prop · GN0321 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1999/2000:21 Redogörelse för en överenskommelse mellan staten och landstingen om ersättningar till hälso- och sjukvården för Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll träffade företrädare för staten och landstingen en överenskommelse om ersättningar till hälso- och sjukvården för . Överenskommelsen godkändes av regeringen och av . De särskilda ersättningarna till hälso- och sjukvården uppgår till totalt och skall fördelas mellan landets 21 landsting. Beloppet skall ställas i relation till de som landstingen använder för att finansiera hälso- och sjukvården. De bidrag som fördelas har därmed huvudsakligen betydelse som signal- och stimulansmedel gentemot sjukvården. Liksom skall huvuddelen av medlen användas för en långsiktig satsning på att stärka patientens ställning inom svensk hälso- och sjukvård. Därvidlag betonas både behovet av att förbättra vårdens tillgänglighet och att öka patienternas inflytande och delaktighet. Även för lämnas särskild ersättning för medicinska rehabilite- rings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården. Ersättningen är, liksom föregående år, . På motsvarande sätt som för lämnas verksamhetsstöd till . Vidare avsätts medel för att inom ramen för sam- hällets hjälpmedelsförsörjning finansiera en rationell och ändamålsenlig inköpssamordning inklusive erforderlig metod- och kunskapsutveckling inom området. Överenskommelsen innehåller även ersättning för verk- samheter som belastar vissa landsting mer än andra, t.ex. tvångsisolering av HIV-smittade med stöd av smittskyddslagen (1988:1472). Parterna har enats om att de centrala aktörer, som erhåller ekonomisk ersättning enligt överenskommelsen, skall följa upp och redovisa an- vändning och resultat av de tilldelade medlen. Innehållsförteckning 1 Ärendet och dess beredning 4 2 Överenskommelsen för i huvuddrag 4 2.1 Ersättningsbelopp 4 2.2 Att stärka patientens ställning 6 2.3 Rehabiliterings- och behandlingsinsatser 8 2.4 Nationellt utvecklingsarbete 8 2.5 Stöd för kunskapsbaserad hälso- och sjukvård 8 2.6 Stöd till IT-utveckling i hälso- och sjukvården 8 2.7 Nationellt råd för vårdpolitik 9 2.8 Bidrag inom hjälpmedelsområdet 9 2.9 Uppföljning av överenskommelsen 9 Bilaga 1 Överenskommelse mellan staten och landstingen om ersättningar till hälso- och sjukvården 10 Bilaga 2 Fördelning av ersättning för att stärka patientens ställning för 20 Bilaga 3 Fördelning av särskild ersättning för vissa verksamheter 21 Bilaga 4 Fördelning av särskild ersättning för rehabiliterings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården för 22 Bilaga 5 Patienten i hälso- och sjukvården 23 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 31 1 Ärendet och dess beredning träffade företrädare för staten och landstingen en överenskommelse om ersättningar till hälso- och sjukvården . Denna redovisas i sin helhet i bilaga till skrivelsen. Såväl som regeringen har godkänt över- enskommelsen. Den gäller fr.o.m. under förutsättning att bifaller regeringens budgetproposition (prop. 1999/2000:1) i denna del. 2 Överenskommelsen för i huvuddrag Den ekonomiska ramen för uppgår, liksom föregående år, till sammanlagt . Till skillnad från föregående år har parterna beslutat att för avsätta i syfte att stödja arbetet med att få bättre genomslag för nya forskningsresultat. Parterna är också överens om att avsätta som stöd till IT-utvecklingen i hälso- och sjukvården. Vidare avsätts till (och minskad antibiotikaresistens). 