prop · GN03147 · 2000-01-01 00:00:00 — Regleringen innebär i flera fall dessutom att adoptivbarnet i praktiken är utestängt från möjligheten att över huvud taget få svenskt medborgarskap, något som hänger samman med att de nu aktuella familjerna ofta bor utomlands och att adoptivbarnet därmed saknar möjlighet att uppfylla det hemvistkrav som krävs för naturalisation. Är adoptivbarnet och bosatt utanför sin medborgarskapsstat, uppställs dock enligt praxis inte något krav på hemvisttid i . Som nämnts ovan är skälet till att de nu aktuella adoptionerna inte med automatik medför förvärv av svenskt medborgarskap att det ofta behövs en utredning om gällande rätt i beslutslandet innan det står klart om en adoption med verkan i föreligger. påpekar i sitt remissvar att utredningssvårigheterna kan leda till att frågan om ett barn förvärvat svenskt medborgarskap eller inte kan vara oklar. Enligt regeringens uppfattning bör man dock kunna utgå från att de svenska utlandsmyndigheterna hos vilka frågor av detta slag främst kommer att aktualiseras eftersom adoptivbarnens ansökningar om svenskt pass som regel lämnas in där kan ta fram den utredning som behövs. I den mån frågorna i stället blir föremål för bedömning av en myndighet i , kan den självfallet vända sig till svensk utlandsmyndighet för att få hjälp med den utredning som behövs. Det kan naturligtvis inte uteslutas att utredningen i några enstaka fall är mer komplicerad och det därför drar ut något . Detta bör emeller- tid enligt regeringens uppfattning inte hindra att en ändring genomförs. En ändrad ordning kan i sällsynta undantagsfall vidare tänkas innebära att en adoptivfamilj, som är bosatt utomlands, felaktigt tror att en i gällande adoption föreligger och därmed utgår från att adoptiv- barnet har svenskt medborgarskap. Detta är inte någon önskvärd konse- kvens. Även adoptivfamiljerna bör emellertid kunna vända sig till en svensk utlandsmyndighet för att försöka få klarhet i frågan. Klarhet kan också uppnås genom att , efter ansökan, får meddela förklaring att någon är svensk medborgare. Med beaktande härav samt att olägenheter av detta slag kan förväntas bli mycket sällsynta bör inte heller risken för missförstånd i detta avseende i sig vara tillräckliga skäl för att den nuvarande ordningen skall få bestå. Sammantaget anser regeringen att övervägande skäl talar för att be- handla alla adoptionsbeslut som gäller i på samma sätt. Därför föreslås att även utomnordiska adoptionsbeslut som gäller i på grund av lag skall medföra automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för adoptivbarnet om någon av personerna som adopterar är svensk medborgare och barnet inte har fyllt . Övriga frågor när det gäller adoptivbarns förvärv av svenskt medborgar- skap Några remissinstanser anser att det bör underlättas för adoptivbarn som är när de kommer till att få svenskt medborgarskap genom självständig naturalisation. För självständig naturalisation av barn ställs enligt nu gällande praxis vanligtvis inget krav på att barnet skall ha hemvist i , förutsatt att någon av föräldrarna är svensk medborgare. Om barnet saknar hemvist här krävs dock i regel att barnet är bosatt utanför sitt hemland. För barn som är och som har hemvist i ställs normalt inget krav på viss hemvisttid, förutsatt att någon av föräldrarna är svensk medborgare. För barn mellan ställs enligt praxis i regel krav på hemvist . Samma dispensregler gäller för adoptivbarn till svensk medborgare, under förutsättning att adoptionsbeslutet gäller i . En förändring av hemvistkravet för adoptivbarnen skulle enligt regeringens mening få till följd att adoptivbarn i nauralisationsärenden fick en mer gynnsam ställning än biologiska barn. Mot bakgrund av vad som ovan anförts om att adoptivbarn och biologiska barn skall vara likställda i rättsligt hänseende är en sådan skillnad enligt regeringens uppfattning inte lämplig. När det gäller möjligheten för barn som adopteras av i bosatta utländska medborgare att få