prop · GN031D9 · 2000-01-01 00:00:00 — De bedrägerier, bl.a. den s.k. , som uppdagades , pekade på att allvarliga missföhållanden rådde i biståndsförvaltningen. En oberoende expertgrupp slog fast att ansvaret för bristande kontroll skulle läggas både på enskilda kommissionärer och på Kommissionen i sin helhet. Den nytillträdande Kommissionen har stora krav och förväntningar på sig att skapa en mer effektiv och öppen förvaltning. Frågan om hur Kommissionen och medlemsländerna skall samordna sitt bistånd och hur gemenskapsbiståndet skall komplettera medlemsländernas bistånd har stått på dagordningen. Trots detta har små framsteg gjorts och det råder olika meningar om hur begreppet komplementaritet skall tolkas. finansierade /99 en studie av ECDPM () och () om komplementaritet. Grunden för komplementaritet är ett nära samarbete i fält. Samarbetsländernas utvecklingsstrategier är det främsta verktyget för koordinering av olika givares insatser. Det är därför positivt att resolutionen uppmanar EU- delegationerna och medlemsländernas representationer i fält att förbättra samordningen, särskilt vid utarbetande av landstrategier. Arbetet med att öka samarbetet kring landstrategier kommer att bedrivas i en expertgrupp som uppföljning till ett seminarium som Sida arrangerade . har även inom EU ett bredare synsätt anlagts på konflikt- och säkerhetsfrågor med ökat fokus på insatser för att förebygga konflikter och etablera varaktig fred. Vid antogs rådsslutsatser, vilka pekar på bl.a. mottagarlandets ledande roll när det gäller att förebygga konflikter/stärka freden, samt vikten av lokalt ägarskap. EU:s aktiviteter bör stödja lokal kapacitet och lokala institutioner. En expertgrupp med deltagare från Kommissionen och medlemsländerna skall utveckla riktlinjer för hur konfliktförebyggande aspekter kan integreras i beredning och genomförande av biståndsprogram. skall delta i denna expertgrupp. Ett antal samarbetsländer befinner sig i konflikt och effektiviteten av biståndsinsatser till dessa länder måste ifrågasättas. har Kommissionen initierat en diskussion om riktlinjer för avbrytande av bistånd till länder som är involverade i väpnad konflikt. Resolutionen avspeglar väl den svenska synen att långsiktighet och fattigdomsinriktning är fundamentalt i biståndspolitiken. Krig är inte nödvändigtvis ett skäl att avbryta biståndet så länge de grundläggande förutsättningarna för ett gott bistånd inte rubbats. Det är dock angeläget att diskussionen förs inom EU:s ram och att samordning sker mellan den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och biståndspolitiken. reglerar handels- och utvecklingssamarbetet mellan gemenskapen och de 71 s.k. AVS-staterna i , och . Den nu gällande Lomé-konven- tionen löper ut och förhandlingarna om det framtida samarbetet går in i ett intensivt skede. Både Kommissionen och Rådet vill åstadkomma en omfattande förnyelse av det samarbete som inneburit . Det gäller både handels- och utvecklingssamarbetet, som behöver anpassas till nya krav och en förändrad omvärld. God samsyn råder mellan EU och AVS-länderna vad gäller målet att förnya partnerskapet baserat på en fördjupad politisk dialog och effektivare utvecklingssamarbete. En rad viktiga frågor återstår emellertid ännu att lösa. Inte minst den framtida handelsregimen är en kontroversiell fråga. Nuvarande Lomé-regim är inte WTO- förenlig, men AVS-länderna är motvilliga till förändringar. Andra utestående frågor är utvecklingssamarbetets instrument och former och frågor av politisk natur såsom mekanismer för avbrytande av bistånd. anser att de pågående Lomé- förhandlingarna utgör en unik möjlighet att reformera samarbetet. Det förhandlingsmandat som EU enats om ligger väl i linje med svenska synpunkter. lägger särskild vikt vid att den politiska dialogen och partnerskapet fördjupas baserat på ömsesidiga åtaganden, att fattigdomsbekämpning skall genomsyra hela utvecklingssamarbetet, att procedurer förenklas och att ökad flexibilitet medges i samarbetet samt att det civila