prop · GN03100D3 · 2000-01-01 00:00:00 — Detta typexempel visar hur den disponibla inkomsten varierar för en person med låg lön med betalningsskyldighet (för underhållsstöd) för två barn. Av diagrammet framgår att marginaleffekten i vissa lägen kan vara större än . Detta beror på att avgift för underhållstöd inte medför ökat socialbidrag och att den disponibla inkomsten efter avgiften betalts kan sjunka till en inkomststandard som ligger under socialbidragsnormen . Vid heltidsarbete är den disponibla inkomsten endast ca högre än vid inget arbete. Om arbetstiden ökas från halv- till heltid ökar den disponibla inkomsten . Diagram 5.4 Förälder som betalar underhållsstöd för två barn. Disponibel inkomst i kronor efter betalning av underhållsstöd Kr/mån Ett exempel har också beräknats för att visa hur den disponibla inkomsten påverkas av en ökad arbetsinsats för en förtidspensionär med restarbetsförmåga (diagram 5.5). En förtidspensionär får arbeta endast i marginell omfattning utan att pensionen sätts ned. Hel förtidspension beviljas den vars arbetsförmåga bedöms vara nedsatt till minst 7/8-delar. En förtidspensionär med full pension kan därför arbeta upp till ca utan att pensionen reduceras. Förtidspensionärers bostadstillägg (BTP) reduceras dock om inkomsten ökar. Den sammanlagda pensionen (inklusive folkpension) uppgår då till . För en förtidspensionär är det ekonomiska utbytet av att öka sin arbetstid inte särskilt stort (diagram 5.5). Den disponibla inkomsten stiger med ca för en arbetsinsats om ca . Timlönen efter skatt och minskat BTP blir . För den som har en högre pension och inte erhåller BTP blir utbytet av arbete naturligtvis högre. Diagram 5.5 Ensamstående förtidspensionär med restarbetsförmåga. Disponibel inkomst i kronor Kr/mån Anm: ATP-pensionen är beräknad med 3,0 pensionspoäng. Hyra /månad. 5.2 Statistiska beräkningar av marginaleffekter En statistisk simulering av marginaleffekter innebär att inkomster och arbetstider ändras systematiskt för ett representativt urval personer. Därefter räknar man om och statlig inkomstskatt, allmän pensionsavgift, bostadsbidrag, socialbidrag, underhållsstöd samt barnomsorgsavgift. Skillnaden i disponibel inkomst före och efter experimentet används för att mäta marginaleffekten. En viktig fråga för sysselsättningspolitiken är hur marginaleffekterna förändras över tiden. Den fråga som ställs här är vad som händer om alla i förvärvsaktiv ålder, heltidsarbetande, deltidsarbetande, studerande, arbetslösa, förtidspensionärer m.fl. grupper, får möjlighet att öka arbetstiden motsvarande knappt en månad, eller den tid som motsvarar . I syfte att belysa detta har en jämförelse gjorts av synliga marginaleffekter i 1991 respektive skatte- och bidragssystem. Inkomsterna har höjts med för alla urvalspersoner i i HINK- undersökningen 1997 framskriven till ekonomiska och demografiska förhållanden. Modellbefolkningen representerar således alla personer (exklusive egenföretagare ) i förvärvsaktiv ålder (ca 5 miljoner personer). För personer med arbetsmarknadsstöd eller socialbidrag har antagits att ersättningarna minskas vid en ökad arbetstid och inkomst enligt reglerna. Förtidspensionärer antas kunna arbeta på denna nivå utan att pensionen reduceras. Övriga skatter och transfereringar räknas om enligt reglerna respektive 2000. Den genomsnittliga synliga marginaleffekten blir vid en beräkning med reglerna jämfört med reglerna . Ökningen är nettoeffekten av alla regeländringar. Somliga ändringar har minskat marginaleffekterna , t.ex. sänkta arbetsmarknadsstöd, socialbidrag och ändrade bostadsbidrag. Andra ändringar har medfört höjda marginaleffekter, exempelvis ett nytt skikt i skatteskalan för statlig inkomstskatt, höjd kommunalskatt och barnomsorgsavgift, skärpta regler för underhållsstöd. Vidare höjs marginaleffekten som följd av att brytpunkten för statlig inkomstskatt ökat långsammare än löneutvecklingen. Den viktigaste orsaken är dock införandet av egenavgift till det allmänna