2.1 Ersättningsbelopp Följande ersättningar lämnas enligt överenskommelsen för (). Den ekonomiska omfattningen av överenskommelsen för 1. Att stärka patientens ställning 1.1 Förbättrad tillgänglighet 789 Ökad delaktighet 1.2 Ersättning för vissa verksamheter 50 1.3 Nationella informationssystem (STRAMA , producentobunden läkemedels- information ) 9 Nationellt utvecklingsarbete 3.1 Verksamhetsutveckling 20 3.2 Särskilda medel för utvecklingsarbete 11 Stöd för kunskapsbaserad vård Bidrag inom hjälpmedelsområdet 7.1 Ersättning till 45,5 7.2 Metod och kunskapsutveckling 5,5 2.2 Att stärka patientens ställning Förbättrad tillgänglighet och ökad delaktighet Genom överenskommelsen vill parterna verka för att patienterna överlag skall finna tillgängligheten inom vården rimlig. Behovet av att påtagligt förbättra tillgängligheten i hälso- och sjukvården kvarstår oförändrat. I rapporten behandlingsgaranti i hälso- och sjukvården drar Social- styrelsen slutsatsen att införandet av en generell tre månaders behand- lingsgaranti i hälso- och sjukvården skulle kräva betydande ekonomiska tillskott för att uppfylla kraven på väntetider och vara i sam- klang med riksdagsbeslutet om prioriteringar i vården. En generell be- handlingsgaranti skulle därigenom vara mycket resurskrävande och sannolikt orealistisk med hänsyn till bristen på specialistutbildad perso- nal. I budgetpropositionen för (prop. 1999/2000:1, utg.omr. 9) framhåller regeringen, mot bakgrund av analys av de konsekvenser införandet av en behandlingsgaranti skulle få i svensk sjukvård, att den inte är beredd att föreslå en sådan. Kravet på att förbättra tillgängligheten kvarstår dock oförändrat. För detta krävs både resursförstärkningar, förändrat arbetssätt och utvecklad samverkan. förordar, i den ovan nämnda rapporten, att patienterna bör ha möjligheter att fritt välja sjukhus oberoende av var i landet de bor. Styrelsen föreslår en rättslig reglering av frågan om fritt sjukhusval. har med anledning av överenskommelse påbörjat ett arbete som syftar till att tydliggöra vilka valmöjligheter som finns inom vården. kommer förbundets styrelse att ta ställning till en ny rekommendation till landstingen som tydliggör val- möjligheterna och som innebär större likhet över landet. Parterna har den gemensamma uppfattningen att arbete bör full- följas innan frågan om en lagstiftning övervägs vidare. I överenskommelsen avseende utlovades en utökad satsning för att lösa de problem som sammanhänger med läkarinsatser i äldrevår- den. har initierat ett projekt, som bedrivs i samver- kan med , gällande läkarmedverkan inom vård och omsorg för äldre. Parterna har i överenskommelsen framfört att de anser att frågan om att förbättra läkarinsatserna i den kommunala äldrevården skall ha fortsatt hög prioritet. Kommittén ang. landstingens och kommunernas möjligheter att sam- verka kring vård och omsorg (Dir. 1999:42) kommer också särskilt att behandla denna fråga. överenskommelse fastslogs det angelägna i att kunna följa tillgängligheten i hälso- och sjukvården, men också att det saknas hel- täckande och tillförlitliga system för att följa och redovisa tillgänglig- heten. Därför avsattes resurser till ett projekt i vården som syftar till att utveckla metoder som gör det möjligt att på ett över hela landet jämförbart sätt beskriva tillgängligheten. En första nationell över- gripande mätning av väntetider planeras /2000. I detta sammanhang bör också påpekas att påbörjar ett systematiskt och långsiktigt arbete med att utveckla metoder för tillämpningen av riksdagsbeslutet om prioriteringar i hälso- och sjuk- vården. Som framgår i det följande avsätts också genom överenskommelsen för särskilda medel för dessa utvecklingsprojekt. Parterna har i överenskommelsen framfört att de är eniga kring bety- delsen av att stärka patientens inflytande och delaktighet i vården. Par- terna gör bedömningen att det ställer krav på ett fortsatt föränd- rat arbetssätt i hälso- och sjukvården som utgår från att patienterna är delaktiga och ses som en resurs. I landstingen pågår också utvecklings- arbete för att göra verklighet av dessa ambitioner. I en kartläggning som genomfört framgår att arbetet med att stärka pa- tientens ställning i allmänhet ingår som en integrerad del i landstingens budget- och planeringsarbete. Flera landsting framhåller att informations- och kompetensutvecklingsaktiviteter som syftar till ökad patientfokuse- ring ingår