prop · GN0361 · 2000-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1999/2000:61 Internationell rättslig hjälp i brottmål Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en ny lag om internationell rättslig hjälp i brott- mål. I lagen regleras åklagares och domstolars samarbete över gränserna i brottsutredningar och brottmålsrättegångar. Det internationella polis- och tullsamarbetet omfattas inte. I lagen samlas de nuvarande reglerna om rättslig hjälp i brottmål. Dessa regler är uppsplittrade i fyra lagar och flera andra författning- ar och avser förhör under förundersökning, bevisupptagning vid domstol, husrannsakan, beslag och kvarstad och överförande av frihetsberövade till annan stat för förhör. Genom den nya lagen kan bistå med ytterligare åtgärder nämligen telefonförhör, förhör genom videokonfe- rens, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kamera- övervakning samt andra åtgärder som avses i 28 kap. utöver husrannsakan. Möjligheterna att föra över frihetsberövade perso- ner till och från utvidgas till att omfatta fler situationer. I lagen införs en bestämmelse som klargör att banksekretess inte utgör hinder för rättslig hjälp. Lagen innehåller också regler som gör det möjligt för att dela förverkad egendom med annan stat i större utsträckning än den nuvarande lagstiftningen medger. En ny enhetlig reglering av under vilka förutsättningar kan lämna rättslig hjälp för olika slags åtgärder införs. Regleringen knyter an till vad som gäller för att motsvarande åtgärder skall få vidtas i en svensk förundersökning eller rättegång. Det betyder att åtgärderna vidtas under samma förutsättningar som i en svensk förundersökning eller rättegång. I fråga om förfarandet skall normalt samma regler tillämpas som när motsvarande åtgärder vidtas i ett svenskt förfarande. utvidgas möjligheterna att tillgodose den ansökande statens önskemål om att ett speciellt förfarande skall tillämpas. Om det begärda förfarandet strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen skall dock ett sådant önskemål vägras. Kommunikationen till och från i ärenden om rättslig hjälp för- enklas genom att kravet på att ansökningar om rättslig hjälp skall göras via diplomatiska kanaler tas bort och genom att åklagare och domstolar i stor utsträckning tillåts skicka ansökningar och svar direkt till varandra, utan förmedling av centralmyndigheten. Ansökningar skall kunna ske genom telefax och kravet på översättningar mjukas upp. Central- myndighetsfunktionen förs över från till Justitie- departementet. Det nuvarande kravet på att den gärning ansökan avser skall vara straffbar också enligt svensk rätt (s.k. dubbel straffbarhet) behålls vid tvångsmedelsanvändning, dvs. vid beslag, husrannsakan, kvarstad, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraöver- vakning samt vid kroppsbesiktning, kroppsvisitation och andra liknande tvångsåtgärder t.ex. tagande av fingeravtryck. I övrigt ställs inga krav på dubbel straffbarhet. I fråga om beslag och husrannsakan gäller en särskild reglering i förhållande till de nordiska staterna. Denna utvidgas till att gälla i förhållande till samtliga EU-stater. En generell regel införs om att svenska åklagare och domstolar kan ställa upp villkor t.ex. om begränsningar att utnyttja överlämnat material i samband med att den rättsliga hjälpen lämnas. Nuvarande lagstiftning innehåller olika regler om att rättslig hjälp inte lämnas bl.a. om den aktuella gärningen är ett politiskt eller militärt brott eller redan har prövats i en svensk rättegång. Dessa regler ersätts av en enhetlig reglering som innebär att regeringen ensam beslutar om avslag på en sådan grund. Att den aktuella gärningen är preskriberad enligt svensk rätt skall inte längre utgöra en självständig grund för avslag. En uttrycklig regel tas in i lagen om att regeringen skall avslå ansökan om ett bifall till ansökan skulle kränka suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet eller strida mot svenska allmänna rättsprinciper (ordre public) eller andra väsentliga intressen. I den utsträckning det följer av en bindande internationell överenskom- melse kan rättslig hjälp lämnas enligt lagen oavsett om det förfarande som pågår i den ansökande staten är straffrättsligt, administrativt eller något annat förfarande än ett straffrättsligt förfarande. Lagstiftningen är utformad med beaktande av flera internationella instrument. Dessa är bestämmelser om ömsesi- dig rättslig hjälp i brottmål, två konventioner mellan och Austra- lien respektive