prop · GN0344 · 2000-01-01 00:00:00 — 30 § 9 En patient som vårdas med stöd av denna lag skall så snart hans till- stånd medger det genom chefsöverläkarens försorg upplysas om sin rätt 1. att enligt 18 § överklaga vissa beslut, 2. att ansöka enligt 16 § andra stycket om att den rättspsykiatriska vår- den skall upphöra, 3. att ansöka enligt 10 eller 11 § om tillstånd att vistas utanför vårdin- rättningens område, 4. att anlita ombud eller biträde, 5. att enligt 22 a § få offentligt biträde och 6. att få hjälp av en stödperson. 4. att anlita ombud eller biträde, och 5. att enligt 22 a § få offentligt biträde. Denna lag skall finnas anslagen inom sjukvårdsinrättningen eller un- dersökningsenheten, väl synlig för patienterna. Denna lag träder i kraft . Har ett vårdintyg utfärdats före , får intagning be- slutas på grundval av det och enligt äldre föreskrifter . Ett tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område under återstoden av vårdtiden och som har meddelats enligt äldre föreskrifter gäller längst till dess att länsrätten beslutat om fortsatt vård. 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1971:289) om allmänna förvalt- ningsdomstolar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 18 § Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1.när åtgärd som avser endast måls beredande vidtages, 2. vid sådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt, 3. vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, 4. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid be- slut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål och som inte är av så- dant slag att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman vid länsrätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet. Närmare bestämmelser om detta meddelas av regeringen. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1. mål av enkel beskaffenhet, 2. mål enligt lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskatt- ningsförfarandet, enligt lagen (1978:880) om betalningssäkring för skat- ter, tullaroch avgifter, om besiktning enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), om handlings undantagande från taxeringsrevision, skatte- revision eller annan granskning och om befrielse från skyldighet att lämna upplysningar, visa upp handling eller lämna kontrolluppgift enligt skatteförfattningarna, 3. mål om omhän- dertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omedel- bart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om tillfälligt omhändertagande enligt 37 § smittskyddslagen (1988:1472), mål enligt 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 2 4 såvitt avser de fall då vården inte har förenats med sär- skild utskrivningsprövning eller 5 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (1989:529), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 3. mål om omhän- dertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omedel- bart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om tillfälligt omhändertagande enligt 37 § smittskyddslagen (1988:1472), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 2 4 såvitt avser de fall då vården inte har förenats med särskild utskriv- ningsprövning eller 5 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (1989:529), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt lagen (1974:203) om krimi- nalvård i anstalt samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4. mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål rörande preliminär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteför- fattningarna, 5. mål enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling, 6. mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för partementet en parlamentarisk kommitté för att utvärdera lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV). I uppdraget ingick också att beskriva och analysera de principer och regler som gäller patientens skyldighet att be- tala patientavgift vid rättspsykiatrisk vård samt att behandla frågan om kostnadsansvar för rättspsykiatrisk vård av asylsökande. Kommittén antog namnet . lade kommittén fram delbetänkandet Vårdavgifter vid rättspsykiatrisk vård, m.m. (SOU 1996:141) där kommittén redovisar de delar av upp- draget som rör patientens skyldighet att betala patientavgift vid rättspsy- kiatrisk vård och kostnadsansvar för rättspsykiatrisk vård av asylsökande. Kommitténs sammanfattning över innehållet finns i bilaga 1. Kommittén lade fram sitt slutbetänkande