svenskt medborgarskap innebär vidare för- slagen i avsnitt 8 och 9 möjligheter till förvärv efter anmälan under vissa förutsättningar. Regeringen finner inte skäl att därutöver föreslå särskilda regler för dessa adoptivbarn. anser att den föreslagna motsvarigheten till 13 a § MedbL är över- flödig eftersom alla adoptioner utan undantag föreslås få samma bety- delse. Det ursprungliga syftet med 13 a § MedbL var att göra undantag från principen i om att likställa adoptivbarn och biologiska barn i medborgarskapshänseende (prop. 1971:143, bet. 1971:LU25, rskr. Genom senare ändringar i MedbL har utrymmet för att lik- ställa adoptivbarn och biologiska barn när det gäller förvärv och förlust av svenskt medborgarskap vidgats. Genom den ändring som föreslås när det gäller adoptivbarns möjligheter att automatiskt förvärva svenskt medborgarskap vidgas utrymmet ytterligare. Regeringen anser mot denna bakgrund att det inte finns anledning att överföra en motsvarighet till 13 a § MedbL till den nya lagen. I ärenden där fråga uppkommer om ett adoptivbarns förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap som biperson får det därmed avgöras från fall till fall om ett i gällande adoptionsbeslut föreligger. 8 Statslösa barn och ungdomar Regeringens förslag: a) Ett statslöst barn som föds i skall kunna förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan om barnet har perma- nent uppehållstillstånd och hemvist i . En sådan anmälan skall göras innan barnet fyllt . b) Ett statslöst barn som kommer till skall kunna förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan om barnet har permanent uppe- hållstillstånd i samt dessutom hemvist här . En sådan anmälan skall göras innan barnet fyllt . c) Anmälan kan också göras efter det att en statslös person fyllt men innan denne fyllt . Då krävs att denne har permanent uppehållstillstånd i och hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde . Alternativen b) och c) skall gälla även för personer som fötts såsom statslösa i och som inte förvärvat svenskt medborgarskap i enlig- het med a)-alternativet. Kommitténs förslag överensstämmer i stort med regeringens. Kom- mittén föreslår dock krav på längre hemvisttid. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. anser dock bl.a. att det bör ställas upp ett krav på styrkt identitet för att de statslösa barnen skall erhålla svenskt medborgarskap. Även har synpunkter bl.a. på att det inte föreslås något krav på styrkt identitet för de statslösa barnen. anser vidare att svenskt medborgarskap inte bör förvärvas av barn som genom ett förenklat förfa- rande kan få utländskt medborgarskap efter en av föräldrarna genom an- sökan eller registrering till myndighet i det aktuella landet. Barnombuds- mannen, och anser att kravet hemvist är för högt ställt när det gäller barn som kommer till innan de fyllt . Kammarrätten i påpekar att det inte alltid är föräldrarna som har vårdnaden om sina barn varför det bör klar- göras vilka som får göra en anmälan enligt bestämmelsen. Ombudsman- nen mot etnisk diskriminering vill gå längre än kommitténs förslag och nämner som ett alternativ bl.a. en presumtion för att statslösa barn skall förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen. Skälen för regeringens förslag Bakgrund Undvikande av statslöshet är en viktig utgångspunkt för svensk lagstift- ning och praxis på medborgarskapsområdet. Det är också utgångspunkten i flera internationella konventioner som åtagit sig att följa. FN:s konvention om barnets rättigheter (), vilken ratificerats av utan förbehåll, trädde i kraft . I artikel 7 punkt 1 i föreskrivs att varje barn skall ha rätt att förvärva ett medborgarskap. Artikeln har följande lydelse: 1. Barnet skall registreras efter födelsen och skall ha rätt från födelsen till ett namn, rätt att förvärva ett medborgarskap och, så långt det är möjligt, rätt att få vetskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem. Konventionsstaterna skall säkerställa genomförandet