prop · GN0330 · 2000-01-01 00:00:00 — - Livgardesbrigaden (IB 1) i /- Värmlandsbrigaden (IB 2) i - Smålandsbrigaden (IB 12) i - Hallandsbrigaden (IB 16) i - och Fältjägarbrigaden (NB 5) i - Dalabrigaden (NB 13) i - Ångermanlandsbrigaden (NB 21) i - Södra skånska regementet och Södra skånska brigaden (MekB 7) i /Revingehed - Skånska dragonbrigaden (MekB 8) i - och Skaraborgsbrigaden (MekB 9) i - Södermanlandsbrigaden (MekB 10) i - och Gotlandsbrigaden (MekB 18) i /- och Norrbottensbrigaden (MekB 19) i Utgångspunkten är att den framtida Försvarsmakten skall bestå av sex enheter för utbildning av armébrigadledningar och mekaniserade bataljoner. Av operativa skäl och för att möjliggöra ett effektivt utnyttjande av övnings- och skjutfält bör enheterna vara geografiskt relativt jämnt fördelade över landet. Det är också enligt regeringens mening nödvändigt att mekaniserad utbildning genomförs i dimensionerande klimat- och terrängförhållanden. Detta innebär att enheterna för mekaniserad utbildning bör finnas i såväl norra och mellersta som . Med detta, och de utgångspunkter regeringen har för sitt arbete, som bakgrund förordar regeringen att följande enheter för mekaniserad utbildning behålls: MekB 7, MekB 9, MekB 10, MekB 18, MekB 19 och NB 5. Vidare föreslår regeringen att den internationella utbildningen lokaliseras till . En mindre del av den mekaniserade utbildningen bör samlokaliseras med denna internationella utbildning i . Regeringen vill anföra följande skäl för sitt förslag. Mot bakgrund av operativa hänsynstaganden och rådande klimatologiska förhållanden anser regeringen att en utbildningsenhet bör vara lokaliserad till övre . MekB 19 i har mekaniserad kapacitet för utbildning av hel bataljon, goda övnings- och skjutfält samt tillgång till militärområdesverkstad. Även i ett långsiktigt perspektiv har enheten en infrastruktur som lämpar sig för utbildning av i stort sett samtliga typer av mekaniserade förband inom insatsorganisationen. MekB 9 i har mekaniserad kapacitet för utbildning av hel bataljon, tillgång till goda övnings- och skjutfält samt militärområdesverkstad. Regeringen fäster särskild vikt vid betydelsen av samlokalisering av en mekaniserad utbildning med Markstridsskolan (MSS). Enligt regeringens mening är MekB 9 en förutsättning för att bedriva en effektiv utbildningsverksamhet vid MSS såväl i som i . Regeringen föreslår vidare att trängkår (T 2) behålls vilket skapar goda förutsättningar för samordning mellan underhållsfunktionen och mekaniserade förband. Även MekB 18 i har mekaniserad kapacitet och tillgång till goda övnings- och skjutfält. Regeringen anser att de operativa kraven gör det nödvändigt med militär närvaro på . En enhet för mekaniserad utbildning bör därför finnas där. Av främst kostnads- och underhållsskäl bör det dock inte genomföras någon stridsvagnsutbildning på . Mot bakgrund av tidigare resonemang om geografisk fördelning över landet anser regeringen att en av enheterna bör lokaliseras till den sydligaste delen av landet. Regeringen har härvid vägt MekB 7 i Revingehed mot MekB 8 i . Regeringen gör följande avvägning mellan dessa två enheter. MekB 7 har mekaniserad kapacitet och tillgång till goda övnings- och skjutfält. Vidare är MekB 7 en av de enheter som har de bästa förutsättningarna att genomföra manöverstrid med mekaniserade förband på eget övningsfält. Även i ett långsiktigt perspektiv har enheten en infrastruktur som lämpar sig för utbildning av i stort sett samtliga typer av mekaniserade förband inom den framtida insatsorganisationen. MekB 8 i har mekaniserad kapacitet och en bra infrastruktur, men har begränsningar avseende det egna övningsfältets kapacitet och möjligheter till manöverstrid. I finns Wendes artilleriregemente (A 3) som enhet för artilleriutbildning. Möjligheterna till garnisonssamordning i utgår emellertid eftersom regeringen bedömer att A 3 inte kan utgöra huvudenhet för artillerifunktionen. Regeringen finner således att MekB 7 har bättre