i ordinarie utvecklingsaktiviteter. Parterna konstaterar att ett fortsatt långsiktigt utvecklingsarbete på lokal nivå är avgörande för att åstadkomma förändring i praktiken. Ersättning för vissa verksamheter Det finns vissa verksamheter inom den svenska hälso- och sjukvården vars kostnader belastar några få landsting mer än andra. Exempel på så- dana verksamheter är tvångsisolering av HIV-smittade med stöd av smittskyddslagen (1988:1472). Parterna har enats om att dessa landsting bör kompenseras genom överenskommelsen. avsattes och samma belopp skall avsättas för . Nationella informationssystem avsattes till nationella informationssystem, varav 6 miljoner avsåg producentobunden läkemedelsinformation. Par- terna har enats om att avsätta samma belopp för . inleddes arbetet med att utveckla InfoMedica, ett IT-baserat informationssystem för patienter och allmänhet. Förutom landstingen medverkade , och . har landstingen beslutat att InfoMedica skall övergå i bolagsform med sjukvårdshuvudmännen och som ägare. Eftersom InfoMedica fortsättningsvis finansieras på annat sätt har par- terna enats om att inte avsätta några resurser för . Ett nätverk benämnt STRAMA (kaanvändning och minskad antibiotikaresistens) har bl.a. arbetat med att sprida information i syfte att åstadkomma en rationell och långsiktigt hållbar användning av antibiotika. Parterna har enats om att under maximalt fördela till STRAMA. 2.3 Rehabiliterings- och behandlingsinsatser ekonomiska vårproposition (prop. 1995/96:150) behandlades frågan om de särskilda medlen från sjukförsäkringen avsedda för medi- cinska rehabiliterings- och behandlingsinsatser . Rege- ringen ansåg att den samverkan som förekommit mellan landstingen och försäkringskassorna numera torde vara så etablerad att den i huvudsak kan ske med befintliga resurser. En reducering av de särskilda stimu- lansmedlen bedömdes därför motiverad. Mot denna bakgrund enades parterna om att ersättningsbeloppet för detta ändamål skulle vara och för . Parterna har enats om att ersättningsbe- loppet för skall vara oförändrat, . 2.4 Nationellt utvecklingsarbete Parterna är överens om att arbetet med stöd till kunskaps- och verksam- hetsutveckling inom hälso- och sjukvården bör fortsätta och vidareut- vecklas. I överenskommelsen för avsattes och parterna har enats om att för anslå samma belopp. Medlen skall bl.a. användas till projektet i vården samt utvecklingsarbete rörande behandlingsindikationer och prioriteringar. 2.5 Stöd för kunskapsbaserad hälso- och sjukvård Den snabba kunskapsutvecklingen inom hälso- och sjukvården tillsam- mans med ökande vårdbehov och knappa ekonomiska resurser förstärker behovet av säkerställa att vården baseras på vetenskapliga metoder. av medicinsk metodik (SBU) har till uppgift att utvärdera befintlig och ny medicinsk metodik samt att för- medla resultaten till sjukvårdshuvudmännen. Parterna har enats om att avsätta i syfte att stödja arbetet med att få bättre ge- nomslag för nya forskningsresultat. 2.6 Stöd till IT-utveckling i hälso- och sjukvården Det finns behov av ett nationellt organ för strategiska frågor på IT-om- rådet och som arbetar på uppdrag och med finansiellt stöd av alla sjuk- vårdshuvudmän och vårdgivare, såväl offentliga som privata. utreder de närmare formerna för ett sådant nationellt organ. Inriktningen är att organisationen skall vara i funktion fr.o.m. årsskiftet 1999/2000. För detta ändamål har parterna enats om att avsätta . 2.7 Nationellt råd för vårdpolitik överenskommelse beslutades inrätta ett Råd för hälso- och sjukvårdspolitik. I samband med avvecklingen av Spri har inriktningen för ett sådant råd ytterligare belysts. Avsikten är att rådet skall vara forum för en kontinuerlig dialog mellan staten och huvudmännen i angelägna vårdfrågor. Parterna har beslutat att avsätta till rådets verksamhet. 