om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, om förbud mot dubbel lagföring (double jeopardy), en gemensam åtgärd antagen inom Europeiska unionen om goda rutiner vid ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, en resolution antagen inom Euro- peiska unionen om skydd för vittnen samt en gemensam åtgärd antagen inom Europeiska unionen om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel och av brott. Den nya lagstiftningen innebär också att kan begränsa eller helt ta bort ett antal reservationer som gjort när det gäller europeiska konvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Härigenom ökar också möjligheter att få rättslig hjälp av andra stater. Det föreslås att skall ratificera avtalen med och samt om förbud mot dubbel lagföring. I propositionen föreslås också ändringar som syftar till ett förbättrat samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt. Det föreslås att regeringen skall kunna besluta att villkorlig frigivning skall kunna ske än som följer av i de fall straffet har dömts ut av någon av tribunalerna och att tribunalerna skall ha möjlighet att undersöka hur de som avtjänar sådana straff behandlas här. Dessutom föreslås en ny bestämmelse i sekretesslagen om sekretess vid en begäran om internationell rättslig hjälp m.m. Vidare klargörs att en ansökan om rättslig hjälp inte får vägras med hänsyn till banksekretess. Slutligen föreslås ändringar i , och delgivningslagen. Den nya lagen föranleder följdändringar i ett antal författningar. Lagstiftningen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om internationell rättslig hjälp i brottmål 6 2.2 Förslag till lag om ändring i 20 2.3 Förslag till lag om ändring i 22 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol 26 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol 28 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott 29 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 30 2.8 Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) 31 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 32 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag 34 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 35 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 36 2.13 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 37 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt 40 3 Ärendet och dess beredning 43 4 Nuvarande ordning 44 4.1 Internationella åtaganden om rättsligt samarbete i brottmål 44 4.2 Den svenska regleringen av internationellt rättsligt samarbete i brottmål 45 5 Reformbehovet 47 5.1 Allmänt 47 5.2 Svenska förbehåll och förklaringar till rättshjälpskonvention 47 5.3 48 5.4 Det rättsliga samarbetet inom EU 52 5.4.1 Handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten 52 5.4.2 Utkast till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål 53 5.4.3 Resolution om skydd för vittnen 53 5.4.4 Gemensam åtgärd om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk 54 5.4.5 Gemensam åtgärd om goda rutiner vid ömsesidig rättslig hjälp i brottmål 55 5.4.6 Gemensam åtgärd om penningtvätt och förverkande 56 5.5 Nordiskt straffrättsligt samarbete 58 5.6 Pågående arbete inom och FN m.m. 58 5.7 Bilaterala avtal 59 5.7.1 Avtalet med om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål 59 5.7.2 Avtalet med om ömsesidig rättslig hjälp 64 6 En ny lagstiftning 68 6.1 En sammanhållen lagstiftning om internationellt rättsligt samarbete i brottmål 68 6.2 Administrativa förfaranden m.m. 72 6.3 Vilka åtgärder som omfattas av lagens tillämpnings- område 77 6.4 Rättslig hjälp i brottmål utomlands 80 7 Lagens närmare innehåll 81 7.1 Kommunikationsvägar 81 7.1.1 Direktkommunikation mellan rättsliga myndigheter 81 7.1.2 Behörig åklagare och domstol 87 7.2 för det rättsliga samarbetet 88 7.3 Ansökans innehåll 91 7.4 Generell hänvisning till och krav på att motsvarande åtgärd kan genomföras i ett svenskt förfarande 95 7.5 Förfarandet 96 7.6 Krav på dubbel straffbarhet 102 7.7 Förhör i samband med förundersökning i brottmål 107 7.8 Bevisupptagning vid domstol 108 7.9 Telefonförhör 111 7.10 Förhör genom videokonferens 114 7.11 Husrannsakan, beslag, kvarstad 118 7.12 Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning 122 7.13 Överförande av frihetsberövade för förhör m.m. 124 7.13.1 Möjligheterna att överföra en frihetsberövad person till eller från utvidgas 124 7.13.2 Krav på samtycke och dubbel straffbarhet samt övriga krav vid överförande 126 7.13.3 Beslutande myndigheter 130 7.14 Avslag på ansökan 131 7.14.1 Avslagsgrunder och prövningen av