långsiktiga förutsättningar för utbildning av mekaniserade förband. MekB 8 bör därför läggas ned. Med den geografiska spridning ovanstående förslag ger anser regeringen att en enhet, utöver vad som redovisats ovan, bör bibehållas i mellersta . När det gäller denna enhet har regeringen vägt NB 5 i mot NB 21 i . NB 5 i ingår i en garnison med bl.a. flygflottilj (F 4). Viktig del i garnisonen utgörs också av Arméns tekniska skola och Motorskolan. Regeringen bedömer att det inte är ekonomiskt försvarbart att omlokalisera Arméns tekniska skola till annan ort. Vidare konstateras att även om NB 5:s övningsfält har begränsningar när det gäller kapacitet och möjlighet till manöverstrid, är fältet tillräckligt bra. I fråga om NB 21 kan regeringen konstatera att de infrastrukturella betingelserna liksom övningsbetingelserna i är goda. Även i finns en garnison genom NB 21 och trängkår (T 3). Sammantaget anser regeringen att förutsättningarna för en fortsatt utveckling av garnisonen i är bättre än motsvarande förutsättningar i . Främsta skälet härtill är den omfattning som verksamheten i får genom regeringens förslag. Detta förhållande följer bl. a. av att regeringen anser att det inte föreligger förutsättningar att lokalisera huvudenheten för underhållsfunktionen till T3 i . Regeringen anser därtill att en fortsatt utbildning vid NB 5 är en förutsättning för att Arméns tekniska skola och Motorskolan i skall kunna personal- och kompetensförsörjas. Detta ger också bättre förutsättningar för lokal personalutveckling och större möjligheter till yrkesväxling inom ramen för det framtida personalförsörjningssystemet. NB 21 bör därför läggas ned. Av operativa skäl och för att fullfölja inriktningen med en geografisk spridning av enheterna, föreslår regeringen slutligen att en av enheterna för mekaniserad utbildning lokaliseras till . Vidare förutsätter personalförsörjning av staber och skolor i detta område en sådan lokalisering. I frågan om en utbildningsenhet i måste även ett övervägande avseende en enhet för internationell utbildning behandlas. Verksamheten bedrivs vid Försvarets internationella kommando () i utanför . Eftersom förslag som innebär att det finns endast begränsad verksamhet på en ort normalt inte skall väljas, anser regeringen att inte bör bibehållas i . Mot ett bibehållande av verksamheten i talar också att det inte finns tillräckliga samordningsmöjligheter i . saknar härtill fullgoda övningsfält för mekaniserade förband. bör därför lokaliseras i anslutning till och samordnas med annan verksamhet. Regeringen har övervägt flera alternativ men vill särskilt framhålla betydelsen av närhet till bl a och Försvarsmaktens högkvarter. Härutöver anser regeringen att framtida lokalisering kräver tillgång till goda kommunikationer, såväl nationellt som internationellt. Slutligen vill regeringen i sammanhanget lyfta fram betydelsen av närhet till Försvarsmaktens ledningscentrum i , med dess kvalificerade ledningsträningsanläggning. Sammantaget har regeringen därför övervägt en lokalisering av enheten för den internationella utbildningen och en enhet för mekaniserad utbildning inom ramen för en lösning innehållande och . Regeringen anser att den bästa lösningen uppnås om enheten för den internationella utbildningen samlokaliseras med annan verksamhet i . För en sådan lokalisering talar främst de goda produktionsförutsättningarna i och den goda tillgången på förläggningsplatser, liksom närheten till och Räddningsskolan i . Regeringen bedömer att den mekaniserade delen av utbildning kan genomföras på övnings- och skjutfälten i och . För det fall utbildningen inom skall omfatta utbildning av stridsvagnskompani förutsätts denna del bli genomförd på övnings- och skjutfälten i . Således utgör , och ett gemensamt resurscentrum för den internationella utbildningen. En lokalisering av till leder till att enheten för mekaniserad utbildning i bör lokaliseras till . Enligt regeringens mening är det också mest ändamålsenligt att