av dessa rättig- heter i enlighet med sin nationella lagstiftning och sina åtaganden enligt tillämpliga internationella instrument på detta område, särskilt i de fall då barnet annars skulle vara statslöst. En av grundprinciperna konvention om medborgarskap är att statslöshet så långt möjligt skall undvikas. Principen slås fast redan i konventionens ingress. När det gäller barn föreskrivs vidare i artikel 6 punkt 2 att varje konventionsstat i sin nationella lagstiftning skall föreskriva att medborgarskap skall förvärvas av barn som föds inom dess territorium och som vid födelsen inte förvärvar något annat medborgarskap. Sådant medborgarskap skall beviljas antingen automatiskt (ex lege) vid födelsen eller därefter, för barn som förblivit statslösa, efter ansökan till behörig myndighet av eller för barnet i fråga på det sätt som föreskrivs i konventionsstatens nationella lagstiftning. En sådan ansökan får enligt konventionen göras beroende av legal och varaktig hemvist i konventionsstaten av högst innan ansökan gjordes. Statslösa barn som föds i saknar bestämmelser som är direkt inriktade på att under- lätta förvärv av svenskt medborgarskap för barn som föds här såsom statslösa. Detta innebär i sin tur att det förekommer att i födda statslösa barn måste vänta tills de fyllt för att kunna bli svenska medborgare trots att de kanske har bott här under hela sin uppväxt. Detta torde inte vara förenligt med artikel 7 i och de motiv som ligger till grund för denna. Det är inte heller förenligt med konvention. Det är därför angeläget att det införs bestämmelser för att underlätta förvärv av svenskt medborgarskap för barn som föds här såsom statslösa. Det tydligaste sättet att leva upp till internationella åtaganden om undvikande av statslöshet för barn skulle vara att ge barnen svenskt medborgarskap automatiskt redan vid födelsen. Detta har också föresprå- kats av Ombudsmannen mot etnisk diskriminering. Med en sådan ordning följer emellertid enligt regeringens mening vissa nackdelar. Den allra viktigaste är att ett automatiskt förvärv vid födelsen inte alltid stämmer överens med föräldrarnas önskemål. För det fall föräldrarna har medborgarskap i någon stat vill de kanske att även barnet får det landets medborgarskap och inte därutöver svenskt medborgarskap. De nackdelar som finns är enligt regeringens uppfattning av sådan vikt att de gör en ordning med automatiskt förvärv vid födelsen olämplig. Svenskt medborgarskap bör i stället erbjudas barnen genom ett anmäl- ningsförfarande i nära anslutning till födelsen. De krav som bör ställas upp för att ett statslöst barn skall kunna för- värva svenskt medborgarskap genom anmälan är, utöver att barnet föds i , att barnet har permanent uppehållstillstånd och hemvist här. Bakgrunden till kravet på permanent uppehållstillstånd är att i princip endast den som beviljats permanent uppehållstillstånd är att betrakta som invandrare i med en rätt att stanna här. Möjligheten till anmälan bör, eftersom syftet med bestämmelsen är just att underlätta förvärv av svenskt medborgarskap för statslösa barn som föds i , begränsas på så sätt att anmälan skall göras innan barnet fyllt . Kammarrätten i anser att det bör klargöras vem som har rätt att göra en anmälan eftersom det inte alltid är föräldrarna som har vårdnaden om ett barn. Det kan i och för sig sägas följa av allmänna rättsgrundsatser på familjerättens område att även en särskilt förordnad vårdnadshavare är behörig att göra anmälan i fall där föräldrarna inte har vårdnaden om ett barn. Regeringen delar dock kammarrättens uppfattning att det av lagen bör framgå att den eller de som har vårdnaden om barnet har rätt att göra anmälan. Av 6 kap. 11 och 13 §§ följer att om vårdnaden om barnet tillkommer två personer gemensamt skall anmälan göras av dem båda. Statslösa barn som kommer till De skäl som ligger till grund för förslaget om statslösa barn som föds i gäller i hög utsträckning även de statslösa barn som flyttar till . Frågan är