prop · GN0339 · 2000-01-01 00:00:00 — Dessa har inget direkt samband med övriga frågor som behandlas i propositionen. Eftersom frågorna har fastighetsrättslig anknytning har det emellertid ändå ansetts lämpligt att behandla dem i detta sammanhang. 5 Fastighetsdatasystemet 5.1 Register som ingår i fastighetsdatasystemet Allmänt Fastighetsdatasystemet innehåller, som har nämnts, ett fastig- hetsregister och ett inskrivningsregister (se 4 § fastighetsdatakungörelsen [1974:1058]). Innehållet i dessa register beskrivs närmare längre fram i detta avsnitt (se s. 74 och 75). I systemet skall även redovisas vissa uppgifter från fastighetstaxeringen. Dessa uppgifter är taxeringsvärden och andra vid taxeringen fastställda uppgifter. Uppgifterna hämtas från skattemyndigheternas fastighetstaxeringsregister. Vidare skall finnas uppgifter om fastighetsägare eller tomträttshavare vars person- eller organisationsnummer saknas i inskrivningsregistret samt ägare till hus på ofri grund med uppgift om person- eller organisationsnummer, namn och postadress. Fastighetsdatakungörelsen medger även att kommunala myndigheter, länsstyrelserna, vägförvaltningarna och i informationssystemet redovisar annan information med anknytning till fastigheters användning. En förutsättning är dock att informationen redovisas skild från fastighetsregistret och inskrivningsregistret. Det finns också möjlighet för att tillföra systemet särskilda uppgifter om byggnader (se 4 a §). Detta s.k. byggnadsregister beskrivs närmare längre fram (se s. 76). ansvarar för driften av informationssystemet och för det system- och programmeringsarbete som behövs (se 2 §). Om ett del- system bygger på att uppgifter skall lämnas till informationssystemet med användande av terminal, ansvarar vederbörande myndighet för terminalbehandlingen. ansvar för att uppgifter som har lämnats för införing i fastighetsregistret eller inskrivningsregistret och uppgifter som lämnats från skattemyndigheterna genast registreras (se 7 §). Vem använder fastighetsdatasystemet? Fastighetsdatasystemet används bl.a. vid samhällsplanering och offentlig förvaltning. I sådan verksamhet fordras ofta uppgifter som är knutna till fastighets- och byggnadsbeståndet. Den information som finns i fastig- hetsdatasystemet är dock inte alltid tillräcklig. Det är därför vanligt att registerinnehållet bearbetas tillsammans med andra databaser på lokal eller regional nivå. Informationen kan sedan användas vid t.ex. fysisk planläggning, plangenomförande, demografisk kartläggning och statistik- produktion. Informationen utnyttjas också i direkt ärendehandläggning. Fastighetsdatasystemet används också i privat verksamhet och har där stor betydelse för den allmänna omsättningen m.m. Kommunerna är en stor användargrupp. De har ett grundläggande behov av information om fastigheterna i respektive kommun, inte minst av information från fastighets- och inskrivningsregistren. Informationen sammanställs ofta med uppgifter från andra databaser. Vid olika typer av demografisk kartering, exempelvis med användning av geografiska informationssystem, sammanställs bl.a. uppgifter om fastigheternas beteckningar, koordinater och befolkningsuppgifter. Dessa uppgifter kan användas vid t.ex. barnomsorgs-, äldreomsorgs- och skolplanering. I andra planerings- eller statistiksammanhang kan det vara angeläget för kommunerna att utnyttja uppgifter från andra källor, t.ex. fastighets- taxeringen. Uppgifter från fastighetsregistret är av intresse vid planlägg- ning, plangenomförande och projektering. Också vid kan uppgifter från fastighetsdatasystemet vara av värde. Bland statliga myndigheter är bl.a. kronofogdemyndigheterna och skattemyndigheter stora användare. Givetvis får systemet också stor betydelse i statlig verksamhet som avser planläggning, infrastruktur- satsningar och statistikproduktion. är användbart inom flera olika verksamhetsom- råden. För statlig verksamhet utgör användningen i samband med