genomföra mekaniserad utbildning i eftersom det där finns goda övnings- och skjutfält samt infrastruktur som medger stridsvagnsutbildning. Vid bör dock en mindre del mekaniserad grundutbildning genomföras som bas för kompetensutvecklingen vid enheten för den internationella utbildningen. bör således omlokaliseras från /till /. Eftersom produktionsförutsättningarna för utbildning av stadsskytteförband och militärpoliser är goda i bör den nuvarande utbildningen av dessa förband bibehållas i . I detta sammanhang vill regeringen särskilt framhålla betydelsen av det vid denna enhet genomförs utbildning av förband för huvudstadens försvar, såsom stadsskytteförband etc. Denna enhet bör benämnas . Regeringen har vidare övervägt en flyttning av musikverksamheten från till för att på så vis hålla ihop den ceremoniella verksamheten. Regeringen anser dock att skälen för en omlokalisering inte överväger det investeringsbehov som uppstår och förordar således att musikverksamheten bibehålls i . Regeringen föreslår vidare att IB 1, IB 2, IB 12, IB 16 och NB 13 läggs ned. I fråga om infanteribrigaderna skulle ett bibehållande kräva omfattande investeringar för att kunna utgöra enheter för mekaniserad utbildning. Vidare är tillgången på övnings- och skjutfält i vissa fall begränsande vid dessa enheter. Regeringen konstaterar att NB 13:s relativa närhet till skjutfält visserligen är av betydelse i sammanhanget. Men regeringen har inte ansett detta kunna utgöra en avgörande faktor för att bibehålla en isolerad organisationsenhet i . Regeringen övergår härefter till att redovisa markstridskrafternas olika funktioner. Enligt den övergripande dimensioneringen skall det finnas en huvudenhet för varje specialtruppslag inom markstridskrafterna samt utbildningskapacitet för utveckling och vidmakthållande av vinterförmåga. Inom artilleriet finns Wendes artilleriregemente (A 3) i , (A 7) i , (A 8) i och Bergslagens artilleriregemente (A 9) i . Härutöver finns Artilleriets stridsskola (ArtSS) i . Regeringen anser att A 9 har de bästa förutsättningarna för att långsiktigt utbilda och öva artilleriförband och vill som skäl anföra följande. A 3 har en god kompetens vad gäller utbildning av artilleriförband för den mekaniserade striden. Till detta kommer en god infrastruktur. A 3 ligger emellertid på ett betydande avstånd från skjutfält. Regeringen anser att detta fält kommer att få särskild betydelse för artillerifunktionen . Enligt regeringens mening vore det olämpligt att centralisera artilleriutbildningen till , inte minst beroende på investeringsbehov och de begränsade möjligheterna till långsiktig personalförsörjning. A 3 och A 7 bör därför läggas ned. Regeringen har vägt A 8 mot A 9 som båda kan utgöra huvudenhet för artillerifunktionen. För A 9 talar främst närheten till skjutfält och möjligheten till samövning med ett stort antal förband i södra och . utgör ett för artillerifunktionen eftersom ArtSS är samlokaliserad med A 9. När det gäller A 8 i anser regeringen att befintliga övnings- och skjutfält i är bra. För A 8 talar den garnisonssamordning som kan åstadkommas och möjligheten till samverkan med främst MekB 19. ger en lokalisering till , på grund av stora avstånd, begränsade möjligheter att samöva med huvuddelen av markstridskrafterna och skolor för officersutbildning. En flyttning av ArtSS leder till krav på investeringar. A 8 bör således läggas ned. Eftersom det, å andra sidan, är viktigt att artilleriförbanden även skall ges vinterförmåga anser regeringen att det bör finnas viss utbildningskapacitet för artilleriutbildning i . Enheter för utbildning av luftvärnsförband finns på genom luftvärnskår (Lv 2), i genom luftvärnskår (Lv 3), i genom luftvärnskår (Lv 6), och i genom luftvärnskår (Lv 7). Luftvärnets stridsskola (LvSS) är lokaliserad till . Regeringen förordar Lv 6 som huvudenhet för luftvärnsfunktionen och därmed en flyttning av LvSS till . Som skäl för detta vill regeringen anföra följande. I fråga om Lv 2 anser