prop · GN032D1 · 2000-01-01 00:00:00 — Kommentar och skälen för regeringens förslag: Att avdrag skall göras bara om kapitalförluster är verkliga framgår indirekt genom 24 § 3 mom. Denna fråga har diskuterats och det har också kommit några avgöranden från Regeringsrätten, se t.ex. RÅ 1997 ref. 11. kom i sitt slutbetänkande (SOU 1998:1) med ett förslag till reglering av den skattemässiga behandlingen när en ägare överför värden från ett bolag som sedan avyttras. Denna fråga ledde emellertid inte till lagstiftning utan frågan ses över av Utredningen om vissa företagsskattefrågor (dir. 1998:55). Regeringen följer SLK:s förslag och tar med ett krav på att kapitalförluster skall vara verkliga. Bestämmelsen om att kapitalförluster skall vara definitiva har efter Lagrådets yttrande flyttats till 26 § andra stycket, se vidare i kommentaren till den paragrafen. Bestämmelsen har, liksom 24 och 25 §§, ändrats redaktionellt genom att den uttrycks så att bara verkliga kapitalförluster anses som kapitalförluster i stället för att bara verkliga kapitalförluster skall dras av. Detta har gjorts för att inte specialregler om rätt till avdrag för kapitalförluster (t.ex. kvoteringsreglerna i 48 kap. 20 27 §§) skall ha företräde framför denna generella regel. Denna ändring har gjorts efter lagrådsföredragningen. 24 § SLK:s förslag (19 §): Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inga erinringar mot förslaget. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om förluster på grund av avsiktlig underprissättning är placerad i 24 § 3 mom. första stycket SIL. Bestämmelsen fick en generell utformning genom skattereform (1990:1). fanns en motsvarande bestämmelse i punkt 4 av anvisningarna till 36 § KL. Den gällde dock bara fiktiva förluster när fastigheter avyttrades till närstående. Den bestämmelsen hade införts (prop. 1987/88:62, bet. 1987/8:SkU15, SFS 1987:1203). Lagrådet tar i sitt yttrande upp frågan om inte bestämmelsen bör begränsas till de fall då fastigheter överlåts mellan enskilda personer (se Lagrådets yttrande angående 22 §). Bestämmelsen överensstämmer med dagens regler. Det finns enligt regeringens bedömning inte anledning att i detta fall överväga en materiell ändring. Lagrådet tar vidare i anslutning till bestämmelsen i 3 § upp frågan om att denna bestämmelse kan påverka bedömningen av hur avyttringsbegreppet skall tolkas vid blandade överlåtelser. Som regeringen anför i kommentaren till 3 § ses avyttringsbegreppet över av Utredningen om vissa företagsskattefrågor (dir. 1998:55). Bestämmelsen har ändrats redaktionellt för att inte specialregler om rätt till avdrag för kapitalförluster skall ha företräde framför denna generella regel (se kommentaren till 23 §). Denna ändring har gjorts efter lagrådsföredragningen. 25 § SLK:s förslag (20 §): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om vad som gäller när den skattskyldige får vissa rättigheter och förmåner är placerad i 24 § 3 mom. andra stycket SIL. Den infördes genom skattereform framför allt med tanke på hyresrätter som lämnas i ersättning vid fastighetsförsäljningar. Bestämmelsen fick dock en generell utformning (1990:1). Lagrådet uttalar att det framstår som materiellt egenartat att tillerkänna en hyresrätt ett värde i förlustfallen men inte i vinstfallen och menar att asymmetriska regelsystem i möjligaste mån bör undvikas. Lagrådet förespråkar att problematiken övervägs i lämpligt sammanhang. Bestämmelsen överensstämmer med dagens regler och regeringen finner inte anledning att överväga några materiella ändringar i detta sammanhang. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt för att inte specialregler om rätt till avdrag för kapitalförluster skall ha företräde framför denna generella regel (se kommentaren till 23 §). Denna ändring har gjorts efter lagrådsföredragningen. Beskattningstidpunkten Huvudregel 26 § SLK:s förslag (del av 18 § samt 21 § första stycket): SLK:s förslag till 18 § första stycket överensstämmer med regeringens förslag till första stycket. Andra stycket finns i 18 § i SLK:s förslag tillsammans med den bestämmelse som här placerats i 23 §. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig angående första stycket. framhåller angående andra stycket att av kravet på att förlusten skall vara definitiv får anses framgå att i de fall då tillkommande köpeskilling har avtalats kan avdrag för förlust inte medges. Det finns dock ingen reglering av hur beräkningen av resultatet skall göras. På motsvarande sätt som i vinstfallen bör det av lagtexten framgå att beräkningen skall ske enligt de regler som gällde vid avyttringen. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i första stycket om beskattningstidpunkten för kapitalvinster i 24 § 4 mom. första stycket SIL, var en av nyheterna skattereform (1990:1). beskattades kapitalvinster när den första delen av ersättningen betalades (den s.k. första kronans princip). Vissa särregler fanns vid utflyttning ur landet i punkt 4 a av anvisningarna till 41 § KL, införd (BRÅ PM 1982:4, prop. 1982/83:144, bet. 1982/93:SkU51, SFS 1983:452). Bestämmelsen i första stycket gäller också för kapitalförluster på grund av den bestämmelse som finns i 2 §. Dessutom gäller att en kapitalförlust skall dras av bara om förlusten är definitiv. En sådan regel är placerad i 24 § 4 mom. första stycket tredje meningen SIL, där den infördes genom skattereform (1990:1). I SLK:s förslag, liksom i lagrådsremissen, placerades bestämmelsen ihop med den bestämmelse som införts att kapitalförluster skall vara verkliga i 23 § (18 § i SLK:s förslag, 21 § i lagrådsremissen). Lagrådet ifrågasätter emellertid placeringen i 23 § och påpekar att regeln bör innebära att en förlust får dras av det år då det kan konstateras att den är definitiv. Regeringen instämmer i Lagrådets uppfattning att detta är en bestämmelse om beskattningstidpunkten och flyttar den därför hit till 26 §. Vidare ändras formuleringen så att det framgår av lagtexten att bestämmelsen reglerar beskattningstidpunkten. anför att det inte finns någon reglering av hur beräkningen av resultatet skall göras i de fall då det har avtalats om en tillkommande köpeskilling. Regeringen återkommer till den frågan, liksom Lagrådets yttrande angående den frågan, i kommentaren till 28 §. Hänvisningar 27 § SLK:s förslag: Bestämmelserna finns inte med i SLK:s förslag. Kommentar och skälen för regeringens förslag: I lagrådsremissen togs det in hänvisningar i ett andra stycke till 26 § (24 § i lagrådsremissen) till olika bestämmelser om att kapitalvinster och kapitalförluster tas upp som intäkt respektive dras av än avyttringen. Dessa har här flyttats över till en egen paragraf. Hänvisningarna avser reglerna om koncerninterna andelsavyttringar i 25 kap. 6 27 §§, avyttringar med kapitalförlust mellan närstående företag i 25 kap. 28 32 §§, uppskovsavdrag vid avyttring av privatbostäder i 47 kap. och uppskov med beskattningen vid andelsbyten i 49 kap. Bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar gäller bara i inkomstslaget näringsverksamhet. Bestämmelserna om beskattningen av kapitalförluster vid avyttringar mellan närstående företag gäller huvudsakligen i inkomstslaget näringsverksamhet, men blir tillämpliga också i inkomstslaget kapital om ett handelsbolag som har fysiska personer som delägare avyttrar en näringsfastighet eller näringsbostadsrätt. Bestämmelserna om uppskovsavdrag vid avyttring av privatbostäder gäller bara i inkomstslaget kapital. Det finns ytterligare regler i inkomstslaget näringsverksamhet som innebär att beskattningen av kapitalvinster och kapitalförluster skjuts upp. Det gäller bestämmelserna i 37 kap. om fusioner och fissioner, i 38 kap. om verksamhetsavyttringar, i 39 kap. 12 § om övertagande av hela försäkringsbeståndet och i 39 kap. 20 § om sammanläggning eller delning av värdepappersfonder. Dessa regler är utformade så att förvärvaren inträder i överlåtarens skattemässiga situation. Någon hänvisning tas emellertid inte med här eftersom reglerna inte är utformade så att det uppkommer någon kapitalvinst eller kapitalförlust. Det är inte heller troligt att läsaren söker efter dessa regler här i 44 kap. Tillkommande belopp 28 § SLK:s förslag (21 § andra stycket): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Se dock yttrande angående 26 §. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om tillkommande belopp är placerade i 24 § 4 mom. andra stycket SIL. De infördes genom skattereform och innebar att praxis kodifierades (1990:1). Före skattereformen hade praxis kodifierats i ett särskilt fall, nämligen utflyttningsfallen, se kommentaren till 26 §. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt, bl.a. för att markera att det tillkommande beloppet inte skall tas upp som intäkt utan ingå i en ny beräkning av en kapitalvinst eller kapitalförlust. Lagrådet tar i sitt yttrande angående 26 § (21 § i det till Lagrådet remitterade förslaget) upp frågan hur denna paragraf skall samordnas med bestämmelsen i 26 § andra stycket att kapitalförluster får dras av först när de är definitiva. I sitt yttrande över 28 § (25 § i det till Lagrådet remitterade förslaget) tar Lagrådet vidare upp frågan hur kapitalvinstbeskattningen skall ske när en avyttring av en kapitaltillgång medför tillkommande belopp och uttalar att det är ovisst hur bestämmelsen skall tillämpas när det gäller kapitalförluster. tar i sitt yttrande angående 26 § (18 § i SLK:s förslag) upp frågan enligt vilka regler resultatet skall beräknas om det vid avyttringen uppkommit en förlust men det avtalats om tillkommande köpeskilling. Regeringen gör följande bedömning. Dessa frågor kan man ställa redan med dagens regler. Det är centrala frågor där det är viktigt att regleringen får en tillfredsställande lösning. Det är inte lämpligt att komma med ett förslag i denna proposition utan att en utformning av förslaget har beretts i vanlig ordning. Regeringen har i stället för avsikt att snarats börja utarbeta ett förslag till lösning på dessa frågor och sedan bereda förslaget på vanligt sätt. Blankning 29 § SLK:s förslag (22 §): SLK:s förslag omfattar värdepapper. Beskattningstidpunkten i första stycket första meningen är när en delägarrätt förvärvas och återställs. I övrigt överensstämmer det med regeringens förslag, med undantag för några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Se dock 9 §. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om kapitalvinster på grund av blankningsaffärer står i 24 § 4 mom. femte stycket SIL. Den tillkom vid skattereform (1990:1). I SLK:s förslag utvidgades omfattningen av bestämmelsen genom att den föreslogs gälla för värdepapper i stället för aktier. Liksom i 9 § har detta i regeringens förslag ändrats till delägarrätter och fordringsrätter. Se vidare i kommentaren till 9 §. I avsnitt 7.2.8 finns under rubriken en motivering till att värdepapper i vissa fall ersätts med delägarrätter eller fordringsrätter. I SLK:s förslag, liksom i dagens lagtext, står det att kapitalvinsten skall tas upp som intäkt det beskattningsår en delägarrätt förvärvas och återställs. Det kan ha skett under olika beskattningsår. Regeringen har därför valt att stryka förvärvas. Terminer 30 § SLK:s förslag (23 §): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från en redaktionell ändring. Remissinstanserna: påpekar att kommitténs förslag kan innebära en materiell förändring genom att orden när fullgörande av avtalet skall ske har bytts ut mot det år avtalet fullföljs eller annars upphör att gälla . Av förarbetena framgår att beskattning skall ske först då leverans enligt kontraktet skall ske, även om nettning har ägt rum. och påpekar, med