fastighetstaxeringen och för statistik viktiga tillämpningar. Genom den unika identitet varje byggnad har finns vidare goda möjligheter att lägga byggnadsspecifik information, t.ex. om skyddsrum, till registret. Registret kan också utgöra grund för ajourhållning av bebyggelse på allmänna kartor eller användas inom folk- och bostadsräkning och annan statistikproduktion. Också kommunerna kan ha ett stort behov av information från byggnadsregistret. Grunduppgifter från det centrala byggnadsregistret kompletteras inte sällan med egna uppgifter i lokala tillämpningar. Exempel på användningsområden inom verk- samhet är bygglovshantering, byggnadsinspektion, fastighetsförvaltning, projektering, räddningstjänst, civilförsvarsplanering samt miljö- och hälsoskydd. Tillkomsten av byggnadsregistret har också inneburit att fastighetsdatasystemet har fått ökad betydelse för räddningstjänsten, polisen, civilförsvars- och beredskapsplanering samt militär utbildning och planering. De största användarna av fastighetsdatasystemet vid sidan om rmyndigheterna är kreditinstituten. Fastighetsdatasystemet används vid kreditgivning. För kreditgivning krävs kännedom om bl.a. fastighetens ägarförhållanden och de inskrivningar som belastar fastigheten. De större kreditgivarna är därför uppkopplade till fastighetsdatasystemet. Särskilt som systemet också innehåller viss taxeringsinformation kan det också användas som underlag vid fastighetsvärdering. Fastighetsmäklare och försäkringsbolag är exempel på andra stora användargrupper inom den privata sektorn. De använder fastighets- datasystemet på ett liknande sätt som kreditinstituten. Även inom privat verksamhet är det vanligt att uppgifter hämtas från fastighetsdatasystemet för att användas i användarnas egna register. Som exempel kan anges skogsbolag som på detta sätt registrerar alla ägare av skogsfastigheter inom sitt verksamhetsområde. Uppgifterna används sedan för t.ex. riktade utskick. Motsvarande tillämpningar förekommer inom eldistribution, telekommunikation m.m. Även privatpersoner efterfrågar uppgifter i fastighetsdatasystemet, t.ex. för ägarkontroll inför ett köp av en fastighet eller för att få upplysning om tidigare erlagd köpeskilling. Varje kommun utgör ett registerområde (se 2 § fastighetsregister- kungörelsen). består av huvudregister, registerkarta (digital), koordinatregister, planregister, kvartersregister, adressregister, och gemensamhetsanläggningsregister (GA-register). I huvudregistret redovisas fastigheter och samfälligheter. Redo- visningen av fastigheter sker i 16 avdelningar. De olika avdelningarna innehåller bl.a. uppgifter om registerbeteckning, administrativ till- hörighet, tidigare registerbeteckning, ursprung, adress, omfång och läge, andel i samfällighet, andel i gemensamhetsanläggning, rättigheter samt planer och bestämmelser (se 23 § fastighetsregisterkungörelsen). Regist- ret innehåller i huvudsak samma uppgifter om samfälligheter (se 24 §). I en särskild avdelning för rättigheter redovisas vissa närmare angivna servitut, nyttjanderätt enligt särskilt angivna lagar samt ledningsrätt enligt ledningsrättslagen (1973:1144). Registerkartan ingår i fastighetsregistret om den är digital, dvs. förs med hjälp av automatisk databehandling. Det är emellertid möjligt att föra registerkartan på traditionellt, analogt sätt. I så fall ingår den analoga registerkartan definitionsmässigt inte i fastighetsregistret utan hör till detta. En successiv övergång från analoga till digitala register- kartor pågår. En integrering av grafisk och skriven information före- kommer bl.a. vid lantmäterimyndigheternas handläggning av fastighets- bildningsärenden men också i andra verksamheter. I koordinatregistret redovisas koordinater för en fastighets eller en samfällighets centralpunkt. Om en fastighet eller samfällighet består av flera områden, sker redovisningen för varje sådant område (se 30 § fastighetsregisterkungörelsen). I planregistret utgörs redovisningsenheterna