prop · GN0367 · 2000-01-01 00:00:00 — 5.2.3 Särskild sekretessreglering av Brådis Regeringens förslag: Åklagarmyndigheternas ärenderegister för brottmål, Brådis, skall regleras i sekretesslagen (1980:100). Sekretess skall gälla för uppgifter i registret om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider skada eller men (omvänt skaderekvisit). Sekretess skall inte gälla för de uppgifter som hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 § sekretesslagen, dvs. I 17 kap. 18 § första stycket 1 sekretesslagen slopas undantaget från sekretess för diarieföringsuppgifter i särskilt register över strafförelägganden. Undantaget skall i stället regleras genom bestämmelserna om sekretess för Brådis. Promemorians förslag: I promemorian föreslås delvis en annan sekretessreglering av uppgifterna i Brådis. Dessa delas upp i personuppgifter, diarieföringsuppgifter och övriga uppgifter. För personuppgifter föreslås sekretess med ett omvänt skaderekvisit gälla. För övriga uppgifter, utom diarieföringsuppgifter, föreslås sekretess gälla om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men om uppgiften röjs (rakt skaderekvisit). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom , och godtar förslaget eller har inget att invända mot det. avstyrker förslaget och anför att ett strafföreläggande ersätter en dom, varför samma, starka intresse av offentlig insyn gäller båda typer av ärenden. I en domstol, påpekar verket, är uppgiften om en tilltalad i regel offentlig och sökbar i domstolens register tills den gallras. anser att absolut sekretess skall gälla för samtliga uppgifter i Brådis utom för dem som hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 § sekretesslagen. Genom ändringen i 9 kap. 17 § sekretesslagen från rakt till omvänt skaderekvisit (prop. 1997/98:97, bet. 1997/98:JuU20, rskr. 1997/98:276) måste, enligt , även avidentifierade uppgifter i Brådis handläggardelar sekretessbeläggas och åklagaren göra en prövning varje gång allmänheten vill titta i registret. anser att regleringen blir svårhanterlig. Enligt är det tillräckligt att allmänheten med ledning av diariet kan begära att få ta del av handlingarna eller uppgifter i dem och att åklagaren då får pröva om handlingarna kan lämnas ut. Datainspektionen förespråkar enklare regler än de som föreslås av Riksåklagaren. Skälen för regeringens förslag: Frågan om huruvida Brådis skall sekretessregleras har samband med hur sekretessen reglerats för polisens register. ståndpunkt när det gäller polisens register är att absolut sekretess skall gälla för belastningsregistret medan sekretess med ett omvänt skaderekvisit skall gälla för övriga register, bl.a. misstankeregistret (prop. 1997/98:97, bet. 1997/98:JuU20, rskr. 1997/98:276). Om Brådis inte sekretessregleras blir uppgifterna i ärenden som slutar som strafförelägganden offentliga. Detta följer av 9 kap. 18 § sekretesslagen. Till skillnad från uppgifter om domar i domstolarnas register framgår det av uppgifterna i Brådis vilka brott det gäller när ett strafföreläggande har utfärdats och godkänts. Det skulle alltså kunna utnyttjas som ett belastningsregister i otillbörligt syfte. Enligt regeringens mening bör det därför införas regler om sekretess för uppgifterna i Brådis. I promemorian föreslås som nämnts att sekretess skall gälla med omvänt skaderekvisit för personuppgifter medan diarieföringsuppgifter skall vara offentliga och övriga uppgifter omfattas av ett rakt skaderekvisit. Genom att på detta sätt ha presumtion för offentlighet för övriga uppgifter i brottsmisstanke- och dagboksdelen kan, enligt promemorian, allmänheten följa handläggningen i ett ärende utan att den misstänktes identitet avslöjas. Regeringen anser dock att det är osäkert om en sådan uppdelning går att tillämpa. För att en enskild person skall lida men krävs att uppgifterna kan hänföras till en viss individ. Normalt kan man alltså lämna ut s.k. avidentifierade uppgifter utan risk för men. I en handling som lämnas ut kan man t.ex. stryka över namnet på en person som omnämns. Det kan dock tänkas att en avidentifiering inte räcker för att hindra att sambandet mellan individen och uppgiften kan spåras. Om det finns en sådan risk eller inte får bedömas från fall till fall. Eftersom det är just kopplingen mellan individen och uppgiften som är känslig är det olämpligt att ha olika skaderekvisit för personuppgifter respektive övriga uppgifter, t.ex. uppgifter om en brottsmisstanke. Om man har ett