prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande och antagandet av EU:s gemensamma strategi för (se 33.7.1) inriktade sig arbetet inom för ickespridning huvudsakligen på att utveckla ett biståndsprogram för ickespridning och nedrustning i . Detta godkändes av rådet och är därmed den första gemensamma åtgärd som faller under en gemensam EU-strategi. 30.5 omfattande EU-samarbete EU-medlemsstaterna har ett mycket omfattande samarbete i FN-frågor. Genom konsultationer dels i GUSP-arbetsgruppen för FN-frågor som möts i , dels mellan medlemsstaternas representationer i FN- städerna , , , och förbereds och samordnas under ordförandeskapets ledning gemensamma ställnings- taganden, riktlinjer och anföranden i praktiskt taget alla i FN:s general- församling aktuella ärenden. Inför varje generalförsamling utarbetas EU- ståndpunkter i prioriterade frågor och ett EU-anförande hålls av ordförandelandets utrikesminister i generalförsamlingens allmänna debatt. Ett intensivt samarbete förekommer också vid konventions- förhandlingar, större konferenser, vissa fackorgans styrelsemöten och kommittémöten. EU-gruppen har efter hand blivit en allt viktigare aktör i FN och dess ställningstaganden påverkar ett stort antal andra länders agerande i FN. har EU fortsatt strävat efter att stärka FN:s roll och förbättra organisationens möjlighet att hantera kriser och förebygga konflikter. fortsätter sin traditionellt mycket aktiva roll i FN-sammanhang genom att verka både nationellt och i EU-gruppen. har inom EU tagit initiativ som har resulterat i gemensamma ställningstaganden i många viktiga frågor som FN:s finanser och reformer, verksamheten på det ekonomiska och sociala området samt miljöfrågor. Som medlem i EU-gruppen kan sägas ha vunnit i inflytande i FN, även om den nationella profilen utåt i vissa fall blivit mindre framträdande. EU-samarbetet i FN manifesteras främst i av generalförsamlingen antagna resolutioner, slutdokument från konferenser m.m., mera sällan i rådsslutsatser. Allmänna rådet antog slutsatser när det gäller FN:s generalsekreterares rapport (1998) om konfliktorsaker och insatser för hållbar fred och utveckling i . EU-samordningen omfattar inte , där varje medlem svarar för sina egna ställningstaganden. I unionsfördraget sägs att medlemsstater som också är medlemmar av säkerhetsrådet skall rådgöra med varandra och hålla övriga medlemsstater fullt informerade. 30.6 () Europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik präglar i stor utsträckning verksamheten inom . Samråd och utarbetande av gemensamma ståndpunkter inom unionen sker inom merparten av . Unionen har också regelbundna möten med associeringsländerna i aktuella frågor. I ständiga råd, som möts i , för EU-ordförandeskapet genomgående unionens talan. Rustningskontrollfrågorna inom är dock normalt inte föremål för EU-samordning. Inför och under i den 18 spelade EU en central roll i förhandlingarna om den stadga för europeisk säkerhet, som då kunde antas förhandlingar. I enlighet med unionens prioriteringar innehåller stadgan en klar bekräftelse av de normer som antagits inom om bl.a. demokrati, mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och militärpolitiska frågor, fokuserar på bättre genomförande av dessa normer, bekräftar att respekten för dessa åtaganden är en legitim angelägenhet för alla OSSE-stater samt stärker sekretariat och dess operativa förmåga till snabba insatser i fält. På förslag av unionen lägger stadgan också fast principer för ett stärkt säkerhetssamarbete mellan och andra internationella organisationer och institutioner. Unionen har också aktivt drivit frågor om ökade aktiviteter av i , och , där fältverksamhet ökat påtagligt . spelar bl.a. en central roll när det gäller institutionsbyggande, mänskliga rättigheter och valförberedelser i Kosovo inom ramen för . I arbetet på att utveckla en förmåga för unionen till civil krishantering betonas unionens roll som aktör inom och partner till . 