2.8 Bidrag inom hjälpmedelsområdet Enligt propositionen (prop. 1997/98:57) Ombildning av Handikappinsti- tutet ombildades till . De nya ägarna staten, och har överenskommit att finansieringen för fyraårs- perioden 2002 skall ske med medel från statsbudgeten. Medlen skall utbetalas från anslaget Bidrag till hälso- och sjukvård. Detta innebär att skall avsättas till för . Staten och har vidare kommit överens om att för sätta av för att inom ramen för samhällets hjälpmedelsförsörjning finansiera en rationell och ändamålsenlig inköps- samordning inklusive erforderlig metod- och kunskapsutveckling inom området. 2.9 Uppföljning av överenskommelsen I samband med överenskommelsen för kom parterna överens om att samtliga mottagare av ekonomisk ersättning, som utbetalats enligt överenskommelsen, skall följa upp och redovisa användningen och re- sultaten av de tilldelade medlen. har gjort en kartläggning av landstingens arbete med att stärka patientens ställning . Av denna framgår att arbetet med att stärka patientens ställning i allmänhet ingår som en inte- grerad del i ordinarie utvecklingsaktiviteter både gällande vård och be- handling och vårdens organisation. Det handlar således om fortlöpande aktiviteter som genomsyrar hela organisationen. Mot denna bakgrund har parterna enats om att begränsa redovisningen för till de centrala aktörer som erhåller ekonomisk ersättning en- ligt överenskommelsen. Överenskommelse mellan staten och landstingen om ersättningar till hälso- och sjukvården I överenskommelsen för enades staten och landstingen om en långsiktig satsning på att stärka patientens ställning inom svensk hälso- och sjukvård. Därvidlag betonades både behovet av att förbättra vårdens tillgänglighet och att öka patienternas inflytande och delaktighet. I ett särskilt inriktningsdokument Patienten i hälso- och sjukvården bifogat till överenskommelse redovisade parterna sin gemen- samma syn på hur hälso- och sjukvården bör utvecklas för att stärka patientens ställning. Denna inriktning avsågs gälla även . Däremot förutsattes att den ekonomiska omfattningen av överenskommelsen skulle regleras i taget. Inriktningsdokumentet bilägges även denna överenskommelsen (bilaga 5). Förbättrad tillgänglighet Parterna är överens om att behovet av att påtagligt förbättra tillgänglig- heten i hälso- och sjukvården kvarstår oförändrat. Målet är att patienterna överlag skall finna tillgängligheten inom vården rimlig. I den vårdgaranti som gällt regleras väntetid för besök inom primärvård och specialistsjukvård. Kommittén om hälso- och sjuk- vårdens finansiering och organisation (HSU 2000) lyfte i delbetänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) fram behovet av att även reglera väntetid för behandling. års överenskommelse aktualiserades därför behovet av en behandlingsgaranti. Parterna enades dock om att först närmare klarlägga de praktiska, organisatoriska och ekonomiska konsekvenserna av en utvidgad vårdgaranti samt att utröna hur en sådan garanti förhåller sig till de av fastställda riktlinjerna för priori- teringar inom hälso- och sjukvården. uppdrog regeringen åt att beskriva och analysera dessa förutsättningar. Upp- draget avrapporterades till regeringen . I rapporten behandlingsgaranti i hälso- och sjukvården konstaterar att vårdens tillgänglighetsproblem består av två delar. Den ena är väntetider för planerade behandlingar, den andra överbelas- tade akutmottagningar och överbelagda medicinavdelningar. Väntetiderna till planerade behandlingar beror till en del på kapacitets- brist, t.ex. brist på personal med rätt kompetens. En viktig orsak, fram- håller , är att nya metoder medfört förbättrade behand- lingsmöjligheter. Antalet operationer för kranskärlssjukdom, grå starr, höftledsförslitning, etc. har aldrig varit större. Köerna beror alltså inte, enligt , på att sjukvården producerar mindre tvärtom, så producerar den mer . Det andra tillgänglighetsproblemet, överbelastade akutmottagningar och medicinkliniker, har många orsaker. Den viktigaste är att vårdkedjorna inte fungerar tillräckligt väl. Många som kommer till den akuta vården borde kunna tas om