pensionssystemet. Tabell 5.1 Marginaleffekter och enligt reglerna . Andel av befolkningen Procent Marginaleffekt, % 1991 2000 Differens 0-20 2 2 0 20-30 11 3 -8 30-40 41 35 -6 40-50 10 16 +6 50-60 18 25 +7 60-70 4 4 0 70-80 5 6 +1 80-90 6 6 0 90-100 2 2 0 100 1 1 0 Summa 100 100 0 Genomsnittlig marginaleffekt, procent 44,7 49,0 +4,3 Med regler har av alla personer i förvärvsaktiv ålder, dvs. ca 750 000 personer, en marginaleffekt vid ökat arbete på . av denna grupp är personer med arbetsmarknadsstöd eller socialbidrag . Denna andel blir ungefär lika stor med regler. Skillnaden mellan 1991 och 2000 års regler innebär framför allt att andelen personer i marginaleffekt har ökat medan de med lägre marginaleffekter har minskat. I bilagetabell 3.3 visas närmare hur marginaleffekterna förändrats för olika grupper. Där framgår bl.a. att marginaleffekterna har ökat mer för låginkomsttagare och förtidspensionärer än för andra grupper. Marginaleffekterna i skatte- och transfereringssystemen är starkt kopplade till sysselsättningen. Höga marginaleffekter förekommer i begränsad omfattning för heltids- och helårsarbete (tabell 5.2). Tabell 5.2 Andel personer med marginaleffekt om eller högre i olika sysselsättningsgrupper och familjetyper Procent Familjetyp Arbetslösa/ social- bidrag Deltid Heltid Övriga Samtliga Ensamstående utan barn 76 2 1 23 20 Ensamstående med 1 barn 81 22 2 42 31 Ensamstående med 2 + barn 76 10 13 14 37 Gifta/sambo utan barn 81 2 0 2 8 Gifta/sambo med 1 barn 81 3 0 6 11 Gifta/sambo med 2 barn 87 2 0 7 13 Gifta/samo med 3 + barn 81 2 1 5 18 Samtliga 79 3 1 14 15 Samtliga med regler 80 2 0 2 13 Endast i denna grupp har en marginaleffekt på eller högre. Det är framför allt arbetslösa och socialbidragstagare som får ett svagt ekonomiskt utbyte av att öka sin arbetstid. I denna grupp har en marginaleffekt som uppgår till eller högre. Antalet personer i denna grupp uppgår till ca 780 000 personer varav 360 000 är arbetslösa eller saknar fast förankring på arbetsmarknaden, 310 000 arbetar deltid och 110 000 arbetar heltid. 6 Ekonomisk marginalisering Fördelningen av disponibla inkomster är inte det enda måttet på välfärdens fördelning. Nobelpristagaren har fört fram idéer om att studera fördelningen av de individuella funktioner som bestämmer våra handlingsmöjligheter. har man uppmärksammat problemet att allt fler människor ställs utanför arbetsmarknaden och inte längre har möjlighet att försörja sig själva. När människor inte deltar i arbetslivet får de svårt att påverka sin ekonomiska situation, vilket ger en ojämnare fördelning av medborgarnas handlingsmöjligheter. Begreppet social exklusion används ofta för att beskriva problemet. Begreppet är inte entydigt. Det är inte detsamma som ekonomisk fattigdom, då de flesta socialt exkluderade har en garanterad ekonomisk standard genom de sociala transfereringarna. Det är inte heller samma som långtidsarbetslöshet, eftersom många socialt exkluderade står utanför arbetsmarknaden på grund av sociala och hälsorelaterade problem. Den sociala exklusionen är mångdimensionell och kan också avse medborgarnas tillgång till boende, sociala försäkringsskydd osv. Ett närliggande begrepp är marginalisering som används i analyser av arbetsmarknaden. Marginaliserade är personer som inte helt har lämnat arbetsmarknaden men har en svag förankring och hög arbetslöshet. Gemensamt för fördelningen av funktionsförmåga, social exklusion och marginalisering är att det handlar om arbete och försörjningsförmåga. Myndigheternas statistik visar en betydande ökning av antalet långtidsarbetslösa, förtidspensionärer, långtidssjuka och socialbidragstagare under krisåren. Mätmetoderna skiljer sig dock åt och personer som går från en ersättning till en annan eller kombinerar ersättningar kan falla utanför. En viktig fördelningspolitisk fråga är därför hur människors möjligheter att försörja sig själva har utvecklats . I detta avsnitt undersöks med ekonomiska mått medborgarnas arbete och självförsörjning. Inkomstmått