30.7 Exportkontroll av krigsmateriel och andra strategiska produkter Den första årliga rapporten i enlighet med EU:s uppförandekod för vapenexport antogs och offentliggjordes . Uppförandekoden ger uttryck för en gemensam syn på vapenexport och inrättar en mekanism för informationsutbyte och samråd. Målsättningen är att uppnå en hög gemensam standard för medlemsstaternas politik på export- kontrollområdet. I koden föreskrivs ett årligt rapporteringsförfarande. Den årliga rapporten innehåller bl.a. de riktlinjer som har antagits för att förbättra tillämpningen av koden, prioriteringar för framtida samordnade åtgärder och viss statistik över medlemsstaternas export av konventionella vapen. Medlemsstaterna har vidare fortsatt diskussionerna om utformningen av en gemensam europeisk förteckning över krigs- materiel. Man har även utbytt information om tillämpningen av FN:s, EU:s och embargon i syfte att utveckla en gemensam praxis. Arbetet med att revidera EG:s förordning för kontroll av export av varor med dubbla användningsområden (den s.k. dual-use förordningen, i kraft ), som inleddes , har fortsatt . Syftet är att förbättra och effektivisera kontrollen av export av varor med dubbla användningsområden till tredje land som handeln inom EG förenklas. föreligger oenighet bl.a. om vilka produkter som skall fortsätta att kontrolleras vid handel inom EG. Några länder anser att vissa särskilt känsliga produkter, exempelvis avancerade kryptoprodukter och vissa nukleära varor med dubbla användnings- områden, bl.a. av nationella säkerhetsskäl alltjämt bör vara underkastade kontroll. Förhandlingarna kan sannolikt slutföras så att en reviderad förordning kan träda i kraft . 30.8 Försvarsmaterielsamarbete Försvarsmaterielsamarbetet inom unionen syftar till att pröva förutsättningarna för och föreslå åtgärder som kan leda till ökat samarbete mellan medlemsstaterna på detta område samt underlätta försvarsindustrins omstrukturering. Utgångspunkten för arbetet är den begränsning som följer av fördragets artikel 296, som ger varje medlems- stat rätt att undanta tillverkning av och handel med försvarsmateriel från den inre marknadens regler när detta anses nödvändigt för att skydda medlemsstatens väsentliga säkerhetsintressen. Kommissionen presenterade 1997 ett meddelande med rubriken . Detta meddelande innehöll ett utkast till gemensam ståndpunkt om utarbetandet av en europeisk försvarsmaterielpolitik och en handlingsplan för försvars- industrin. Frågan om att anta en gemensam ståndpunkt har behandlats ingående utan att medlemsstaterna har kunnat nå enighet. Man har dock enats om att fortsätta arbetet i syfte att främja omstrukturering och ett närmare och effektivare samarbete inom försvarsindustrin. Mellan de sex dominerande medlemsstaterna på försvarsindustriområdet, däribland , bedrivs ett särskilt samarbete utanför unionen vilket i allt väsentligt rör samma frågor som aktualiserats genom kommissionens meddelande. 30.9 Administrativt arbete Samarbetet inom andra pelaren omfattar även administrativa frågor. Det innebär att man gemensamt belyser frågor som rör medlemsstaternas utrikesförvaltningar ur ett organisatoriskt, resursmässigt och administrativt perspektiv. Det kan till exempel gälla frågor om samlokalisering av utlandsmyndigheter i tredje land, varigenom man önskar uppnå kostnadseffektiva lösningar. En annan uppgift är att diskutera och utbyta erfarenheter av genomförda organisations- förändringar i medlemsstaternas utrikesförvaltningar. har uppföljning skett av olika samlokaliseringsprojekt som t.ex. och . Man har också utbytt erfarenheter när det gäller medföljandefrågor, samarbete på det konsulära området i tredje land samt samlat in statistik när det gäller resurser för medlemsstaternas utrikesförvaltningar. Det senare avses följas upp en gång . En diskussion har inletts vad gäller innehållet i och syftet med det administrativa samarbetet. En allmän uppfattning synes vara att samarbetet bör fortsätta på det sätt det bedrivits , dvs. utbyta erfarenheter bl.a. utifrån sammanställd