prop · GN0328 · 2000-01-01 00:00:00 — Granskningen sker vanligen med utgångspunkt från lärosätets eller programmets egna målangivelser. Bedömningen gäller då om verksamheten kan anses ändamålsenlig för att förverkliga dessa mål. Detta hindrar inte att det också finns utrymme att ta upp de sakkunnigas uppfattning om vad som är god standard. ges explicita uttryck för en standard som de sakkunniga skall utgå från vid sin bedömning. Detta gäller vid granskningen av kvalitetsarbetet vid svenska högskolor i form av beskrivning av "det goda lärosätet". Verkets kriterier för examensrättsprövningar är ett annat exempel. I etablerades föreställningen att examinationen skall pröva om studieresultaten svarar upp mot en nationell standard, representerad av en extern examinator. har krav rests på tydliga kriterier för utvärdering av utbildningarnas standard. Ett sådant utvecklingsarbete pågår i . Information om utbildningarnas kvalitet vid olika lärosäten kan på detta sätt bli mer konkret och även mer användbar för studenterna vid deras studieval. Dessa utvärderingar är också tänkta att förbättra redovisningen till allmänhet och politiker. 6 Svenskt kvalitetssystem i utveckling 6.1 Den nuvarande ordningen Genom universitets- och högskolereform befästes inriktningen mot en ökad självständighet, decentralisering samt kvalitet och effektivitet i den högre utbildningen (prop. 1992/93:1, bet. 1992/93:UbU3, rskr. 1992/93:103). Den svenska högskolan skall erbjuda likvärdig utbildning av hög kvalitet i alla delar av landet (prop. 1994/95: 100, bil. 9 s. 79). Av redovisningen i budgetpropositionen (prop.1999/2000:1 utgiftsområde 16 avsnitt 5.5) framgår att varje lärosäte och dess ledning har det yttersta ansvaret för att säkra och utveckla kvaliteten i sina utbildningar. Statsmakternas uppgift är att understödja och kontrollera att kvaliteten upprätthålls inom olika områden av utbildning och forskning. I är utvärderingar och tillsynsansvar ett led i detta arbete. En viktig uppgift för är att granska och bedöma kvaliteten och kvalitetsarbetet vid lärosätena. Detta sker genom olika typer av granskningar av lärosätenas kvalitetsarbete, nationella utvärderingar samt prövning av förutsättningar att utfärda examina. Verkets kvalitetsbedömningar avser såväl grundutbildning som forskning och forskarutbildning samt även samverkan med det omgivande samhället. För att öka erfarenhetsutbytet mellan universitet och högskolor har arrangerat seminarier och genomfört analyser samt studieresor. De kvalitetskonferenser som ägde rum samlade vardera 500 forskare, lärare, studenter och annan personal vid lärosätena. Verksamheten har också varit ett sätt för verket att utveckla metoder för kvalitetsbedömningar. Avregleringen och decentraliseringen inom högskolan har sina rötter i tidigare årtiondens reformarbete. Som en konsekvens av detta har exempelvis kursvärderingar och utvärderingar av hela utbildningar växt fram vid en rad lärosäten. De första erfarenheterna av metodiken med självvärderingar gjordes . Inom den tidigare centrala högskolemyndigheten gjordes uppföljningar och utvärderingar bl.a. i anslutning till UKAS-reformen och till högskolereform. Detta arbete har förts vidare i en uppbyggnad av ett samlat svenskt system för utvärdering och kvalitetsutveckling. Detta har också influerats av förebilder i andra länder. Som tidigare nämnts läser fler studenter än någonsin vid landets universitet och högskolor. som antalet studenter ökar är det viktigt att utbildningen håller hög kvalitet. Det nuvarande kvalitetssystemet i högskolan bör därför utvecklas vidare. Utbildningens kvalitet och kvalitetsarbetets resultat behöver komma i fokus för utvärderingarna. Studenternas delaktighet i utvärdering och kvalitetsutveckling måste stärkas. Studenternas inflytande över högskolans verksamhet är en nödvändig del i den högre utbildningens förnyelsearbete. Jämställdhet och mångfald medför att olika bakgrund, synsätt, erfarenhet och kompetens tas till vara och kan bidra