rakt skaderekvisit för en uppgift om en brottsmisstanke, som lämnas ut, och det skulle visa sig att en mottagare kan koppla ihop uppgifterna har man ju i praktiken tillämpat ett rakt skaderekvisit också för personuppgiften. En uppgift om en brottsmisstanke blir nämligen en personuppgift när den kan kopplas ihop med en viss individ. Enligt regeringens mening bör uppgifterna alltså inte delas upp i personuppgifter och övriga uppgifter. Om man inte gör en sådan uppdelning kan uppgifterna regleras med samma form av skaderekvisit. Detta innebär en betydligt enklare och mer överskådlig reglering. För uppgifter under förundersökningen gäller sekretess med ett omvänt skaderekvisit enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen. Normalt är det strängare sekretess för uppgifter i ett register än för uppgifter i t.ex. en förundersökning. Det är alltså inte lämpligt att ha den lindrigare formen av sekretess, dvs. ett rakt skaderekvisit, för uppgifterna i Brådis. har pekat på problem när allmänheten vill titta i registret och förespråkat absolut sekretess. Enligt regeringens mening kan problemen med sekretessen vid hanteringen inte anses väga tyngre än ställningstagande att den absoluta sekretessen skall gälla bara för belastningsregister. Brådis kan visserligen innehålla en del belastningsuppgifter men är främst ett ärende- och misstankeregister. Uppgifterna i Brådis bör därför i stället regleras med ett omvänt skaderekvisit. Sekretess bör inte gälla för diarieföringsuppgifter. Diarieföringsuppgifter i särskilt register över strafförelägganden är undantagna från sekretess enligt 7 kap. 18 § första stycket 1 sekretesslagen. Strafförelägganden diarieförs emellertid inte längre i detta register utan i Brådis, se 12 § förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden. Undantaget i nämnda lagparagraf kan därmed upphävas. 6 Sekretessen för uppgifter i belastnings- registret Regeringens förslag: Sekretesslagen (1980:100) ändras så att det klargörs att sekretessen för uppgift i belastningsregistret endast gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur registret. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget. Riksåklagaren framhåller dock att man i och för sig kan diskutera huruvida bestämmelsens gällande lydelse bör tolkas. framför liknande tankegångar och anför att förarbetena till den nya polisregisterlagstiftningen inte entydigt ger vid handen att bestämmelsen i 7 kap. 17 § sekretesslagen skall ges den vida tolkning som utgår från. Skälen för regeringens förslag: I samband med den nya lagstiftningen om polisens register (prop 1997/98:97, bet. 1997/98:JuU20, rskr. 1997/98:276) gjordes vissa ändringar i sekretesslagen (SFS 1998:624). gällde sekretess i verksamhet som avsåg förande av eller uttag ur kriminal- och polisregister för uppgift som tillförts registret. Sekretessen var absolut, dvs. något skaderekvisit ställdes inte upp som villkor för sekretessen. Uppgifter från ett kriminal- eller polisregister fick endast lämnas ut enligt vad som var särskilt föreskrivet i kriminal- eller polisregisterlagstiftningen. För registerutdragen gällde den sekretess som gäller i allmänhet för verksamheten där utdragen förekommer. Endast i de fall reglerna om överföring av sekretess i 13 kap. sekretesslagen var tillämpliga följde sekretessen med uppgifterna. De ändringar som gjordes i samband med lagstiftningen om polisens register innebar att sekretessen lättades upp för uppgifter i polisregister. Den absoluta sekretess som tidigare gällt för alla polisregister avskaffades för alla register utom belastningsregistret. har påpekat att ändringarna i sekretesslagen utformats på ett sätt som förmodligen inte varit avsett. Enligt utredningen innebär nämligen ändringen i 7 kap. 17 § sekretesslagen, såsom paragrafen utformats, att sekretessen för uppgift i belastningsregistret är begränsad till verksamhet som avser förande av eller uttag ur registret. Det skulle innebära att sekretessen följer uppgiften oavsett i vilken verksamhet den förekommer, om det inte finns en sekretessbrytande regel. Med utredningens synsätt bryts den absoluta sekretessen endast hos domstol eftersom reglerna i 12 kap. 2 § sekretesslagen innebär att viss sekretess, bl.a. enligt 7 kap. 17 §, inte gäller vid domstol. Till skillnad från vad som tidigare gällt skulle alltså den absoluta sekretessen för en uppgift som tillförts belastningsregistret följa med uppgiften när den förekommer i t.ex. en förundersökning