prop · GN0360 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt förstainstansrätten skall tullkodexkommittén i fråga om utlämnande av handlingar anses som en del av kommissionen och kommissionen skulle därför ha prövat begäran om utlämnande. Pågående mål C 468/98 (Ä 14/99); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan i mot och gjort gällande att brutit mot gemenskapsrätten genom att avtala med om ändringar luftfartsavtal mellan och . Enligt kommissionen har gemenskapen exklusiv kompetens på luftfartsområdet. Kommissionen har vidare gjort gällande att en "nationalitetsklausul" i avtalet, som innebär att parterna kan vägra sådana flygbolag marknadstillträde som inte huvudsakligen ägs av svenska eller amerikanska medborgare, strider mot reglerna om fri etableringsrätt (artikel 52 i EG-fördraget). Kommissionen har väckt talan mot sju andra medlemsstater. har i svaromål yrkat att kommissionens talan skall ogillas. har bestritt att gemenskapen har exklusiv kompetens och att har brutit mot reglerna om fri etableringsrätt. har intervenerat på sida. C 115/99 (Ä 60/99); mot Europeiska unionens råd har väckt talan i om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 48/1999 rörande fördelning av fiskemöjligheter i den del förordningen avser fördelning av torsk i gemenskapens fiskevatten i och av kolja i . Grunden är att rådet vid fördelningen har åsidosatt den svenska anslutningsakten genom att inte tilldelats de i anslutningsakten föreskrivna andelarna av fiskemöjligheterna. Målet vilandeförklarades i avvaktan på att mål C 206/97 skulle avgöras. Efter det att mål C 206/97 avgjorts har återkallat sitt yrkande om ogiltigförklaring av förordningen i den del den avser torsk i . Efter att överenskommelser därefter ingåtts med kommissionen och , som innebär att syftet med den svenska talan har uppnåtts såvitt avser fördelningen av kolja i , har återkallat sin talan även i återstående del. T 264/97 i förstainstansrätten (Ä 34/98); mot Europeiska unionens råd C 125/99 P i (Ä 34/98); mot Europeiska unionens råd Målet i förstainstansrätten gällde ogiltigförklaring av rådets beslut att inte medge , som ingått registrerat partnerskap enligt svensk lag, samma familjeförmåner enligt tjänsteföreskrifterna för tjänstemän vid gemenskapens institutioner som till en gift person. intervenerade i förstainstansrätten till stöd för och yrkade att rådets beslut skulle ogiltigförklaras. I dom ogillade förstainstansrätten talan. har överklagat domen till . har gjort gällande att förstainstansrätten har tillämpat tjänsteföreskrifterna på ett felaktigt sätt genom att vid tolkningen av uttrycken gift och make inte ta hänsyn till de individuella tjänstemännens familjerättsliga status och civilstånd enligt de nationella rättsordningarna och därmed inte likställa tjänstemän som ingått registrerat partnerskap med gifta tjänstemän. Rådet har bestritt ändringsyrkande. och har intervenerat på sida. T 14/98 i förstainstansrätten (Ä 83/98); mot Europeiska unionens råd C-353/99 P i (Ä 83/98); Europeiska unionens råd mot i förstainstansrätten gällde ogiltigförklaring av ett beslut av rådet att vägra , som är ledamot av , tillgång till en rapport från arbetsgruppen för frågor rörande export av konventionella vapen. Rådet vägrade tillgång till rapporten med hänvisning till att ett utlämnande kunde skada de internationella förbindelserna. väckte talan mot beslutet. intervenerade, tillsammans med , till stöd för . intervenerade på rådets sida. Förstainstansrätten meddelade dom . Enligt domen hade rådet inte rätt att vägra lämna ut handlingen i sin helhet utan det hade ålegat rådet att pröva om delar av handlingen kunde lämnas ut. Genom domen ogiltigförklarades rådets beslut. Rådet har överklagat domen till och gjort gällande att förstainstansrättens dom bygger på oriktig rättstillämpning. Eftersom intervenerade på sida i förstainstansrätten, har ställning som part i . har i sitt svaromål yrkat