statistik och andra insamlade uppgifter. Frågan om bilaterala ambassaders roll inom EU i relation till sådana ambassaders roll i tredje land har också varit föremål för en inledande diskussion. Utbildningsansvariga vid medlemsstaternas utrikesministerier har inom ramen för samarbetet när det gäller administrativa frågor diskuterat ett samlat initiativ för utbildning av unga diplomater i gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Initiativet avser även bidra till att nätverk byggs mellan unga diplomater. Vidare har man på olika sätt försökt stödja kandidatländerna, bl.a. med diplomat- utbildning. 30.10 Protokollärt samarbete Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken diskuteras även protokoll, dvs. frågor som rör folkrättsliga och ceremoniella regler för umgänget mellan stater, i synnerhet tolkning och tillämpning av Wienkonvention om diplomatiska förbindelser. Arbetet innebar framförallt jämförelser av praxis på immunitets- och privilegieområdet syftande till harmonisering, där sådan är möjlig och lämplig, samt bevakning av utvecklingen i icke- medlemsstater som misstänks bryta mot . Bland annat behandlades bosättningsbegreppet i samt omfattningen av mervärdesskattebefrielse för utländska beskick- ningar m.fl., liksom kriterier för anställning av privat hushållshjälp hos utländska diplomater. Medlemsstaternas system för tillgång till och betalning av VIP-service vid utländska besök diskuterades. Två arbetsgruppsmöten har hållits . Detta fördjupade samarbete i protokollära frågor uppskattas av , som värdesätter gemensamma lösningar på området. 30.11 Bekämpning av terrorism Jämsides med arbetet mot terrorism under ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor pågår motsvarande ansträngningar inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. har verksam- heten här rört fortsättningen på det treåriga biståndsprogram som ministerrådet beslutade i form av en gemensam åtgärd. Rådet bestämde också att förlänga det . Programmet avser att genom utbildning och tekniska insatser stödja den palestinska myndigheten i att hantera terrorhandlingar, som utgår från territorium under dess kontroll med iakttagande av principerna för mänskliga rättigheter. svarar bl.a. för utbildningen i mänskliga rättigheter. Programmet skall ses som ett bidrag till fredsprocessen i . En svensk, , samordnar verksamheten. Det har på arbetsgruppsnivå även förekommit diskussion och samordning inför behandlingen av ärenden inom FN såsom frågan om en eventuell internationell konferens på hög nivå om terrorism samt arbetet med nya konventioner: förslaget till konvention för undertryckande av nukleär terrorism och konventionen för undertryckande av finansiering av terrorism. Vidare har samråd skett om gemensamma diplomatiska framställningar i aktuella frågor, vilka verkställts av ordförandeskapet. Dialogen om terrorism med Medelhavsparterna, inom ramen för Barcelonaprocessens politiska och säkerhetsmässiga partnerskap, har också förts vidare, liksom den regelbundna dialogen med , och de associerade europeiska staterna. 31 Den gemensamma handelspolitiken EG:s handelsrelationer med länder utanför EU, liksom EG:s agerande i , hanteras inom ramen för den gemen- samma handelspolitiken. Kommissionen för EG:s talan i dessa sammanhang. Ansträngningarna med att reducera och eliminera olika typer av hinder för handeln mellan länder får inte begränsas till att säkerställa den fria rörligheten av varor och tjänster inom EG. Insatser krävs också för att förbättra möjligheterna för att exportera till stater utanför EU som EG:s inre marknad måste präglas av öppenhet för import från omvärlden. 