prop · GN0364 · 2000-01-01 00:00:00 — Det kan även vara fråga om kontroller som skall utföras i en hamn eller liknande situationer av personer som vistas ombord på ett fartyg eller en båt eller i direkt anslutning till denna. I andra ledet föreskrivs att den skyldighet som gäller för en utlänning att visa upp pass och andra handlingar gäller i förhållande till en kustbevakningstjänsteman när utför kontrollen. När det gäller de allmänna förutsättningar under vilka kontrollen får utövas gäller samma regler för som för polisen. Denna fråga behandlas närmare i avsn. I sak motsvarar tredje stycket helt paragrafens nuvarande andra stycke. En hänvisning till den kontroll som utövas av har lagts till. 10 kap. 2 § I paragrafen har som en ny punkt 4 lagts till en bestämmelse, utformad enligt Lagrådets förslag, som möjliggör att en utlänning som på ett otillåtet sätt passerar en yttre gräns kan dömas till påföljd. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.3. Yttre gräns definieras i artikel 1 som de avtalsslutande parternas land- och sjögränser samt flygplatser och hamnar, såvida de inte räknas som inre gränser. Med inre gräns avses enligt samma artikel de avtalsslutande parternas gemensamma land- gränser samt deras flygplatser för inrikes flyg och deras hamnar för reguljära färjeförbindelser endast vad gäller ankommande eller avgående trafik till andra flygplatser eller hamnar på de avtalsslutande parternas territorium utan angöring av hamnar eller mellanlandning på flygplatser utanför deras territorium. Såväl som och deltar i . landgräns och den fasta förbindelsen över räknas därmed som en inre gräns. Den yttre gräns som har är således sjögränsen samt flygplatser och färjeterminaler när det sker trafik till och från länder utanför Schengenområdet. 3 a § Bestämmelsen är ny och har utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen anges att bestämmelserna i 10 kap. 2 a § i vissa fall och 3 § skall äga motsvarande tillämpning om den brottsliga gärningen riktats mot en annan Schengenstat än . Bakgrunden till bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.3. I 10 kap. 2 a § UtlL uppställs inte något krav på att gärningen skall ha skett i vinstsyfte. Detta innebär att såväl gärningar som företas i vinstsyfte som gärningar utan detta syfte omfattas av 2 a §. Av artikel 27 i följer att endast är skyldigt att införa sanktioner mot handlingar som företas i vinstsyfte. I den nya bestämmelsen anges därför att gärningar som omfattas av gärningsbeskrivningen i 2 a § och som riktas mot en annan Schengenstat kan straffas endast om de företas i vinstsyfte. Därmed utsträcks kriminaliseringen inte längre än vad som är nödvändigt till följd av åtaganden enligt konventionen. 10.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet 1 § Paragrafen har renodlats till att avse enbart ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Motsvarande regel för det polisära samarbetet har förts över till 3 § lagen om internationellt polisiärt samarbete. Skälen till ändringen redovisas i avsnitt 9.2.4. 10.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika 3 § Den närmare bakgrunden till ändringarna i andra och tredje stycket fram- går av avsnitt 9.3.3. Utöver vad som där anförs kan tilläggas följande avseende resandes rätt till införsel och utförsel av narkotiska läkemedel. I 1 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling föreskrivs ansvar för bl.a. den som utan att ge det till känna hos vederbörlig myndighet till riket inför eller från riket utför gods som enligt stadgande i lag eller för- fattning inte får införas eller utföras. I 3 § första stycket lagen om kontroll av narkotika föreskrivs att narkotika får importeras eller exporte- ras endast av den som har tillstånd till det. Av paragrafens andra stycke följer, om inte regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Läke- medelsverket föreskriver något annat, att narkotiska läkemedel får föras in utan tillstånd av resande, om läkemedlen är