att rådets överklagande skall ogillas. har i intervenerat på rådets sida. C-478/99 (Ä 207/99); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan i mot och gjort gällande att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv /13/EG om oskäliga villkor i konsumentavtal genom att inte i nationell lagstiftning ha genomfört en bilaga till direktivet, innehållande en vägledande lista över avtalsvillkor som kan anses oskäliga. Svaromål skall ges in . T 13/99 (Ä 47/99); mot Europeiska unionens råd () har väckt talan i förstainstansrätten mot rådet med yrkande om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv /524/EEG om fodertillsatser i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot virginiamycin. yrkade även att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningen. har tillsammans med kommissionen, , och intervenerat i målet på rådets sida. har intervenerat på sida. Förstainstansrättens ordförande ogillade i beslut de interimistiska yrkandena. överklagade beslutet till (mål C-329/99 P). yttrade sig till och hävdade att det överklagade beslutet inte var behäftat med något rättsligt fel. EG- domstolen meddelade beslut . Domstolen lämnade därvid överklagandet utan bifall. T 70/99 (Ä 61/99); . mot Europeiska unionens råd . har väckt talan i förstainstansrätten mot rådet med yrkande om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv /524/EEG om fodertillsatser i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot zinkbacitracin. Alpharma yrkade även att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningen har tillsammans med kommissionen och intervenerat i målet på rådets sida. Förstainstansrättens ordförande ogillade i beslut de interimistiska yrkandena. Mål om förhandsavgörande Avgjorda mål C 67/96 (Ä 111/96); mot Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie; Begäran från Kantongerecht te , ; C 115/97, C 116/97 och C 117/97 (Ä 93/97); Brentjens'''' mot Stichting Bedrijfspensioenfonds voor de handel in bouwmaterialen; Begäran från Kantongerecht te Roermond, ; C 219/97 (Ä 119/97); BV Maatschappij Drijvende Bokken, tidigare & Mees mot Stichting Pensioenfonds voor de vervoer- en havenbedrijven; Begäran från , Målen gällde frågan om ett avtal mellan arbetsmarknadens parter i en viss bransch om obligatorisk anslutning till ett pensionssystem strider mot konkurrensreglerna i EG-fördraget (artiklarna 85 och 86). Vidare var frågan om en pensionsfond som inrättats genom ett sådant avtal skulle anses som ett företag i fördragets mening och därigenom omfattas av konkurrensreglerna. Den hävdade att ett sådant avtal och en sådan pensionsfond inte omfattas av eller i vart fall inte strider mot konkurrensreglerna. I målen yttrade sig, förutom , parterna i de nationella målen, kommissionen, , och . meddelade dom i målen . Domstolen fann att sådana kollektivavtal, som avsågs i målen, inte omfattas av artikel 85 i EG-fördraget och att fördraget inte hindrar att anslutningen till en pensionsfond görs obligatorisk genom ett beslut av en offentlig myndighet. Enligt domstolen är dock pensionsfonden att jämställa med ett företag i fördragets mening och konkurrensreglerna därför tillämpliga på pensionsfonden som sådan. C 124/97 (Ä 76/97); , , mot häradsåklagaren och den ; Begäran från hovrätt, Målet gällde frågan om EG-fördragets regler om bl.a. fri rörlighet för tjänster (artikel 59) utgör hinder för vissa finska regler som ger ett offentligrättsligt organ dels exklusiv rätt att bedriva spelverksamhet med spelautomater, dels rätt att tillverka och sälja spelautomater. Den hävdade att de finska reglerna utgör en inskränkning av den fria rörligheten för tjänster i artikel 59, men att denna inskränkning rättfärdigas av allmänna intressen. I målet yttrade sig, förutom den , , , , kommissionen, , , , , , , och . Domstolen konstaterade att den finska lagstiftningen utgör hinder för friheten att tillhandahålla tjänster, även om den inte innebär