eller i ett tillståndsärende. Det skulle innebära att förundersökningsmaterial som innehåller någon uppgift från belastningsregistret måste selekteras. Det skulle vidare få konsekvensen att en tillståndsmyndighet som lägger en uppgift som tillförts belastningsregistret som grund för sitt beslut inte skulle kunna åberopa detta i skälen för beslutet. Avsikten med de ändringar i sekretesslagstiftningen som gjordes i samband med lagstiftningen om polisens register var inte att åstadkomma någon förändring i fråga om sekretessens räckvidd. Även om man, som Riksåklagaren och antyder, möjligen kan diskutera hur gällande lydelse av 7 kap. 17 § sekretesslagen skall tolkas bör bestämmelsen således ändras så att det klart framgår att den absoluta sekretessen för uppgifter i belastningsregistret endast gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur registret. Enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen gäller sekretess för uppgift som tillförs register. Av förarbetena till sekretesslagen framgår att det innebär att sekretessen även gäller för uppgift som har avförts från ett register (prop. 1979/80:2 Del A, s 213 f.). avfördes vissa uppgifter från polis- och kriminalregister och lagrades i stället på magnetband. Förfarandet kallades avställning. Eftersom uppgifter i fortsättningen skall gallras, dvs. förstöras , i stället för att avföras från registret behöver sekretessen inte längre omfatta avförda uppgifter. Sekretessen bör därför gälla för uppgift i registret och inte för uppgift som tillförts registret. 7 Ekonomiska konsekvenser Förslagen syftar till effektivare handläggning i flera avseenden hos åklagarmyndigheterna. De kommer därför att innebära besparingar. För att kunna införa ett system med elektroniska signaturer behöver de befintliga dataprogrammen utvecklas och nya program köpas in. Kostnaderna för detta kan beräknas till högst och kan finansieras inom ramen för befintliga medel. 8 Ikraftträdande Lagändringarna föreslås träda i kraft . Äldre bestämmelser bör tillämpas på strafförelägganden som utfärdats före ikraftträdandet. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om ändring i 48 kap. 3 § Har ett föreläggande enligt detta kapitel utfärdats till godkännande , får frågan om ansvar för brottet tas upp på nytt innan har gått ut endast om den misstänkte har förklarat att han inte godkänner föreläggandet. Har ett föreläggande godkänts, gäller det som en dom som har vunnit laga kraft. Första stycket reglerar förhållandet när ett strafföreläggande, eller ett föreläggande om ordningsbot, har utfärdats för att godkännas . I stycket har det införts en ny regel som innebär att det inte blir nödvändigt att vänta till dess tidsfristen har gått ut innan ett nytt beslut i frågan om ansvar för brottet tas upp på nytt. Åklagaren kan t.ex. ansöka om stämning när ett bestridande kommer in. 6 § Ett strafföreläggande skall innehålla uppgift om 1. den åklagare som har utfärdat föreläggandet, 2. den misstänkte, 3. brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som behövs för att känneteckna det, 4. den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brottet, 5. det straff och den särskilda rättsverkan, som föreläggs den misstänkte, och 6. det enskilda anspråk som föreläggs den misstänkte med uppgift om målsäganden och de omständigheter som anspråket grundar sig på. Av paragrafen framgår vilka uppgifter som skall finnas i ett strafföreläggande. Kravet på skriftlighet och undertecknande i det tidigare första stycket har tagits bort. I stället har en ny första punkt införts som innebär att det skall framgå vem som har utfärdat föreläggandet. Ändringarna har föranletts av att ett strafföreläggande skall kunna sättas upp i form av ett elektroniskt dokument och behandlas närmare i avsnitt 4.2. 7 § Utfärdas ett strafföreläggande till godkännande , skall den misstänkte ges 1. upplysning om sättet för godkännande och om den tid som fastställts för detta, och 2. upplysning att, om godkännande inte sker, åtal kan äga rum efter utgången av den fastställda tiden. Paragrafen innehåller regler om vilka uppgifter som, utöver 6 §, skall ingå i ett strafföreläggande när det utfärdats för godkännande . I bestämmelsens inledning anges inte längre på vilket sätt upplysningar skall lämnas till den misstänkte. Detta framgår i stället av 8 §. Ändringen har föranletts av att ett föreläggande skall kunna utfärdas i form av ett elektroniskt dokument. 