av varje särskild plan, bestämmelse eller utredning och varje särskilt beslut som enligt närmare bestämmelser skall redovisas i registret (se 33 § fastighetsregister- kungörelsen). innehåller bl.a. uppgifter om regionplan, översiktsplan och detaljplan samt områdesbestämmelser. Även bestäm- melser beträffande marks användning som har meddelats enligt vissa närmare angivna lagar, vissa ersättningsbeslut och uppgifter om fornlämningar skall framgå av planregistret. I planregistret får även redovisas uppgifter om jaktvårds- och fiskevårdsområden. I kvartersregistret finns uppgifter om bl.a. ett kvarters beteckning och om nummer som har använts för en föreslagen fastighet eller samfällighet (lott eller tomt) i en fastighetsplan för kvarteret. Där skall också finnas uppgifter om i planregistret redovisade planer, bestämmelser, beslut och utredningar som berör kvarteret samt övriga förhållanden av betydelse för kvarteret. Kvartersregister förs endast om den aktuella kommunen har begärt det. Så är f.n. fallet med endast tre kommuner; , och . Redovisningsenhet i adressregistret är en fastighets eller en samfällig- hets adress. Redovisningen skall innehålla uppgifter om redovisnings- enhetens beteckning och om den fastighet eller samfällighet som är belägen på adressen. I samband med uppläggandet av byggnadsregistret har adressuppgifterna knutits till en byggnad. Även förande av adressregister är frivilligt och sker på begäran från respektive kommun. Ansvaret för åsättande av adresser vilar på kommunen. Genom beslut av kan kommunen få behörighet att själv registrera i adressregistret. Adressregister förs för flertalet kommuner. I gemensamhetsanläggningsregistret utgörs redovisningsenheterna av gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen (1973:1149) eller lagen (1966:700) om vissa gemensamhetsanläggningar. Vissa väg- föreningar tas också upp som redovisningsenheter. Registret skall innehålla uppgifter om bl.a. redovisningsenhetens beteckning och administrativa tillhörighet, dess ändamål samt fastighet eller annan deltagare i anläggningen eller föreningen. I registret skall även anges en samfällighetsförenings firma eller namnet på en liknande samman- slutning. Inskrivningsregister förs särskilt för varje inskrivningsmyndighets om- råde. I registret redovisas inskrivningsförhållandena för varje fastighet. Redovisningen sker i sex avdelningar (se 3 9 §§ inskrivnings- registerkungörelsen [1974:1061]). De olika avdelningarna innehåller uppgifter om 1. lagfart, 2. tomträttsupplåtelse, 3. tomträttsinnehav, 4. inteckningar m.m., 5. anteckningar, och 6. äldre förhållanden. I avdelningen för uppgifter om lagfart införs uppgifter om sökandens person- eller organisationsnummer och namn. Därutöver anges vissa uppgifter om ansökan om lagfart och de fång som denna grundas på. Bl.a. införs uppgifter om datum för ansökan, vissa beslut som fattas på grund av ansökan, fångets art och fångeshandlingens datum samt köpeskilling. Dessutom införs uppgifter om vissa andra förhållanden, bl.a. tvister om hävning eller återgång av förvärv av fastighet. I avdelningen för tomträttupplåtelse införs uppgifter om upplåtelser och villkoren för dessa, bl.a. upplåtelsedag, datum för ansökan om inskrivning, beslut om bifall till ansökningen, ändamålet med upplåtelsen, tomrättsavgäld, upplåtelsetiden och inskränkningar i rätten att upplåta servitut. I avdelningen för tomträttsinnehav införs i stort sett samma uppgifter som i avdelningen för lagfart. Avdelningen för inteckningar m.m. innehåller framför allt uppgifter om penninginteckningar samt inskriven nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft. För inteckningar anges beloppet. För övriga rättigheter anges beskaffenheten. I avdelningen för uppgifter om anteckningar införs uppgifter om förhållanden som enligt författning skall antecknas i inskrivnings- registret. Exempel på sådana anteckningar är uppgifter om expropriation, viss fastighetsbildning, utmätning