prop · GN0344 · 2000-01-01 00:00:00 — Chefsöverläkaren får ge en pati- ent som genomgår rättspsykiatrisk vård på grund av beslut enligt 31 kap. 3 § av dom- stol, tillstånd att under viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårds- inrättningens område, utom i fall då vården förenats med särskild utskrivningsprövning. Tillståndet får ges för visst till- fälle eller för vissa återkommande tillfällen. Tillståndet får också ges för , om det finns särskilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att tvångsvården upphör. Ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område får för- enas med särskilda villkor. Chefsöverläkaren får återkalla ett tillstånd som avses i första stycket om förhållandena kräver det. 10 § Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård efter beslut enligt 31 kap. 3 § om särskild utskrivningsprövning prövas frågan om tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsin- rättningens område av länsrätten efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Vid sin prövning skall rätten särskilt beakta arten av den brotts- lighet som föranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, risken för återfall i brottslighet och verkan av den vård och behandling som patienten genomgått. Till- ståndet får ges för återstoden av vårdtiden, om det finns skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att den rättspsykiat- riska vården upphör. Vid sin prövning skall rätten särskilt beakta arten av den brotts- lighet som föranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, risken för återfall i brottslighet och verkan av den vård och behandling som patienten genomgått. Till- ståndet får ges för visst tillfälle eller för vissa återkommande till- fällen. Tillståndet får också ges för , om det finns sär- skilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att den rättspsykiatriska vården upphör och under förutsättning att det till chefsöverläkarens ansökan har fogats en vårdplan. Ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område får förenas med särskilda villkor. Länsrätten får efter ansökan av chefsöverläkaren överlämna åt denne att beträffande viss patient besluta om tillstånd enligt första stycket. När det finns skäl för det, får länsrätten återta denna befogenhet. Chefsöver- läkaren får återkalla ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens om- råde, om förhållandena kräver det. 10 a §3 Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård efter beslut enligt 31 kap. 3 § om särskild utskrivningsprövning får chefsöverläkaren ge tillstånd till vistelse utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningens område endast om länsrätten har medgivit det Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård efter beslut enligt 31 kap. 3 § om särskild utskrivningsprövning får chefsöverläkaren ge tillstånd till vistelse på egen hand utanför vårdavdelningen men inom sjuk- vårdsinrättningens område endast om länsrätten har medgivit det. Vid sin prövning av ansökan av chefsöverläkaren om sådant medgi- vande som avses i första stycket skall rätten särskilt beakta arten av den brottslighet som föranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, ris- ken för återfall i brottslighet, verkan av den vård och behandling som patienten genomgått och säkerhetsförhållandena vid sjukvårdsinrätt- ningen. Medgivandet får ges tills vidare eller och får återkal- las om förhållandena föranleder det. Chefsöverläkaren skall underrätta länsrätten om förhållanden som är av betydelse för frågan om ett lämnat medgivande skall bestå. 10 b § Chefsöverläkaren får ge till- stånd till den som genomgår rättspsykiatrisk vård med stöd av 1 § 3 eller 4 att vistas på egen hand utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningens om- råde endast om Kriminalvårdssty- relsen respektive Statens institu- tionsstyrelse har medgivit det. Chefsöverläkaren skall under- rätta re- spektive om förhållanden som är av betydelse för frågan om ett lämnat medgivande skall bestå. 11 §4 Den som är intagen i kriminal- vårdsanstalt eller i ett särskilt ung- domshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § och som ge- nomgår rättspsykiatrisk vård får ges tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjuk- vårdsinrättningens område. Därvid gäller bestämmelserna i 25 § första stycket andra meningen och andra stycket lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Den som är intagen i kriminal- vårdsanstalt eller i ett särskilt ung- domshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § och som ge- nomgår rättspsykiatrisk vård får ges tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjuk- vårdsinrättningens område. Till- ståndet får ges för visst tillfälle eller för vissa återkommande till- fällen. Tillståndet får också ges för , om det finns sär- skilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda att tvångsvården upphör och under förutsättning att det till chefsöver- läkarens ansökan har fogats en vårdplan. Ett tillstånd enligt första stycket får förenas med särskilda villkor. 