prop · GN0398 · 2000-01-01 00:00:00 — Mål 3-programmet skall också vara vägledande för socialfondsinsatser inom mål 1. Den nationella medfinansieringen av mål 3 och motsvarande insatser inom mål 1 planeras till del viss ske inom ramen för ordinarie arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I denna proposition föreslås bland annat att en aktivitetsgaranti införs, vilket ligger helt i linje med ovan nämnda sysselsättningsriktlinje och som delvis skall bedrivas inom ramen för Europeiska socialfonden mål 3. I de följande avsnitten kommer regeringen att redovisa de förslag och bedömningar som bl.a. utifrån den beskrivning av problemen på arbetsmarknaden som lämnats ovan och den inriktning på politiken som förordas sammantaget skall leda till en bättre fungerande arbetsmarknad där även de mest utsatta grupperna skall kunna beredas plats. 7 En effektivare platsförmedling 7.1 Personalresurserna inom () Regeringens bedömning: Regeringen avser att i budgetpropositionen för föreslå att AMV får fortsätta att använda högst av anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder till personalförstärkningar vid arbetsförmedlingarna och arbetsmarknadsinstituten. Av detta belopp skall användas för att stärka ställningen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund som saknar erfarenhet av svenskt arbetsliv. Skälen för regeringens bedömning: Under har AMV kunnat använda medel under anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för tillfälliga personalförstärkningar vid arbetsförmedlingarna och arbetsmarknadsinstituten. Under kan AMV använda sammantaget högst för tillfälliga personalförstärkningar. Av detta belopp skall användas för att stärka ställningen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund som saknar erfarenhet av svenskt arbetsliv. Arbetsmarknadsläget har fortsatt att utvecklas i en positiv riktning med ökad sysselsättning och minskad arbetslöshet. Bedömningen är att denna utveckling kommer att fortsätta . Personalbehovet är därför fortfarande stort på arbetsförmedlingarna. Antalet arbetslösa arbetssökande per arbetsförmedlare har minskat genom den minskade arbetslösheten. Det totala antalet inskrivna vid landets arbetsförmedlingar uppgick till över 700 000 personer . Av dessa var drygt 70 000 personer långtidsinskrivna, dvs. de hade varit inskrivna vid landets arbetsförmedlingar utan att ha haft ett reguljärt arbete. För att alla skall få möjlighet att komma i fråga för de nya jobben krävs det att de personer som har minst anknytning till arbetsmarknaden får bra handlingsplaner, kompetensutveckling i form av arbetsmarknadsutbildning, tillgång till jobbsökaraktiviteter och platsförmedlingsinsatser m.m. Den under avsnitt 8.1 föreslagna aktivitetsgarantin innebär ett mer personalintensivt arbete genom att arbetsförmedlaren skall arbeta som handledare i en resultatinriktad verksamhet. Arbetsmarknadspolitiken och AMV:s verksamhet måste ständigt förändras för att motsvara arbetsmarknadens krav. De främsta uppgifterna för arbetsförmedlingen är att effektivt matcha arbetssökande med lediga jobb för att därigenom förhindra flaskhalsar på arbetsmarknaden och förhindra att människor slås ut från arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen måste utveckla företagskontakterna och jobbsökaraktiviteter även för de arbetslösa som inte kommer att ta del av aktivitetsgarantin. Arbetsförmedlingen behöver intensifiera matchningsarbetet för personer som befinner sig i slutet av en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det kan t.ex. handla om personer som har kvar på sin utbildning. För att dessa uppgifter skall kunna utföras effektivt måste arbetsförmedlingen få utökat utrymme för mer individuellt inriktade tjänster för arbetsgivare och arbetssökande, liksom en differentiering av tjänster efter behov och möjligheter. Regeringens bedömning är att utifrån den positiva utvecklingen på arbetsmarknaden och arbetsförmedlarnas insatser kommer behovet av extra personalförstärkningar att minska . 