avsedda för medicinskt ändamål och den resandes personliga bruk. Främst för att ge en i bosatt person motsvarande lagliga möjlighet som andra Schengen- medborgare att medföra narkotiska läkemedel inom ramen för en medicinsk behandling vid resa till annat Schengenland föreskrivs i para- grafen att resande utan särskilt tillstånd får föra ut narkotiska läkemedel från om läkemedlen är avsedda för medicinskt ändamål och den resandes personliga bruk. 10.10 Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) 11 kap. 1 § I första stycket f) införs ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter med undantag från lagens tillämpningsområde så att ut- ländska tjänstemän kan få rätt att föra med sig sina tjänstevapen till t.ex. i samband med gränsöverskridande samarbete enligt lagen om internationellt polisärt samarbete. Skälen utvecklas i avsnitt 7.9.3. 10.11 Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) 1 § I paragrafens andra stycke har en hänvisning införts till lagen om Schengens informationssystem, vilket medför att polisdatalagen inte skall tillämpas på behandling av personuppgifter som sker i SIS. Annan behandling av personuppgifter, t.ex. kompletterande information som utväxlas bilateralt mellan SIRENE-kontor med anledning av framställ- ningarna i SIS, faller dock under polisdatalagens bestämmelser. Skälen redovisas i avsnitt 8.3.3. 9 § Genom ett nytt andra stycke undantas jämkningsbestämmelsen i 48 § andra stycket personuppgiftslagen från tillämpning när det gäller behandling av personuppgifter enligt . Ett exempel är informationsutbyte som sker bilateralt mellan SIRENE- kontor med anledning av en framställning i Schengens informations- system, SIS. Skälen är redovisade i avsnitt 9.1.3. För uppgifter som behandlas i SIS finns motsvarande bestämmelse i lagen om Schengens informationssystem. Systemet med framställningar i SIS och kompletterande information som utväxlas bilateralt mellan SIRENE-kontor finns beskrivet i avsnitt 8.1. 36 § Paragrafen upplyser, efter ändringen, om att det finns särskilda bestäm- melser om skyldighet att föra . Avtal mellan och om polisiärt samarbete i och , som bekräftar sin vilja att stärka samarbetet mellan myndigheter med polisiära uppgifter i , som lägger vikt vid att detta avtal skall komplettera det redan existerande samarbetet mellan svenska och danska myndigheter med polisiära uppgifter och vid att inget i avtalet får tolkas som en begränsning i förhållande till det existerande svensk danska samarbetet eller det inter- nationella samarbetet i kampen mot brottslighet, som strävar efter att bekämpa illegal invandring och gränsöverskridande brottslighet, att trygga den allmänna ordningen och säkerheten samt att upprätthålla en effektiv brottsbekämpning, som hänvisar till avtalet av mellan och om en fast förbindelse över , i synnerhet avtalets artikel 18 enligt vilken regeringarna i och kan ingå särskilda avtal om svensk och dansk myndighetsutövning i andra frågor som rör den fasta förbindelsen över , hädanefter kallad Öresundsförbindelsen, som avser att komplettera konventionen av om tillämpning av av (hädanefter kallad ) och de med anledning därav utfärdade bestäm- melserna för genomförandet, som betraktar som ett område, där det krävs ett effektivt samarbete mellan myndigheterna för att bekämpa brottslighet och trygga allmän ordning och säkerhet, har av dessa skäl avtalat följande: Artikel 1 1. Avtalsparterna bedriver samarbete i . Syftet med avtalet är att stärka samarbetet mellan myndigheter som har polisiära uppgifter och därigenom avvärja hot mot den allmänna ordningen och säkerheten samt att förebygga och beivra brott. Samarbetet består även för det fall att någon av avtalsparterna, i enlighet med artikel 2.2 i , tillfälligt återupptar personkontroller vid gränsen mot den andra avtalsparten. Samarbetet sker på grundval av och i enlighet med nationell rätt, och folkrättsliga överenskommelser mellan avtalsparterna, utan att beröra avtalsparternas