samhället involveras i ökad omfattning. Inom ramen för finansierar huvuddelen av samarbetet med AVS-länderna. Den åttonde () omfattar totalt . skall bidra med , varav till Stabex- programmet för stabilisering av exportintäkter från vissa jordbruksprodukter. utbetalade för Stabex och för beräknas ca . Det budgetfinansierade samarbetet omfattar biståndet till icke-medlemsländer i och , , samt livsmedels- och miljöbistånd, humanitärt bistånd, stöd genom enskilda organisationer mm. Åtagandebemyndigandena för uppgick till . Den del av bidrag till EG-budgeten som avräknas biståndsramen uppgår till . Samarbetet med var tidigare av traditionell art. Genom att EU 1995 antog en gemensam Medelhavspolitik förändrades även utformningen och syftet med biståndet och det omfattar nu ett stort antal samarbetsområden. Inom den s.k. Barcelonaprocessen förs en politisk, ekonomisk och kulturell dialog som syftar till att öka stabiliteten och främja samarbetet i regionen. Genom skall gemenskapen stödja 12 länder runt (, , , , , , , , , , samt /.) i deras ekonomiska utveckling och bidra till att de står bättre rustade att möta konkurrensen från den europeiska industrin när ett planerat frihandelsområde införs . Samarbetets omfattning har ökat markant . För perioden 1999 har ca avsatts för stöd till dels ekonomisk anpassning och integrering, dels mer traditionellt utvecklingssamarbete. Kapacitetsbrist och organisatoriska problem i Kommissionen har lett till betydande svårigheter att genomföra programmet. MEDA- förordningen, som styr biståndets innehåll och inriktning, skall omförhandlas . förväntas beslut om omfattningen av stödet för . Samarbetet med och (ALA), som regleras av en förordning , har breddats till att omfatta både bistånd och ekonomiskt samarbete. Tyngdpunkten ligger på de fattigaste länderna och de fattigaste delarna av befolkningen samt på regioner eller länder med betydande kommersiell potential. Den finansiella ramen för beräknas till . Av detta går till och till . Per capita är dock biståndet till betydligt mindre än till . har behovet av stöd till flera av de ökat dramatiskt i spåren av Asienkrisen. Enligt svensk syn bör en omfördelning inom ALA-biståndet övervägas. EG är den största givaren av bistånd till . Inför toppmötet mellan EU, och presenterade Kommissionen ett meddelande om ett nytt partnerskap mellan och inför 2000-talet. I meddelandet betonas vikten av kvalitet och transparens i samarbetet. inrättades humanitära kontor ECHO. EG:s humanitära bistånd har expanderat snabbt, och ECHO är en av världens största givare av humanitärt bistånd. Medlen kanaliseras genom enskilda organisationer och FN-organ. ECHO samarbetar med över 170 olika aktörer. ECHO har sedan sin start förmedlat nödhjälp och återuppbyggnadsbistånd till ett 60-tal länder. gick merparten till humanitära insatser i f.d. och konfliktdrabbade länder i och . EU:s humanitära bistånd har varit i blickfånget genom en rad omfattande utredningar om dess hantering och effektivitet. har bl.a. drivit att den förordning som styr det humanitära biståndets innehåll och inriktning samt ECHO:s arbetssätt bör ses över. Fortsatt stor vikt kommer att läggas vid ECHO och dess samarbete med andra delar av Kommissionens biståndsverksamhet. Det är också önskvärt att svenska enskilda organisationer i högre grad kan utgöra kanaler för EU:s biståndsmedel. Sidas medverkan i den () bidrar till att svenska biståndserfarenheter får genomslag i ECHO:s arbete. A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete Inledning Huvuddelen av det svenska utvecklingssamarbetet, ca två tredjedelar, är bilateralt, dvs. sker direkt mellan och enskilda utvecklingsländer. Sida ansvarar för den helt övervägande delen av det bilaterala biståndets genomförande. Sida bedriver ett viktigt förnyelse- och förändringsarbete för att höja effektiviteten och stärka fattigdomsinriktningen. bilaterala utvecklingssamarbete sker med ett stort antal länder. För länder med vilka har mer omfattande eller komplext samarbete