7.2 Utveckling av den individuella handlingsplanen Regeringens bedömning: De individuella handlingsplanerna bör vidareutvecklas. För varje arbetssökande som är anmäld hos en offentlig arbetsförmedling bör den arbetslöse och arbetsförmedlingen upprätta en ömsesidig handlingsplan inom rimlig tid, dock senast . Den ömsesidiga handlingsplanen bör ange den sökandes skyldigheter och planerade aktiviteter. Skälen för regeringens bedömning: Förändringar på arbetsmarknaden kräver att arbetsförmedlingens organisation och arbetsmetoder i högre grad anpassas till de förutsättningar som föreligger för att åstadkomma förkortade söktider. Den främsta uppgiften för arbetsförmedlingen är att underlätta matchningen mellan arbetssökande och arbetsgivare, bl.a. genom en snabb informationsspridning. Parallellt med en effektiv informationsspridning är också de arbetssökandes sökintensitet en viktig faktor för att korta sök- och vakanstider. Ju mer intensivt en arbetssökande söker arbete desto större är sannolikheten för denne att hitta ett arbete och desto kortare blir arbetslöshetsperioden. En annan viktig faktor är den arbetssökandes vilja att acceptera ett nytt arbete och till rådande förutsättningar på arbetsmarknaden. De flesta arbetslösa vill naturligtvis ha ett arbete som överensstämmer med den egna kompetensen, utbildningen och yrkeserfarenheten. Efter en tids arbetslöshet är det normala dock att kraven på det nya arbetet måste förändras, t.ex. längre pendling eller byte av bostadsort. Den lokala bundenheten är i hög grad beroende av familjesituationen. Ensamstående har rimligen lättare att flytta än en arbetssökande som har små barn och en maka eller make som har arbete på bostadsorten. skall arbetsförmedlingen utarbeta individuella handlingsplaner för arbetssökande som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa. I många fall har kvaliteten och delaktigheten i handlingsplanerna ifrågasatts. Enligt AMS har merparten av samtliga arbetssökande en handlingsplan, men kvaliteten och den arbetssökandes delaktighet måste förstärkas väsentligt. Regeringens bedömning är att de individuella handlingsplanerna måste vidareutvecklas till ett mer effektivt instrument i matchningsarbetet. Det måste från första början vara tydligt att den arbetssökande påbörjar en omställning för att få ett nytt arbete. Den ömsesidiga handlingsplanen skall innehålla krav på sökaktiviteter som tydliggör yrkesmässiga och geografiska sökområden. Utöver de sökområden som är aktuella för den arbetssökande skall handlingsplanen innehålla aktiviteter som kan bli aktuella, t.ex. arbetsmarknadspolitiska program och/eller jobbsökaraktiviteter. I det första skedet när handlingsplanen upprättas bör den arbetslöse ges möjlighet att i första hand söka arbete på eller i nära anslutning till hemorten och inom sitt yrkesområde. Detta under förutsättning att dessa önskemål är realistiska utifrån den lokala arbetsmarknaden. Efter hand måste kraven på geografisk och yrkesmässig rörlighet öka. Arbetsförmedlingen skall kontinuerligt följa upp handlingsplanen tillsammans med den arbetssökande. Handlingsplanen skall vara ett levande dokument som anpassas och vid behov revideras utifrån de förutsättningar som råder på arbetsmarknaden och för den arbetssökande. Handlingsplanen skall vara tydlig, konkret och aktuell. En ovilja att följa handlingsplanen skall leda till en tydlig reaktion från arbetsförmedlingens sida, t.ex. gäller nuvarande bestämmelser att ett avvisande av erbjudande om en lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd skall leda till avstängning från rätten till arbetslöshetsersättning enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring. Regeringen anser därför att varje arbetssökande skall ha en ömsesidig handlingsplan upprättad mellan sig och arbetsförmedlingen av arbetslöshet, dock senast . Regeringen kommer att föreskriva att AMS skall utfärda föreskrifter för arbetsförmedlingen om handlingsplanernas innehåll och hur de regelbundet skall följas upp. 7.3 Ansträngningar att finna lämpligt arbete Regeringens