på försörjning I det följande används marginalisering som begrepp för människors bristande delaktighet och inkomstmöjligheter, oavsett orsaken till att man har svag anknytning till arbetsmarknaden och oavsett vilken ersättning man får. Inkomststatistiken används för att undersöka hur många som är i ekonomisk mening marginaliserade. Analysen omfattar alla personer i förvärvsaktiv ålder som har en disponibel inkomst över två basbelopp (ca /månad). Gränsen motsvarar ungefär socialbidragsnormen för en ensam person. Personer med lägre inkomster har uteslutits eftersom deras försörjningssituation är svår att bedöma med hjälp av inkomststatistiken. Där finns så skilda personer som barnlediga utan föräldrapenning, personer som försörjs av anhöriga, institutionsboende, jordenrunt- resenärer , svartarbetare och personer som lever på besparingar, vinster, arv eller kapitalinkomster osv. Det är både personer som har valt att inte arbeta, studera etc. och självförsörjande, men också socialt utslagna. Denna grupp utgjorde av alla i åldern 1998. Inkomstslagen delas upp i två grupper. Den ena gruppen utgörs av inkomster av arbete eller de transfereringar man erhåller vid studier eller tillfälligt uppehåll i arbetet. Där ingår exempelvis lön, inkomster från näringsverksamhet, ersättningar i samband med studier, värnplikt eller föräldraledighet. Den andra gruppen avser transfereringar som utges till den som på grund av olika omständigheter har svårigheter att försörja sig själv. Här ingår arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension, socialbidrag och bostadsbidrag. Summan av de båda inkomstgrupperna ger den totala disponibla inkomsten (exklusive kapitalinkomster, som hålls utanför analysen ). Därefter beräknas andelen av den disponibla inkomsten som består av arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension, socialbidrag och bostadsbidrag. En klar majoritet () av personer med minst två basbelopp i disponibel inkomst har högst av sina inkomster från transfereringar som arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension, socialbidrag och/eller bostadsbidrag 1998 (tabell 6.1). Men för ungefär var sjunde person utgörs mer än hälften av den disponibla inkomsten av dessa transfereringar. Tabell 6.1 Andel transfereringar av disponibel inkomst 1998 Andel transfereringar av disponibel inkomst (%) Andel av 20-64- åringar (%) Källa: , SCB, beräkningar Marginalisering förutsätter att man mer varaktigt ställs utanför arbete och självförsörjning. Tidsdimensionen är därför central. I följande analys avses med i ekonomisk mening marginaliserade de personer som i rad har haft en disponibel inkomst som till utgörs av arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension (inkl. sjukbidrag), socialbidrag och/eller bostadsbidrag. Ökad andel ekonomiskt marginaliserade Andelen ekonomiskt marginaliserade har ökat från 1996- 1998. var männen marginaliserade i betydligt högre grad än kvinnorna, men 1996-1998 är skillnaden liten (diagram 6.1). Andelen har beräknats för personer som funnits i datamaterialet . Diagram 6.1 Andel ekonomiskt marginaliserade 1986-1988 - 1996-1998 Procent Källa: , SCB, beräkningar Vilka som har störst risk att marginaliseras undersöks med en statistisk modell som beräknar oddskvoter (tabell 6.2). Oddskvoterna anger hur starkt sambandet är mellan risken att bli ekonomiskt marginaliserad och personernas ålder, kön, utbildningsnivå etc. En oddskvot som är större än 1 betyder att faktorn innebär en överrisk för marginalisering. Personer som invandrat till löper störst risk för marginalisering. Utbildningsnivån har som väntat en stor betydelse. Personer med grundskoleutbildning har en överrisk och de med en högskoleutbildning en underrisk. De äldre () har en betydande överrisk att bli marginaliserade medan yngre människor har mindre risk. Ungdomar som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden kan dock hamna utanför undersökningsgruppen om de inte når upp till en disponibel