dock hur de statslösa barn som kommer till efter sin födelse bör behandlas i medborgarskapshänseende jämfört med de statslösa barn som föds här. Å ena sidan kan hävdas att det faktum att barnets födelse äger rum i bör vara av avgörande betydelse och att de barn som inte föds i därför, liksom , får vänta till för att kunna förvärva svenskt medborgarskap. Å andra sidan kan konstateras att detta skulle medföra att skillnaden blir omotiverat stor mellan ett barn som föds såsom statslöst i och ett statslöst barn som kommer hit strax efter födelsen. Mot denna bakgrund finner regeringen att statslösa barn som kommer till också bör kunna förvärva svenskt medborgarskap genom ett anmälningsförfarande. Denna möjlighet skall innefatta även statslösa adoptivbarn som inte förvärvar svenskt medborgarskap på annat sätt. För att det skall finnas en verklig koppling mellan dessa barn och det svenska samhället bör vissa krav ställas upp. Det bör bl.a. krävas att de har permanent uppehållstillstånd i . Vidare bör de ha hemvist här . Kommittén föreslår att det ställs krav hemvist. Några remissinstanser anser att är för lång. Mot bakgrund av vad som ovan redovisats om det angelägna i att ett statslöst barn skall kunna för- värva ett medborgarskap, anser regeringen att ett krav hemvist bör vara tillräckligt för att ett statslöst barn skall kunna bli svensk med- borgare. Denna möjlighet till anmälan syftar som nämnts till att underlätta för barn att förvärva svenskt medborgarskap och anmälan bör därför göras innan barnet fyllt . I de nu aktuella situationerna saknar barnet alltid medborgarskap för anmälan och barnet riskerar därmed inte att förlora något annat medborgarskap i samband med förvärvet av det svenska. Det finns inte några bärande skäl till att ett barn skall förbli statslöst om inte föräld- rar eller andra som har vårdnaden om barnet vill det. Det bör därför inte krävas att barnet skall ge sitt samtycke om det fyllt . Detta förvärvsalternativ bör stå öppet även för personer som fötts såsom statslösa i men som inte förvärvat svenskt medborgarskap genom anmälan innan de fyllt . Liksom när det gäller statslösa barn som föds i bör en särskilt förordnad vårdnadshavare ha rätt att göra anmälan för barnets räkning. Det bör därför framgå av lagen att den eller de som har vårdnaden om ett barn kan göra anmälan. Anmälan av ungdomar som fyllt Den föreslagna ordningen för ett statslöst barn innebär att barnet för sitt förvärv av svenskt medborgarskap är beroende av att vårdnadshavaren medverkar till förvärvet genom att göra en anmälan för barnets räkning. Normalt sett torde detta inte leda till några problem. Det kan emellertid inte uteslutas att vårdnadshavaren avstår från att medverka till att barnet får svenskt medborgarskap. Det bör därför öppnas en möjlighet även för statslösa personer att efter det att de fyllt förvärva svenskt medborgarskap genom ett anmälningsförfarande. De bör ges tid fram till att göra en anmälan. Kommittén föreslår för dessa fall krav på hemvist . Som skäl anför kommittén att hemvistvillkoren i de av kommittén föreslagna bestämmelserna i 9 och 10 §§ skall korrespondera med varandra på sådant sätt att det i båda fallen krävs att utlänningen kommer till för att kunna få svenskt medborgarskap enligt dessa bestämmelser. Enligt regeringens uppfattning bör dock hemvistkravet utformas på följande sätt. En statslös person skall, utöver permanent uppehållstill- stånd, ha haft hemvist i sedan han eller hon fyllde . På så sätt uppnås en stigande skala av krav på viss tids hemvist, utan att det direkt ställs krav hemvist jämfört med före denna ålder. Detta förvärvsalternativ bör, liksom det som gäller barn , stå öppet även för personer som fötts såsom statslösa i men som inte förvärvat svenskt medborgarskap genom anmälan innan de fyllt . Krav på styrkt identitet? För att bestämmelserna som rör statslösa barn skall bli tillämpliga förut- sätts att det står klart att ett barn verkligen är statslöst. Frågan är om det