förslag: För att ha rätt till ersättning vid arbetslöshet skall den arbetssökande anstränga sig för att finna ett lämpligt arbete men inte kunna få ett sådant arbete Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får rätt att meddela ytterligare föreskrifter om lämpligt arbete.Förslaget träder i kraft . Arbetsgruppens förslag: Förslaget i promemorian Ds 1999:58 Kontrakt för arbete stämmer i huvudsak överens med regeringens. Remissinstanserna: , , , och tillstyrker förslaget om en kompletterande skrivning om aktivitetskrav i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring (lagen om arbetslöshetsförsäkring). bedömer det som rimligt att mer likartade krav på aktivt arbetssökande ställs på dem som är anmälda som arbetssökande på arbetsförmedlingen. ställs det ofta högre krav på aktivt arbetssökande på den som uppbär socialbidrag enligt socialtjänstlagen än på den som gör anspråk på arbetslöshetsersättning. förutsätter att det förutom arbetsmarknadshänsyn kommer att tas individuella hänsyn vid tillämpningen av grundvillkoren. delar arbetsgruppens uppfattning att innebörden i kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande bör förtydligas i lagen, men anser inte att den föreslagna skrivningen tillräckligt starkt ger uttryck för kravet på aktivitet. Begreppet som sådant bör utmönstras, eftersom det för tankarna till passivitet. Länsrätten i (länsrätten) avstyrker förslaget med hänvisning till att tillägget är alltför vagt formulerat och således kan komma att medföra tillämpningssvårigheter. AMS gör samma bedömning som länsrätten, men kan se fördelar med att kravet på aktivitet tydligare kommer till uttryck i lagen. Frågan om hur de arbetssökandes sökaktivitet skall kunna utvärderas har enligt AMS inte belysts av arbetsgruppen. Arbetslöshetskassornas anser att grundvillkoren redan i sin nuvarande utformning uppställer ett rimligt aktivitetskrav och att det därför vore olämpligt att införa ytterligare en bedömningsfaktor. Skälen för regeringens förslag I 9 11§§ lagen om arbetslöshetsförsäkring regleras de allmänna villkoren för att arbetssökanden skall ha rätt till arbetslöshetsersättning. Av 9 § framgår att ett av grundvillkoren för ersättning är att arbetssökanden är beredd att anta lämpligt arbete och inte kan få ett sådant arbete. En arbetssökande kan inte passivt avvakta att hon eller han blir erbjuden ett lämpligt arbete av arbetsförmedlingen utan skall själv aktivt delta i sökprocessen för att finna ett nytt arbete. Redan enligt nu gällande regler finns det alltså ett krav på att den arbetssökande aktivt skall försöka finna ett lämpligt arbete för att ha rätt till ersättning. Den som är arbetslös och får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen måste därför vara aktiv. Det innebär t.ex. att arbetslöshetsförsäkringen inte skall fungera som ekonomisk utfyllnad i väntan på en nära förestående pensionering. Detta gäller oavsett vad arbetstagaren och arbetsgivaren har kommit överens om. Ett villkor för att få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen är att sökanden står till arbetsmarknadens förfogande. Regeringen delar arbetsgruppens bedömning att det av lagen uttryckligen bör framgå att arbetssökanden skall anstränga sig för att finna ett lämpligt arbete. På så sätt tydliggörs det ansvar som åvilar arbetssökanden för att denne skall ha rätt till ersättning. Som arbetsgruppen påpekat är det inte frågan om att sökanden måste visa att denne sökt ett visst antal arbeten utan kravet på aktivitet får bedömas utifrån de förutsättningar som råder på arbetsmarknaden. Det är emellertid viktigt att betona att arbetssökanden måste medverka i försöken att finna ett nytt arbete och aktivt söka de lediga arbeten som finns på arbetsmarknaden för att ta sig ur sin arbetslöshet. Lämpligt arbete Av 11 § lagen om arbetslöshetsförsäkring framgår att erbjudet arbete bl.a. skall anses lämpligt om det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till den sökandes förutsättningar för arbetet samt andra personliga förhållanden. AMS