någon diskriminering på grund av nationalitet. Enligt domstolen är inskränkningarna tillåtna, eftersom de rättfärdigas av allmänna intressen och inte är oproportionerliga. C 140/97 (Ä 87/97); m.fl. mot österrikiska staten; Begäran från Landesgericht , Målet gällde bl.a. frågor rörande skadeståndsansvar vid felaktigt genomförande av EG-rätten. Det rörde sig dels om frågan om skadeståndsansvar till följd av kunde föreligga för tiden innan blev medlem i gemenskapen, dels om det förhållandet att artikel 7 i paketresedirektivet (90/314/EEG) inte hade genomförts i rätt tid utgör en tillräckligt klar överträdelse för att skadeståndsansvar skall föreligga när övriga delar av direktivet hade genomförts. Den hävdade att inte är behörig att uttala sig om tolkningen av beträffande en EFTA-stat. Vidare hävdade att det förhållandet att en enskild artikel i ett direktiv inte har genomförts inte med automatik bör anses utgöra en sådan klar överträdelse av EG-rätten som medför skadeståndsansvar. I målet yttrade sig, förutom , parterna i målet vid den nationella domstolen, kommissionen, och . Domstolen konstaterade att den inte är behörig att uttala sig om tolkningen av EES- avtalet när det gäller tillämpning av avtalet för tiden innan blev medlem i EU. Domstolen uttalade vidare att det förhållandet att artikel 7 i paketresedirektivet (90/314/EEG) genomförts på sådant sätt att endast de resor omfattas som har avresedatum tidigast efter det att direktivet i och med medlemskap skulle ha varit genomfört utgör en skadeståndsgrundande överträdelse av gemenskapsrätten. C 212/97 (Ä 114/97); mot Erhvervs- og Selskabsstyrelsen; Begäran från Höjesteret, Målet gällde frågan om reglerna om fri etableringsrätt (artikel 52 i EG- fördraget) hindrar att ett medlemsland vägrar registrering av en filial till ett bolag som har säte i ett annat medlemsland, när bolaget önskar upprätta filialen för att kringgå nationella regler om minsta aktiekapital. Den hävdade att ett medlemsland i ett sådant fall har rätt att vägra registrering. Domstolen fann att artiklarna 52 och 58 i EG-fördraget utgör hinder mot att en medlemsstat vägrar registrering av en filial till ett bolag som har bildats i överensstämmelse med lagstiftningen i en annan medlemsstat, i vilken bolaget har sitt säte utan att där driva näringsverksamhet. Enligt domen gäller detta även om inrättandet av filialen syftar till att göra det möjligt för bolaget att driva hela sin verksamhet i den stat där filialen upprättas och därigenom undgå tillämpning av denna stats bestämmelser om bolagsbildning och krav i fråga om lägsta aktiekapital. C 216/97 (Ä 120/97); J. och M. mot Commissioners of Customs and Excise; Begäran från The VAT and Duties Tribunals i , Målet gällde tolkningen av artikel 13 i sjätte mervärdesskattedirektivet (77/388/EEG) och frågan om undantaget från skyldighet att erlägga mervärdesskatt för vårdverksamhet skall gälla även om verksamheten inte bedrivs av en juridisk person. Den hävdade att så skall vara fallet. I målet yttrade sig, förutom , en part i det nationella målet, kommissionen, , och . Enligt domen skall direktivet tolkas så att undantaget gäller även om verksamheten inte bedrivs av en juridisk person. C 222/97 (Ä 126/97); och ; Begäran från Oberster Gerichtshof , Målet gällde frågan om artikel 73 b i EG-fördraget om fri rörlighet för kapital hindrar nationella regler, vilka innebär att inskrivning i ett offentligt register av en fordran för erhållande av pantsäkerhet i en fastighet kan ske endast i inhemsk valuta eller i guld. Den hävdade att artikel 73b i EG-fördraget skall tolkas så att den hindrar nationella regler som inte tillåter upplåtelse av panträtt i fast egendom till säkerhet för en fordran i utländsk valuta, men att den inte hindrar nationella regler om inskrivning av pantbelopp i ett offentligt register enbart i inhemsk valuta, under förutsättning att detta inte innebär något hinder mot att upplåta panträtt