i de nu aktuella anmälningsärendena även bör ställas krav på styrkt identi- tet. Såväl som anser att ett så- dant krav bör ställas. hänvisar till de problem som kan uppstå om det blir aktuellt att utvisa utländska föräldrar som fått per- manent uppehållstillstånd i en oriktig identitet men som har ett barn som är svensk medborgare. menar att det är tveksamt om det är förenligt med ett barns bästa att det kan komma att folkbokföras med en felaktig identitet eftersom detta kan få privaträttsliga konsekven- ser. Förslagen avser enbart barn eller personer som kommit hit som barn. Frågan om dessa barns identitet behöver inte på samma sätt som i natura- lisationsärenden vara kopplad till huruvida föräldrarna fullt ut förmått styrka sin identitet eller inte. Det bör understrykas att det här handlar om barn som annars skulle förbli statslösa. Det är önskvärt att barnens förvärv av svenskt medborgarskap inte skall försenas till exempel på grund av att föräldrarna lämnat oriktiga uppgifter om sin identitet vid ankomsten till . Enligt regeringens uppfattning bör därför identiteten för ett statslöst barn som här tilldelats personuppgifter anses tillräckligt klarlagd även om det i något avseende skulle råda oklarhet i fråga om föräldrarnas identitet. Detta bör gälla även för det fall den vid anmälningstidpunkten folkbokförda identiteten för barnet inte är densamma som uppgetts vid ankomsten till . Inte heller den omständigheten att föräldrarna under vistelsen i ändrar sina och barnens identitetsuppgifter bör således drabba barnen på sådant sätt att deras förvärv av svenskt medborgarskap fördröjs. Att ett barn kan komma att folkbokföras i en felaktig identitet kan, som påpekat, få privaträttsliga konsekvenser för barnet. nämner som exempel att barnet kan få svårigheter att bevaka kvarlåtenskap efter avlidna släktingar. Dessa svårigheter bör dock ställas mot de olägenheter som det kan innebära för ett barn att inte ha något medborgarskap. Enligt regeringens mening överväger fördelen för ett statslöst barn att kunna få svenskt medborgarskap de eventuella problem som kan uppstå till följd av att han eller hon kan bli folkbokförd i en felaktig identitet. Övrigt Kommittén anför att om det råder sådan oklarhet om föräldrarnas med- borgarskap att det inte går att fastställa om barnet är statslöst eller inte, bör barnet omfattas av den föreslagna bestämmelsen. Statens invandrar- verk är tveksam till detta och menar att den föreslagna lydelsen inte om- fattar barn vars medborgarskap inte kunnat fastställas. anser vidare att en tillämpning av bestämmelsen på det sätt som kommit- tén föreslagit skulle motverka de strävanden som finns för att få klarhet när det gäller personers identitet och bakgrund. Regeringen instämmer i synpunkter. Barn vars medborgarskap inte kunnat fast- ställas bör därför, enligt regeringens mening, inte omfattas av bestämmelsen om statslösa barns möjligheter till förvärv av svenskt medborgarskap. Dessa barn bör i stället omfattas av den föreslagna ordningen för barn med utländskt medborgarskap (avsnitt 9). Nya bestämmelser om förvärv av svenskt medborgarskap för statslösa barn innebär att det kan bli så att barnet har svenskt medborgarskap medan föräldrarna är utländska medborgare eller statslösa. Den föreslagna ordningen kan därmed medföra konsekvenser om det i en sådan situation skulle bli aktuellt att utvisa någon av barnets föräldrar. Denna fråga berörs i remissyttrandena av bl.a. . Myndigheterna skall i varje ärende där återkallelse av uppehållstillstånd eller utvisning aktualiseras göra en bedömning av samtliga föreliggande omständigheter. Därtill kommer att omständigheterna i olika ärenden kan variera. Detta innebär att försiktighet måste iakttas vad gäller generella slutsatser i fråga om hur förvärv av svenskt medborgarskap för statslösa barn skulle påverka möjligheten att utvisa någon av barnets föräldrar. Det skulle dock i vissa situationer kunna bli svårare att utvisa någon av föräldrarna. I