instämmande av Näringslivets Skattedelegation, att eftersom en termin enligt definitionen i 11 § (9 § i SLK:s förslag) skall vara lämpad för allmän omsättning innebär det i kombination med reglerna om tidpunkten för beskattning här i 30 § att den säljande parten i ett avtal som inte är lämpat för allmän omsättning blir beskattad för hela köpeskillingen även om han inte ens äger den underliggande egendomen. Det skulle innebära ett hinder mot all handel med terminer som inte sker över OM. Det innebär också att det saknas regler för t.ex. en indextermin eller ett annat terminskontrakt som bara kan avslutas med kontantavräkning. Det kan knappast göras en meningsfull vinstberäkning då kontraktet ingås. Organisationerna föreslår därför att beskattning av en terminsaffär alltid skall ske först då avtalet fullföljs eller annars upphör att gälla. Kommentar och skälen för regeringens förslag: I paragrafen regleras skattskyldighet för vinster och förluster på grund av terminer. Bestämmelsen är placerad i 24 § 4 mom. fjärde stycket SIL, som infördes genom skattereform (1990:1). Den gällde då alla terminer men senare (1990:2) begränsades den till terminer som är finansiella instrument för att bara sådana terminer som är avsedda för allmän omsättning skall omfattas. Det finns inte anledning att nu ta upp frågan om en ändring av regeln så att den omfattar också terminer som inte är lämpade för allmän omsättning. Uttryckssättet då fullgörandet enligt terminsavtalet skall ske har bytts mot det år då avtalet fullföljs eller upphör att gälla . I förarbetena till lagstiftningen (prop. 1989/90:110 s. 713) uttalas att beskattning skall ske om betalning skulle utgå . Detta kan i och för sig anses strida mot dagens lagtext, men är enligt regeringens bedömning den lämpligaste ordningen. Regeringen följer SLK:s förslag. Optioner 31 § SLK:s förslag (24 §): Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om beskattningstidpunkten för kapitalvinster på grund av optioner o.d. är placerade i 24 § 4 mom. tredje stycket SIL. Genom utformningen av andra stycket har markerats att inte bara utfärdandet utan även upphörandet av förpliktelsen utlöser beskattning. Bestämmelserna infördes (1990:1). 32 § SLK:s förslag (25 §): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om i vilka fall premien för en option skall ingå i en kapitalvinstberäkning för den underliggande egendomen är hämtade från 24 § 4 mom. tredje stycket SIL. De infördes (1990:1). Värdepapper som anses avyttrade på grund av likvidation eller konkurs Likvidation 33 § SLK:s förslag (26 §): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från en redaktionell ändring. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om omkostnadsbeloppet när en faktisk avyttring sker efter beslut om likvidation eller när likvidationen upphör är hämtad från 24 § 4 mom. sjunde stycket SIL. Den kom (1994:2). I denna paragraf har SLK på några ställen ändrat uttrycket anskaffningsvärde till omkostnadsbelopp, se under kommentaren till 14 §. Lagrådet har yttrat sig angående denna paragraf, se kommentaren till 8 §. Konkurs 34 § SLK:s förslag (27 §): Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för att förslaget om att avdraget skall återföras i tredje stycket första meningen innehöll en bestämmelse också om att så skall ske när konkursen läggs ned. Vidare har några redaktionella ändringar gjorts. Remissinstanserna: påpekar att bestämmelsen i tredje stycket, liksom motsvarande bestämmelse , bör ändras. Ett konkursförfarande kan läggas ned bl.a. därför att det föreligger ett underskott. Då upplöses bolaget. I sådana fall bör det inte ske någon återföring. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna är hämtade från 24 § 4 mom. sjätte stycket SIL. Bestämmelserna i första stycket, som reglerar anskaffningsutgiften när en faktisk avyttring sker efter det att ett värdepapper ansetts avyttrat på grund av beslut om konkurs, kom (1994:2). Bestämmelserna i andra och tredje styckena om återföring i vissa fall efter beslut om konkurs infördes . Som påpekat upplöses ett bolag som försatts i konkurs om konkursen läggs ned. I tredje stycket första meningen utelämnas därför bestämmelsen om att avdraget skall återföras om konkursen läggs ned. Tredje stycket andra meningen har utformats som ett förtydligande. Uttrycken omkostnadsbelopp och anskaffningsutgift används på ett annat sätt än i dagens lagstiftning, se kommentaren till 14 §. Lagrådet har yttrat sig angående denna paragraf, se kommentaren till 8 §. Ersättningar i form av livräntor och liknande periodiska utbetalningar Beskattning av livräntor som kapitalvinst och ränta 35 § SLK:s förslag (29 §): Bestämmelsen har skrivits om redaktionellt, men i sak överensstämmer de båda förslagen. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Paragrafen innehåller en grundläggande upplysning om hur ersättning i form av livränta för avyttrade tillgångar behandlas skattemässigt. Bestämmelserna om livräntor finns i 3 § 11 mom. i fråga om räntor och i 24 § 5 mom. SIL i fråga om kapitalvinster. Lagrådet förordar att uttrycket livsvarig livränta i denna och följande bestämmelser byts ut mot livränta eftersom det inte finns något som tyder på att avsikten varit att hålla vissa livräntor utanför tillämpningsområdet (se Lagrådets yttrande angående 33 35 §§ i det till Lagrådet remitterade förslaget). Regeringen gör följande bedömning. Det kan finnas anledning att utreda den fråga som Lagrådet tar upp. Dagens lagtext är emellertid utformad så att bestämmelserna gäller för livsvariga livräntor. Livräntor som inte är livsvariga brukar kapitaliseras efter marknadsräntorna och inte efter tabell II eller III i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Att i detta sammanhang, utan ytterligare utredning, göra bestämmelserna tillämpliga på alla livräntor är därför inte lämpligt. Lagrådet påpekar att den skattemässiga behandlingen av en livränta påtagligt skiljer sig från vad som gäller om andra periodiska betalningar, se vidare i Lagrådets yttrande. Lagrådet förordar att det i lämpligt sammanhang görs en översyn av skattekonsekvenserna vid avyttringar av tillgångar mot ersättning i form av livränta eller liknande periodiska betalningar. Regeringens förslag innehåller inga sakliga ändringar i förhållande till dagens regler. Den av Lagrådet påtalade problematiken är inte en fråga som bör lösas i detta sammanhang. Beräkning av kapitalvinst för livräntor 36 § SLK:s förslag (30 §): Överensstämmer med regeringens förslag bortsett från några redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inga erinringar mot förslaget. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om livräntor finns i 24 § 5 mom. års skattereform (1990:1) var de placerade i punkt 3 av anvisningarna till 35 §. Beräkning av ränta för livräntor 37 § SLK:s förslag (31 § första stycket): Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om livräntor finns i 3 § 11 mom. första stycket SIL. års skattereform (1990:1) var de placerade i punkt 9 av anvisningarna till 38 §. Bestämmelserna har placerats i avdelningen om kapitalvinster därför att det är en avyttring som ligger till grund för själva räntan. Avdragsrätt för sådana livräntor som är en form av periodiskt utgående ersättning för förvärvade tillgångar, infördes första gången 1973 (SOU 1972:87, prop. 1973:181, bet. 1973:SkU68, SFS 1973:1113). Med visst undantag för benefika överlåtelser, innebar den nya lagstiftningen att en utvecklad praxis kodifierades. En sådan livränta räknades inte som inkomst vid kapitalvinstberäkningen utan som inkomst i inkomstslaget tjänst och beskattades i takt med att den betalades ut. Detta innebar t.ex. att en säljare som flyttade utomlands kunde slippa betala skatt för inkomsten. Den köpare som bodde