har i för arbetslöshetskassor kommenterat några situationer där personliga hänsyn skall tas vid bedömning av vilka arbeten som är lämpliga. Arbetsgruppen anser med något undantag att preciseringarna i kommentaren är väl avvägda men ser en svaghet i att formen är en kommentar. Arbetsgruppen föreslår därför att AMS bemyndigas att utfärda föreskrift om lämpligt arbete. Utgångspunkten skall därvid vara AMS nuvarande kommentar om lämpligt arbete. Kritik har framförts angående bristande likabehandling och brister i tillämpningen av lagregeln om lämpligt arbete. Regeringen finner därför att, som ett led för ökad rättssäkerhet i tillämpningen av lagen om arbetslöshetsförsäkring, regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör bemyndigas att utfärda föreskrifter om vad som är lämpligt arbete. Utgångspunkten för sådana föreskrifter skall vara den nuvarande lagregeln. Läget på arbetsmarknaden är det primära. Är tillgången på arbetstillfällen god kan det finnas skäl att ta hänsyn till personliga förhållanden i något större utsträckning eftersom sökande i det fallet ändock relativt snabbt åter kan komma i arbete. Är tillgången på arbetstillfällen sämre får de personliga förhållandena stå tillbaka något till förmån för möjligheten att finna ett arbete. Preciseringar i vad som skall anses vara lämpligt arbete, eller egentligen vilka hänsyn som bör tas till sökandes förutsättningar för arbetet och andra personliga förhållanden, bör alltså framgå av föreskrifter. Exempel på vad som bör kunna ingå i sådana föreskrifter är ålder, hälsoskäl, lokal bundenhet, kommunikationer, arbete på annan ort och väntat arbete. Där kan också ingå en bedömning av arbete vid sidan av delpension. Det är också angeläget att i detta sammanhang betona arbetslöshetsförsäkringens roll av omställningsförsäkring och att den inte varit och inte är avsedd att bli en yrkesförsäkring. Sammanfattning Regeringens förslag är således att i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring förs in en uttrycklig regel för rätt till ersättning att den sökande anstränger sig att finna ett lämpligt arbete men inte kan få sådant arbete och att i 11 § samma lag införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om lämpligt arbete. Ändringarna bör gälla . 8 Insatser för att förhindra och bryta långtidsarbetslöshet 8.1 Bakgrund Sysselsättningen ökar och tillväxten förstärks i . Trots det finns det ett stort antal arbetslösa som med hjälp av de olika arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte har kunnat bryta sin arbetslöshet. Detta beror på en mängd faktorer. Många av de personer som varit utan arbete saknar grundläggande utbildning, vilket gör att de har svårt att tillgodogöra sig yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningar. Andra saknar helt eller delvis arbetslivserfarenhet, t.ex. många ungdomar och invandrare. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste ständigt anpassas till utvecklingen på arbetsmarknaden. Det är nu viktigt att utforma åtgärderna så att också de som står längst från arbetsmarknaden får del av sysselsättningsuppgången och att det förhindras att dessa personer marginaliseras. De måste ges en möjlighet att åter komma in på arbetsmarknaden nu under den rådande konjunkturuppgången, annars är risken mycket stor att de mer permanent slås ut från arbetsmarknaden. Uppdrag till AMS Regeringen uppdrog åt AMS att redovisa förslag på hur de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan användas mer effektivt för särskilda insatser för arbetslösa som har stått utanför den reguljära arbetsmarknaden. I uppdraget betonades vikten av insatser som förhindrar att äldre arbetslösa som bor på orter med svag lokal arbetsmarknad förtidspensioneras. Syftet angavs vara att insatserna för de mest utsatta grupperna skulle effektiviseras så att de arbetssökande med egna insatser, kompetensutveckling, praktik m.m. kan öka sina möjligheter att komma tillbaka till den reguljära arbetsmarknaden eller utveckla egen verksamhet. AMS rapport har redovisat