Rättssäkerhet, vårdbehov och samhällsskydd vid psykiatrisk tvångsvård (SOU 1998:32). I detta betänkande redovisar kommittén sin översyn av LPT och LRV. Kommitténs sammanfattning av innehållet finns i bilaga 2. Såväl delbetänkandet som huvudbetänkandet har remissbehandlats. Sammanställningar av remissyttrandena finns tillgängliga i Socialde- partementet (S96/5900/S respektive S98/1544/HS). Under beredningen av slutbetänkandet har en promemoria med ett al- ternativt förslag vad avser permissioner samt det kommunala betalnings- ansvaret utarbetats inom . Promemorian har remiss- behandlats. Promemorian och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgängliga i (S1999/8236/HS). En förteckning över remissinstanserna avseende såväl delbetänkande som huvudbetänkande och promemoria finns i bilaga 3. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har huvudsakligen följt de förslag som Lagrådet lämnat. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 8.3 och 12 samt i författningskommentaren till de lagrum vilkas utformning Lagrådet lämnat synpunkter på. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexterna. Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar har tillkommit efter Lagrådets yttrande. Ändringen är av enkel beskaffenhet. 4 Nuvarande rättslig reglering 4.1 Nationella regler 4.1.1 Lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Den allmänna regleringen avseende psykiatrisk tvångsvård finns i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) medan regleringen av tvångsvården för psykiskt störda lagöverträdare finns i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV). De båda lagarna trädde i kraft den 1 ja- nuari 1992 och ersatte då lagen (1966:293) om beredande av sluten psy- kiatrisk vård i vissa fall (prop. 1990/91:58, bet. 1990/91:SoU13, rskr. 1990/91:329). I propositionen till LPT angavs att syftet med de regler som föreslogs var att anpassa lagstiftningen på området till den utveckling mot starkt begränsad användning av tvångsvård som ägt rum inom psykiatrin. Än- damålet med tvångsvård skall vara att den som har ett oundgängligt be- hov av psykiatrisk vård, som ges efter intagning på en sjukvårdsinrätt- ning, blir i stånd att medverka till fortsatta stöd och behandlingsinsatser i frivilliga former. I 3 § LPT anges vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att tvångsvård skall få ges. Tre förutsättningar skall vara uppfyllda. En förutsättning är att patienten lider av en allvarlig psykisk störning. Vidare krävs att patienten på grund av sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har ett oundgängligt behov av psykiatrisk vård som inte kan tillgodoses på annat sätt än genom att patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning för heldygnsvård. Vid bedömningen av patientens vårdbehov skall också beaktas om denne till följd av sin psykiska störning är farlig för annans personliga säkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa. Slutligen krävs att patienten motsätter sig sjukhusvården eller att hon eller han på grund av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknar förmåga att ge uttryck för ett grundat ställningstagande i fråga om behovet av sådan vård. Bestämmelserna i 4 6 §§ reglerar förfarandet vid intagning för psykiatrisk tvångsvård. I 4 § stadgas att ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård inte får fattas utan att ett läkarintyg (vårdintyg) har utfärdats, av vilket det skall framgå att det föreligger sannolika skäl för tvångsvård av patienten. Ett beslut om intagning får inte grundas på ett vårdintyg som är äldre än . Beslutet om intagning fattas av chefsöverläkaren vid en enhet för psykiatrisk vård. Intagningsbeslutet får inte fattas av samme läkare som har utfärdat vårdintyget (s.k. tvåläkarprövning). Tvångsvård som grundar sig på ett vårdintyg och en läkares intag- ningsbeslut får pågå för beslutet om intag- ning. Bedöms det att en patient behöver ges vård skall chefsöverläkaren enligt vad som föreskrivs i 7 § före ut- gången av fyraveckorstiden skriftligen ansöka hos länsrätten om medgiv- ande till sådan vård. I 8 § föreskrivs att rätten på ansökan av chefsöver- läkaren får besluta i frågan om fortsatt tvångsvård. Om rätten bifaller an- sökan, får vården pågå räknat för intagningen. Efter ansökan av chefsöverläkaren får rätten medge att tvångsvården fortsätter utöver den längsta tiden enligt 8 §. Medgivande får enligt 9 § lämnas åt gången, räknat från pröv- ningstillfället. I 11 13 §§ regleras frågan