dessa 131 7.14.2 Ordre public och liknande hinder 134 7.14.3 Politiska brott 136 7.14.4 Militära brott 139 7.14.5 Res judicata och lis pendens 140 7.14.6 Preskription 141 7.15 Villkor om begränsningar i rätten att använda bevismaterial m.m. 142 7.16 Immunitet m.m. 146 7.17 Överklagande 148 7.18 Återkrav av kostnader 149 8 Delning av förverkad egendom med annan stat 151 9 Delgivning 154 10 Sekretessfrågor 159 10.1 Sekretess i ärenden om internationell rättslig hjälp m.m. 159 10.2 Banksekretess 167 11 Ratificering av avtalen med och om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål 169 12 Lagen om samarbete med de internationella tribunalerna 171 13 Utländsk brottmålsdoms rättsverkningar i 174 13.1 174 13.2 Konventionen mellan Europeiska gemenskapernas medlemsstater om förbud mot dubbel lagföring (double jeopardy) 176 14 Ändringar av svenska förbehåll till vissa konventioner m.m. 177 14.1 rättshjälpskonvention 177 14.2 Övriga konventioner 181 15 Ikraftträdande 182 16 Ekonomiska konsekvenser 184 17 Författningskommentar 185 17.1 Förslaget till lag om internationell rättslig hjälp i brott- mål 185 17.2 Förslaget till lag om ändring i 203 17.3 Förslaget till lag om ändring i 203 17.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol 204 17.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol 205 17.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott 205 17.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 205 17.8 Förslaget till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) 205 17.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 205 17.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag 206 17.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 206 17.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 206 17.13 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 207 17.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt 208 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 210 Bilaga 2 Utdrag ur 247 Bilaga 3 Avtal mellan och 253 Bilaga 4 Avtal mellan och 271 Bilaga 5 Rådets resolution om skydd för vittnen inom ramen för kampen mot den organiserade brottsligheten 292 Bilaga 6 Gemensam åtgärd om goda rutiner vid inbördes rättshjälp i brottmål 294 Bilaga 7 Lagförslaget om sekretess vid ärenden om internationell rättslig hjälp i betänkandet Ekonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53) 299 Bilaga 8 Förteckning över remissinstanser 300 Bilaga 9 Konvention mellan Europeiska gemenskapernas medlemsstater om förbud mot dubbel lagföring 301 Bilaga 10 Lagrådsremissens lagförslag 307 Bilaga 11 Lagrådets yttrande 349 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 367 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att dels godkänner 1. avtalet mellan och om inbördes rättshjälp i brottmål, 2. avtalet mellan och om inbördes rättshjälp i brottmål, 3. konventionen mellan Europeiska gemenskapernas medlemsstater om förbud mot dubbel lagföring, dels antar regeringens förslag till 4. lag om internationell rättslig hjälp i brottmål, 5. lag om ändring i , 6. lag om ändring i , 7. lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol, 8. lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, 9. lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 10. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 11. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), 12. lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 13. lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag, 14. lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, 15. lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet, 16. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 17. lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser 1 § I denna lag finns bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål i och utomlands. I detta kapitel finns bestämmelser om lagens tillämpningsområde. I 2 kap. finns allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i . I 3 kap. finns allmänna bestämmelser om rättslig hjälp utomlands. I 4 kap. finns särskilda bestämmelser om olika former av rättslig hjälp. I 5 kap. finns bestämmelser om villkor om användningsbegränsningar, immunitet, sekretess, delning av förverkad egendom mellan stater, åter- krav av kostnader samt tillämpningsföreskrifter och tillkännagivanden. Tillämpningsområde 2 § Rättslig hjälp enligt denna lag omfattar följande åtgärder: 1. förhör i samband med förundersökning i brottmål, 2. bevisupptagning vid domstol, 3. telefonförhör, 4. förhör genom videokonferens, 5. kvarstad, beslag samt husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. , 6. hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning, 7. hemlig kameraövervakning, och 8. överförande av frihetsberövade för förhör m.m. Lagen hindrar inte att hjälp lämnas med annan åtgärd än sådan som anges i första stycket om det kan ske utan tvångsmedel eller annan tvångsåtgärd. I fråga om utlämning och delgivning finns särskilda bestämmelser. Det finns också särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa internationella organ. 