8 § Ett skriftligt besked med strafföreläggandets innehåll och sådana upplysningar som anges i 7 § skall lämnas eller sändas till den misstänkte. Paragrafen har ändrats på det sättet att själva strafföreläggandet inte behöver lämnas eller sändas till den misstänkte. När åklagaren har satt upp föreläggandet i form av ett elektroniskt dokument är det tillräckligt att ett skriftlig besked med strafföreläggandets innehåll m.m. lämnas eller sänds. Att sända själva föreläggande kommer alltså bara i fråga när åklagaren har satt upp föreläggandet på annat sätt än i form av ett elektroniskt dokument. 9 § Strafföreläggande godkänns genom att den misstänkte undertecknar och tillställer behörig mottagare en förklaring, att han erkänner gärningen och godtar det straff och den särskilda rättsverkan samt det enskilda anspråk som upptagits i föreläggandet. Närmare bestämmelser om vem som skall motta sådan förklaring meddelas av regeringen. I paragrafen ges bestämmelser om hur ett strafföreläggande godkänns. Andra stycket innehöll tidigare en regel om att ett godkännande som inte gjordes på själva föreläggandet endast var giltigt om det klart framgick vilket föreläggande det avsåg. Denna regel har tagits bort eftersom det normalt inte längre skall vara föreläggandet som skickas, utan ett besked med föreläggandets innehåll. Att ett godkännande otvetydigt måste avse ett visst föreläggande ligger i sakens natur. 11 § Ett strafföreläggande kan också godkännas genom att hela beloppet betalas till den myndighet som regeringen bestämmer, utan att skriftligt godkännande skett, om föreläggandet avser endast böter eller böter och särskild rättsverkan som innebär betalningsskyldighet. Betalning enligt första stycket skall inte anses som ett godkännande, om det framgår att den misstänkte inte har avsett att godkänna föreläggandet. Paragrafen innehåller regler om när ett strafföreläggande kan godkännas genom betalning. I första stycket har det införts en ny regel som gör det möjligt att godkänna ett föreläggande genom betalning även i fråga om annan särskild rättsverkan som innebär betalningsskyldighet än avgift enligt lagen om brottsofferfond. Paragrafen har i övrigt bearbetats redaktionellt. 12 § Ett godkännande är utan verkan om det sker sedan åklagaren har 1. utfärdat stämning, stämningsansökan eller ett nytt strafföreläggande, 2. beslutat att inte väcka åtal för brottet, eller 3. beslutat att lägga ned eller inte inleda en förundersökning. Av paragrafen framgår att ett godkännande inte gäller om det inkommer till behörig myndighet efter det att åklagaren på nytt har tagit upp frågan om ansvar för brottet. Paragrafen har kompletterats så att ett godkännande är utan verkan oavsett vilket slags beslut åklagaren har fattat. Paragrafen har i övrigt bearbetats redaktionellt. 17 § Bestämmelserna i 6 § 2, 3 och 5 samt i 7, 9, 11 och 12 a §§ gäller även i fråga om föreläggande av ordningsbot. Vad som sägs om åklagare i 12 a § skall därvid i stället avse polisman. Paragrafen gäller föreläggande av ordningsbot och har justerats på grund av ändringen i 6 §. 9.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 17 § Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur register som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister för uppgift i registret. Om utlämnande av sådan uppgift gäller vad som är föreskrivet i den lagen och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordningar som har stöd i dessa lagar. Sekretess gäller också i verksamhet som avser förande av eller uttag ur register som förs enligt lagen (1997:1058) om register i brottsbekämpande verksamhet. Om utlämnande av sådan uppgift gäller vad som är föreskrivet i nämnda lag eller i förordning som har stöd i den lagen. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt första stycket i högst . Föreskrifterna i 14 kap. gäller inte i fråga om sekretessen enligt denna paragraf. Ändringen behandlas i avsnitt 6 och innebär ett klargörande av att den absoluta sekretessen som gäller för uppgifter i belastningsregistret endast gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur registret. 