praktiken kommer det att handla om ett ringa antal fall och regeringen anser därför att nackdelen med denna effekt är liten jämfört med de fördelar som uppstår för de statslösa barnen när dessas medborgarskapsrättsliga ställning stärks. Det bör noteras att medger att barn kan förvärva och tillerkännas rättigheter skilda från föräldrarnas rättigheter. ifrågasätter även om ett statslöst barn som genom ett enkelt förfarande kan få utländskt medborgarskap efter en av föräldrarna skall kunna få svenskt medborgarskap enligt den föreslagna bestämmel- sen. Med hänsyn till att krav på permanent uppehållstillstånd ställs förut- sätts dock att avsikten är att barnet skall stanna i och det är därför inte ändamålsenligt att kräva att barnets föräldrar skall vidta åtgärder för att barnet skall få medborgarskap i ett annat land. När det gäller innebörden av hemvistbegreppet hänvisas till avsnitt 11. 9 Barn och ungdomar med enbart utländskt medborgarskap Regeringens förslag: Ett barn med utländskt medborgarskap skall kunna förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan om barnet har perma- nent uppehållstillstånd i och dessutom hemvist här . En sådan anmälan skall göras innan barnet fyllt . Anmälan kan också göras efter det att en person med utländskt med- borgarskap fyllt men innan denne fyllt . Då krävs det att personen har permanent uppehållstillstånd i och hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde . Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén föreslår dock krav på längre hemvisttid. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget eller lämnar det utan erinran. Kammarrätten i påpekar dock att det inte alltid är föräld- rarna som har vårdnaden om sina barn varför det bör klargöras vilka som får göra en anmälan enligt bestämmelsen. Kammarrätten anser vidare att undantagsbestämmelsen i 3 § andra stycket MedbL vid krigstillstånd bör behållas. pekar bl.a. på tveksamheter som kan uppstå beträffande barn vars identitet inte är klarlagd. anser också att ett vandelskrav bör införas för personer som gör anmälan efter uppnådd myndighetsålder. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) vill gå längre än förslaget och bl.a. ge utländska barn födda i med permanent uppehållstillstånd möjlighet att förvärva svenskt medborgarskap vid födelsen. DO vill även att minsta tiden för hemvist skall sänkas beträffande denna bestämmelse. Vidare anser DO att icke-nordiska medborgare bör jämställas med medborgare i annat nordiskt land vad gäller hemvisttid för förvärv av svenskt medborgarskap. anser att kravet på hemvist i kan begränsas till . Skälen för regeringens förslag Bakgrund Ett barn som vid födelsen förvärvar medborgarskap i något annat land än i födelselandet är inte på samma sätt som de statslösa barnen föremål för skydd i olika internationella konventioner. Förklaringen är att den först- nämnda gruppen av barn får i vart fall något medborgarskap vid födelsen och att deras ställning i medborgarskapshänseende därför är mindre utsatt än de statslösa barnens. I artikel 6 punkt 4 e) konvention föreskrivs att varje konven- tionsstat i sin nationella lagstiftning skall underlätta förvärv av medbor- garskap i staten för personer som är födda inom statens territorium samt har legalt och varaktigt hemvist där. I konventionens förklarande text an- ges som exempel på åtgärder som underlättar förvärv av medborgarskap en sänkning av kravet på hemvisttid, mindre stränga språkkrav, förenklad procedur samt lägre avgifter. har utöver möjligheterna till legitimationsförvärv enligt 2 § MedbL (dvs. att ett gemensamt barn till en svensk man och en utländsk kvinna får svenskt medborgarskap om föräldrarna gifter sig) och förvärv genom anmälan enligt 2 a § MedbL inga regler som är direkt inriktade på att underlätta förvärvet av svenskt medborgarskap för barn som föds i och som då förvärvar enbart utländskt medborgarskap. Bestäm- melserna i 3 § MedbL om förvärv genom anmälan avser emellertid även dessa barn.