hand inom primärvården. Många som finns på medicinklinikerna borde kunna skrivas ut till eftervård i kommunerna. kommer till slutsatsen att en behandlingsgaranti enbart inriktad på väntetider är av tveksamt värde för det stora flertalet patienter med svåra kroniska sjukdomar och för dem som behöver vård i livets slutskede, dvs. för de mest utsatta grupperna som har störst behov av vård. Styrelsen pekar t.ex. på risker för att väntetidsgarantier endast foku- serar på vissa delar av vårdkedjan så att patienter under långtidsbehand- ling trängs undan och kroniskt sjukas återbesök kan glesas ut över tiden för att fler nybesök och operationer skall hinnas med. slutsats är att införandet av en generell tre månaders behandlingsgaranti i hälso- och sjukvården skulle kräva betydande eko- nomiska tillskott för att uppfylla kraven på väntetider och vara i samklang med riksdagsbeslutet om prioriteringar i vården. En generell behandlingsgaranti skulle därigenom vara mycket resurskrävande och sannolikt orealistisk med hänsyn till bristen på specialistutbildad perso- nal. I budgetpropositionen för (prop. 1999/2000:1, utg.omr. 9) framhåller regeringen, mot bakgrund av analys av de konsekvenser införandet av en behandlingsgaranti skulle få i svensk sjukvård, att den inte är beredd att föreslå någon sådan. Kravet på att förbättra tillgängligheten kvarstår dock oförändrat. För detta krävs både resursförstärkningar, förändrat arbetssätt och utvecklad samverkan. Valmöjligheter i vården förordade, i den ovan nämnda rapporten, att patienterna bör ha möjlighet att fritt välja sjukhus oberoende av var i landet de bor. Styrelsen pekar på stora skillnader mellan landstingen och på oklara lo- kala regelverk. Vidare pekar man på brister när det gäller tillgång till information som kan utgöra underlag för välgrundade val, t.ex. informa- tion om väntetider vid olika sjukhus. Mot denna bakgrund föreslår rättslig reglering av frågan om fritt sjukhusval. har med anledning av överenskommelse påbörjat ett arbete som syftar till att tydliggöra vilka valmöjligheter som finns inom vården. Det har därvidlag framkommit att möjligheten att välja sjukhus finns på de allra flesta håll men att informatio- nen brister och även tillämpningen. kommer förbundets styrelse att ta ställning till en ny rekommendation till lands- tingen som både tydliggör valmöjligheterna och som innebär större likhet över landet när det gäller möjligheterna att välja sjukhus. Parterna anser att det är mycket angeläget att tillgodose både krav på reella valmöjligheter och tydliga regelverk. Parterna anser dock att arbete med rekommendationen bör fullföljas innan frågan om en lagstiftning övervägs vidare. vård och omsorg Som konstaterat i utredningen om en behandlingsgaranti är tillgängligheten i den planerade vården starkt beroende av tillgänglig- heten i övrigt; inom akutsjukvården, i primärvården samt i den kommu- nala vården och omsorgen. I överenskommelsen avseende utlovades en utökad satsning för att lösa de problem som sammanhänger med läkarinsatser i äldrevården. För att stödja det arbete som bedrivs i landsting och kommuner har initierat ett projekt gällande läkarmedverkan inom vård och omsorg för äldre. Inom ramen för projektet, som bedrivs i samverkan med , belyses och fördjupas diskussionen om vad som krävs för att äldre människors behov av läkarkontakter skall kunna tillgodoses på ett tillfredställande sätt. Det handlar bl.a. om primärvårdens roll i äldrevården, samverkan med övriga specialiteter, t.ex. geriatrik och psykiatri samt läkarmedverkan i informa- tionsöverföring och vårdplanering. Parterna anser att frågan om att förbättra läkarinsatserna i den kommunala äldrevården har fortsatt hög prioritet. Vårdgaranti med reglerade väntetider för besök infördes, i denna överenskommelse, en vårdgaranti som syftar till att tillförsäkra alla patienter snabb kontakt med vården. Parterna är överens om att denna skall gälla även . Primärvården är ansvarig för de första