styrs detta genom landstrategier som utarbetas gemensamt av och Sida. I ökande grad bygger de också på en nära dialog med samarbetslandet. På grundval av de erfarenheter som gjorts utarbetar och Sida en . Det bilaterala utvecklingssamarbetet sker främst med de fattigaste länderna och av resursöverföringarna går direkt till . Ämnesmässigt är sociala sektorer, infrastruktur och näringsliv samt humanitärt bistånd de största områdena. Det bilaterala svenska utvecklingssamarbetet bedrivs i olika former och med olika instrument. Den nya partnerskapsrelation som eftersträvas innebär att nya krav ställs på formerna för utvecklingssamarbetet. Ett långsiktigt samarbete från en helhetssyn på landet måste utgå från att komplettera landets egna ansträngningar och bidra till finansiering av större program, t.ex. för sektorer som undervisning och hälsovård. betonas samarbetslandets ansvar. I linje med partnerskapstanken pågår ett arbete med att finna former för hur biståndet skall kunna stödja breda samhällskontakter och stimulera samarbete av ömsesidigt intresse mellan och samarbetslandet. Detta sker t.ex. inom forskning, institutions- och näringslivssamarbete. Sida har förstärkt dialogen med det svenska näringslivet. Sida har intensifierat sitt arbete med att utveckla sektorprogramstöd i de länder där förutsättningar finns. Deltagande i processer i enskilda länder i samarbete med andra likasinnade givare kommer att fortsätta. Denna nya biståndsform förväntas innebära en effektivisering av stödet. Sektorprogramstöd minskar den administrativa bördan på samarbetspartnern. Helhetsperspektivet på sektorn underlättar en mer rationell resursplanering och resursanvändning. Sektorprogramstöd kan dessutom bidra till att prioriteringarna i statsbudgeten synliggörs. Det bilaterala utvecklingssamarbetet utvärderas inom Sida, dels av Sekretariatet för utvärdering och intern revision som är direkt underställt , dels av olika avdelningar och av de integrerade ambassaderna. Utvärderingsverksamheten har huvudsakligen tre syften: kontroll, lärande och kunskapsutveckling. har Sida infört systematiska ställningstaganden, s.k. "management response" som också innefattar utvärderingar och revisionsinsatser. Syftet är att effektivisera verksamheten genom att stärka lärandet och skapa tydliga ansvarslinjer för åtgärder i syfte att undanröja identifierade problem och brister. Detta kräver en kontinuerlig återföring och kunskapsutveckling inom utvärderingsverksamheten, bättre utnyttjande av forsknings- och utredningsresultat och ökad kompetens hos den personal som arbetar inom det bilaterala utvecklingssamarbetet. Expertgruppen för utvecklingsfrågor (EGDI) som tillsattes av regeringen kan här spela en viktig roll genom extern rådgivning och kontakter med forskarsamhället. för det bilaterala utvecklingssamarbetet ökar med till . Vid fördelningen av medel har reservationer på respektive delpost beaktats. Tabell 3.9 A1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete Tusental kronor Budget 1999 Beräknat 2000 1 1 670 000 1 850 000 2 900 000 1 000 000 3 385 000 620 000 4 295 000 450 000 5 Särskilda utvecklingsprogram 1 Krediter för utveckling 400 000 450 000 7 Forskningssamarbete 470 000 570 000 8 Enskilda organisationer 850 000 880 000 9 Humanitärt bistånd och kon- fliktförebyggande 790 000 1 000 000 10 Ekonomiska reformer 470 000 665 000 11 Information 45 000 50 000 Summa 7 345 000 8 605 000 Anslagsstrukturen är oförändrad jämfört med innevarande år. Fördelningen framgår av tabellen ovan. Sida, som disponerar merparten av anvisade medel under anslagsposten, har rätt att omfördela mellan delposter under förutsättning att enskild delpost förändras med högst . Tabell 3.10 Särskilda utvecklingsprogram Tusental kronor Budget 1999 Beräknat 2000 Näringslivsutveckling Kontraktsfinansierat tekniskt bistånd Internationella kurser 400 000 440 000 Demokrati och mänskliga rättigheter 130 000 110 000 Särskilda miljöprogram 205 000 180 000 Programutveckling 220 000 210 000 Rekrytering och utbildning av fältpersonal och multilaterala experter 115 000 130 000 Summa 1 1 omfattar dels landramar för programländer, dels medel för regionalt samarbete och övriga insatser. beräknas öka till främst genom ökad medelstilldelning till , , samt för regionalt/övrigt (se kommentarer under Afrikaavsnittet). 