regeringen att verksamheten är alltför begränsad för att kunna utvecklas till en samlad enhet för landets luftvärn. Vad avser Lv 7 föreligger goda utbildningsbetingelser och möjligheter till samövning med såväl MekB 19 som F 21. Regeringen bedömer dock att en lokalisering av hela luftvärnsfunktionen till skulle ge allvarliga kompetensförluster i det korta perspektivet. Lv 2 och Lv 7 bör därför läggas ned. För att bibehålla och utveckla vinterkompetens inom funktionen anser regeringen dock att det bör finnas viss utbildningskapacitet för luftvärnsutbildning i . Regeringen har sett Lv 3 och Lv 6 som huvudalternativ för den framtida luftvärnsutbildningen. För Lv 3 har talat de goda övningsområdena och i viss mån samverkansmöjligheterna med förband i . Av betydelse har också varit möjligheterna att personalförsörja bl.a. staber och skolor i med luftvärnskompetens. För att bevara Lv 3 har också talat nuvarande lokalisering av LvSS till . En nedläggning av 3 måste därför också innebära att Stridsskolan omlokaliseras. Regeringen vill även peka på att det finns en försöksplats på skjutfält inom ramen för LvSS ansvarsområde. är dock huvudnyttjare av försöksplatsen. Till Lv 3:s nackdel talar svårigheterna med att där bygga upp kompetens för robotsystem 77/97 samt att Lv 3 är en isolerad organisationsenhet med begränsade möjligheter till garnisonssamordning. För Lv 6 i talar att det finns en utvecklad garnison, med de fördelar detta innebär. I sammanhanget kan också framhållas att garnisonen i inrymmer en Militärhögskola samt Försvarsmaktens Halmstadsskolor. Beträffande Försvarsmaktens Halmstadsskolor ser regeringen en möjlighet till viss integrering mellan utbildningen inom luftvärnsfunktionen och de delar vid skolorna som är kopplade till luftstridskrafterna. Härutöver anser regeringen att förutsättningarna för att vidmakthålla kompetensen för robotsystem 77/97, är bättre i än i . I sammanhanget måste regeringen även väga in att Lv 6 i och med försvarsbeslut flyttades från till och att Lv 6 i och med försvarsbeslut övertog delar av det då nedlagda Lv 4:s verksamhet från . Till Lv 6:s nackdel talar de i vissa avseenden begränsade skjutfältsmöjligheterna vid Ringenäs. I detta sammanhang vill dock regeringen framhålla att moderna luftvärnsrobotsystem, utveckling av simulatorer och övrigt utbildningsstöd leder till att betydelsen av traditionella luftvärnsskjutfält bedöms minska. Därtill uppstår ett investeringsbehov om LvSS och eventuellt försöksplatsen flyttas. Inför ett slutligt beslut avseende lokalisering av försöksplatsen bör enligt regeringens mening ytterligare underlag tas fram av Försvarsmakten i samverkan med . Regeringen anser utifrån den redovisade jämförelsen att enheten för luftvärnsutbildning i ur ett rent luftvärnsperspektiv har bäst förutsättningar. Enheten i bedöms dock av regeringen ha tillräckligt goda förutsättningar för fortsatt luftvärnsutbildning. Synergieffekter med förband och skolor bedöms vara goda i . Regeringen anser vidare att ett helhetsperspektiv skall anläggas när det gäller utformningen av grundorganisationen. Med detta som grund och med hänvisning till bl.a. möjligheterna till garnisonssamordning och en utbyggd infrastruktur för att klara en ökad mekanisering av luftvärnet, anser regeringen att enheten för luftvärnsutbildning i bör bibehållas. Lv 3 i bör således läggas ned. Regeringen anser vidare att LvSS bör omlokaliseras från till , vilket det ankommer på regeringen att besluta om. Enheter för signalutbildning finns vid (S 1) i och signalkår (S 3) i . Regeringen anser att framförallt produktionsförutsättningarna och de i redan gjorda investeringarna entydigt talar för att S 1 bör bibehållas och att därför S 3 bör läggas ned. Regeringen bedömer också att möjligheterna till rekrytering och personalförsörjning är bättre i än i . Genom Ledningscentrums (LedC) lokalisering till vidmakthålls även de goda rekryterings- och personalförsörjningsmöjligheterna som denna lokalisering