och konkurs. I avdelningen för uppgifter om äldre förhållanden införs hänvisningar till en akt, bl.a. då en inskrivning eller anteckning har dödats eller avförts eller om en anteckning är gällande. När en hänvisning har förts in i avdelningen för äldre förhållanden, avförs den aktuella inskrivningen eller anteckningen från den avdelning där den förekommer. Fastighetsdatasystemet har, som ovan har framgått, kompletterats med ett basregister över byggnader, byggnadsregistret (se 4 a § fastighetsdata- kungörelsen). Arbetet med uppläggningen påbörjades . En uppgift om en byggnad skall bestå av beteckningen på den fastighet där byggnaden är belägen och ett särskilt enhetsnummer för byggnaden. Till detta får fogas uppgifter om byggnadens belägenhet samt sådana uppgifter som fastställts vid fastighetstaxering. Registret används bl.a. vid allmän fastighetstaxering för småhus. Detta skedde första gången vid taxering. Samtliga kommuner har medverkat vid uppläggningen av byggnads- registret. Ajourföringen av registret regleras genom avtal mellan och respektive kommun. Kommunernas medverkan är alltså frivillig. 5.2 Några andra register med fastighetsanknytning Det finns några register som inte ingår i fastighetsdatasystemet men som har viss fastighetsanknytning. För några av dessa har det ibland satts i fråga om de bör ingå i systemet. beslöt att införa ett lägenhetsregister (prop. 1995/96:90, bet. 1995/96:FiU6, rskr. 1995/96:117). Avsikten med registret är bl.a. att möjliggöra registerbaserade folk- och bostads- räkningar. Registret regleras av lagen (1995:1537) om lägenhetsregister. skall enligt förarbetena (se prop. 1995/96:90 s. 23 f.) inrättas i anslutning till fastighetsdatasystemet. Registret ingår dock inte i detta. Lagen om lägenhetsregister trädde i kraft i fråga om kommun och i . I övrigt träder lagen i kraft den dag regeringen bestämmer. Något sådant förordnande har ännu inte meddelats. Regeringen har dock ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100) anfört att registerbaserade folk- och bostadsräkningar, som kräver ett lägenhetsregister, bedöms kunna genomföras eller 2005. En provverksamhet har alltså bedrivits i kommun och i i . Vid provverksamheten gällde att lägenhetsregistret skulle föras av och kommunerna. Registret omfattade samtliga lägenheter som helt eller till en inte oväsentlig del var avsedda att användas som bostad (bostadslägenhet). Det fick innehålla uppgifter om fastighet, byggnad, lägenhetsbeteckning och övriga uppgifter om lägenheten. Regeringen lämnade i förordningen (1996:435) om lägenhetsregister närmare föreskrifter om register- innehållet. Bland de uppgifter som skulle ingå kan nämnas ägarkategori, byggnadstyp och slag av lägenhet m.m., byggnadens ålder m.m., lägenhetsutformning, belägenhet samt identifikationsuppgifter (se 3 §). har tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att bl.a. utarbeta författningsförslag avseende uppbyggnaden av lägenhets- registret. Arbetsgruppen skall redovisa sitt förslag . Samfällighetsföreningsregister Samfällighetsföreningar skall, enligt 25 § lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, registreras hos den statliga lantmäteri- myndigheten i länet. Närmare bestämmelser om registreringen finns i förordningen (1993:1270) om användning av automatisk databehandling vid förande av samfällighetsföreningsregister m.m. I förordningen finns bestäm- melser om registrens innehåll (se 5 §). Bl.a. skall registret innehålla uppgifter om styrelsens medlemmar och om firmatecknare, om sådan har utsetts. I en bestående enhet skall dessutom anges bl.a. föreningens organisationsnummer och firma samt den gemensamhetsanläggning, samfällighet eller rättighet som föreningen förvaltar. Information från samfällighetsföreningsregistret används av vissa statliga myndigheter, såsom , och i övrigt av bl.a. kreditinstitut, försäkringsbolag och kommunala myndigheter. Om en ägare av en fastighet vill upplåta panträtt i