till ökad kvalitet i verksamheten. Den fortsatta utvecklingen av systemet kan således ske med bas i flera årtiondens erfarenheter och i perspektiv av det europeiska och globala sammanhang som beskrivits i föregående avsnitt. bör man beakta att det svenska systemet innebär att principerna för resurstilldelning är lika för alla lärosäten samt att det finns ett tak för såväl resurser som antalet studerande. De krav på olika examina som regeringen fastställt i högskoleförordningen (1993:100) och förordningen (1993:221) för , utgör också en ram för hur en utbildning kvalitativt bör utvecklas. Därtill finns i högskoleförordningen m.fl. författningar fastställt vilka behörighetskrav som skall gälla för såväl lärare som studenter. 6.1.1 Bedömning av lärosätenas kvalitetsarbete I regleringsbrev anges att universitet och högskolor skall ha ett program för kvalitetsutveckling och ge en resultatredovisning till regeringen. har 1998 granskat kvalitetsarbetet vid samtliga högskolor med fokus på grundutbildningen. Bedömningen gällde inte kvaliteten i sig utan var inriktad på förutsättningar och processer för att skapa god kvalitet. Med hjälp av externa granskare sökte man besvara frågan om lärosätet i fråga hade en bra strategi för sin kvalitetsutveckling och fungerade som en självreglerande och lärande organisation. Studenternas och personalens delaktighet i kvalitetsarbetet studerades. Andra aspekter var ledarskap, jämställdhet, samverkan med intressenter, professionell samverkan och internationalisering. Varje lärosätesbedömning har redovisats i en separat rapport. Några överblickande rapporter har också publicerats utan att man gjort direkta jämförelser mellan lärosätena. Den första granskningsomgången visade att det systematiska kvalitetsarbetet ännu befinner sig i ett uppbyggnadsskede vid de flesta lärosätena. har beslutat om en andra granskningsomgång 2002, då uppföljningar av detta uppbyggnadsförlopp kan ske och då kvalitetsarbetets effekter på kvaliteten kan utvärderas. har låtit göra en extern utvärdering av de bedömningar som verket gör av universitetens och högskolornas kvalitetsarbete. Enligt utvärderingen har bedömargruppernas arbete lett till många förändringar på högskolorna. Det kan konstateras att granskningen kan beskrivas som en dialog mellan bedömargruppen och lärosätet. genomför också en utvärdering av lärosätenas arbete med jämställdhet, studentinflytande samt social och etnisk mångfald. Syftet är att bedöma hur framgångsrikt arbetet har varit och är vid lärosätena, lyfta fram de lärosäten som lyckats bäst i sitt arbete inom vart och ett av områdena samt inhämta och beskriva goda exempel på åtgärder. Med tanke på områdenas betydelse för kvaliteten i högskoleutbildningen blir resultatet av utvärderingen särskilt intressant. 6.1.2 Nationella utvärderingar gör nationella utvärderingar av kvaliteten i utbildningen inom ett visst program eller ett ämne. Granskningen kan också avse speciella aspekter på utbildningen. har sådana nationella utvärderingar slutrapporterats rörande arkitekt-, design-, grundskollärar-, läkar- sjöbefäls- och vårdutbildningarna, vissa magisterutbildningar samt forskarutbildning i språk och utlandsstudier. Verket har också redovisat utvärderingar av examinationen i grundutbildningen och av kvalitetsförändringar . Ett antal utvärderingar pågår, vilka är uttryck för en påtaglig ambitionshöjning. Verket har dock inte haft för avsikt att genomföra utvärderingar av denna typ för samtliga utbildningsprogram inom högskolan. De nationella utvärderingarna av program och ämnen utgår från högskolelagen och högskoleförordningen samt de förutsättningar och mål som högskolan själv arbetar utifrån. Självvärdering och bedömning av externa ämnes- och andra experter genomförs normalt även i dessa utvärderingar. En viss form av jämförelse mellan programmen vid olika högskolor görs. Granskningen har som regel omfattat lärarkompetens och andra förutsättningar för utbildningen, dess uppläggning och genomförande samt genomströmningen. Kvalitetsbedömningar av resultat ingår också. Varje nationell utvärdering resulterar i en rapport. Det förutsätts att resultaten följs upp på lärosätesnivå. genomför uppföljningsaktiviteter efter varje nationell utvärdering. 