inkomst på två basbelopp. Tabell 6.2 Risker för olika grupper att marginaliseras ekonomiskt 1991-1993 samt 1996-1998. Personer med minst två basbelopp i dsponibel inkomst 1991-93 1996-98 Förändring Kvinnor 0,9 1,0 0,1 Gifta 0,4 0,5* 0,1 Har barn 0,6 0,9 0,3 Invandrat till 3,2 3,5 0,4 Utbild.nivå, ref: gymn. -Högst grundskola 2,0 1,9 -0,1 - Lägst högskola 0,3 0,4 0,1 Ålder, ref: 36-45 år 0,6 0,4 0,2 0,8 0 -0.1 2,4 1,9 -0,5 * Ej signifikant på nivå. Anm: Oddskvoter beräknade med logistisk regression Familjeförhållandena har också en viss betydelse. Personer som har barn i åldern har en mindre risk än personer utan barn i åldersgruppen. Gifta har en mycket lägre risk än ogifta. Män och kvinnor skiljer sig inte åt vad gäller risken att marginaliseras. En jämförelse och 1996- 1998 visar att rangordningen mellan de olika faktorerna i stort sett är densamma de båda perioderna. Invandrarnas situation ser dock sämre ut. En närmare analys visar på att detta gäller endast för de som invandrat senare än 1991. Risken har ökat också för personer som har barn . För den äldsta åldersgruppen ser situationen relativt bättre ut . Ofta är det helt olika processer som leder fram till att man marginaliseras ekonomiskt. Vissa drabbas av så allvarliga handikapp, olyckor eller sjukdomar att de inte kan rehabiliteras och åter integreras i arbetslivet. Andra arbetar deltid men behöver permanent socialbidrag för att man ensam skall försörja flera barn. Många har blivit långtidsarbetslösa som följd av den ekonomiska krisen. En stor grupp har kommit till och får vänta på arbete. Dessa personer har bara det gemensamt att de har ställts utanför arbetslivet och förlorat sin möjlighet att försörja sig själv. För andra är det dock inte fråga om renodlade problem med antingen hälsa, arbetslöshet eller försörjning. Ofta är problemen komplexa och flerdimensionella, inte sällan följs ett problem av andra. En stor andel av alla ekonomiskt marginaliserade () har haft kontakt med fler än en myndighet. Det visas av att man har haft flera olika sociala ersättningar (se underbilaga 3). Inkomstuppgifterna tyder på att åtskilliga personer går från en ersättning till en annan, eller får ersättningar från flera myndigheter. Separata analyser för de som huvudsakligen har ersättningar från antingen arbetsmarknadsstöd, förtidspension, socialbidrag respektive sjukpenning visar inte på några avgörande skillnader i riskfaktorernas betydelse för de olika ersättningsgrupperna. Fördelningseffekter En ökande andel ekonomiskt marginaliserade är ett fördelningsproblem i sig för att fler människors får minskade handlingsmöjligheter. Men den får återverkningar också på fördelningen av ekonomiska resurser. Marginaliserade får inte del av den ökade standarden som följer av en högre ekonomisk tillväxt. Det ökar risken för växande inkomstklyftor. De marginaliserade har också svårt att öka sina inkomster genom arbete bl.a. eftersom deras marginaleffekter är höga. En ökad marginalisering kommer därmed att minska inkomströrligheten. Den högre marginaliseringen kan således väntas medföra en ökad spridning av inkomster på både kort och . 7 Utvecklingsarbete med fördelningsstatistiken har tillkännagivit att regeringen vid lämpligt tillfälle t.ex. i en kommande budgetproposition bör redovisa hur arbetet fortskrider med att utveckla och bredda fördelningsstatistiken (Prop. 1998/99:1, 1998/99:FiU2, protokoll 35, 36). I detta avsnitt sker en redovisning av pågående utvecklingsarbete och olika problem i fördelningsanalyserna. intar en ledande plats internationellt när det gäller att följa fördelningen av ekonomiska resurser i landet. Genom forskningstraditioner som går tillbaka till 1920-talet, en tidig uppbyggnad av datorbaserade administrativa register med effektiva kontrollrutiner och ett förutseende statistiskt arbete har SCB utvecklat en inkomststatistik med en kvalitet som få länder kan uppvisa. SCB ansvarar för välfärdsstatistiken, till vilken huvuddelen av fördelningsstatistiken hör. SCB