18 § I annat fall än som avses i 17 § eller 9 kap. 17 § första stycket 6 eller 7 gäller sekretess i verksamhet som avser förande av eller uttag ur register 1. för uppgift som har tillförts särskilt register, som förs över strafföreläggande och föreläggande av ordningsbot, 2. för annan uppgift hos , som angår brott eller den som har misstänkts, åtalats eller dömts för brott, om uppgiften har lämnats dit för databehandling inom rättsväsendets informationssystem i annat register än som avses i 1, 3. för belastningsuppgift som har tillförts körkortsregistret, 4. för uppgift som har tillförts särskilt register som författningsenligt förs hos myndighet angående brott eller tjänsteförseelser begångna av personer som är eller har varit verksamma hos myndigheten. Sekretessen enligt första stycket 1 gäller inte i ärende om strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot. Sekretess gäller hos i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur certifikatregistret, för uppgift som angår brott eller enskilds hälsotillstånd, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen reglerar sekretess i verksamhet som avser förande av eller uttag ur vissa register angående brott m.m. Ändringen i första stycket 1 görs på grund av att de särskilda register som förs över strafföreläggande enligt förordningen (1997:902) inte längre innehåller några diarieföringsuppgifter. Dessa förs i stället i åklagarmyndighetens ärenderegister, Brådis, enligt förordningen (1995:1006) om registerföring vid åklagarmyndigheterna. Undantaget för uppgifterna som hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 § behövs därför inte. 9 kap. 17 § Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om inte annat följer av 18 §, 1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, , eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, 5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål, 6. i register som förs av enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister, 8. i register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 9. i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 §, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i denna lag. Utan hinder av sekretessen får uppgift vidare lämnas ut enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstankeregister, polisdatalagen (1998:622) och lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt i förordningar som har stöd i dessa lagar. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för uppgifter i förundersökningar och olika register m.m. till skydd för enskildas intressen. I första stycket har en ny punkt 9 införts. Den reglerar sekretessen för åklagarmyndigheternas ärenderegister Brådis. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 5.2.3. Promemorians lagförslag 1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 48 kap 3, 6 9 samt 12 a §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 48 kap. 3 § Har föreläggande enligt detta kapitel utfärdats till godkännande , får frågan om ansvar för brottet ej upptagas på nytt förrän utgått. Har föreläggande enligt detta kapitel utfärdats till godkännande , får frågan om ansvar för brottet inte upptas på nytt förrän utgått, om inte den misstänkte förklarat att han inte godkänner föreläggandet. Har föreläggande godkänts, gäller det som dom vilken har vunnit laga kraft. Har föreläggande godkänts, gäller det som dom vilken har vunnit laga kraft. 6 § Strafföreläggande avfattas skriftligen och undertecknas av åklagaren. Strafföreläggande skall innehålla uppgift om Föreläggandet skall innehålla uppgift om 1. den åklagare som utfärdat föreläggandet 1. den misstänkte 2. den misstänkte 2. brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som behövs för att känneteckna det. 3. brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som behövs för att känneteckna det. 3. den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brottet. 4. den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brottet. 4. det straff och den särskilda rättsverkan, som föreläggs den misstänkte, 5. det straff och den särskilda rättsverkan, som föreläggs den misstänkte, 5. det enskilda anspråk, som föreläggs den misstänkte med uppgift om målsäganden och de omständigheter som anspråket grundar sig på. 6. det enskilda anspråk, som föreläggs den misstänkte med uppgift om målsäganden och de omständigheter som anspråket grundar sig på. 7 § Utfärdas strafföreläggande till godkännande , skall den misstänkte genom anteckning i föreläggandet eller på annat sätt givas Utfärdas strafföreläggande till godkännande , skall den misstänkte ges upplysning om sättet för godkännande och om den tid som fastställts härför, upplysning att, om godkännande ej sker, åtal kan äga rum efter utgången av den fastställda tiden. 8 § Strafföreläggande lämnas eller sändes till den misstänkte.