6.1.3 Tillstånd att utfärda examina Tillstånd att utfärda examen är en annan form av utvärdering av ämnen och program. och högskolor som önskar utvidga sin examensrätt ansöker om detta hos . Verket prövar därefter och beslutar om lärosätens rätt att utfärda examen. Enskilda utbildningsanordnare ansöker om examensrätt hos regeringen, som beslutar efter yttrande av verket. För gäller särskilda bestämmelser. Tillstånd att utfärda examen prövas med utgångspunkt från kriterier som successivt utarbetats och preciserats. Dessa innebär i jämförelse med de nationella utvärderingarna en noggrannare genomgång av förutsättningarna för att genomföra utbildningen. Verket granskar styrningsfunktioner och ekonomi liksom lärarkompetens och kompetensutveckling. Uppmärksamhet riktas mot lokaler och utrustning samt bibliotek och övrig informationsförsörjning. Behörighet och antagning, utbildningens organisation och omfattning samt ämnesdjup och ämnesbredd är andra aspekter som bedöms. Slutligen tar verket också upp forskningsanknytning och möjligheter att gå vidare till forskarutbildning, internationalisering samt kvalitetssäkring och utvärdering. Granskningen fokuseras på om den utbildning som är föremål för prövning uppfyller minimikrav för ifrågavarande examen. En kritisk och kreativ miljö är ett samlingsbegrepp. Förhållanden vid motsvarande utbildning vid universiteten har därvid utgjort en normbild. Frågan har dock väckts om hur de etablerade utbildningarna vid universitet och högskolor uppfyller kriterierna. har i vissa utvärderingar gjort jämförelser av samma utbildning vid olika typer av lärosäten. Med dessa utvärderingsfunktioner har grunden lagts för ett svenskt kvalitetssystem. På samma sätt som systemet i sig syftar till att skapa kontinuerliga förbättringar av högskolans utbildning, måste även kvalitetssystemet ständigt granskas och utvecklas. Det är angeläget att utveckla och framhäva vissa inslag i systemet och också dra konsekvenserna av en ökad interaktivitet mellan olika länders högskolesystem. 6.2 Fortsatt utveckling Regeringens bedömning: Det nuvarande kvalitetssystemet i högskolan bör utvecklas vidare utifrån erfarenheter i och i andra länder. Kvalitetssäkringssystemet i högskolan bör utvecklas så att - utbildningens kvalitet och kvalitetsarbetets resultat sätts i fokus för utvärderingsarbetet, - ett granskningssystem skapas som är heltäckande både för lärosäten och utbildningar samt är periodiskt återkommande, - studenterna ges bättre möjligheter till medverkan och inflytande samt - universitetens och högskolornas självständiga ansvar för kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling samt oberoende granskningsfunktion värnas. Skälen för regeringens bedömning: Utifrån erfarenheter i och i andra länder bör det nuvarande kvalitetssystemet i högskolan utvecklas. I rapporten högskolan (Ds 1998:51) aktualiseras även frågan om inte kvaliteten inom grundutbildning och forskarutbildning borde granskas i större omfattning än vad som varit fallet. Regeringen delar denna bedömning och anser att utbildningens kvalitet skall sättas i fokus i det fortsatta utvärderingsarbetet. Tidpunkten för införandet av en utvecklad granskning är lämplig då såväl lärosätena som erhållit vana att arbeta med kvalitetsfrågor genom arbetet med kvalitetsarbetesbedömningarna. Genom att sätta fokus på kvalitetsfrågorna ges bl.a. lärare och studenter möjligheter att diskutera vilka resultat avseende kvaliteten i grund- och forskarutbildningen kvalitetsarbetet lett till. En utökning av kvalitetssäkringssystemet i denna riktning skulle också ge ett bättre underlag avseende t.ex. kvaliteten i undervisningen, utbildningens effektivitet, genomströmning, lärarnas och studenternas åsikter, eventuella