kontakterna och skall erbjuda hjälp, antingen per telefon eller genom besök, som vården kontaktas. Om den första kontakten inte sker med läkare skall tid för läkarbesök kunna erbjudas senast . Om det bedöms att besök inom övrig specialistvård fordras skall tid för besök erbjudas utan dröjsmål enligt vägledande principer för urval och prioriteringar, dock senast . För patienter med stark oro, eller när läkaren på grund av befarad allvarlig sjukdom med försämrad prognos vid tidsutdräkt bedömer att besök hos specialist inte kan anstå, skall besöket ske senast inom en månad. När det bedöms att behandling fordras skall den påbörjas utan dröjsmål enligt vägledande principer för urval och prioritering och i samråd med patienten. I de fall besök inte kan erbjudas inom nämnda tidsgränser har patienten rätt att, utan extra kostnader för patienten, välja att göra besöket hos en vårdgivare i annat landsting. Denna rätt inkluderar även privata vård- givare som får ersättning enligt lagen (1993:1651) om läkarvårdsersätt- ning eller enligt vårdavtal. Att följa upp tillgängligheten överenskommelse fastslogs det angelägna i att kunna följa till- gängligheten i hälso- och sjukvården, men också att det saknas heltäck- ande och tillförlitliga system för att följa och redovisa tillgängligheten. Därför avsattes resurser till ett projekt i vården som syftar till att utveckla metoder som gör det möjligt att på ett över hela landet jämförbart sätt beskriva tillgängligheten; hur många som väntar, hur länge de väntat och vad de väntar på. Härtill krävs ett samlat angreppssätt med gemensamma definitioner, termer och begrepp. Alla landsting medverkar i projektet och inlednings- vis har man prioriterat insatser för att åstadkomma ett gemensamt regel- verk för mätning och redovisning av väntetider. En första nationell över- gripande mätning av väntetider planeras /2000. Arbetet med att åstadkomma konsensus kring ett enhetligt regelsystem för väntetider kommer att fortgå . Målet är att samtliga landsting /2001 skall ingå i ett gemensamt system för redovisning av väntetider. Projektet kommer att utvidgas till att även inbegripa bokningssystem och patientinformation. Syftet är att, i enlighet med slutsatserna i om en behandlings- garanti, skapa bättre möjligheter att tidigt kunna ge patienterna besked om tid för behandling och att förbättra informationen om väntetider vid olika sjukhus som underlag för patienternas val. lyfter också fram vikten av att fastställa gemensamma och tydliga indikationer för behandling liksom kriterier för förturer. Detta behövs för beslut om sjukvårdens prioriteringar, men också för att kunna jämföra redovisade väntetider. Det skapar också förutsättningar för att minska variationerna i behandlingsindikationer mellan olika sjukhus inom eller den egna regionen. För att komma till rätta med de stora skillnaderna mellan olika delar av landet krävs dock att sådant arbete även bedrivs på nationell nivå. Mot denna bakgrund påbörjar ett systematiskt och långsiktigt arbete med att utveckla metoder för tillämp- ningen av riksdagsbeslutet om prioriteringar i hälso- och sjukvården i syfte att ge vägledning för prioriteringar på politisk/administrativ och klinisk nivå i kommuner och landsting. Som en del i detta kompletteras successivt arbetet med Nationella riktlinjer för behandling av patienter med kroniska sjukdomar med ställningstaganden till prioriteringar. Ut- vecklingsarbetet omfattar därutöver bl.a. verksamhetsområden med stora variationer i behandlingsindikatorer liksom områden som inrymmer svåra etiska överväganden. Som framgår i det följande avsätts också särskilda medel i denna överenskommelse för dessa utvecklingsprojekt. Ökad delaktighet Efter förslag från regeringen i två propositioner Patientens ställning (prop. 1997/98:189) och Stärkt patientinflytande (prop. 1998/99:4) be- slutade om flera lagändringar i syfte att stärka patientens ställning. Lagändringarna, som trädde i kraft , innebär bl.a. följande.