om konvertering. Med konvertering avses att en patient som är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård i frivillig form överförs till psykiatrisk tvångsvård. Om en patient är intagen på en sjukvårdsinrättning för frivillig psykiatrisk vård, får chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vårdas, utan hinder av att vårdintyg inte har utfärdats, besluta om tvångsvård när vissa förutsätt- ningar är uppfyllda. För att konvertering skall vara möjlig krävs, förutom att förutsättningarna för att bereda tvångsvård enligt 3 § är uppfyllda, att patienten till följd av sin psykiska störning kan befaras komma att allvar- ligt skada sig själv eller någon annan. När beslut har fattats om tvångs- vård enligt 11 §, skall chefsöverläkaren skyndsamt och senast för beslutet ansöka hos länsrätten om medgivande till att tvångsvården fortsätter. Om rätten medger att tvångsvård som har beslutats enligt 11 § fortsätter får den pågå , räknat för chefsöverläkarens beslut. Om det blir aktuellt med tvångsvård utöver tillämpas samma bestämmelser som vid fortsatt tvångsvård enligt 9 §. I 15 23 §§ finns bestämmelser som avser innehållet i vården. Där finns bl.a. bestämmelser om tvångsåtgärder (fastspänning och avskiljning) som i vissa fall får tillgripas mot patienten, och bestämmelser om att en pati- ent inte får inneha alkohol eller narkotika etc. I 25 § föreskrivs att chefsöverläkaren får ge patienten tillstånd att under viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Tillstånd får ges för återstoden av vårdtiden, om det finns skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att tvångsvården upphör. När det inte längre finns förutsättningar för psykiatrisk tvångsvård skall chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vårdas genast besluta att tvångsvården skall upphöra (27 §). Av 29 § följer att intagning för psykiatrisk tvångsvård under vissa förutsättningar inte hindrar verkstäl- ligheten av beslut om avvisning, utvisning eller utlämning. En stödperson skall enligt 30 § utses om patienten begär det och även i vissa andra fall om patienten inte motsätter sig det. Stödpersonen skall bistå patienten i personliga frågor så länge han ges tvångsvård. Patienten får överklaga chefsöverläkarens beslut om intagning för tvångsvård vilket framgår av 32 §. I 33 § anges vilka andra beslut av chefsöverläkaren än de som nämnts i 32 § som får överklagas hos läns- rätten. Det är som regel angeläget att få en fråga om psykiatrisk tvångs- vård prövad skyndsamt. Stadgande härom finns i 35 § första stycket. I andra stycket sägs att ett mål hos länsrätten skall tas upp till avgörande från den dag då ansökan eller skrivelsen med överklag- andet kom in till länsrätten. Denna tid får dock förlängas om det behövs ytterligare utredning eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. Enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291) är förfarandet vid allmän förvaltningsdomstol skriftligt. Med hänsyn till betydelsen av ett omhän- dertagande för tvångsvård skall emellertid länsrättens prövning av förut- sättningarna för psykiatrisk tvångsvård enligt 36 § som regel ske efter muntlig förhandling. Vidare skall, om det behövs, länsrätten i ett mål en- ligt denna lag höra lämplig sakkunnig vid muntlig förhandling. I 39 49 §§ finns övriga bestämmelser om bl.a. chefsöverläkarens dele- gationsrätt, om möjlighet att ge dispens från kravet på legitimation för läkare som utfärdar vårdintyg samt regler om rättens sammansättning vid avgörande av mål enligt denna lag. 4.1.2 Lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Regler för den psykiatriska tvångsvården av lagöverträdare är intagna i en särskild lag om rättspsykiatrisk vård (LRV). Flertalet regler i LPT är genom hänvisningar i tillämpliga även vid rättspsykiatrisk vård. Lagen gäller bl.a. personer som ges psykiatrisk tvångsvård som brotts- påföljd eller som är häktade eller är intagna i en kriminalvårdsanstalt. Den som lider av en allvarlig psykisk störning och som begått ett brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter kan överlämnas till rättspsykiatrisk vård. En förutsättning är att det med hänsyn till den tilltalades psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är på- kallat att han är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång (31 kap. 3 § första stycket ). Enligt andra stycket får tingsrätten besluta om sär- skild utskrivningsprövning om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att lagöverträdaren