till lagen om tillämpning av Europeiska gemenskaperna konkurrens- och statsstödsregler föreslås bli införd i 5 § konkurrens- lagen. En motsvarande hänvisning föreslås bli införd i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Lagändringarna föreslås träda i kraft . De mate- riella reglerna i EG:s konkurrensrätt gäller i . De lagänd- ringar som utredningen föreslår inverkar inte på den materiella giltigheten. Utredningen anser att det inte behövs några övergångs- bestämmelser i fråga om behörighet att tillämpa . Däremot föreslås att konkurrensskadeavgift inte skall kunna påföras för överträdelser av EG:s konkurrensrätt, i den mån det är fråga om förhållanden som ligger i tiden före ikraftträdandet. Konsekvenser av förslaget Enligt utredningens bedömning får förslaget inte några omfattande eko- nomiska konsekvenser. En nationell tillämpning av artikel 81 och 82 i EG-fördraget kan förväntas öka effektiviteten i tillämpningen av dessa regler och på så sätt få en positiv effekt på samhällsekonomin. För vidkommande får förslaget sannolikt inte några omfattande konsekvenser, även om ett visst behov av utbildning av per- sonalen sannolikt kan förutses. Om verket får behörighet att tillämpa EG- rätten direkt, kommer det sannolikt också att medföra att vissa ärenden blir mer komplicerade och tar ytterligare resurser i anspråk. Det är ovanligt att kommissionen överför ärenden till nationella kon- kurrensmyndigheter. Det går emellertid inte att förutse i vilken utsträck- ning kommissionen kommer att vilja föra över ärenden till nationella myndigheter. Utredningen finner sammanfattningsvis att förslaget inte medför något behov av ökade resurser för vidkom- mande. Verket bör kunna behandla ärenden om tillämpning av EG-rätten genom omfördelning av resurser inom verksamheten. Motsvarande be- dömning görs för andra myndigheters del. Utredningens lagförslag i betänkandet Svensk tillämpning av Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs att det i konkurrenslagen (1993:20) skall införas en ny paragraf, 5 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § I 2 § lagen (1994:1845) om till- lämpning av Europeiska gemen- skapernas konkurrens- och stats- stödsregler finns bestämmelser om nationell tillämpning av Euro- peiska gemenskapernas kon- kurrensregler. Denna lag träder i kraft . Förslag till Lag om ändring i lagen (1994:1845) om tillämp- ning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och stats- stödsregler Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler dels att rubriken närmast före 3 § skall tas bort, dels att 2 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse, dels att rubriken närmast före 2 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny rubrik närmast före 2 a § av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Behörig myndighet tillämpning av Euro- peiska gemenskapernas kon- kurrensregler 2 § Regeringen bestämmer vilken svensk myndighet som skall vara behörig vid tillämpningen av Europeiska gemenskapernas kon- kurrensregler. får tillämpa artiklarna 81 och 82 i Fördraget om upprättande av de europeiska gemenskaperna (EG-fördraget) i enlighet med artiklarna 84 och 85 i EG-fördraget, liksom i enlighet med rättsakter antagna med stöd av EG-fördraget. Vid prövning i anslutning därtill tillämpas artik- larna 81 och 82 i EG-fördraget även av och . När artikel 81 eller 82 i EG-för- draget tillämpas enligt första stycket tillämpas 3, 9 12, 15, 16, 22 32, 45 56 §§, 57 § första stycket, 59 62 §§, 63 § första stycket 1, 2, 4 och 5 samt andra stycket, 64 65 §§ och 69 § kon- kurrenslagen (1993:20). Därvid skall hänvisningar till 6 § kon- kurrenslagen i stället avse artikel 81.1 i EG-fördraget, hänvisningar till 8 § konkurrenslagen i stället avse artikel 81.3 i EG-fördraget och hänvisningar till 19 § kon- kurrenslagen i stället avse artikel 82 i EG-fördraget. Ett beslut av att en gruppundantagsförordning som har antagits av Europeiska gemenskapernas kommission inte skall vara tillämplig i ett visst fall får överklagas hos Marknads- domstolen, varvid bestämmelserna om handläggning i lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. Åtgärder vidtagna på begäran av Europeiska gemenskapernas kom- mission