2 omfattar dels landramar för programländer, dels medel för regionalt samarbete och övriga insatser. beräknas öka till främst genom ökad medelstilldelning för , , och samt för regionalt/övrigt (se kommentarer under Asienavsnittet). 3 omfattar landramen för och samarbetet med Central- och inklusive . beräknas öka till främst med anledning av planerade insatser efter orkanen . 4 omfattar insatser på västra , inklusive valövervakningsinsatser i regionen, och stöd till vissa länder i och . beräknas öka till främst med anledning av behovet av återuppbyggnadsinsatser i Kosovo. Tabell 3.11 Landramar, gällande 1999 samt planerade 2000 Tusental kronor 80 000 20 000 20 000 130 000 130 000 5 000 5 000 65 000 65 000 MoVambique 260 000 300 000 65 000 65 000 200 000 200 000 240 000 260 000 125 000 150 000 100 000 100 000 110 000 110 000 Regionalt/Övrigt 250 000 365 000 Summa 1 670 000 1 850 000 140 000 80 000 100 000 100 000 100 000 40 000 60 000 170 000 200 000 /120 000 120 000 Regionalt/Övrigt 270 000 280 000 Summa 900 000 1 000 000 85 000 190 000 415 000 115 000 120 000 Summa 385 000 620 000 5 Särskilda utvecklingsprogram omfattar ett flertal verksamheter. Den indikativa fördelningen under delposten, för vilken oförändrat belopp beräknas, framgår av tabellen. Sänkningarna för särskilda miljöinsatser respektive särskilda insatser för demokrati och mänskliga rättigheter innebär inte en sänkning av ambitionsnivån inom dessa områden. 6 Krediter för utveckling omfattar subventioner av u-krediter och biståndskrediter. En höjning till beräknas. har fastställt en ram för Sidas garantigivning, varav huvuddelen utgörs av biståndsgarantier för u-krediter. uppgick garantiförbindelserna för u-krediter till . Regeringen föreslår att bemyndigar regeringen att ikläda staten betalningsansvar till ett belopp om för garantigivning inom det internationella utvecklingssamarbetet, dvs. en oförändrad ram. Regeringen beslutade om riktlinjer för en treårig försöksverksamhet med en fristående garantigivning för biståndsändamål. Sida får inom ramen för den ovan nämnda garantiramen om utställa fristående garantier till ett belopp av högst . Säkerhetsreserven om finansieras med medel som avsatts för subventioner inom u-kreditsystemet, där den faktiska kostnaden kommit att understiga den ursprungligt beräknade, bl.a. genom valutakursfluktuationer. Sida kommer i samråd med () att till regeringen lämna förslag om en riskpolicy för garantigivningen. 7 Forskningssamarbete är en fortsatt prioriterad verksamhet inom ramen för satsningen på kunskaps- och institutionsutveckling. beräknas en ökning av delposten till . 8 Enskilda organisationer utgör stöd till bistånd som genomförs av svenska folkrörelser och enskilda organisationer. En ökning till beräknas. 9 Humanitärt bistånd och konfliktförebyggande används för att lindra följderna av väpnade konflikter för civilbefolkningen, stöd till tidig återuppbyggnad och konfliktförebyggande samt insatser för offer för naturkatastrofer. beräknas öka till . 10 Ekonomiska reformer används för betalningsbalansstöd och skuldlättnad, främst inom ramen för internationellt samordnande skuldinitiativ, till fattiga och skuldtyngda länder som genomför ekonomiska reformprogram. beräknas en ökning av delposten till . 