fastigheten till säkerhet för en fordran, kan han hos inskrivningsmyndigheten erhålla inteckning, dvs. inskrivning i fastigheten av ett visst penningbelopp. Bevis om inteckningen kallas pantbrev. kunde pantbrev utfärdas endast i skriftlig form. kan pantbrev också utfärdas genom att inteckningen registreras i pantbrevsregistret. Sådana pantbrev benämns datapantbrev. regleras i lagen (1994:448) om pant- brevsregister och förordningen (1994:598) om pantbrevsregister. Vilka uppgifter som skall anges för en inteckning som registreras i pantbrevsregistret regleras i 2 § förordningen om pantbrevsregister. Andra databaser och register Det s.k. BKN-systemet utgör ett särskilt datastöd för . Genom systemet får banker och andra kreditinstitut, i samband med låneutbetalningar, kreditgarantier från Statens bostads- kreditnämnd enligt förordningen (1991:1924) om statlig kreditgaranti för bostäder. Systemet bygger bl.a. på att uppgifter om ägarförhållanden m.m. kontrolleras mot inskrivningsregistret. Långivarna är register- ansvariga. sköter teknisk drift och förvaltning. BKN-systemet har i sin tur kopplingar till det av utarbetade FENIX-systemet. Detta innehåller uppgifter som används i samband med subventionering av boende. För att säkerställa att utbetalningen görs till rätt ägare sker en avstämning mellan FENIX-systemet och fastighets- datasystemet före utbetalningen. Denna verksamhet regleras genom avtal mellan och . Vid skattemyndigheterna förs regionala fastighetstaxeringsregister. Som har nämnts förs vissa uppgifter över från dessa register till fastighetsdatasystemet. Även vid förs för statistikändamål ett fastighetstaxeringsregister. Vidare har i anslutning till fastighetsdatasystemet utvecklat en fastighetsprisdatabas och en ändringsdatabas. I fastighets- prisdatabasen lagras bl.a. uppgifter om alla fastighetsköp i . Där finns uppgifter om köp (pris, datum m.m.), uppgifter från fastighets- taxeringsregistret (taxeringsvärde och standardpoäng) samt uppgifter om adress och koordinater. Uppgifterna används för urval och beräkningar, t.ex. vid arbetet med fastighetstaxeringen. Vidare används basen för uppdatering av externa system som används för t.ex. fastighetsvärdering och prisanalyser. Ändringsdatabasen innehåller uppgifter om ändringar i fastighetsdatasystemet, t.ex. att en fastighet har bildats eller bytt lagfaren ägare. Dessa ändringsdata används för att uppdatera lokala system hos kommuner och andra användare. Via fastighetsdatasystemet kan man nå det företagsinteckningsregister som förs av inskrivningsmyndigheten i domsaga samt de bolags- och föreningsregister som för. I samhället pågår en utveckling från traditionella analoga kartor till databaser med geografiska data. Dessa är ofta strukturerade så att de kan användas i geografiska informationssystem (GIS). I fastighetsdatasys- temet är både fastigheter och byggnader lägesbestämda med koordinater. Den digitala registerkartan är också en del av fastighetsregistret. Fastighetsdatasystemet är därför ett viktig underlag för GIS. 6 EG:s dataskyddsdirektiv Europarlamentets och rådets direktiv /46/EG om skyddet för enskilda personer med avseende på behandlingen av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EG-direktivet) antogs . Medlems- staterna är skyldiga att från det att direktivet antogs införa den nationella författningsreglering som är nödvändig för att detta skall kunna följas. Den tidpunkten inföll . För register med en behandling som pågår när direktivet genomförs genom nationell lagstiftning har man på sig att bringa regleringen i samklang med direktivet. Den nya personuppgiftslagen (1998:204) innebär ett genomförande av direktivet. För statsmakts- registrens del kan emellertid ytterligare åtgärder krävas för att direktivet skall bli helt genomfört. Direktivet har två syften (se artikel 1). Det ena syftet är att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behandling av personuppgifter. Det andra är att skapa