kvalitetsproblem med den snabba expansionen av högskolan samt studenternas möjligheter att få ett arbete efter utbildningen. Kvaliteten i utbildningen skapas i högskolans vardagliga arbete. Den är beroende av lärare som är förtrogna med forsknings- och utvecklingsfronten inom sitt kunskapsområde och av studenternas delaktighet i t.ex. utbildningens genomförande och utvärdering av den. Kvaliteten är likaledes beroende av en väl fungerande arbetsmiljö för lärandet. Studenter och högskolans personal är de inre krafter som i samverkan kan åstadkomma en meningsfull och varaktig utveckling av kvaliteten inom de resursramar som står till förfogande. Genom att uppmuntra nya perspektiv och kritisk analys kan högskolan uppnå högskolelagens mål att ge studenterna förmåga till självständig och kritisk bedömning och förmåga att följa kunskapsutvecklingen inom det område som utbildningen avser, som högskolans utbildningar får ett inflöde av nya idéer. Det nationella systemet för utvärdering är således en yttre kraft vars främsta syfte är att mobilisera de inre krafterna i högskolans kvalitetsarbete. Studenternas medverkan i kvalitetsarbetet kommer traditionellt till uttryck genom representation eller genom kursvärderingar. Andra former av kvalitetsarbete handlar om systematiska enkäter till större grupper av studenter. Generellt förefaller studenterna ha ett relativt gott inflytande på centrala beslutsnivåer inom lärosätet. Däremot finns det brister i första hand i studenternas delaktighet på institutionsnivå. Eftersom kvalitetsarbetet är en väsentlig angelägenhet för respektive institution är det viktigt att studenterna finns med i de diskussionsfora och eventuella arbetsgrupper som finns för utvecklingsarbetet på institutionsnivå. Här har också studentkåren en viktig uppgift att med sin samlade kunskap stödja studentrepresentanters arbete på institutionerna. Det är också viktigt med en snabb återkoppling av utvärderingar och resultat av olika åtgärder. Mer otraditionella former avseende studentinflytande i kvalitetsarbetet är t.ex. studentinitierade kurser. De nya kurser som kommit in i utbildningsutbudet har ofta föregåtts av ett efterfrågetryck från studenterna. Utvecklingen inom data och IT-området är väl känd. Liknande exempel finns från miljö- och utvecklingsstudier, finansiell ekonomi, vårdutbildningar och andra ämnesområden inklusive flera tvärvetenskapliga ämnen. Ett i flera bemärkelser positivt exempel på studentinflytande är och utvecklingsstudier (Cemus), en institutionsliknande inrättning som drivs gemensamt av och . Cemus skapades på initiativ av studenter inom universiteten och mellan studenter inom och utom landet. En förklaring till projektets framgång är det lyckade samarbetet mellan studenter, erfarna forskare, lärare och administratörer som etablerades från kursens start och som fortfarande pågår. I takt med att ett systematiskt kvalitetsarbete byggs upp vid lärosätena, där självvärderingen är ett grundläggande element, blir roll att, som oberoende granskningsfunktion, granska att högskolornas kvalitetssäkring sker på ett tillförlitligt sätt och att åtgärder genomförs. Det nationella systemet har till uppgift att främja kvalitetsutveckling och att för det omgivande samhällets räkning granska och redovisa kvaliteten. Det är en uppgift för lärosätena och att vidareutveckla systemet inom de ramar och regeringen anger. granskningar bör som även omfatta de enskilda utbildningsanordnarna. 