31.1 Svenska prioriteringar Som ett litet land som är beroende av utrikeshandeln behöver ett öppet och väl fungerande internationellt handelssystem. verkar för att EG både i sina bilaterala handelsrelationer liksom i WTO skall agera på ett sätt som bidrar till att förbättra förutsättningarna för handel både inom och utanför EG. Stabila och rättvisa spelregler för ett fritt utbyte av varor och tjänster mellan länder är avgörande förutsättningar för ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Att riva hinder för handeln är dock inget självändamål. Åtgärder som vidtas för att underlätta export och import leder till ökad ekonomisk effektivitet men måste bidra till att förbättra levnadsvillkoren för enskilda konsumenter och hushåll. Den handelspolitiska utvecklingen bör ske så att den stödjer viktiga politiska mål på andra samhällsområden, t.ex. fulla integration i världshandelssystemet, hållbar utveckling och grund- läggande mänskliga rättigheter i arbetslivet. De sätt på vilka det internationella handelssystemet kan bidra till arbetet på dessa områden bör tas till vara. 31.2 31.2.1 WTO:s arbete WTO:s medlemsantal uppgår numera till 136 länder. och är de senaste medlemmarna. Ett ytterligare 30-tal länder ansöker om medlemskap i , varav några förväntas bli medlemmar . I fråga om , vars medlemskapsförhandlingar har pågått med varierande intensitet , gjordes framsteg . Det lämnar vägen öppen för ett kinesiskt inträde i WTO inom en inte alltför avlägsen framtid. Huvuddelen av arbetet i WTO ägnades åt förberedelserna av i , som ägde rum i . Avsikten var att ministermötet skulle ha fattat beslut om igångsättandet och dagordningen för de multilaterala handels- förhandlingar som var tänkta att inledas . Förberedelse- arbetet bedrevs huvudsakligen i WTO:s allmänna råd, som diskuterade alla de områden som potentiellt skulle kunna ha blivit föremål för förhandlingar i WTO. EG tillhörde de mest pådrivande i WTO-arbetet och lade fram diskussionsunderlag på alla de områden som gemenskapen vill skall omfattas av kommande handelsförhandlingar i WTO. EG:s ambition om en ny heltäckande förhandlingsrunda, i syfte att tillvarata samtliga deltagande länders specifika intressen, vann dock inte stöd hos alla WTO-länder. Många, i synnerhet bland men även , förordar en mer begränsad förhandlingsdagordning Även om ambitionsnivån i de olika sakfrågorna har varierat något mellan enskilda EU-medlemsstater var samstämmigheten om EG:s samlade förhandlingsståndpunkt inför i god. antog de slutsatser som kom att styra EG:s agerande i . EG:s mål är att kommande förhandlingar i WTO bl.a. skall omfatta handeln med jordbruksvaror och tjänster, industrivarutullar, tekniska handelshinder, handelsprocedurer, immaterialrätt, investeringsregler, konkurrensregler, miljö- och konsumentaspekter samt sambandet mellan handel och arbetsvillkor. Regeringen har fortlöpande informerat om förberedelserna inför i bl.a. inför möte i allmänna rådet. gavs en särskild genomgång inför den svenska delegationens avresa till . Utgångspunkten för regeringens agerande i WTO-arbetet har varit regeringens skrivelse 1998/99:59 ("Öppen handel rättvisa spelregler"). Dessutom deltog handels- ministern i en offentlig hearing ordnad av inför i . redovisade handelsministern i plenum resultatet av Seattle-mötet. 31.2.2 i i misslyckades då de deltagande länderna inte kunde enas om texten till en slutdeklaration som skulle ha lanserat en ny multilateral handelsförhandlingsrunda i WTO. Brister i arbetsformerna och organisationen av mötet, oenighet i enskilda sakfrågor och ambitionsnivån för de kommande förhandlingarna samt bristande kompromissvilja hos vissa WTO-länder var några av orsakerna till att avslut inte kunde nås i . Diskussionerna om nya förhandlingar i WTO kommer att fortsätta . Det är dock oklart om och när WTO-länderna kan enas om tidpunkten för och innehållet i sådana förhandlingar. I enlighet med WTO:s s.k. inbyggda dagordning kommer under alla omständigheter sektorsförhandlingar att inledas när det gäller handeln med jordbruksvaror och tjänster. Inför och under ministerkonferensen agerade EG för att den tilltänkta rundan skulle omfatta en brett spann av områden. EG sökte agera konstruktivt för att vinna andra länders stöd för tanken på en bred runda. I flera frågor visade EG prov på flexibilitet när det gäller de egna förslagen i syfte att