gemenskapsrättsliga förpliktelser. Artikel 2 1. Med Öresundsförbindelsen avses i detta avtal och därtill hörande för- klaringar den fasta förbindelsen över , såsom den avgränsas i 2 och 3 jämte eventuella nationella förklaringar. För tågtrafiken avgränsas Öresundsförbindelsen som sträckan mellan järnvägsstationen vid på danskt territorium och den sista påstigningsmöjligheten respektive den första avstigningsmöjligheten på svenskt territorium. I övrigt avgränsas Öresundsförbindelsen som området mellan den sista påfartsmöjligheten respektive den första avfartsmöjligheten på danskt territorium och på- och avfartsmöjligheten vid betalstationen vid Lernacken på svenskt territorium. Artikel 3 1. I omfattas följande myndigheter av avtalet: Rigspolitichefen samt övriga danska polismyndigheter. I omfattas följande myndigheter av avtalet: samt svenska polismyndigheter. Av artikel 2 och artikel 3 i avtalet om anslutning till respektive artikel 2 och artikel 3 i avtalet om anslutning till Schengenkonven- tionen framgår vilka polismän som omfattas av artikel 40.4 och artikel 41.7 i . Artikel 4 1. De myndigheter som nämns i artikel 3 skall omgående vidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra avtalet. De skall under- rätta varandra om omständigheter som rör brottslighet av betydelse i . Myndigheterna skall därvid bl.a. säkerställa ett fortsatt nära utbyte av information och en fortsatt utveckling av kommunikationsstrukturerna inom polissamarbetet i enlighet med avsnitt III i , genom att de i överensstämmelse med nationell lagstiftning i enskilda ärenden utbyter upplysningar om sakförhållanden och personer tar direktkontakt och underrättar varandra om omständigheter av polisiär betydelse samt lämnar upplysningar i enskilda fall i så god tid, att mottagaren hinner vidta nödvändiga åtgärder för att avvärja hot mot den allmänna ordningen och säkerheten, Myndigheterna skall därvid vidare säkerställa en intensifiering av sam- arbetet i samband med ingripanden och utredningar i syfte att förebygga och beivra brott, genom att de när så är nödvändigt samarbetar i fråga om kontroll-, övervaknings- och utredningsåtgärder, varvid den ena avtalspartens anställda inom ramen för sin nationella behörighet handhar informations- och rådgivningsuppgifter vid ingripanden på den andra avtalspartens territorium efter närmare överenskommelse mellan behöriga myndigheter och under ledning av den avtalsparts myndigheter på vars territorium uppgiften utförs, deltar i gränsöverskridande eftersökningsaktioner enligt fastlagda planer, vid behov kan planera och genomföra gemensamma initiativ rörande brottsförebyggande arbete, Artikel 5 De i artikel 3.1 och 3.2 nämnda myndigheterna får ingå avtal om att representanter för den ena avtalsparten deltar som observatörer i den andra avtalspartens polisiära verksamhet och om utbyte av anställda, utan att dessa härigenom själva har myndighetsutövande befogenheter, samt om utstationering av sambandsmän i enlighet med Schengenkonven- tionens artikel 47. Artikel 6 1. I den omfattning det är nödvändigt av trafikmässiga skäl, är det tillåtet för de polismän som nämns i artikel 3.3 att färdas på den andra avtals- partens territoriella del av Öresundsförbindelsen såsom den anges i artikel 2 och fram till närmaste möjlighet att vända för att återvända till eget territorium. I fall som avses i 1. får den ena avtalspartens polismän på den andra avtalspartens territoriella del av Öresundsförbindelsen om det är nöd- vändigt vidta de polisiära åtgärder som behövs för att trygga den all- männa ordningen och säkerheten. Åtgärderna skall vidtas i överens- stämmelse med den andra avtalspartens lagstiftning och andra bestäm- melser samt får pågå endast till dess att den andra avtalspartens myndigheter övertar genomförandet eller kräver att åtgärderna skall avbrytas. Den andra avtalspartens myndigheter skall under- rättas om vidtagna åtgärder. I fall som avses i 1. får den ena avtalspartens polismän på den andra avtalspartens