innehåller. Vidare vidmakthålls som ett om S 1 bibehålls. I likhet med vad som gäller artilleriet och luftvärnet anser regeringen att det är mindre lämpligt att lokalisera funktionens huvudenhet till norra . Regeringen anser också att en sådan lokalisering med stor sannolikhet skulle leda till en allvarlig kompetensförlust. För att bibehålla och utveckla vinterkompetens inom funktionen anser regeringen dock att det bör finnas viss utbildningskapacitet för signalutbildning i . Enheter för ingenjörutbildning finns i genom ingenjörkår (2) och genom ingenjörkår (3). I är utöver ingenjörtrupperna lokaliserat Totalförsvarets ammunitions- och minröjningscentrum (Swedec).Regeringen förordar att 2 och Swedec bibehålls i och anför som skäl följande. Regeringen har vägt 2 mot 3, som båda har goda förutsättningar att vara huvudenhet för ingenjörutbildningen. Enligt regeringens mening är det viktigt att Swedec är lokaliserat tillsammans med ingenjörförbandet. Motiven för att behålla 3 är främst de mycket goda övningsförutsättningarna för att utbilda förbindelseförband. En ytterligare fördel för 3 är den integrering och samövning med mekaniserade förband som kan erhållas med MekB 19. I föreligger dessutom möjligheter till en effektiv garnisonssamordning. Vid 2 finns en allsidig kompetens för alla delfunktioner inom ingenjörfunktionen. Regeringen anser att det finns tillräckliga förutsättningar att i upprätthålla kompetens för förbindelseförbanden. Möjligheten att samöva med ett större antal andra förband är en fördel. 2 har också bättre långsiktiga möjligheter till personalförsörjning. I sammanhanget har regeringen också vägt in att det inte är lämpligt att flytta det som Swedec utgör. En sådan omlokalisering skulle med stor sannolikhet leda till betydande kompetensförluster. Regeringen anser även att det är mindre lämpligt att omlokalisera Swedec till norra eftersom det är svårt att lösa ammunitions- och minröjningsuppgifterna i ett område med vinterförhållanden stora delar av året. Dessutom utgör personalförsörjning och personalens tillgänglighet för internationella insatser en avgörande faktor. Därför anser regeringen att 2 som huvudenhet har bäst förutsättningar såväl på kort som . Sammantaget konstaterar regeringen att främsta skälet för att bibehålla 2 är att en omlokalisering av Swedec leder till stora kompetensförluster. Regeringen anser att tillräckligt goda övningsbetingelser föreligger i och för att utveckla och vidmakthålla kompetensen inom funktionen. 3 bör således läggas ned. För att bibehålla och utveckla vinterkompetens inom funktionen anser regeringen dock att det bör finnas viss utbildningskapacitet för ingenjörutbildning i . Regeringen vill särskilt framhålla att vid detaljutformningen av organisationen bör antalet ingenjörvärnpliktiga i anpassas så att möjligheterna till att öva förbindelseförband säkerställs. Enheterna för underhållsutbildning är lokaliserade till genom trängkår (T 2) och genom trängkår (T 3). Regeringen föreslår att T 2 bibehålls som huvudenhet för underhållsfunktionen och vill anföra följande skäl. I båda orterna finns en utvecklad garnison. I är lokaliserat förutom T 2 även MekB 9 och Markstridsskolan (MSS). I är lokaliserat förutom T 3, även NB 21. I finns i huvudsak alla de resurser som krävs för att genomföra utbildning för samtliga delar inom underhållsfunktionen. Möjligheten att utveckla delfunktionerna teknisk tjänst och sjukvårdstjänst är mycket goda genom tillgången på mekaniserade förband, militärområdesverkstaden, mekanikerskola samt närhet till Försvarets sjukvårdscentrum och flera stora sjukhus. För talar vidare de goda möjligheterna till rekrytering och personalförsörjning. Genom ett bibehållet T 2 i undviks härutöver en kostsam flyttning av ett . I är förutsättningarna för underhållsutbildning goda. Möjligheterna att kompetensutveckla en försvarsmaktsgemensam huvudenhet för underhållstjänst anser regeringen dock vara begränsade i . I det föregående har regeringen föreslagit