kvar i fick allmänt avdrag för vad han betalade. Bestämmelsen ändrades eftersom beskattningen avvek från principerna för vinstbeskattning och reglerna dessutom kunde medföra oberättigade skatteförmåner för en säljare som flyttade ur landet (Ds Fi 1984:1, prop. 1983/84:140, bet. 1983/84:SkU52, SFS 1984:498). Lagrådet riktar kritik mot det sätt varpå räntan bestäms (se Lagrådets yttrande angående 33 35 §§ i lagrådsremissen). Förslaget överensstämmer med gällande rätt. Det finns inte anledning att här ta upp frågan om någon ändring. Räntebeskattning av periodiska ersättningar 38 § SLK:s förslag (31 § andra stycket): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från att den gäller för periodiska ersättningar som inte är livsvariga men som kan likställas med livränta. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om räntebeskattning av periodiska ersättningar som kan likställas med livräntor finns i 3 § 11 mom. andra stycket SIL. års skattereform (1990:1) var de placerade i punkt 9 andra stycket av anvisningarna till 38 §KL. I SLK:s förslag gäller bestämmelsen för periodiska ersättningar som inte är livsvariga men som kan likställas med livränta. I dagens lagtext används uttryckssättet med livränta jämförligt periodiskt vederlag . Det finns inte anledning att begränsa bestämmelsen i förhållande till dagens lagtext, varför som inte är livsvarig stryks. Också denna bestämmelse har placerats i avdelningen om kapitalvinster därför att det är en avyttring som ligger till grund för själva räntan och för att bestämmelsen hör ihop med 35 37 §§. Köparens ränteutgift 39 § SLK:s förslag (31 § tredje stycket): Överensstämmer med regeringens förslag, bortsett från redaktionella ändringar. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig. Kommentar och skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om köparens avdrag för ränta finns i 3 § 11 mom. tredje stycket SIL. års skattereform (1990:1) var den placerad i punkt 7 av anvisningarna till 39 § KL. Bestämmelsen har placerats i avdelningen om kapitalvinster därför att den hör ihop med 35 38 §§. 45 kap. Avyttring av fastigheter Kapitlet innehåller de särskilda bestämmelser om kapitalvinstberäkningen som gäller vid avyttring av fastigheter. De är med vissa justeringar hämtade från 25 § SIL. Kapitlet är placerat som 43 kap. i SLK:s förslag. Bakgrund Enligt de ursprungliga reglerna i KL beskattades bara den som från förvärvet avyttrade en fastighet som förvärvats oneröst. Den som avyttrade en benefikt förvärvad fastighet beskattades över huvud taget inte. (förarbeten, se nedan) ändrades reglerna bl.a. genom att avyttring av fastigheter som någon fått genom bodelning av annan anledning än makes död eller i gåva av make eller någon annan närstående inordnades bland de skattepliktiga objekten. (förarbeten, se nedan) blev alla kapitalvinster skattepliktiga, oavsett hur fastigheten förvärvats. Beskattningen gjordes evig, men för fastigheter som avyttrades innehav beskattades av vinsten. infördes bl.a. olika alternativa metoder att beräkna anskaffningsvärdet och indexering. (förarbeten, se nedan) ledde realisationsvinstkommitténs betänkande till att hela kapitalvinsten blev skattepliktig också för fastigheter som innehafts än . Också skattereform (förarbeten, se nedan) byggde på att hela kapitalvinsten vid en fastighetsavyttring skulle beskattas medan förlusten kvoterades. Beräkningen är nominell. Inledningsvis fanns möjlighet att i stället schablonmässigt beräkna kapitalvinsten till en viss procent av försäljningspriset. Dessa s.k. takregler har numera upphört att gälla. I anslutning till att takreglerna upphävdes infördes (förarbeten, se nedan) i stället bestämmelser om att även vinsten skall kvoteras. ändrades reglerna för juridiska personer så att för dem skall hela kapitalvinsten och kapitalförlusten tas upp respektive dras av (förarbeten, se nedan).