territoriella del av Öresundsförbindelsen uppta efterföljande i enlighet med artikel 41 i och de med anledning därav antagna bestämmelserna för genomförandet samt med beaktande av de nationella förklaringar som avgivits med anledning av detta avtal eller enligt artikel 41.9 i . Efterföljande får även ske dels av personer som har avvikit från varje slags frihetsberövande på grund av brott, dels av personer som har avvikit från annat frihetsberövande i den mån utlämning för verkställighet av beslut om vård eller behandling kan komma i fråga. De i artikel 3.1 och 3.2 nämnda myndigheterna får genomföra gemensam patrullering på hela Öresundsförbindelsen. Patrulleringen skall genomföras i enlighet med avtalspartens nationella lagstiftning och under ledning av den avtalsparts myndigheter på vars territorium patrullering äger rum. Artikel 7 Gränsöverskridande övervakning sker i enlighet med de i artikel 40 i nämnda villkoren. Artikel 8 1. Gränsöverskridande efterföljande sker i enlighet med de i artikel 41 i nämnda villkoren och de med anledning därav antagna bestämmelserna för genomförandet samt med beaktande av de nationella förklaringar som avgivits med anledning av detta avtal eller enligt artikel 41.9 i . Gränsöverskridande efter- följande får även ske dels av personer som har avvikit från varje slags frihetsberövande på grund av brott, dels av personer som har avvikit från annat frihetsberövande i den mån utlämning för verkställighet av beslut om vård eller behandling kan komma i fråga. Vid gränsöverskridande efterföljande i skall meddelande tillställas följande myndighet: Politi. Vid gränsöverskridande efterföljande i skall meddelande tillställas följande myndighet: Artikel 9 Polismän som utför uppgifter på den andra avtalspartens territorium skall följa den senare statens nationella rätt samt följa instruktioner från dess behöriga myndigheter. Den andra avtalspartens behöriga myndigheter är ansvariga för att fatta nödvändiga ledningsbeslut avseende åtgärder som vidtas på denna avtalsparts territorium, från den tidpunkt då en verkställd åtgärd anmäls enligt artikel 6 eller en framställning om bistånd görs enligt artikel 41 i . Artikel 10 1. Beslut som rör disciplinansvar, avseende en polismans utförande av uppgifter inom ramen för detta avtal, fattas av behörig myndighet hos den avtalspart där polismannen är anställd. Om någon gör en anmälan som kan föranleda ett beslut som avses i 1. till en myndighet i den stat där polismannen inte är anställd skall anmälan vidarebefordras till behörig myndighet hos den avtalspart där polis- mannen är anställd. Myndigheterna hos den förstnämnda staten skall, i enlighet med nationell rätt och bestämmelserna i artiklarna 40.3.g) och 41.5.g) i , bistå myndigheterna i den stat där polismannen är anställd med nödvändiga upplysningar för de beslut eller andra åtgärder som avses i 1. Denna artikel avser inte utredningar om polismäns straffrättsliga ansvar. Artikel 11 Polismän som utför uppgifter på den andra avtalspartens teritorium i enlighet med artiklarna 6 och 8 skall jämställas med denna stats egna polismän om de begår eller utsätts för brott. Artikel 12 1. När en avtalsparts polismän inom ramen för detta avtal befinner sig på den andra avtalspartens territorium, är den förstnämnda avtalsparten ansvarig i enlighet med den andra avtalspartens nationella rätt för den skada som polismännen kan komma att vålla då de utför sina uppdrag. Den avtalspart, på vars territorium den i 1. nämnda skadan uppstår, skall ersätta skadan enligt de villkor som gäller för ersättning av skador som vållats av dess egna polismän. Den avtalspart, vars polismän har vållat skadan på den andra avtalspartens område, skall ersätta hela det belopp som den senare har utbetalat i skadeersättning. Artikel 13 Avtalsparterna strävar i övrigt efter att, inom ramen för nationell rätt, ge den andra avtalspartens polismän samma skydd och hjälp under tjänste- utövningen som de ger sina egna polismän. Artikel 14 1. En