6.2.1 Lärosätesbedömningar Regeringens bedömning: bör återkommande granska samtliga lärosätens kvalitetssäkring utifrån olika aspekter och till regeringen ge en samlad redovisning av genomförda granskningar. Skälen för regeringens bedömning: Lärosätenas självvärdering av kvalitetsarbetet är ett bärande element i utvärderingsprocessen. I denna redovisas såväl framsteg som begränsningar i lärosätets kvalitetssträvanden. Den kritiska öppenhet som dominerat självvärderingarna är en förutsättning för en konstruktiv dialog med de sakkunniga som av utses att vara granskare. granskningar av lärosätenas kvalitetsarbete har fungerat väl och skall genomföras även fortsättningsvis. I en första granskningsomgång har en bedömning gjorts av hur långt lärosätena kommit i uppbyggnaden av ett systematiskt kvalitetsarbete. Starka och svaga sidor har identifierats och lett till en rad rekommendationer. Högskolornas autonoma ställning innebär att de fritt kan ta ställning till dessa bedömningar och besluta om åtgärder. Sedan denna grund lagts kan utvärderingen av kvalitetsarbetet framgent förenklas. Olika centrala aspekter på kvalitetssäkringen bör därvid stå i fokus för granskningen. Hit hör t.ex. lärosätets internationalisering, studentinflytande, social och etnisk mångfald, jämställdhet, samverkan med det omgivande samhället, kriterier för fördelning av forskningsresurser och uppbyggnad av funktioner för kvalitetssäkring. har som tidigare nämnts inlett en nationell kvalitetsbedömning av lärosätenas arbete med studentinflytande, social och etnisk mångfald samt jämställdhet. Detta granskningsarbete bör ge vissa erfarenheter och indikationer för det fortsatta arbetet. Det bör ankomma på att besluta om den närmare inriktningen och periodiciteten av lärosätesbedömningarna. Regeringen avser att förtydliga redovisningsuppdrag. Verket bör till regeringen ge en samlad redovisning av genomförda lärosätesbedömningar tillsammans med en konsekvensbeskrivning. Denna bör innehålla en förteckning över de rekommendationer som lämnats till respektive universitet och högskola. Lärosätena bör därefter till regeringen rapportera sina ställningstaganden till dessa rekommendationer och sina beslut om uppföljande åtgärder. En sådan systematik i redovisningen är en förutsättning för att regeringen skall kunna följa effektiviteten i lärosätenas kvalitetsarbete. Granskningen kan vidare komma att visa på behov av att speciella kvalitetsfrågor behöver studeras vidare. Sådana bör anges i konsekvensbeskrivningen och följas upp. 6.2.2 Ämnes- och programutvärdering Regeringens bedömning: Ambitionsnivån på ämnes- och programutvärderingar bör höjas avsevärt. bör tilldelas uppgiften att och med en periodicitet genomföra ämnes- och programutvärderingar av samtliga utbildningar för generella examina och yrkesexamina, inklusive forskarutbildningen. Dessa utvärderingar bör omfatta prövningar av examenstillstånd. Skulle finna att det är aktuellt med en återkallelse av examenstillstånd inom forskarutbildningen, bör ärendet underställas regeringen för beslut. Så bör ske också när tillståndet innehas av eller en enskild utbildningsanordnare. Studenterna bör informeras om resultaten av utvärderingarna och av andra uppföljningsstudier. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det är angeläget att förtroendet för utbildningen vid de svenska universiteten och högskolorna upprätthålls. För att bidra till detta anser regeringen att samtliga utbildningar bör granskas vad avser den kvalitativa nivån. Som ett led i de förtroendeskapande åtgärderna anser regeringen att granskningarna i , såsom är fallet i flera andra länder, skall vara periodiskt återkommande. Utvärderingarna skall pröva utbildningarnas kvalitet utifrån de fastställda målen, bl.a. de allmänna mål som anges i 1 kap. 9 § högskolelagen och de mål som anger kraven för generella examina och yrkesexamina (bilaga 2 till högskoleförordningen och bilagan till förordningen för ). En samlad bild av utbildningens kvalitet i förhållande till målen kräver att såväl förutsättningar som genomförande och resultat granskas ur ett brett perspektiv. Värdefulla erfarenheter av hur förutsättningarna utvärderas har vunnits från examensrättsprövningarna liksom av utbildningens genomförande i de nationella utvärderingarna av ämnen och program. Regeringen avser att uppdra åt att och genomföra utvärderingar utifrån ett sådant helhetsperspektiv. Dessa skall omfatta samtliga grundläggande utbildningar för generella examina och yrkesexamina. Därmed införs i vårt