redovisar officiell statistik över inkomstfördelningen, inkomster, skatter och bidrag. SCB:s undersökningar av levnadsförhållanden (), hushållens utgifter (HBU) och boende (BHU) samt lönestatistiken ger också viktiga bidrag till beskrivningen av fördelningen i . SCB:s avidentifierade databaser är tillgängliga för forskningen till rimliga kostnader och används vid ett flertal forskningsinstititut. Alltmer av SCB:s statistik finns tillgänglig över Internet. SCB ansvarar också för utveckling och underhåll av den statiska skatte- och bidragsmodell som främst används inom och för att analysera olika regelförslag. Inom SCB bedrivs ett kontinuerligt utvecklingsarbete också på uppdrag. har ett omfattande arbete bedrivits på regeringens uppdrag bl.a. för att utveckla en longitudinell databas för inkomster och arbete (), statistik över den offentliga konsumtionens fördelning samt förmögenhetsfördelningen. Ett stort antal förslag till förbättringar i fördelningsstatistiken har lagts fram av SCB som bl.a. innebär att dessa områden skall införas i den ordinarie anslagsverksamheten. Även inom den sociala forskningen bedrivs ett omfattande arbete för datainsamling och analys av fördelningen av välfärden. Levnadsnivåundersökningen, som kontinuerligt följt välfärdens fördelning , uppdateras nu med en stor undersökning 2000. Resultaten har blivit uppmärksammade i , där de fungerat som ett kunskapsunderlag i den politiska debatten. Den svenska välfärdsforskningen har väckt stort intresse i det internationella forskarsamhället På uppdrag (FiU 1986/87:3, Rskr 27, FiU 1992/93:30, rskr 1992/93:447 samt FiU 1998/99:2, Prot. 35, 36) lämnar regeringen regelbundet en fördelningspolitisk redogörelse i anslutning till budgetpropositionen och/eller vårpropositionen. Fördelningseffekter av föreslagna regeländringar redovisas i Finansplanen eller i särskilda propositioner. De återkommande fördelningspolitiska redogörelserna syftar till att bredda och fördjupa fördelningsanalyserna. De har, förutom en bedömning av den aktuella utvecklingen av inkomstspridningen, omfattat undersökningar av bl.a. långsiktiga trender i inkomstfördelningen, inkomströrligheten, den regionala inkomstspridningen och den offentliga konsumtionens fördelningseffekter. De statistiska analyserna av jämställdheten har också utvecklats inom SCB och genom arbete. Regeringen redovisar en statistisk redogörelse över kvinnors och mäns ekonomiska situation. bedriver tillsammans med SCB och forskare ett utvecklingsarbete om jämställdhetsbokslut. Även det internationella samarbetet har breddats. SCB och forskare i samarbetar med ett omfattande internationellt forskningsprojekt, "Income Study" (). intresse för inkomstfördelning och ekonomisk fattigdom har vuxit betydligt . Flera omfattade studier har genomförts, bl.a. med hjälp av några av världens ledande forskare. har det undersöks vilka grupper som drabbats av permanent fattigdom och vilka faktorer som bestämmer in- och utflöde i fattigdom. EU:s gemensamma statistikmyndighet bedriver ett utvecklingsarbete för att kunna beskriva inkomstfördelning och fattigdom på ett enhetligt sätt. En särskild undersökning genomförs numera av hushållens inkomster och utgifter (European Community Household Panel, ECHP) och medverkar med data från . EU finansierar också ett omfattande forskningsprojekt som syftar till att utveckla en gemensam simuleringsmodell för skatter och bidrag för medlemsländerna (EUROMOD). SCB och medverkar både med dataunderlag och utvecklingsarbete. Den samlade bedömningen är att fördelningsstatistiken tilldrar sig ökat intresse både i och utomlands. Stora förbättringar har skett i avseende dataunderlagens kvalitet och innehåll, tillgängligheten till data, analysmetoder, möjligheten att simulera ändrade skatter och bidrag och internationell jämförbarhet. finns det dock betydande brister i underlaget för fördelningsanalyser. Det som framför allt saknas är longitudinella data med ett brett innehåll och en god kvalitet. Inkomstspridning