11 a § En fråga om tillstånd enligt 11 § första stycket avgörs av Krimi- nalvårdsstyrelsen i fråga om den som är intagen i kriminalvårds- anstalt och av Statens institutions- styrelse i fråga om den som verk- ställer sluten ungdomsvård efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Om ansökan har gjorts av patienten, skall yttrande in- hämtas från chefsöverläkaren. Tillstånd skall inhämtas även då patienten vid vistelsen utanför sjukvårdsinrättningens område är beledsagad av sjukvårdspersonal. 11 b § Den som är häktad eller är inta- gen på en enhet för rättspsykiat- risk undersökning och genomgår rättspsykiatrisk vård får ges till- stånd att vistas utanför sjukvårds- inrättningens respektive undersök- ningsenhetens område enbart för att besöka en närstående som är svårt sjuk, närvara vid en närstå- endes begravning eller om det på annat sätt finns synnerliga skäl. En fråga om tillstånd enligt första stycket avgörs av Krimi- nalvårdsstyrelsen. 11 c § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får genom föreskrifter eller beslut i särskilda fall flytta över Kriminalvårds- styrelsens befogenhet enligt 10 b, 11 a och 11 b §§ till någon annan kriminalvårdsmyndighet än styrel- sen eller till tjänstemän inom kriminalvården. 15 §4 Rättspsykiatrisk vård enligt 4 § skall upphöra senast 1. beträffande den som är an- hållen eller häktad, när beslutet om frihetsberövande upphört att gälla, 2. beträffande den som är inta- gen med stöd av 10 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, när denne inte längre får hållas kvar på under- sökningsenheten, 3. beträffande den som är inta- gen i kriminalvårdsanstalt, när fri- givning sker, 4. beträffande den som är inta- gen i ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ung- domsvård enligt 31 kap. 1 a § , vid verkställighetens slut. Rättspsykiatrisk vård enligt 4 § skall upphöra när det inte längre finns sådana förutsättningar för vård som anges där. Frågan om vårdens upphörande skall fort- löpande prövas. Vården skall dock upphöra senast 1 för den som är anhållen eller häktad, när beslutet om frihetsbe- rövande upphört att gälla, 2. för den som är intagen med stöd av 10 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, när denne inte längre får hållas kvar på undersökningsenheten, 3. för den som är intagen i kri- minalvårdsanstalt, när frigivning sker, 4. för den som är intagen i ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § , vid verkställighetens slut. 17 § I fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård i samband med avvisning, utvisning och ut- lämning gäller bestämmelserna i 29 § första stycket lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård i samband med avvisning, utvisning och ut- lämning gäller bestämmelserna i 29 § första och andra styckena lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I fråga om en patient som är utlänning upphör den rättspsykiatriska vården vid verkställighet av ett beslut om hemsändande som har medde- lats med stöd av 12 kap. 3 § utlänningslagen (1989:529). Om beslut har meddelats att verkställigheten av en påföljd som innebär överlämnande enligt 31 kap. 3 § till rättspsykiatrisk vård skall föras över med stöd av lagen (1972:260) om internationellt samar- bete rörande verkställighet av brottmålsdom till en annan stat, upphör den rättspsykiatriska vården vid verkställighet av beslutet. 18 § Patienten får hos länsrätten överklaga ett beslut av chefsöverläkaren enligt denna lag som innebär 1. intagning enligt 5 § för rättspsykiatrisk vård, varvid överklagandet skall anses innefatta även en begäran att vården skall upphöra, 2. avslag på en begäran att den rättspsykiatriska vården skall upphöra i fall som avses i 12 §, 3. avslag på en begäran om till- stånd att vistas utanför vårdinrätt- ningens område i fall som avses i 9 § eller 10 § tredje stycket första meningen eller meddelande av villkor i samband med en sådan vistelse, 4. återkallelse enligt 9 § eller 10 § tredje stycket tredje me- ningen av tillstånd att vistas utan- för vårdinrättningens område, eller 3. avslag på en begäran om till- stånd att vistas utanför vårdinrätt- ningens område i fall som avses i 9 § eller 10 § fjärde stycket första meningen eller meddelande av villkor i samband med en sådan vistelse, 4. återkallelse enligt 9 § eller 10 § fjärde stycket tredje me- ningen av tillstånd att vistas utan- för vårdinrättningens område, eller 5. förordnande enligt 8 § jämförd med 24 § lagen (1991:1128) om psy- kiatrisk tvångsvård om förstöring eller försäljning av egendom. I övrigt får beslut av chefsöverläkaren enligt denna lag inte överklagas. Chefsöverläkaren får inte överklaga rättens beslut enligt denna lag När ett beslut av chefsöverläka- ren överklagas, skall skrivelsen med överklagandet ges in till läns- rätten. Beträffande behandlingen av skrivelsen gäller bestämmel- serna i 33 § tredje stycket lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. När ett beslut av chefsöverläka- ren överklagas, skall överklagan- det ges in till länsrätten. Läns- rätten prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Har över- klagandet kommit in , skall länsrätten avvisa det, om förse- ningen inte beror på att chefsöverläkaren har lämnat pa- tienten en felaktig underrättelse om hur man överklagar. Över- klagandet skall inte avvisas, om det har kommit in till chefs- överläkaren innan tiden för över- klagande har gått ut. I ett sådant fall skall chefsöverläkaren vidarebefordra överklagandet till länsrätten. 19 §5 och Statens institutionsstyrelses beslut enligt 8 § andra stycket eller 11 § andra stycket får överklagas av patienten hos kammarrätten. respek- tive Statens institutionsstyrelses beslut enligt 8 § andra stycket, 10 b §, 11 § andra stycket, 11 a § och 11 b §, får överklagas av pati- enten hos länsrätten. Prövnings- tillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. 20 § Allmän åklagare får överklaga 1. beslut enligt 10 § första stycket av länsrätten att patienten får vistas utanför sjukvårdsinrättningens område, 2. beslut enligt 10 § tredje stycket första meningen av läns- rätten att överlämna åt chefs- överläkaren att beträffande viss patient besluta om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrätt- ningens område, 2. beslut enligt 10 § fjärde stycket första meningen av läns- rätten att överlämna åt chefs- överläkaren att beträffande viss patient besluta om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrätt- ningens område, 3. beslut enligt 16 § att vården skall upphöra, om åklagare före beslutet har anmält till rätten att beslutet kan komma att överklagas. Har anmälan gjorts, får beslutet inte verkställas förrän det har vunnit laga kraft eller rätten har underrättats om att åklagaren inte kommer att överklaga. 21 §6 Vid handläggningen i domstol av ett mål enligt denna lag gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 34 38 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I ett mål enligt 10 a § skall dock 35 § andra stycket och 36 § nämnda lag inte tillämpas. I ett mål enligt 18 § första stycket 3 eller 4, i fall då vården är förenad med särskild utskrivningsprövning, skall nämn- demän ingå i kammarrätten. Frågor som skall avgöras i länsrätten enligt denna lag prövas av den länsrätt inom vars domkrets sjukvårdsinrättningen är belägen. 21 a § Mål enligt denna lag skall handläggas skyndsamt. Så snart en ansökan eller anmälan har kommit in till länsrätten, skall rätten prö-va om den har kommit in . Har den kommit in , skall rätten skyndsamt underrätta chefsöverläkaren om detta. Ett mål hos en länsrätt skall tas upp till avgörande från den dag då ansökan, anmälan eller överklagandet kom in till länsrätten. Om målet gäller en patient som genomgår rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § med beslut om särskild utskrivningsprövning, skall målet tas upp till avgörande från den dag då målet anhängiggjordes vid länsrätten. Länsrätten får förlänga tidsfristerna om det behövs ytter- ligare utredning eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. Föreskrifterna i andra stycket gäller inte mål om förstöring eller försäljning av sådan egendom som avses i 24 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Länsrätten får förordna rörande saken i avvaktan på att målet av- görs. 21 b § I fråga om muntlig förhandling gäller bestämmelserna i 36 och 37 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I fråga om mål enligt 10 a och 10 b §§ skall dock 36 § och 37 § andra stycket nämnda lag inte tillämpas. 21 c § Vid handläggningen i kammar- rätt av mål enligt denna lag skall nämndemän ingå i rätten. Detta gäller dock inte mål som enbart gäller en fråga som avses i 18 § första stycket 2, 3, 4 och 5. I ett mål enligt 18 § första stycket 3 eller 4, i fall då vården är förenad med särskild utskrivningsprövning, skall dock nämndemän ingå i kammarrätten. 