till säkerhet för en fordran i utländsk valuta. Domstolen fann att artikel 73b i EG-fördraget utgör hinder för sådana nationella regler som föreskriver en skyldighet att uttrycka inteckningar i den nationella valutan, om inteckningarna ställts som säkerhet för en skuld i en annan medlemsstats valuta. C 241/97 (Ä 124/97); Anhängiggjort av försäkringsaktiebolaget (publ); Begäran från Regeringsrätten, Målet gällde tolkningen av första generationens försäkringsdirektiv avseende liv- och skadeförsäkring (rådets direktiv /239/EEG och 79/267/EEG) i deras lydelser enligt tredje generationens försäkringsdirektiv avseende liv- och skadeförsäkring (rådets direktiv /49/EEG och 92/96/EEG). Frågan var om en regel i försäkringsrörelselagen (1982:713), som begränsar försäkringsbolags ägande av aktier i ett aktiebolag till högst av röstetalet för samtliga aktier i bolaget (femprocentsregeln), strider mot direktivet. Den hävdade att de berörda rättsakterna inte hindrar en nationell reglering som den svenska. I målet yttrade sig, förutom , , kommissionen, och . Domstolen fann att gemenskapsbestämmelserna utgör hinder för tillämpningen av en nationell bestämmelse som innebär förbud för försäkringsföretag, såvitt avser deras fria medel, att utan administrativt medgivande äga en större andel av aktierna i ett svenskt eller utländskt aktiebolag än som svarar mot av det totala röstetalet i bolaget i fråga. C 293/97 (Ä 156/97); The Queen mot Secretary of State for the Environment och , Ex parte: H.A. ; Begäran från Divisional Court, Målet gällde tolkningen av artiklarna 2 j och 3.1 samt bilaga 1 till rådets direktiv /676/EEG om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket. Frågan var om den skyldighet som finns enligt direktivet att förteckna vatten med föroreningar överstigande ett visst gränsvärde bara gäller vatten där föroreningarna uteslutande kommer från jordbruket. Den hävdade att direktivet skall tolkas så att skyldigheten att förteckna skall gälla i de fall som åtgärder mot utsläpp från jordbruket kan leda antingen till att nitrathalten minskar under det i direktivet angivna gränsvärdet eller till att nitrathalten inte kommer att överstiga detta gränsvärde. I målet yttrade sig, förutom , ett par av parterna i det nationella målet, kommissionen, rådet, och . Enligt domen är det tillräckligt att utsläppen från jordbruket väsentligt bidrar till nitrathalten för att direktivets bestämmelser skall bli tillämpliga. C 305/97 (Ä 163/97); (1) , (2) Allied Domecq plc, (3) T C mot Commissioners of Customs & Excise; Begäran från Court of Appeal, , Målet gällde tolkningen av andra och sjätte mervärdesskattedirektivet (rådets direktiv /228/EEG respektive 77/388/EEG). Frågan var om nationella bestämmelser, som utesluter rätt till avdrag för mervärdesskatt vid köp av bilar som skall användas av den skattskyldige i dennes verksamhet, är förenliga med direktiven. Den hävdade att medlemsländerna får behålla sådana bestämmelser till dess att rådet enhälligt har beslutat om vilka utgifter som inte skall berättiga till avdrag för mervärdesskatt. I målet yttrade sig, förutom , de tre klagandena i det nationella målet, kommissionen, , , , , och . Enligt domen hindrar direktiven inte sådana nationella bestämmelser som frågan avsåg. C 307/97 (Ä 169/97); de Saint-Gobain mot Finanzamt Aachen- Innenstadt; Begäran från Finanzgericht , Målet gällde frågan om det är förenligt med artiklarna 52 och 58 i EG- fördraget att en filial i , som inte är en självständig juridisk person och som innehas av ett bolag med säte i en annan medlemsstat, inte kan få motsvarande skattelättnader på inkomster från tredje land (som följer av ett dubbelbeskattningsavtal mellan och tredje land) som ett bolag med säte i . Den hävdade att artiklarna 52 och 58 i EG- fördraget inte utgör hinder mot att med avseende på dubbelbeskattningsavtal och de förmåner som dessa kan innefatta upprätthålla principen om att ett sådant