återfaller i brottslighet, som är av all- varligt slag. Enligt 20 kap. 7 § kan åtalsunderlåtelse medges om psykiatrisk vård eller insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade kommer till stånd. Som förutsättning för det gäller att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsidosätts. Vidare stadgas enligt 30 kap. 6 § att den som begått brott under påverkan av en allvarlig psykisk störning inte får dömas till fäng- else. I 4 § LRV sägs att den som är anhållen, häktad eller intagen på en en- het för rättspsykiatrisk undersökning eller är intagen i eller skall förpas- sas till kriminalvårdsanstalt eller ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård får ges rättspsykiatrisk vård om han 1) lider av en allvarlig psykisk störning, 2) med hänsyn till sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har behov av psykiatrisk vård som kan tillgodoses genom att han är intagen på en sjukvårdsinrättning och 3) motsätter sig sådan vård eller på grund av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknar förmåga att ge uttryck för ett grundat ställningstagande i frågan. I huvudsak samma ordning bör enligt förarbetena gälla vid in- tagning för psykiatrisk tvångsvård i de nu aktuella fallen som enligt den allmänna regleringen av psykiatrisk tvångsvård. Vid rättspsykiatrisk vård gäller, som ovan nämnts, i tillämpliga delar bestämmelserna angående vården i LPT (8 § LRV). I samma paragraf finns vidare bestämmelser som innebär att re- spektive samt i vissa fall regeringen får be- sluta om vissa inskränkningar att ta emot eller skicka försändelser, att ta emot besök eller att samtala i telefon med utomstående. När det gäller frågan om tillstånd att under viss del av vårdtiden vistas utanför sjuk- vårdsinrättningen gäller bestämmelserna i för den som genomgår rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild ut- skrivningsprövning efter beslut av domstol prövas frågan om tillstånd att under viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område av länsrätten efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten (10 §). Beträffande den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller särskilt ung- domshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård och som genomgår rättspsykiatrisk vård avgör respektive frågan om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrätt- ningens område efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten (11 §). För vistelse utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningen (s.k. frigång) för patienter med särskild utskrivningsprövning krävs att chefsöverläkaren har fått medgivande av länsrätten att ge tillstånd till sådan vistelse (10 a §). Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård som brottspåföljd utan särskild utskrivningsprövning skall motsvarande förfarande gälla i frågan om vårdens upphörande som enligt den allmänna regleringen av psykiatrisk tvångsvård. Rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § brottsbal- ken utan särskild utskrivningsprövning får pågå under högst fyra måna- der räknat från den dag då domstolens beslut blev verkställbart (13 LRV). Efter ansökan av chefsöverläkaren får länsrätten medge att den rättspsykiatriska vården fortsätter utöver den nämnda längsta tiden. Har vården förenats med särskild utskrivningsprövning gäller att vård- en skall upphöra så snart det inte längre till följd av den psykiska stör- ningen hos patienten, som föranlett beslutet om särskild utskriv- ningsprövning, finns risk för att denne återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag och det inte heller annars med hänsyn till hans psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård, som är förenad med fri- hetsberövande och annat tvång (16 §). Frågan om upphörande av rättspsykiatrisk vård i de fall vården är förenad med särskild utskriv- ningsprövning prövas av länsrätten efter anmälan av chefsöverläkaren senast räknat från den dag då domstolens beslut blivit verkställbart. Därefter skall anmälan göras från den dag då rätten senast meddelade beslut i frågan. I 18 § LRV räknas de beslut av chefsöverläkaren som patienten kan överklaga upp, bl.a. beslut om intagning och avslag på en begäran att vården skall upphöra. Patienten får även överklaga Kriminalvårdsstyrel- sens respektive beslut om inskränkningar i bl.a. rätten att ta emot eller skicka försändelser och tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Allmän åklagare får överklaga beslut av länsrätten att patienten får vistas utanför sjukvårdsinrättningens område, beslut av länsrätten att delegera beslutanderätten till chefsöver- läkaren om patienten skall få vistas utanför sjukvårdsinrättningens om- råde samt beslut om att vården skall upphöra (20 § LRV). I 21 30 §§ finns övriga bestämmelser. Bl.a. regleras frågor om patient- nämnd, stödperson och handläggningen i domstol. 