land en ordning för periodiskt återkommande utvärdering av all grundläggande utbildning. Därutöver bör en utvärdering av forskarutbildningen ingå i program. En sådan uppläggning svarar mot vad som i internationellt språkbruk benämns programutvärdering. Med hänsyn till den svenska studieordningen används här beteckningen ämnes- och programutvärdering. I dessa utvärderingar bör granska hur samtliga utbildningar uppfyller kvalitetskriterierna vad avser förutsättningarna för utbildningen, dess genomförande och resultat. Bedömningen bör också inkludera underlag från lärosätena avseende t.ex. genomströmning, varför studenter avbryter sin utbildning och studenternas möjlighet till arbete efter examen. Kriterier fastställs, såsom , av verket utifrån de mål som fastställts av riksdag och regering. Syftet med dessa utvärderingar är att medverka till att studenterna oberoende av var i landet de studerar skall kunna garanteras en likvärdig utbildning av god kvalitet. Högskolor vars utbildningar uppvisar bristfällig kvalitet i dessa utvärderingar riskerar att förlora sitt tillstånd att utfärda examen i sådana utbildningar. har rätt att ompröva eller begränsa sådant tillstånd för offentliga utbildningsanordnare när det är fråga om grundläggande högskoleutbildning. Regeringen har motsvarande uppgifter beträffande examina inom forskarutbildning samt för enskilda utbildningsanordnare och . Om finner att examenstillståndet bör återkallas i ett fall där beslutanderätten ligger hos regeringen, skall ärendet underställas regeringen. För att tydliggöra hur denna omprövning av examensrätt kan ske avser regeringen att återkomma till . Som riktlinje bör därvidlag gälla att ett lärosäte alltid skall ges möjlighet till rättelse innan en indragning av examensrätt äger rum. För enskilda utbildningsanordnare finns bestämmelser om återkallelse av examenstillstånd och om tillfälle till rättelse i 7 § lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina (jämför även vad som föreskrivs i 7 kap. 2 § regeringsformen). bör redovisa en samlad rapport för varje nationell ämnes- och programutvärdering. Denna skall innehålla en beskrivning av utbildningens kvalitet på varje berörd högskoleort. I syfte att främja kvalitetsutveckling skall sådant genomförande som leder till utbildningsresultat av hög nationell och internationell kvalitet framhållas. Redovisningen skall också innehålla en förteckning över de rekommendationer som lämnats till respektive utbildning. Lärosätenas ställningstagande till dessa och deras uppföljande åtgärder skall rapporteras till . Verket skall därefter ta ställning till utvärderingens eventuella konsekvenser i övrigt. Om allvarliga kvalitetsbrister konstateras vilka kan leda till att examensrätten ifrågasätts, bör den berörda högskolans styrelse redovisa en plan för hur dessa brister kan undanröjas. Verket bör därefter genomföra en förnyad granskning. Regeringen avser att ge i uppdrag att redovisa och följa upp ämnes- och programutvärderingarna. Till redovisningsuppdraget hör att finna lämpliga former för att föra informationen om kvalitetsbedömningarna vidare till de blivande studenterna och övriga intressenter. utger nu en utkommande studenthandbok. Denna är till skillnad från tidigare informationsmaterial utformad efter målgruppens behov. Den riktar sig direkt till presumtiva studenter. En utvärdering har bekräftat studenthandbokens användbarhet. I den nu aktuella upplagan kan studenterna jämföra förhållanden på olika studieorter med stöd av både nyckeltal och mer kvalitativ information. Det är angeläget att detta utvecklingsarbete förs vidare så att resultaten av jämförande uppgifter om utbildningens kvalitet, tillgänglighet och genomströmning samt studenternas möjligheter att få ett arbete efter utbildningen blir åtkomliga för studenterna. Det är angeläget att studenternas totala studiestituation beskrivs såsom t.ex. tillgång på bostäder, läsplatser, studenthälsovård och möjligheter till aktiviteter vid sidan om studierna.