avtal bara gäller de avtalsslutande parterna emellan. Ett bolag med säte i ett medlemsland kan därför inte åberopa ett dubbelbeskattningsavtal med ett annat medlemsland, där dess filial bedriver verksamhet, och tredje land. I målet yttrade sig, förutom , parterna i det nationella målet, kommissionen, och . Enligt domen utgör artiklarna 52 och 58 i EG-fördraget hinder mot att inte bevilja ett fast driftställe i , som tillhör ett bolag med begränsat ansvar med säte i en annan medlemsstat, motsvarande skatteförmåner som gäller för bolag med begränsat ansvar med säte i . Domstolen uttalade att hindret avser även befrielse från bolagsskatt på utdelning i enlighet med dubbelbeskattningsavtal med tredje land. C 319/97 (Ä 168/97); Åklagaren mot ; Begäran från , Målet gällde frågan om nationella föreskrifter skall få tillämpas, trots att de strider mot ett direktiv som har direkt effekt, om en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna om den s.k. miljögarantin (artikel 100a.4 i EG-fördraget) har anmält strängare nationella regler till kommissionen och kommissionen inte har meddelat något beslut i anledning av anmälan. Den hävdade att strängare nationella föreskrifter i ett sådant fall skall få tillämpas. I målet yttrade sig, förutom , , kommissionen, , , , och . Enligt domen får de strängare nationella bestämmelserna inte tillämpas innan kommissionen har fattat beslut i anledning av anmälan. C 321/97 (Ä 172/97); och mot Svenska staten; Begäran från , Målet gällde frågan om svenska staten kan ådra sig skadeståndsansvar för bristande genomförande av lönegarantidirektivets bestämmelser före det svenska medlemskapet i EU. Den hävdade att inte är behörig att besvara frågor om tolkningen av med avseende på tillämpningen i en stat innan staten blev medlem i EU. Vidare hävdade den att anslutningsakten och EG-fördraget skall tolkas så att principen om EG-rättens företräde framför nationell rätt inte gäller förhållanden som uteslutande hänför sig till tiden innan en stat blev medlem av EU och bunden av de grundläggande fördragen. I målet yttrade sig, förutom , parterna i det nationella målet, kommissionen, och . Domstolen konstaterade att den inte är behörig att uttala sig om tolkningen av EES- avtalet vad avser tillämpningen i en stat innan den blev medlem i EU. Domstolen uttalade vidare att skadeståndsskyldighet grundad på gemenskapsrätten inte föreligger, om de omständigheter som skulle ligga till grund för skadeståndsskyldighet inträffat före ifrågavarande medlemsstats anslutning till gemenskapen. C 346/97 (Ä 186/97); mot ; Begäran från länsrätten i Målet gällde frågan om regler om miljöskatt på inrikes flygtrafik strider mot mineraloljedirektivet (92/81/EEG). Parterna i det nationella målet och kommissionen yttrade sig i målet. Den yttrade sig inte. Enligt domen utgör direktivet hinder för en sådan skatt som den i målet aktuella. C 6/98 (Ä 48/98); mot PRO; Begäran från Oberlandesgericht , Målet gällde tolkningen av artikel 11.3 i direktiv /36/EG om ändring i direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. Frågan var hur programtiden skall beräknas vid fastställandet av antalet tillåtna reklampauser. Den hävdade att det är förenligt med direktivet att tillämpa den s.k. nettometoden, som innebär att reklampauserna inte räknas in i programtiden. I målet yttrade sig, förutom , parterna i det nationella målet, kommissionen, , , och . Enligt domen utgör direktivet inte hinder för att nettometoden tillämpas. C 44/98 (Ä 49/98); Överklagande från Aktiengesellschaft; Begäran från Bundespatentgericht, Målet gällde frågan om det är förenligt med artiklarna 30 och 36 i EG- fördraget att kräva att en översättning av en patentskrift ges in till en viss stats patentmyndighet för att ett patent som har meddelats av det europeiska patentverket skall gälla i den staten. Den hävdade att översättningskravet inte strider mot artikel 30. I målet ytttrade sig, förutom , , kommissionen och samtliga övriga medlemsstater utom . Enligt domen utgör artikel 30 inte hinder för kravet på översättning. Mål C 67/98 (Ä 52/98); Questore di mot ; Begäran från Consiglio di Stato, Målet gällde frågan om EG-fördragets regler om fri rörlighet för tjänster (artikel 59 i EG-fördraget) utgör hinder för italienska regler som, med vissa undantag, förbjuder vadhållning samt ger vissa organ särskilda och exklusiva tillstånd att bedriva vadslagningsverksamhet avseende sportevenemang. Den hävdade att bestämmelserna i om fri rörlighet för tjänster inte hindrar en nationell lagstiftning som den italienska. I målet yttrade sig, förutom , svaranden i det nationella målet, kommissionen, , , , , , och . Enligt domen strider en lagstiftning som den italienska inte mot reglerna om fri rörlighet för tjänster om den är motiverad av ett socialpolitiskt syfte att begränsa skadeverkningarna av vadhållningsverksamhet och restriktionerna inte oproportionerliga i förhållande till detta syfte. C 94/98 (Ä 69/98); The Queen mot Authority, ex parte 1) och 2) ; Begäran från Divisional Court, Queen s Bench Division, Målet gällde förutsättningarna för parallellimport av läkemedel enligt EG-fördragets regler om fri rörlighet för varor och direktiv /65/EEG om harmonisering av nationella bestämmelser rörande farmaceutiska specialiteter. Frågan i målet var vilka skillnader som får finnas mellan ett läkemedel som beviljats försäljningstillstånd i importlandet enligt direktiv /65/EEG och en parallellimporterad variant därav, utan att parallellimportören och den nationella myndigheten behöver iaktta alla krav i direktivet vid ansökan om respektive beviljande av försäljningstillstånd för den parallellimporterade varianten. Den hävdade att man måste kunna acceptera vissa skillnader mellan ett läkemedel som beviljats försäljningstillstånd importlandet och en parallellimporterad variant därav. I annat fall skulle läkemedelstillverkarna i praktiken kunna hindra parallellhandel genom att införa smärre skillnader, som saknar medicinsk betydelse, mellan läkemedelspreparat inom olika nationella marknader. De nationella marknaderna skulle därigenom effektivt kunna avskärmas från varandra. I målet yttrade sig, förutom , en av parterna i det nationella målet, kommissionen, och . Enligt domen kan vissa skillnader accepteras mellan det läkemedel som beviljats försäljningstillstånd i importlandet och den parallellimporterade varianten därav, utan att parallellimportören och den ansvariga myndigheten behöver iaktta alla krav i det aktuella direktivet vid ansökan om respektive beviljande av tillstånd för den parallellimporterad varianten. Kraven vid ansökan om tillstånd behöver inte iakttas, om den parallellimporterade varianten innehåller samma verksamma beståndsdelar och har samma terapeutiska verkan, även om den innehåller andra hjälpsubstanser och tillverkas enligt en annan tillverkningsprocess. Detta förutsätter dock att den ansvariga myndigheten i importlandet kan kontrollera att den parallellimporterade varianten uppfyller krav avseende kvalitet, effektivitet och oskadlighet vid normal användning och kan säkerställa en normal säkerhetsövervakning. C 167/98 (Ä 80/98); Westdeutsche Girozentrale mot ; Begäran från Oberster Gerichthof, Målet gällde samma fråga som i det föregående redovisade målet C 222/97 (Ä 126/97). Den hävdade samma uppfattning som i det målet. Efter det att målet C 222/97 hade avgjorts, återkallades begäran om förhandsavgörande. har avskrivit målet. C 193/98 (Ä 94/98); Bötesmålet mot ; Begäran från Oberlandesgericht , Målet gällde tolkningen av artikel 2 i rådets direktiv /89/EEG om medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa fordon som används för godstransporter på väg och tullar och avgifter för användningen av vissa infrastrukturer. Direktivet gäller motorfordon eller fordonskombinationer uteslutande för godstransporter på väg som har en högsta totalvikt om .