11 Information beräknas öka till för att ge utrymme för en ökad satsning på information om och opinionsbildning kring utvecklingssamarbetet. Verksamhetsgrenar Demokrati och mänskliga rättigheter Stöd till demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och gott styrelseskick utgör ett prioriterat område inom det svenska utvecklingssamarbetet. Målet är att bidra till en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna, dvs. grundläggande friheter, gott skydd och tillfredsställande levnadsstandard, kvinnors och mäns aktiva deltagande i samhällslivet och politiken på lika villkor, en demokratisk kultur av tolerans, respekt, deltagande och öppenhet, livskraftiga civila samhällen, fria och oberoende medier, effektiva för demokratin bärande institutioner och en utvecklad lokal demokrati, en fungerande rättsstat samt en offentligt förvaltning i demokratins tjänst. Resultatet av utvecklingssamarbetet mäts ytterst i hur enskilda människors villkor förbättras och vilken makt de har att påverka sina liv. Det kan översättas i termer av hur de mänskliga rättigheterna respekteras och förverkligas. skall därför i utvecklingssamarbetet stödja sig på de internationella konventionerna om de mänskliga rättigheterna, framför allt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna samt de sex centrala . utgår från att demokratisering i regel är en lång och sammansatt process, som kräver ett brett deltagande från alla delar av samhället. All demokratisering är inhemska processer, men de kan ges internationellt stöd. Genom att på ett strategiskt sätt kombinera multilateralt och bilateralt stöd kan vårt samarbete bli mer slagkraftigt. Det gäller framför allt att identifiera de demokratiska krafter som verkar inom det civila samhället och staten och ge dem rätt stöd vid rätt tillfälle och stärka demokratins nyckelinstitutioner. Samarbetet måste vara flexibelt i de komplicerade politiska processer som pågår. Verksamhetsgrenen har vuxit och demokrati- och rättighetsfrågor integreras efterhand i andra insatser. Barns rättigheter lyfts fram. På Sida pågår ett arbete med att producera en att låta ett barnrätts- perspektiv genomsyra Sidas olika handlingsprogram och sektorer. Arbetet för att ge kvinnor samma möjligheter som män att åtnjuta de mänskliga rättigheterna fortsätter såväl i multilaterala sammanhang som genom utvecklingssamarbetet. Metoder för att utveckla ett rättighetsperspektiv i allt bistånd håller på att utvecklas. Sida har påbörjat ett arbete för kompetens och kunskapsutveckling inom området som ökade personella resurser tillförts. Som ett led i policyutveckling på området överlämnade regeringen skrivelsen Demokrati och mänskliga rättigheter i utvecklingssamarbete (skr. 1997/98:76) till . överlämnades skrivelsen Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik (skr. 1997/98:89). Tillsammans är dessa vägledande för det svenska utvecklingssamarbetet i syfte att främja demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna. Demokrati ser olika ut på olika håll i världen och är något som inte kan tvingas fram av krafter utifrån. Utvecklingssamarbete kan stärka reformansträngningarna i en demokratisk riktning. Demokrati är en fredlig mekanism för konfliktlösning och kodifierar globala värderingar som är en grund och en utgångspunkt för detta arbete. har ett intensivt uppföljningsarbete bedrivits gemensamt mellan Utrikesdepartement och Sida. Särskild prioritet har getts utveckling av kapacitet och kompetens hos personalen såväl på som på Sida. Detta har skett i form av en utbildningssatsning i form av en specialutbildning riktad till nyckelpersoner vilka representerar de flesta enheter och avdelningar på och Sida. Prioritet har också givits metodutveckling för att uppnå ett ökat genomslag för demokrati och mänskliga rättigheter samt för att utveckla metoder för ett rättighetsbaserat utvecklingssamarbete. Ett exempel är ett metodarbete inriktat på revideringen av landstrategin för med utgångspunkt i demokrati och mänskliga rättigheter, inkluderande barnets rättigheter. Inom ramen för uppföljningsarbetet har Sida och tillsammans med svenska enskilda organisationer och utbildningsinstitutioner genomfört ett resursbasutvecklingsprojekt kallat där den svenska resursbasen på området demokrati och mänskliga rättigheter kartlagts. Förslag har lagts om hur den kan stärkas och bättre nyttjas framför allt avseende personalförsörjningen till de internationella organisationer