3 § Om en annan stat ansöker om rättslig hjälp i med en åtgärd i ett rättsligt förfarande som gäller utredning om eller lagföring för brott av en fysisk eller juridisk person skall den begärda hjälpen lämnas enligt bestämmelserna i denna lag. 4 § Rättslig hjälp i lämnas av åklagare eller domstol, om inte annat anges i denna lag. 5 § Rättslig hjälp enligt 2 § skall även lämnas 1. i ärenden som i den ansökande staten eller i handläggs i ett administrativt förfarande eller i ett annat förfarande än ett straffrättsligt förfarande, 2. i ärenden som avser skadestånd för felaktiga frihetsberövanden, åtal eller domslut, eller 3. i ärenden som handläggs gemensamt med brottmål. Första stycket 1 gäller endast i den utsträckning det har avtalats i en internationell överenskommelse som är bindande för . 6 § Rättslig hjälp enligt 2 § skall även lämnas i ärenden som gäller nåd, uppskov med utdömande eller verkställighet av straff, villkorlig frigiv- ning eller avbrott i verkställighet av straff samt i liknande ärenden. 7 § I denna lag finns vissa bestämmelser om att en svensk åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Lagen hindrar inte att en svensk åklagare även annars ansöker om rättslig hjälp utomlands i den utsträckning den andra staten tillåter det. En svensk domstol får endast ansöka om rättslig hjälp utomlands enligt bestämmelserna i denna lag. 2 kap. Allmänna bestämmelser om rättslig hjälp i Allmänna förutsättningar 1 § Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1 7 skall lämnas under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning eller rättegång enligt eller annan lag eller författning och enligt de särskilda bestämmelserna i denna lag. Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 8 lämnas enligt de särskilda bestämmelserna i denna lag. I 5 kap. 2 § finns bestämmelser om att den rättsliga hjälpen får förenas med villkor i vissa fall. 2 § Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1 4 och 8 får lämnas även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag. Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket 5 7 får endast lämnas om den gärning som ansökan avser motsvarar ett brott enligt svensk lag (dubbel straffbarhet), om inte annat följer av 4 kap. 20 § beträffande husrannsakan och beslag. Ansökan 3 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag får göras av utländsk åklagare, undersökningsdomare, annan domare eller domstol eller av någon annan som enligt en internationell överenskommelse som är bindande för får göra en sådan ansökan. 4 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag bör innehålla uppgift om den utländska domstol eller myndighet som handlägger ärendet, en beskrivning av det rättsliga förfarande som pågår, uppgift om den aktuella gärningen med tid och plats för denna, samt de bestämmelser som är tillämpliga i den ansökande staten, uppgift om vilken åtgärd som begärs och, i förekommande fall, i vilken egenskap en person skall höras, namn på och adress till de personer som är aktuella i ärendet. I 4 kap. 8, 11, 14 och 29 §§ finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan ytterligare skall innehålla vid vissa slag av åtgärder. Om ärendet är brådskande eller om verkställighet önskas inom viss tidsfrist skall detta samt skälen härför anges. En ansökan om rättslig hjälp skall göras skriftligen genom post, bud eller telefax. Den får även, efter överenskommelse i det enskilda fallet, översändas annat sätt. 5 § En ansökan om rättslig hjälp och bifogade handlingar skall vara skrivna på svenska, danska eller norska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk, om inte den instans som enligt denna lag hand- lägger ansökan medger annat i det enskilda fallet. 