och ekonomisk fattigdom kan inte beskrivas väl med årsdata. Tidsdimensionen är nödvändig för analyserna. Tillgången till registerbaserade longitudinella data har ökat . Det har förbättrat möjligheterna att beskriva fördelningen av ekonomiska resurser, exempelvis risken för permanent fattigdom och inkomströrlighet. Registerdata ger emellertid begränsade möjligheter att analysera vad som orsaker förändringarna. De inkomstskillnader som registreras i statistiken beror på många faktorer. De grundläggande skillnader som beror på människors olika förmåga och möjligheter är vad fördelningspolitiken huvudsakligen syftar till att utjämna. Men skillnader uppkommer också då människor värderar konsumtion och arbete olika beroende på ålder, familjeförhållanden, värderingar m.m. Dessutom påverkas fördelningen av slumpmässiga händelser. En del råkar vinna på , andra förlorar makens försörjning vid en skilsmässa. Fördelningsstatistiken bör förbättras i första hand genom bättre data som ökar förståelsen för hur spridningen i inkomster uppkommer. Det behövs både för utvärderingen av politiken och för samhällsdebatten om vilka åtgärder som kan övervägas för att bevara en jämn inkomstfördelning. Därför bör statistiken över hushållens allokering av resurser över livet förbättras. Det bör övervägas hur en longitudinell och integrerad hushållsstatistik om inkomster, sparande, konsumtion och förmögenhet kan utvecklas, inkl. uppgifter om den offentliga konsumtionen. I en sådan statistik bör också finnas uppgifter om arbetstid och lön av god kvalitet. En fortsatt förbättring av lönestatistiken är därför angelägen. Slutligen behövs det bättre information om hushållens värderingar. Registerdata måste därför kompletteras med enkäter eller intervjuer. Flera intressanta exempel på denna statistikutveckling finns i andra länder. I Study (HRS) sammanförs t.ex. både registeruppgifter och intervjudata för ett stort antal personer. Syftet är bl. a. att svara på vad som påverkar en persons beslut att gå i pension och hur sparande och konsumtion sker över livet. Underbilaga 3.1 Definitioner och beräkningsmetoder Definitioner och begrepp Disponibel inkomst: Hushållets totala inkomster från arbete, kapital och transfereringar minus betald skatt, betalt underhållsbidrag samt återbetalning av studiemedel och socialbidrag. Erhållna studiemedel betraktas som transferering. Individuell disponibel inkomst: Då hushållsbegreppet i är bristfälligt används individens disponibla inkomst för personer utan justering för försörjningsbörda. Skattefria hushållstransfereringar summeras på hushållsnivå och delas lika mellan de vuxna i hushållet. Median: av befolkningen har lägre inkomst än medianinkomsten. Gini-koefficient: Det vanligaste måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen vilket antar värdet 0 när inkomsten är lika för alla och värdet 1 vid maximal ojämnhet, dvs. när en person får alla inkomster. Koefficienten är mest känslig för vad som händer i mitten av fördelningen. Den kan sägas visa hur stor den förväntade inkomstskillnaden är mellan två slumpmässigt valda individer/hushåll. Om Gini-koefficienten är 0,250 och medelinkomsten för alla är skall man vänta sig att den genomsnittliga skillnaden är 2*0,av medelinkomsten, dvs. Decilgrupp: Befolkningen delas in i 10 lika stora grupper där de med lägst standard hamnar i decilgrupp 1, de med näst lägst standard i decilgrupp 2 osv. ända upp till decilgrupp 10 med den högsta ekonomiska standarden. Decilkvot: Den disponibla inkomsten (vid övre decilgränsen) bland dem med högre ekonomisk standard divideras med inkomsten för dem med lägre standard. Socio-ekonomisk grupp: Personerna indelas i grupper efter yrke och anställningsförhållanden med hänsyn till organisationstillhörighet och utbildningskrav. Korrigering av hushållsbegrepp, inkomstbegrepp och ekvivalensskala Individens ekonomiska standard: Hushållets justerade disponibla inkomst påförs samtliga personer i hushållet. Redovisning sker sedan på individnivå.