uppdraget i en rapport . AMS föreslår att gällande arbetsmarknadspolitiska åtgärder om vanligen utnyttjas inom ramen för ett större sammanhållet program. Detta innebär att grupper om 10 15 arbetssökande bereds möjligheter till handledarstödd rehabilitering och/eller kompetensutveckling. Åtgärden skall bedrivas på heltid med kvalificerad personal från arbetsförmedlingar och . Målet skall vara att de arbetssökande skall få ett reguljärt arbete eller som ett steg på vägen till sådant arbete får alternativ sysselsättning på regionalt anordnade övergångsarbetsmarknader. Arbete på en övergångsarbetsmarknad innebär arbete som kan inrättas vid sidan av den reguljära arbetsmarknaden, utan risk för undanträngning. Huvudmän för dessa regionala övergångsarbetsmarknader kan vara såväl företag som myndigheter och organisationer. Det bör vara möjligt att inrätta övergångsarbeten upp till för t.ex. äldre, lokalt bundna arbetslösa som bor på orter utan andra möjligheter till arbete. Målgruppen skall vara arbetssökande som varit utan reguljärt arbete. Syftet är att bryta den nuvarande rundgången i de arbetsmarknadspolitiska insatserna, ge de arbetslösa en reell möjlighet till rehabilitering och/eller kompetensutveckling och för att därpå så snabbt som möjligt kunna få ett reguljärt arbete. Rapporten har inte remissbehandlats. Utredningen om socialbidragsberoende Utredningen om socialbidragsberoende lämnade sin rapport (Ds 1999:54) . I rapporten föreslås att den s.k. utvecklingsgarantin för ungdomar utvidgas till att omfatta även vuxna och bör införas som ett komplement till de ordinarie arbetsmarknads- och utbildningspolitiska åtgärderna. Åtgärden skall vara på heltid och vara individuellt anpassad och innehålla såväl utbildning som praktik. Vidare föreslås i rapporten att kommuner och länsarbetsnämnder skall vara gemensamma huvudmän för åtgärden, men den skall kunna anordnas av ideella föreningar, kooperativ, studieförbund och privata företag. Ersättningen föreslås antingen motsvara lägsta utbildningsbidraget eller socialbidragsnormen samt därutöver i stimulansersättning. Kostnaden föreslås delas mellan stat och kommun så att staten betalar kostnaden för aktiviteten och halva ersättningen för deltagarna. Kommunen står för den andra halvan. Arbetsförmedlingen och bestämmer tillsammans vilka som skall komma i fråga för åtgärden. Den som vägrar att delta i sådan åtgärd skall inte längre ha rätt till ersättning. Utvecklingen har lett till att en stor grupp människor blivit hänvisade till socialbidrag på grund av arbetslöshet. Många av dessa är inskrivna på arbetsförmedlingen. Det finns emellertid också en grupp som inte är inskriven vid arbetsförmedlingen och som därför inte kommer i åtnjutande av förmedlingens insatser, eller som är inskrivna vid förmedlingen men av olika skäl inte placeras i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd då de bedöms inte kunna få ett arbete. För att utreda och föreslå åtgärder för personer som är socialbidragsberoende på grund av svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden tillkallade regeringen en särskild utredare. Särskild åtgärd för de som varit arbetslösa Det finns nu ca 35 000 arbetslösa som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen utan att ha haft ett reguljärt arbete . Chanserna för dessa att få ett arbete är mycket liten trots den starka konjunkturen. Regeringen återkommer ekonomiska vårproposition med förslag till åtgärder för denna grupp. Regeringens förslag: En aktivitetsgaranti införs i hela landet . Till aktivitetsgarantin kan personer som är eller riskerar att bli långtidsinskrivna anvisas. Inom ramen för aktivitetsgarantin skall de arbetslösa erbjudas en heltidsaktivitet till dess att de kan få ett arbete eller påbörjar en utbildning i det reguljära utbildningsväsendet. Vidare bör inom ramen för aktivitetsgarantin ett nytt särskilt anställningsstöd skapas för äldre personer vars möjligheter till reguljära arbeten ter sig särskilt ogynnsamma. En anställning med särskildt anställningsstöd skall kunna komma i fråga för den som fyllt , varit arbetslös eller har deltagit i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och före anvisningen varit anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen samt tagit del av aktivitetsgarantin . Stödet lämnas av lönekostnaden, dock högst per dag. Ersättning för kringkostnader skall i vissa fall kunna lämnas till den som anordnar aktiviteter inom ramen för aktivitetsgarantin. Anställningsskyddslagen ändras på så sätt att den som är anställd med särskilt anställningsstöd inte omfattas av lagen. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. AMS förslag överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna (såvitt gäller Samverkan för färre bidrag och fler i jobb ): En majoritet av remissinstanserna är positiva till en åtgärd inom ramen för en utvidgad utvecklingsgaranti men inte enligt förslagets nuvarande utformning. De flesta kan ställa sig bakom syftet och det allmänna innehållet i förslaget, som de efterlyser en långsiktig strategi för att arbeta med problemet. En utvidgad utvecklingsgaranti riskerar att bli en i raden av åtgärder för långtidsarbetslösa och arbetslösa socialbidragstagare. Nästan samtliga instanser är positiva, dels till arbetslinjen, dels till åtgärder som är anpassade till individen inklusive ett tydligt och väl utarbetat handlingsprogram för varje deltagare. De flesta instanserna är också positiva till ökad samverkan mellan stat och kommun i denna och även i andra liknande åtgärder. Förslaget är däremot inte utformat på ett tillfredsställande sätt anser flertalet av remissinstanserna. I enlighet med utredningen menar många att det är fel att använda socialbidrag som ersättning vid arbetslöshet och utan krav på motprestation. Flera av remissinstanserna anser att målgruppen inte bör definieras utifrån försörjningsform. Åtgärden bör i stället rikta sig mer aktivt till specifika grupper, främst invandrare, flyktingar och kvinnor. Många remissinstanser påpekar att en utvidgad utbildningsgaranti skulle kräva mer resurser än dagens utvecklingsgaranti då den riktar sig till en annan typ av målgrupp. Flera av instanserna betonar att individen måste få incitament till deltagande. Ersättningen skall vara tillräckligt hög för att individen skall kunna leva av den. Åtgärden bör utformas för att rymma större flexibilitet för att passa individen, både när det gäller längden på programmet, handlingsplan och ersättning. Den bör sättas in tidigare än vad som föreslagits för att önskad effekt skall kunna uppnås. Alla instanserna som lämnat synpunkter på innehållet i åtgärden är positiva till att utbildning, praktik och arbete varvas. Skälen för regeringens förslag: Det finns ett stort antal personer som har varit inskrivna hos arbetsförmedlingen och för vilka de nuvarande åtgärderna inte visat sig effektiva. Det är nu när konjunkturen är på väg uppåt som chanserna att få ett arbete är goda även för dem som varit arbetslösa . lågkonjunktur hamnade vissa arbetslösa i en olycklig rundgång mellan åtgärder och arbetslöshetsersättning. Enligt nuvarande regelverk är det möjligt att varva arbetslöshetsperioder med arbetslöshetsersättning med arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det finns också personer som inte är anmälda på arbetsförmedlingen och som kommunerna gör insatser för i syfte att de skall komma in på arbetsmarknaden. Uppdrag till AMS Regeringen fattade beslut om att utforma och genomföra en aktivitetsgaranti för personer som har särskilt svårt att få ett arbete. Verksamheten bedrivs på ca 40 orter i landet. Försöksorterna har valts ut för att spegla lokala arbetsmarknader med olika karaktär och problem respektive olika grupper av arbetslösa. På detta sätt speglas exempelvis både arbetslöshetsproblem bland utomnordiska medborgare i storstäderna och bland äldre i inlandskommuner. AMS kan inom ramen för denna verksamhet anvisa arbetssökande som har fyllt och som har varit inskrivna som arbetslösa hos den offentliga arbetsförmedlingen till en åtgärd benämnd aktivitetsgaranti.