6 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag skall ges in till , som lämnar ansökan till Riksåklagaren eller till behörig domstol om inte ansökan skall prövas av regeringen. Justitie- departementet kan efter samråd med Riksåklagaren lämna ansökan direkt till behörig åklagare. En ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller får göras direkt hos behörig åklagare eller domstol. Detsamma gäller om det i en internationell överenskommelse som är bindande för har avtalats om att ansökan får skickas direkt. Behörighet och överlämnande till annan åklagare eller tingsrätt 7 § En ansökan som enligt denna lag handläggs av domstol skall hand- läggas av den tingsrätt inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas om inte annat föreskrivs i denna lag. En ansökan som enligt denna lag handläggs av åklagare skall hand- läggas av den åklagare inom vars område den begärda åtgärden skall vidtas eller den åklagare som Riksåklagaren bestämmer. En åklagare som är behörig att vidta en av flera begärda åtgärder får också, om det är lämpligt, vidta andra begärda åtgärder som en annan åklagare är behörig att vidta. Är åklagaren eller tingsrätten inte behörig att handlägga ansökan skall denna överlämnas till behörig åklagare eller tingsrätt. Efter samråd får ansökan överlämnas också i annat fall om det är lämpligt. Underrättelser 8 § Har det begärts av den utländska myndigheten, skall den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet bekräfta att ansökan tagits emot, om inte den begärda åtgärden kan vidtas genast. Kan en begärd åtgärd inte vidtas inom den tidsfrist som angivits i ansökan och kan det antas att detta kommer att försvåra förfarandet i den ansökande staten, skall den åklagare eller tingsrätt som handlägger ären- det utan dröjsmål underrätta den utländska myndigheten om när den begärda åtgärden kan vidtas. Ofullständiga ansökningar och hinder mot verkställighet 9 § Om ansökan inte innehåller de uppgifter som behövs för handlägg- ningen, skall den ansökande staten ges tillfälle att komplettera ansökan. Om ansökan kan bifallas endast delvis eller under vissa villkor, skall den ansökande staten underrättas om de hinder som finns och ges tillfälle att yttra sig eller komplettera eller ändra ansökan. Förfarandet 10 § Ansökningar om rättslig hjälp skall behandlas skyndsamt. Om inte annat föreskrivs i denna lag tillämpas samma förfarande som när en mot- svarande åtgärd vidtas vid en svensk förundersökning eller rättegång. Domstol kan bestämma att handläggningen helt eller delvis skall ske på ett främmande språk, om det är lämpligt. 11 § Innehåller en ansökan en begäran om ett visst förfarande, skall detta tillämpas, om inte det begärda förfarandet strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen. 12 § Den som skall höras eller annars fullgöra något enligt denna lag har rätt att vägra, om stöd finns för det i svensk lag eller i den ansökande statens lag. Offentlig försvarare, målsägandebiträde och stödperson 13 § En misstänkt, tilltalad eller målsägande som skall höras enligt denna lag, eller som annars drabbas av en begärd åtgärd, har samma rätt till offentlig försvarare, målsägandebiträde eller stödperson som vid en svensk förundersökning eller rättegång. I 4 kap. 3 § finns särskilda bestämmelser om offentlig försvarare. Prövning av ansökan och beslut om avslag 14 § En ansökan om rättslig hjälp skall avslås om ett bifall till ansökan skulle kränka suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet eller strida mot svenska allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen. En ansökan om rättslig hjälp får också avslås om 1. gärningen har karaktär av ett politiskt brott, 2. gärningen utgör ett militärt brott, om inte gärningen motsvarar även annat brott enligt svensk lag vilket inte är ett militärt brott, 3. det i har meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse beträffande gärningen, eller 4. omständigheterna annars är sådana att ansökan inte bör bifallas. Andra stycket gäller inte om ett avslag skulle strida mot en inter- nationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Andra stycket 1 gäller inte ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller . 15 § Beslut om avslag på någon av de grunder som anges i 14 § fattas av regeringen. Om en åklagare eller en domstol finner att en ansökan bör avslås på någon sådan grund, skall ansökan överlämnas till regeringen. En ansökan får överlämnas dit för prövning av frågan om avslag också i andra fall. I övrigt prövar den instans som handlägger ärendet om de förutsätt- ningar som gäller enligt lagen är uppfyllda. Om ansökan har givits in till och det är uppenbart att ansökan skall avslås får chefen för , i stället för att vidarebefordra ansökan enligt 6 §, direkt besluta om avslag på ansökan.