avtalsparts polismän som uppehåller sig på den andra avtalspartens territorium får, i de fall som avses i artiklarna 40 och 41 i Schengen- konventionen samt i artiklarna 6 och 8 i detta avtal, bära sin nationella tjänsteuniform eller andra synliga kännetecken. I de situationer som avses i 1. får en polisman även bära sådana tjänstevapen som är tillåtna enligt nationell rätt i den stat där han eller hon är anställd. I de fall som avses i artikel 40 i kan dock rätten att bära tjänstevapen vara begränsad om det följer av förklaringar som avtalsparterna har avgivit i samband med ingåendet av sina respektive avtal om anslutning till . I särskilda fall kan en avtalspart göra invändning mot att den andra avtalspartens polismän bär sin nationella tjänsteuniform eller andra synliga kännetecken enligt 1. samt tjänstevapen enligt 2. I sådana fall skall polismännen avstå från att bära dessa. En avtalsparts polismän, som i andra fall än som avses i 1. befinner sig på den andra avtalspartens territorium, får bära sin nationella tjänste- uniform eller andra synliga kännetecken efter särskilt beslut av behörig myndighet i den andra staten. Avtalsparternas behöriga myndigheter skall underrätta varandra om vilka tjänstevapen som är tillåtna i respektive stat. Användning av tjänstevapen på den andra avtalspartens territorium är endast tillåten i nödvärn. Artikel 15 Är en avtalspart av uppfattningen att en begäran inom ramen för sam- arbetet inte kan uppfyllas eller en åtgärd inte kan genomföras utan att vara till skada den egna suveräniteten, den egna säkerheten eller andra väsentliga nationella intressen eller att den står i strid med avtalspartens nationella rätt, kan avtalsparten i det enskilda fallet helt eller delvis vägra att samarbeta eller göra samarbetet beroende av särskilda villkor. Artikel 16 De myndigheter som avses i artikel 3.1. och 3.2 får på grundval av och inom ramen för detta avtal träffa ytterligare avtal, som tar sikte på det administrativa genomförandet och de praktiska tillvägagångssätten för samarbetets genomförande. Artikel 17 1. Detta avtal träder i kraft efter det att den sista av de notifikationer, vari avtalsparterna meddelar varandra att formaliteterna för ikraftträdandet är uppfyllda, har mottagits av den andra avtalsparten. Detta avtal har ingåtts . Det kan sägas upp av endera avtalsparten genom notifikation. Uppsägningen träder i kraft efter den tidpunkt, vid vilken notifikation mottas av den andra avtalsparten. En avtalspart kan när som helst ensidigt ändra uppgiften om egna myndigheter enligt artikel 8. Varje ändring skall meddelas den andra avtalsparten genom notifikation. Övriga bestämmelser i detta avtal kan på begäran av endera avtalsparten när som helst ändras genom ömsesidigt samtycke. Ändringar träder ikraft i andra månaden efter det att den sista av de notifikationer, vari avtalsparterna meddelar varandra att formaliteterna för ikraftträdandet är uppfyllda, har mottagits av den andra avtalsparten. Artikel 18 Avtalsparterna skall senast från det att detta avtal träder i kraft utvärdera dess genomförande och tillämpning samt därvid även överväga om det finns behov av att ändra avtalet eller de förklaringar som parterna har avgivit med anledning av avtalet eller enligt artikel 41.9 i . i två exemplar, vart och ett på svenska och danska språken, vilka båda texter har lika giltighet. förklaring avseende artiklarna 6 och 8 i avtalet mellan och om polisiärt samarbete i Med hänvisning till avtalet av om polisiärt samarbete i och efter samråd med med anledning av det förestående öppnandet av den fasta förbindelsen över , gäller följande för utförande av efterföljande på svenskt territorium för polismän från . Danska polismän får utföra efterföljande enligt artiklarna 6 och 8 i beträffande personer som har avslöjats på bar gärning med att begå brott som är underkastade allmänt åtal enligt nationell rätt i och . Danska polismän som utför ett efterföljande får frihetsberöva den efterföljde personen på