som är verksamma på området. Vidare har förslag lagts avseende det svenska rättsväsendets kapacitet och organisation i syfte att uppnå ett utökat engagemang i det svenska utvecklingssamarbetet på rättsområdet. Uppföljningsarbetet kommer att fortgå både genom breddning och fördjupning. Utbildningssatsningen skall fortsätta. Metodutvecklingen kommer att breddas dels genom att dra lärdom av erfarenheterna från , dels genom fortsatta pilotprojekt i ett antal nya länder. Tematisk fördjupning kommer att göras avseende det civila samhället, stöd till rättsväsendet, valstöd samt avseende indikatorer för att mäta resultat. Ett viktigt led i uppföljningen är att knyta an metodarbetet för att följa upp skrivelsen och till konflikthanteringsfrågorna inom ramen för det humanitära biståndet. Social utveckling handlar om att stärka människors säkerhet och förmåga samt möjligheter att försörja sig och påverka sina liv. Tillgång till hälsovård och utbildning är grundläggande för att åstadkomma social och ekonomisk utveckling. Rätten till hälsa och utbildning är dessutom konventionsbundna mänskliga rättigheter. Den kontinuerliga satsningen på sociala sektorer har uppvisat klara framsteg vad gäller t.ex. hälsa, utbildning, minskad barnadödlighet och ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Ökad tonvikt skall därför läggas på fattiga kvinnors, mäns och barns tillgång till utbildning och hälsovård, med målsättningen att öka deras möjligheter att delta i den ekonomiska utvecklingen som produktiva samhällsmedlemmar. Målet för utvecklingssamarbetet inom hälso- och utbildningssektorn är att stödja reformprocesser med inriktning på utbildning och hälsovård av god kvalitet och tillgänglig för alla. Syftet är att skapa förutsättningar för social utveckling, dvs. förbättrade levnadsvillkor för majoriteten av befolkningen och för fattiga grupper i synnerhet. Samarbetet skall även bidra till att ge människor med funktionshinder möjligheter att delta i samhällslivet på lika villkor. har utvecklingssamarbetet bibehållit ett fokus på reformprocesser och stöd till fattiga och utsatta grupper. Dessutom har ett aktivt policy- och metodarbete genomförts i samarbete med andra givare och samarbetsländer, vilket resulterat i en ökad samsyn. har Sida deltagit i utvecklingen av sektorprogram inom hälsa och utbildning i sju samarbetsländer, som ett led i processen att få till stånd mer samordnade, av samarbetsländerna ledda, sektorprogram. Inom utbildningssektorn bör stödet koncentreras till att förbättra utbildningens kvalitet i samarbetsländerna, huvudsakligen genom lärarfortbildnings- och läromedelsinsatser. Andra viktiga områden är stöd till dialog och opinionsbildning. Hälsosektorn koncentreras på hälsovårdsreformer och läkemedelsfrågor samt sexuell och reproduktiv hälsa, med särskild betoning på ungdomar, nätverksbyggande och erfarenhetsutbyte. Utbildning för alla är centralt för att göra kunskap tillgänglig för marginaliserade grupper, men också för att främja framväxten av en demokratisk kultur, stärka det sociala kapitalet och underlätta fattiga människors deltagande i den ekonomiska utvecklingen. Kvinnors utbildning har stort genomslag både på deras egen, familjens och barnens levnadsstandard. Kvinnor med utbildning och arbete föder färre barn och barnen får bättre hälsa och utbildning. Att förbättra barnens möjligheter, framförallt genom fullbordad skolgång, utgör den viktigaste investeringen i en nations framtid. Utbildning av flickor har visat sig vara är en särskilt god investering med positiv inverkan på flera andra samhällsområden. Länder med god primärskola har bevisligen högre tillväxt. Ohälsa hämmar tillväxt och social utveckling och är därmed är en viktig orsak till fattigdom. En fungerande hälsovård som är tillgänglig också för de fattiga är därför av största vikt för att stärka människors förmåga. Trots att både hälsovården och utbildningen har uppvisat betydande förbättringar under de tre senaste årtiondena är utmaningarna fortfarande avsevärda.