tillmötesgå andra WTO-länders önskemål. EG kan därför primärt inte lastas för misslyckandet i . Ett resultat åstadkoms dock vid ministerkonferensen. Det gäller skapandet av ett internationellt rättscenter för i syfte att förbättra deras möjligheter att försvara sina intressen inom ramen för WTO:s tvistlösningsmekanism. , tillsammans med ett 30-tal andra WTO- länder, tillhör grundarna av detta center. Jordbrukshandel Jordbruksförhandlingar skall inledas i WTO direkt /2000 i enlighet med artikel 20 i /. Förberedelsearbetet, vilket har bestått av informationsutbyte och analys, har pågått . Jordbruksfrågan är kontroversiell, så som var fallet i /UR-rundan då det finns både starka defensiva och offensiva intressen bland olika WTO-stater. Det är främst och företrädare för den så kallade Cairns-gruppen som kräver att jordbruk i princip skall behandlas som andra sektorer. Mot denna bakgrund vill de ha en fullständig eliminering av exportbidrag. EG, som svarar för av världens alla exportbidrag, har inte velat göra något sådant åtagande. I ljuset av Seattle-mötet torde gemenskapens inställning på jordbruksområdet hårdna eftersom man inte kan se några fördelar från andra förhandlingsområden som kan uppväga förhandlingseftergifter på jordbruksområdet. Det är därför inte osannolikt att förhandlingen kan dra ut över tiden. Förutom EG har länder som , , och betonat defensiva intressen. Majoriteten av WTO:s medlemsstater är och flertalet av dessa önskar ökat tillträde till i-ländernas marknader. Det är särskilt jordbruksprodukter som de exporterar, om än i varierande utsträckning. Tjänstehandel Enligt det allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) skall nya heltäckande tjänstehandelsförhandlingar, oavsett utgången i diskussionerna om innehållet i kommande WTO-förhandlingar, inledas senast . Förberedelserna för dessa förhandlingar pågick både inom EG och WTO. Tjänstehandelsfrågorna har inte varit föremål för någon större oenighet varken inom EG eller i WTO. övergripande mål om en progressiv liberalisering av den internationella handeln med tjänster, med hänsyn tagen till länders olika utvecklingsnivå, har inte ifrågasatts. Även i övrigt har det funnits en bred samstämmighet om vilka andra frågor som skall behandlas i de kommande tjänstehandelsförhandlingarna. har förberedelsearbetet visat att prioriteringar och ambitions- nivå varierar en hel del mellan WTO:s medlemsländer. EG tillsammans med vissa andra i-länder har varit mest aktiva medan många i stor utsträckning prioriterat andra frågor i förberedelsearbetet inför i . Insikter om den stora betydelse en väl fungerande tjänstesektor har för alla länders ekonomiska utveckling finns dock hos de flesta WTO-länder. Trots att enighet i stort sett fanns om tjänstehandeln innebär avsaknaden av ett samlat resultat från ministermötet i att formerna för de tjänstehandelsförhandlingar som under alla omständigheter skall starta kommer att klarna först en bit in på det nya året. Marknadstillträde för industrivaror Förberedelserna inför nya multilaterala handelsförhandlingar i WTO innebar att frågan om tullförhandlingar ingick som ett centralt element. Utgångspunkten från EG:s sida var att förhandlingarna skulle täcka alla industrivaror utan undantag. Syftet med förhandlingarna skulle vara en substantiell sänkning av tullarna. förordade en mer ambitiös målsättning som innebar global tullfrihet för alla industrivaror i de ekonomiskt mest utvecklade länderna . Det inom APEC utarbetade initiativet (Accelerated Tariff Liberalisa- tion, ATL) när det gäller tullfrihet för åtta sektorer, nämligen kemikalier, energiprodukter, miljöprodukter, fisk, skogsprodukter, medicinsk och vetenskaplig utrustning, smycken samt leksaker, ingick som en del av förberedelserna inför ministermötet i . ATL-initiativet ses från svenska utgångspunkter som ett viktigt led i strävandena att nå den svenska målsättningen full tullfrihet för alla industrivaror. Ett prioriterat område för svensk del är tullfrihet inom miljö- och