de villkor som följer av artikel 41.2 b) i . Det skall inte finnas någon tids- eller områdesbegränsning för utförandet av åtgärden. förklaring med avseende på artikel 41.9 i Förutom de villkor m.m. som är fastställda i artikel 41.5 och 7 i , förklarar regering att efterföljande in i över gränsen till sker på följande villkor: Svenska myndigheter har rätt att fortsätta ett pågående efterföljande på danskt territorium på hela Öresundsförbindelsen. Svenska myndigheter har rätt att frihetsberöva personer på hela Öre- sundsförbindelsen i enlighet med artikel 41.2 b). Efterföljande på Öresundsförbindelsen kan ske vid varje straffbar gärning som är underkastad allmänt åtal enligt nationell lagstiftning i och . Svenska myndigheter har rätt att fortsätta ett pågående efterföljande in på danskt territorium från Öresundsförbindelsens slut. Svenska myndigheter har vid efterföljande på danskt territorium utan- för Öresundsförbindelsen inte rätt att beröva den efterföljde friheten. Efterföljande utanför Öresundsförbindelsen får ske för de brott som anges i artikel 41.4 b) i . Sammanfattning av Ds 1999:31 Polissamarbete m.m. med anledning av har har godkänt regeringens förslag om anslutning till (prop. 1997/98:42, bet. 1997/98:JuU15, rskr. 1997/98:181). I promemorian behandlas frågor om lagstiftning för att genomföra bestämmelser i svensk rätt, i de delar som konventionen avser passerandet av de yttre gränserna, viseringar, uppehållstillstånd i vissa fall, polisiärt samarbete, medförande av narkotiska läkemedel vid resor mellan Schengenstaterna, Schengens informationssystem samt skydd av personuppgifter. I ett förslag till en ny lag om internationellt polisiärt samarbete, ges poliser och andra tjänstemän i andra Schengenstater befogenhet att fort- sätta en pågående övervakning av en misstänkt brottsling över gränsen in i respektive att fortsätta ett pågående efterföljande av en miss- tänkt eller dömd brottsling över landgräns in i och här omhänder- ta personen för att överlämna honom eller henne till svensk polis. Svensk polis får hålla kvar personen , i avvaktan på en fram- ställning om utlämning. De utländska tjänstemännen skall alltid följa svensk lag eller annan författning och instruktioner som meddelas av svenska myndigheter samt jämställs med svenska poliser vad gäller straffrättsligt ansvar och skydd. Svenska staten blir skadeståndsskyldig i förhållande till enskilda skadelidande för skador här som utländska tjänstemän har vållat, som om skadorna hade vållats av svenska polismän. Till lagen om internationellt polisiärt samarbete förs även den allmänna bestämmelsen i 1 § lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet, i de delar bestäm- melsen avser polisiärt samarbete. Mot bakgrund av att utländska tjänste- män, enligt åtagande i förhållande till Schengenstaterna, har rätt att medföra sina tjänstevapen till när de utför gränsöverskridande övervakning eller efterföljande, föreslås en ändring i vapenlagen (1996:67). Vidare föreslås en ny lag om Schengens informationssystem. Schengens informationssystem, SIS, är ett efterlysnings- och spanings- register där Schengenstaterna kan registrera efterlysningar m.m. med begäran om att en viss åtgärd skall vidtas med en angiven person om denne träffas på i en annan Schengenstat. ges i uppgift att föra den svenska enheten av Schengens informationssystem, med skyldighet att i registret föra in andra Schengenstaters framställningar enligt och rätt att föra in svenska framställningar i enlighet med gällande rätt. Bara de åtgärder som anges i Schengen- konventionen får begäras i SIS, och endast de begränsade uppgifter som konventionen tillåter får registreras. I lagen regleras vilka myndigheter som ges tillgång till uppgifter i hela SIS. Därutöver föreslås ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om tillgång till vissa kategorier av uppgifter i SIS. Lagen innehåller också bestämmelser om begränsad rätt att använda uppgifter i SIS, gallring, rättelse och skadestånd.