förutsättningar för ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna. Med personuppgifter avses varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person. Identifierbar är en person som kan identifieras direkt eller indirekt, framför allt genom hänvisning till ett identifikationsnummer eller till en eller flera faktorer som är specifika för hans fysiska, fysiologiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet (se artikel 2 a). Registerbegreppet är inte lika centralt i direktivet som i t.ex. den tidigare svenska datalagen (1973:289). Det används för att beteckna varje strukturerad samling av personuppgifter som är tillgänglig enligt särskilda kriterier (se artikel 2). Direktivet som annars är tillämpligt enbart på behandling av personuppgifter som företas på automatisk väg skall tillämpas även på behandling av personuppgifter som ingår i ett manuellt fört register (se artikel 3). Med behandling avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas beträffande personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, bearbetning, utlämnande eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning m.m. (se artikel 2 b). Registeransvarig är enligt direktivets huvudregel den fysiska eller juridiska person, den myndighet, den institution eller det andra organ som ensamt eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter (se artikel 2 d). När ändamålen eller medlen för behandlingen bestäms av nationella lagar eller andra författningar eller av gemenskapsrätten, kan emellertid den registeransvarige, eller de särskilda kriterierna för att utse denne, anges i nationell rätt eller i gemenskapsrätten. Direktivet innehåller principer för hur behandling av personuppgifter skall ske (se artikel 6). Personuppgifter skall behandlas på ett korrekt och lagligt sätt. De skall samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. behandling får inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Om den senare behandlingen sker för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål, ställer sig saken dock annorlunda. Sådan senare behandling skall inte anses oförenlig med det ursprungliga ändamålet även om det ursprungliga ändamålet var ett annat. Lämpliga skyddsåtgärder måste dock beslutas. Direktivet fordrar också att personuppgifter är adekvata och relevanta. Uppgifterna får inte omfatta mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till det aktuella ändamålet. I direktivet behandlas vidare förvaring av personuppgifter (se artikel 6). Personuppgifter skall förvaras på ett sätt som förhindrar identifiering av den registrerade än som är nödvändigt för ändamålet. Behandling av personuppgifter är tillåten endast under vissa angivna förutsättningar (se artikel 7). Behandling är alltid tillåten, om den registrerade otvetydigt har lämnat sitt samtycke. Vidare anges en del fall när behandlingen är nödvändig för att fullgöra ett avtal eller en rättslig förpliktelse eller för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade. Behandling kan slutligen under vissa andra förutsättningar vara tillåten i allmän respektive privat verksamhet. Såvitt gäller allmän verksamhet är behandling tillåten, om behandlingen är nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller om den är ett led i myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige eller av en tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut. Möjligheterna till behandling av s.k. känsliga personuppgifter, t.ex. uppgifter som rör politiska åsikter, hälsa eller sexualliv, är snävare (se artikel 8). Bestämmelser om information till den registrerade finns i artiklarna 10 och 11. Artikel 11 avser situationen att uppgifterna inte har samlats in från den registrerade. Den registeransvarige eller hans företrädare måste då lämna viss information till den registrerade. Detta skall ske vid registreringen av uppgifterna eller, om utlämnande till tredje man kan förutses, senast när uppgifterna lämnas ut.