4.1.3 Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Varje vårdgivare skall bedriva sin hälso- och sjukvård så att den uppfyl- ler de krav på en god vård som anges i 2 a § Hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Av bestämmelsen framgår bl.a. att vården skall vara av god kva- litet och tillgodose patientens behov av trygghet i vården. Vidare anges att vården skall bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. Det fastslås att vården och behandlingen så långt det är möjligt skall utformas och genomföras i samråd med patienten samt att patienten om det inte är uppenbart obehövligt, skall, ges en medicinsk be- dömning av sitt hälsotillstånd. Patienten skall ges upplysningar om detta tillstånd och om de behandlingsmetoder som står till buds. Om upplys- ningar inte kan lämnas till patienten skall de i den mån hinder inte före- ligger från sekretessynpunkt i stället lämnas till en närstående till patient- en. De krav som anges för hälso- och sjukvården i HSL innebär således att vården som huvudregel skall ges med patientens informerade sam- tycke samt att vården skall ges i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet och tillgodose hög patientsäkerhet. 4.1.4 Socialtjänstlagen (1980:620) Socialtjänstlagen (SoL) är en ramlag som anger mål och riktlinjer för den sociala omsorgen i sin helhet. Dessutom finns särskilda bestämmelser om vissa grupper, däribland psykiskt funktionshindrade. Av 3 § SoL framgår det att det är kommunen som har det yttersta ansvaret för att de som vis- tas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Kommunens insatser skall enligt 21 § SoL göra det möjligt för människor med funk- tionshinder att så långt som möjligt leva som andra och tillsammans med andra. 4.2 Internationella förhållanden 4.2.1 Nordiska länder I regleras tvångsvården i lagen om frihetsberövande och annat tvång i psykiatrin . Där föreskrivs bl.a. att användningen av tvång skall begränsas så långt det är möjligt, och att om en mindre ingrip- ande åtgärd är tillräcklig skall denna användas (4 §). Förutsättningarna för tvångsvård är att patienten är sinnessjuk eller befinner sig i ett till- stånd som kan jämställas med sinnessjukdom (5 §). Dessutom krävs att det är oförsvarligt att inte frihetsberöva vederbörande för behandling be- roende av att 1) utsikterna till tillfrisknande eller en betydlig förbättring av tillståndet annars kommer att försvåras, eller 2) personen innebär en väsentlig fara för sig själv eller annan. I likhet med i svensk lagstiftning stadgas även ett krav på tvåläkar- prövning och en möjlighet till konvertering. Vidare skall en patientråd- givare utses för varje patient som blir tvångsintagen för psykiatrisk vård (24 §). Enbart korta permissioner får förekomma. Det stadgas även att överläkaren fortlöpande skall pröva om förutsättningarna för tvångsvård fortfarande består. Överläkaren beslutar även om när utskrivning skall ske. Tvångsintagningen prövas av domstol efter anmodan av patienten, och behandlingen och tvångsåtgärder kan överklagas till Sundhetsvä- sendets patientklagenämnd som är en motsvarighet till Hälso- och sjuk- vårdens ansvarsnämnd. Beträffande psykiskt störda lagöverträdare krävs utöver sinnessjukdom eller liknande, att lagöverträdaren av detta skäl också är otillräknelig. Den sinnessjuke kan då bli föremål för "särreaktioner" (saerforanstaltningar) som t.ex. förvaring vid mycket allvarliga brott. Den norska lagstiftningen på detta område är lagen om psykisk helsevern . Förutsättningar för tvångsvård är att patienten har en all- varlig "sinnslidelse" samt att en intagning bedöms nödvändig med hänsyn till den sjukes sinnestillstånd 1) för att förhindra att sjukdomstillståndet försämras eller att utsikterna till väsentlig förbättring blir sämre, eller 2) för att den sjuke utgör en väsentlig fara för sig själv eller annan. Överläkaren beslutar om utskrivning och patienten kan få beslut om intagning och utskrivning överprövade av kontrollkommissionen. Vidare är konvertering inte tillåten enligt norsk lagstiftning. Tvångsvården kan ges antingen på sjukvårdsinrättning eller i öppen vård.