energiområdet. EG som helhet har en negativ inställning till en diskussion om ATL- initiativet med hänsyn till principen om en bred förhandling omfattande alla industrivaror. Misslyckandet i att enas kring innehållet i en ny multilateral förhandlingsrunda innebär att tidpunkten för inledande av eventuella tullförhandlingar tills vidare är oklar. Parallellt med förberedelserna för Seattle-mötet fortsatte försöken att utvidga det beslutade avtalet om informationsteknik (ITA- avtalet). Syftet är att komplettera avtalets produktomfattning med bl.a. sådana produkter som av olika skäl inte kom att ingå i det ursprungliga avtalet och produkter som har tillkommit som ett resultat av den tekniska utvecklingen. Dessutom skall förhandlingar om s.k. icke-tariffära handelshinder, såsom diskriminerande standarder, behandlas under . På det förstnämnda området har någon överenskommelse ännu inte kommit till stånd på grund av oenighet i WTO vad gäller inkluderandet av vissa produkter inom området konsumentelektronik. har en öppen attityd i denna fråga. Förhoppningen att kunna slutföra utvidgningen av avtalet () i samband med Seattle-mötet grusades. Förhandlingarna förväntas därmed i bästa fall avslutas . Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrättigheter (TRIP:s) Arbetet i i världshandelsorganisationen har fokuserat på frågor om genomförande. skall börja tillämpa TRIP:s fr.o.m. och de minst utvecklade länderna fr.o.m. . har påkallat vikten av att EG generöst prövar begäran om förlängda övergångsperioder för individuella som har genuina problem att genomföra avtalet . Ett omfattande tekniskt samarbete erbjuds av (om immaterialrätt) och WTO för att hjälpa att uppfylla kraven i TRIP:s. bidrar med visst bistånd genom Sida. har påbörjat en översyn av avtalets bestämmelser om växtförädlarskydd och patent på levande organismer. Vidare har TRIP:s- rådet behandlat frågan om förlängning av moratoriet för klagomål om s.k. icke-överträdelser. Då något beslut om förlängning inte har tagits kommer denna typ av klagomål om överträdelser mot TRIP:s att vara tillåtna med början . EG driver frågan om ett multilateralt system för anmälan och registrering av geografiska ursprungsbeteckningar för vin. Frågan är betydelsefull för de vinproducerande medlemsstaterna i EU. har kritiserat för att svenska myndigheter låter allmänheten få tillgång till ingivna tidigare inte offentliggjorda upphovsrättsliga verk. har hävdat att det är ett brott mot TRIP:s. En ändring i den svenska sekretesslagen förbereds. Elektronisk handel Marknaden för elektronisk handel växer. Affärer mellan företag och individer flyttas i allt större utsträckning till de elektroniska vägarna. Handelspolitiskt ger den elektroniska handeln upphov till en rad frågeställningar som t.ex. hur man skall säkerställa att inga nya handelshinder skapas. Vid togs beslut om att inrätta ett arbetsprogram kring hur omfattar den elektroniska handeln samt att inte införa några tullar på denna handel så länge arbetsprogrammet pågick. Vid ministermöte i var meningen att båda dessa beslut skulle ses över. hade tillsammans med andra EU-länder gärna sett att arbetsprogrammet förlängts då en rad aspekter kvarstår att utreda. Likaså hade vi gärna sett ett beslut om ett fortsatt åtagande om att ej införa några tullar. Liksom på många andra områden blev det dock inget resultat. Frågan kommer att fortsätta hanteras . Antidumpning har fortsatt att driva en starkt kritisk linje till EG:s anti- dumpningspolitik. Möjligheten att nya WTO-regler skulle tvinga gemenskapen till en mera återhållsam antidumpningspolitik har efter misslyckandet i tyvärr skjutits till en oviss framtid. har flera ärenden på stålområdet varit aktuella (tråd, linor, sömlösa rör, coils, kvartoplåt). Ett uppmärksammat fall där en majoritet av medlemsstaterna satt sig emot kommissionsförslag om dumpnings- åtgärder gäller importen av elektrolytkondensatorer. /2000 var drygt 100 fall aktuella (åtgärder i kraft i 76 fall, undersökning pågick om 32 fall).