att NB 21 i läggs ned. I och med detta upphör möjligheterna för T 3 till samövning med andra förband. En lokalisering av huvudenheten till skulle dessutom kräva investeringar. T 3 bör således läggas ned. För att möjliggöra erforderlig vinterutbildning anser regeringen dock att det bör finnas viss utbildningskapacitet för underhållsutbildning i norra . Regeringen anser att fördelaktiga samordningsvinster skulle uppnås om denna utbildning lokaliserades tillsammans med Arméns tekniska skola och Motorskolan i . En samordning med den befintliga verksamheten i skulle ge goda förutsättningar för såväl fortsatt utveckling av garnisonen som personalförsörjning och personalutveckling. I finns, enligt regeringens mening, goda möjligheter att utbilda i och utveckla den tekniska tjänsten genom Arméns tekniska skola. Regeringen anser således att kapacitet för underhållsutbildning bör lokaliseras till . Avslutningsvis vill regeringen även peka på att det bör vara lättare för personalen i att flytta till än till exempelvis på grund av avståndet. Risken för kompetensförlust minskar därmed. Enheterna för utbildning av jägarförband utgörs av Livgardets dragoner (K 1) i , Livregementets husarer (K 3) i , (K 4) i och (I 22) i . Utgångspunkten är att det behövs två enheter för att tillgodose Försvarsmaktens framtida behov av skilda slag av jägarförband. Regeringen har tidigare i avsnitt 5.4.2. redovisat inriktningen av utbildningen av jägarförbanden. Regeringen förordar att K 3 och K 4 bibehålls som enheter för jägarutbildning och vill anföra följande skäl. I fråga om K 1 anser regeringen att organisationsenheten saknar förutsättningar för den samordning och koncentrering som är nödvändig för en huvudenhet för jägarutbildning. Regeringen anser vidare att en del av verksamheten vid K 1, nämligen militärpolisutbildningen, bör föras över till verksamheten i . En del av K 1:s nuvarande uppgifter är att svara för den beridna högvakten i . Regeringen anser att denna verksamhet har en stor betydelse av statsceremoniella skäl. Regeringen är av den uppfattningen att det är nödvändigt att personal och hästar för denna verksamhet bibehålls i . En lokalisering till t.ex. bedömer regeringen inte vara lämplig eftersom hästarna i den beridna högvakten kontinuerligt måste övas i stadsmiljö för att kunna genomföra högvaktstjänstgöring. Regeringen noterar att nya stallar kommer att byggas vid Storängsbotten i . Det kvarstår ändock ett lokalbehov i för den beridna högvaktsverksamheten, främst i form av förläggningskapacitet. En del av dagens kasernetablissement bör därför bibehållas för förläggning. Regeringen föreslår således att K 1 som organisationsenhet läggs ned. I diskussionen om lokaliseringen av jägarförband anser regeringen att frågan om utveckling av en luftburen bataljon bör vägas in. En eventuell luftburen bataljon skall utvecklas ur dagens jägar- och infanteriförband samt tillsammans med transporthelikopterkapacitet utgöra ett förband med hög tillgänglighet och rörlighet. Regeringen har berört frågan om en luftburen bataljon i avsnitt 5.3. Regeringen anser att är den lämpligaste orten för lokalisering av en luftburen bataljon. Främsta skälet härför är närheten till den markoperativa helikopterenheten som regeringen föreslår skall vara lokaliserad på Malmen. Vidare anser regeringen att övningsförutsättningarna i Karlsborgsområdet är goda och att närheten till mekaniserade förband i är av väsentlig betydelse, liksom skjutfälten och . Regeringen anser vidare att nuvarande enheter vid K 3 såsom den särskilda skyddsstyrkan och fallskärmsjägarkåren tillsammans med en utveckling av den luftburna bataljonen kan ge synergieffekter ur kompetenssynpunkt. Det är regeringens uppfattning att en flyttning av främst fallskärmsjägarutbildningen inte kan motiveras utifrån gjorda investeringar och behovet av närhet till transportflyget vid F 7. I fråga om det andra av de två jägarförbanden anser regeringen att valet står mellan K 4 i och I 22 i .