22 b § För den som genomgår rätts- psykiatrisk vård efter beslut enligt 31 kap. 3 § om sär- skild utskrivningsprövning får åklagaren i det mål där beslutet om rättspsykiatrisk vård har med- delats eller, när det finns särskilda skäl, någon annan åklagare hos länsrätten ansöka om att länsrät- ten återkallar beslut om tillstånd till vistelse utanför vårdinrättningens område överlämnande åt chefsöverlä- karen att besluta om tillstånd till vistelse utanför vårdinrättningens område eller medgivande för chefsöverlä- karen att ge tillstånd till vistelse utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningens område. I ett mål enligt första stycket skall länsrätten inhämta yttrande av chefsöverläkaren. 25 § Utom i fall som avses i 20 § gäller beslut som meddelas enligt denna lag , om inte annat förordnas. Beslut som meddelas enligt denna lag gäller , om inte annat förordnas. Om åklagaren före länsrättens beslut har anmält att beslutet kan komma att överklagas, får läns- rättens eller kammarrättens beslut inte verkställas förrän det har vunnit laga kraft eller rätten har underrättats om att beslutet inte kommer att över- klagas. En patient som vårdas enligt denna lag skall så snart hans till- stånd tillåter det genom en indivi- duellt anpassad information av chefsöverläkaren upplysas om sin rätt att få en stödperson. När rättspsykiatrisk vård i fall som avses i 1 § andra stycket 1 har på- börjats eller upphört, skall chefsöverläkaren underrätta vederbör- ande nämnd enligt lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m. om att så har skett. Nämnden skall i fall som avses i 4 § underrättas när patienten enligt 18 § första stycket 2 har överklagat ett beslut av chefsöverläkaren att den rättspsykiatriska vården inte skall upphöra, liksom när vården efter överklagandet har upphört. Föreskrifterna om stödperson i 30 § lagen (1991:1128) om psyki- atrisk tvångsvård tillämpas vid rättspsykiatrisk vård som ges på en sjukvårdsinrättning. Föreskriften i andra stycket andra meningen nämnda paragraf om rätt för stöd- personen att besöka patienten på vårdinrättningen gäller dock bara i den mån det inte möter hinder på grund av bestämmelserna i 8 § tredje stycket denna lag eller 16 § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. om möjlighet att besluta om inskränk- ningar i patientens rätt att ta emot besök. Föreskrifterna om stödperson i 30 31 a §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård gäller i tillämpliga delar vid rättspsykiat- risk vård som ges på en sjukvård- sinrättning. Föreskriften i 30 § tredje stycket andra meningen nämnda lag om rätt för stödper- sonen att besöka patienten på vård- inrättningen gäller dock bara i den mån det inte möter hinder på grund av bestämmelserna i 8 § tredje stycket denna lag eller 16 § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. om möjlighet att besluta om inskränk- ningar i patientens rätt att ta emot besök. 26 a § Om det finns särskilda skäl med hänsyn till en stödpersons säker- het, får chefsöverläkaren lämna ut nödvändiga upplysningar om pati- enten till stödpersonen eller till en sådan nämnd som avses i 30 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. 30 §8 En patient som vårdas med stöd av denna lag skall så snart hans tillstånd medger det genom chefsöverläkarens försorg upplysas om sin rätt 1. att enligt 18 § överklaga vissa beslut, 2. att ansöka enligt 16 § andra stycket om att den rättspsykiatriska vården skall upphöra, 3. att ansöka enligt 10 eller 11 § om tillstånd att vistas utanför vård- inrättningens område, 4. att anlita ombud eller biträde, 5. att enligt 22 a § få offentligt biträde och 6. att få hjälp av en stödperson. En patient som vårdas med stöd av denna lag skall så snart hans tillstånd medger det genom chefsöverläkarens försorg upplysas om sin rätt 1. att enligt 18 § överklaga vissa beslut, 2. att ansöka enligt 16 § andra stycket om att den rättspsykiatriska vården skall upphöra, 3. att ansöka enligt 10 eller 11 § om tillstånd att vistas utanför vård- inrättningens område, 4. att anlita ombud eller biträde, och 5. att enligt 22 a § få offentligt biträde. Denna lag skall finnas anslagen inom sjukvårdsinrättningen eller un- dersökningsenheten, väl synlig för patienterna. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1. Denna lag träder i kraft . Ett vårdintyg, som uppfyller kraven enligt äldre föreskrifter, får längst t.o.m. godtas som underlag för beslut om intagning för tvångsvård enligt den nya föreskrifterna. Ett tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område under återstoden av vårdtiden och som har meddelats enligt äldre föreskrifter skall anses gälla längst till dess att frågan om fortsatt vård enligt de nya föreskrifterna skall prövas av länsrätten. Om ett mål hos en länsrätt, en kammarrätt eller regeringsrätten inte är slutligt avgjort av rätten vid utgången av skall rätten i stället pröva målet enligt de nya föreskrifterna. Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, 2. lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT) 2 a § I paragrafen föreslås en ny bestämmelse med allmänna riktlinjer för an- vändning av tvångs- och kontrollåtgärder under tvångsvård. Bestämmel- sen sönderfaller i fyra delvis olika regler. Enligt första stycket får tvångs- åtgärder enligt LPT användas endast om patienten inte genom individu- ellt anpassad information kan förmås att frivilligt medverka till vård (1). Enligt första meningen i andra stycket får tvångsåtgärder inte användas i större omfattning än vad som är nödvändigt för att patienten skall förmås att medverka till vård (2). Enligt andra och tredje meningarna i andra stycket skall tvångsåtgärder, när sådana används, stå i rimlig proportion till syftet med åtgärden och mindre ingripande åtgärder användas om de är tillräckliga (3). Slutligen skall enligt tredje stycket tvånget användas så skonsamt som möjligt och med största möjliga hänsyn till patienten (4). Ordalydelsen i paragrafen ger vid handen att den är avsedd att täcka alla typer av tvångsåtgärder enligt lagen. Även om tvångsvård enligt LPT syftar till att patienten skall bli i stånd att frivilligt medverka till vård (se 2 § LPT), har emellertid inte alla i lagen reglerade tvångsåtgärder detta som syfte. Av olika bestämmelser, såväl i nuvarande lag som i remissförslaget, framgår sålunda att tvång kan få utövas för att upprätt- hålla ordningen på vårdinrättningen eller för att tillgodose säkerheten i vården (se 6 och 18 §§ i förslaget samt 19 och 20 §§ LPT). Uttryckssättet i reglerna 1 och 2 att tvångsåtgärder begränsas till vad som krävs för att förmå patienten att frivilligt medverka till vård synes emellertid rele- vant främst för sådana tvångsåtgärder som syftar till att genomföra vård eller till vårdåtgärder som genomförs med tvång. Då reglerna anges gälla "tvångsåtgärder enligt denna lag" uppkommer härvid en viss motsättning till de ovannämnda bestämmelserna. Detta gäller dock inte reglerna 3 och 4, som synes böra vara tillämpliga vid all tvångsanvändning enligt lagen. Enligt Lagrådets mening bör paragrafen omarbetas något så att den ovan- nämnda motsättningen till vissa andra regler undviks. Lagrådet föreslår att bestämmelserna delas upp i två paragrafer av följande lydelse. "2 a § Tvångsåtgärder vid vård enligt denna lag får användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga, skall de användas. Tvång skall utövas så skonsamt som möjligt och med största möjliga hänsyn till patienten. Tvångsåtgärder i syfte att genomföra vården får användas endast om patienten inte genom en individuellt anpassad information kan förmås att frivilligt medverka till vård. De får inte användas i större omfattning än vad som är nödvändigt för att förmå patienten till detta." Enligt paragrafens första stycke punkt 3 nuvarande lydelse är det en fö- rutsättning för tvångsvård att patienten motsätter sig behövlig vård eller till följd av sitt psykiska tillstånd "uppenbart saknar förmåga att ge ut- tryck för ett grundat ställningstagande i frågan". Undantaget från kravet på vägrat samtycke som en förutsättning för tvångsvård har kritiserats. Av motiven i lagrådsremissen framgår att det i den praktiska tillämp- ningen visat sig svårt att ta ställning till om en patient uppenbart saknar förmåga att avge ett grundat ställningstagande. Särskilt har detta varit fallet i situationer då patientens samtycke till vården framstått som ambi- . Mot bakgrund av kritiken föreslås i lagrådsremissen att undan- tagsregeln ges följande lydelse: "det .... är sannolikt att vården inte kan ges med dennes samtycke". Enligt Lagrådets mening kommer emellertid även sannolikhetsrekvisitet att medföra tillämpningssvårigheter. Därtill kommer att förslaget kan uppfattas som en inte obetydlig uppmjukning av kravet på vägrat samtycke för tvångsvård, något som inte är avsikten med förslaget. Lagrådet förordar att punkten 3 i stället ges följande ly- delse. "3. patienten motsätter sig sådan vård som sägs i 2 eller det till följd av patientens psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta att vården inte kan ges med hans samtycke." 12 och 37 §§ I 12 § första stycket är intagen den nya regeln om skärpt domstolspröv- ning i s.k. konverteringsfall. Enligt regeln skall ett beslut om konverte- ring senast dagen efter beslutet underställas länsrättens prövning. I nuva- rande reglering kan ett konverteringsbeslut prövas av länsrätten efter överklagande (32 § första stycket LPT). Denna överklagandemöjlighet skall finnas kvar enligt förslaget.